text:
__БЕЗКН__ -{XML}- је стандардни скуп правила за дефинисање формата података у електронској форми. Прописан је од стране -{W3C}-. Следећи правила XML стандарда, корисници дефинишу сопствене (XML) формате података, које могу користити за њихово складиштење, обраду и размену. -{XML}- је скраћеница за -{Extensible Markup Language}-, односно прошириви (мета) језик за означавање () текстуалних докумената. Идеја је била да се створи језик који ће и људи и рачунарски програми моћи једноставно да читају. -{XML}- дефинише општу синтаксу за означавање података помоћу одговарајућих етикета () које имају познато или лако разумљиво значење. Формат који обезбеђује -{XML}- за рачунарске елементе може се прилагодити најразличитијим областима, као што су електронска размена података, чување података, одвајање података од презентације, векторска графика, системи гласовне поште, израда нових специјализованих језика за означавање. Пошто се сви XML формати података креирају следећи исти скуп правила, могуће је направити универзалне алате за њихову обраду. Тако постоји велики број бесплатних библиотека на различитим језицима на којима се може писати и читати -{XML}-, а могу се употребити и готови софтвери (као што су програми за обраду текста или читачи веба). Неке алатке могу да раде са свим -{XML}- документима, док су друге прилагођене за подршку -{XML}- апликацијама у различитим областима, али се увек користи иста синтакса. Многи формално дефинисани језици за означавање, као што су -{RSS, MathML, GraphML, XHTML, Scalable Vector Graphics, MusicXML}- и сл. базирани су на -{XML}--у. -{XML}-омогућава стварање дуготрајних формата података који су независни од платформе. Често се документи писани на једној платформи не могу читати на другим платформама, нити у различитим програмима на истој платформи, чак ни у ранијој верзији једног програма на истој платформи. У -{XML}- документима текстуални су не само подаци већ и етикете које су смештене у самој -{XML}- датотеци. То значи да их може читати свака алатка која је у стању да чита текстуалне датотеке. Тако се подаци могу преносити са једног система на други. Тако -{XML}- даје преносиве податке. -{XML}--ова основна сврха је да олакша дељење података кроз различите информационе системе, посебно кроз оне системе који су повезани са Интернетом. Историја Шездесетих година 20. века, због проблема са великом количином различите техничке документације, у -{IBM}--у се јавља идеја за стварањем првог шире коришћеног језика за означавање података. Тако настаје -{GML (Generalized Markup Language)}-, који су изумели Чарлс Голдфарб, Ед Мошер и Реј Лори (-{Charles Goldfarb, Ed Mosher, Ray Lorie}-). Пошто се -{GML}- показао као успешан, настављен је развој у том смеру, за шта је заслужно више стотина људи широм света. Језик који је настајао требало је да буде довољно формализован да може да гарантује верност докумената, довољно структуриран да може да оперише и комплексним документима, и довољно отворен да може подржати руковање великим количинама података. Овај језик назван је -{SGML (Standard Generalize Markup Language)}-, који је 1986. -{ISO}- прихватио као стандард 8879. Тим Бернерс Ли (-{Tim Berneres Lee}-) изабрао је мали скуп етикета из -{SGML}--а и применио их на форматирање докумената. Тако настаје -{HTML (HyperText Markup Language)}-, који је примењени -{SGML}-. -{HTML}- је имао коначан скуп етикета које су описивале основне делове докумената. Али, пошто је намењен за израду веб страница, није подесан за употребу изван ове области. Због тога је -{SGML}- употребљаван за друге апликације које користи интернет, а нису просте веб странице. Главни недостатак -{SGML}--а била је изузетна компликованост; био је опширан, сложен за коришћење и скуп у употреби. Зато није био много раширен, и корисници -{SGML}--а биле су углавном велике компаније, научне институције и државне службе. Због тога су 1996. године Џон Бозак, Тим Бреј, Сперберг-Меквин, Џејмс Кларк (-{Jon Bosak, Tim Bray, C. M. Sperberg-McQueen, James Clark}-) и други почели рад на упрошћеној верзији -{SGML}--а, која је изоставила његове сувишне, збуњујуће и некорисне елементе, али задржала велики део његове функционалности. На почетку свог рада, одредили су десет циљева којих су се придржавали у току развоја -{XML}--а: -{XML}- мора бити директно применљив преко интернета; -{XML}- мора подржавати широк спектар примена; -{XML}- мора бити компатибилан са -{SGML}--ом; -{XML}- мора лако писати програме који процесирају -{XML}- документе; број опционих могућности () у -{XML}--у мора бити апсолутно минималан, а у идеалном случају једнак нули; -{XML}- документи морају бити читљиви људима и у разумној мери једноставни; стандард мора бити спецификован што пре; дизајн -{XML}--а мора бити формалан и прецизан; креирање -{XML}- документа мора бити једноставно; сажетост код означавања документа -{XML}--ом је од минималног значаја. Тако је настао -{XML}- 1.0, који је -{World Wide Web Consortium}- објавио 10. фебруара 1998. године. Поред назива -{XML}- разматрана су и друга имена: -{MAGMA (Minimal Architecture for Generalized Markup Applications), SLIM (Structured Language for Internet Markup)}- и -{MGML ( Minimal Generalized Markup Language)}-. -{XML}- 1.0 заснован је на стандарду -{Unicode}- 2.0. Међутим, пошто је -{Unicode}- наставио да се развија и обухвата нова писма (монголско, камбоџанско, бурманско, амхарско...), -{XML}- је почео да заостаје. Зато је 4. фебруара 2004. године објављен -{XML}- 1.1, који дозвољава и употребу знакова из ових писама. Предности -{XML}- је једноставно читљив и човеку и рачунару. Пошто је -{XML}- документ обично текстуална датотека, читљива је на свакој платформи која може читати текстуалне податке. Тако постаје неосетљив на технолошке промене – без обзира на напредак технологије, текстуалне податке ће још дуго сваки рачунар моћи да прочита. етикете -{XML}- подржава Уникод и омогућава приказ текста на свим познатим језицима. Такође, овај формат је самодокументујући: етикете описују садржај који се налази унутар њих. Исправност насталог -{XML}- документа врло је једноставно контролисати, јер -{XML}- има строга синтаксичка правила. Рачунарски програми за обраду докумената могу једноставно да обрађују -{XML}- садржај. -{XML}- је међународно прихваћен стандард. Прихватили су га многи произвођачи програма и користе га у својим производима. Компатибилан је са -{SGML}--ом, који се користи од 1986. године, а -{SGML}- може обрађивати велики број рачунарских програма. -{XML}- може да представља најуопштенију структуру рачунарске науке: снимке, листе и стабла, а његова хијерархијска структура је прикладна за већину (али не и за све) типове докумената. Може се рећи да је за -{XML}- најважније то што представља језик за метаозначавање, што подразумева да он нема фиксан скуп ознака и елемената. У имену -{XML}--а слово -{X}- потиче од речи -{Extensible}- (проширив). То значи да се језик може прилагођавати и проширивати како би задовољио различите потребе корисника. Недостаци Један од основних недостатака -{XML}--а је редундантна и опширна синтакса. Она може збуњивати човека, а рачунарски програм који обрађује документ може делимично успорити. Ови рачунарски програми су веома сложени јер морају да обрађују велике количине угнежђених података на више нивоа. Треба имати у виду да је -{XML}-само језик за означавање, а не програмски језик. -{XML}- документ само постоји, не радећи ништа. Као ни -{HTML}-, ни -{XML}- не шаље податке преко мреже. Послани подаци могу бити кодирани у -{XML}--у, али изван -{XML}- документа мора постојати неки протокол (-{HTTP, FTP, NFS}- и слично) који ће послати документ. То значи да -{XML}- није протокол за мрежни пренос. Иако -{XML}- веома добро служи као преносни формат, који је независан од платформе, он није база података. Сама база података, иако може садржати -{XML}- податке, није -{XML}- документ. Да би корисник преузео -{XML}- документ из базе података, мора употребити неки посреднички програм (енг. -{middleware product}-), као што је -{Enhydra}-. Синтакса У -{XML}- документима подаци су смештени у облику знаковних низова (енг. -{strings}-), који се налазе између текстуалних етикета које их описују. У -{XML}--у се основне јединице етикета и података називају елементи. Корисник се при писању етикета мора придржавати прецизно дефинисане синтаксе. Структуру -{XML}- документа описују његове етикете, помоћу којих се може видети који су елементи придружени другим елементима. Ако је -{XML}- документ добро пројектован, етикете описују и његову семантику (нпр. етикете указују да ли је елемент наслов, име особе, датум и сл.). Али, етикете у добро пројектованим -{XML}- апликацијама не говоре ништа о начину приказивања документа (нпр. да ли је елемент исписан полуцрно или курзивом и сл.) јер -{XML}- језик не означава начин приказивања, већ структуру и семантику. Базична синтакса за један документ у -{XML}--у је: <osoba>Miloš Crnjanski</osoba> Декларација Сваки -{XML}- документ би требало да отпочиње декларацијом -{XML}--а, али то није обавеза. Декларација садржи псеудоатрибуте -{version, standalone}- и -{encoding}-. На пример: <?xml version=”1.0” encoding=”UTF-8” standalone=”yes”?> Ако -{XML}- документ поседује декларацију -{XML}--а, она мора бити но почетку документа, а пре ње не сме бити коментара, белина и сл. То је зато што -{XML}- анализатор на основу првих пет знакова (-{<?xml}-) препознаје начин кодирања знакова у документу; испред декларације -{XML}--а може се наћи једино невидљива -{Unicode}- ознака редоследа бајтова. Атрибут -{version}- углавном има вредност 1.0, јер задавање верзије 1.1 ограничава документ на мали број најновијих верзија анализатора, док сви анализатори за -{XML}-1.1 подржавају и -{XML}- 1.0. Пошто неки системи не пружају податке о скупу знакова, -{XML}- допушта документима да сами назначе свој скуп знакова користећи декларацију кодирања (енг. -{encoding declaration}-). Она се налази унутар декларације -{XML}--а. Атрибут -{encoding}- је опциони. Ако је изостављен, анализатор претпоставља да је употребљен -{Unicode}- скуп знакова. Атрибут -{standalone}- (самосталан) је такође необавезан. Може имати вредности -{yes}- и -{no}-. Уколико је изостављен, претпоставка је да има вредност -{no}-. У том случају апликација може учитати спољни -{DTD}- (који је смештен у спољну датотеку), како би утврдила праве вредности неких делова докумената. Документ који нема -{DTD}- као вредност атрибута standalone може имати вредност yes; ову вредност може имати и документ који има -{DTD}-, ако тај -{DTD}- не мења садржај документа или је потпуно интерни. Елементи, ознаке и знаковни подаци -{XML}- елементи описују одређени део -{XML}- документа. Један елемент је разграничен почетном ознаком (енг. -{start-tag}-) и завршном ознаком (енг. -{end-tag}-). Почетна ознака састоји се од имена елемента окруженог угластим заградама (-{}-). Завршна ознака састоји се од истог имена окруженог угластим заградама, али и од цртица које претходи имену елемента (-{}-). Све што се појављује између почетне и завршне ознаке представља садржај (енг. -{content}-) елемента. Садржај документа у првом примеру представља текст: -{Miloš Crnjanski}-. Иако су размаци део садржаја, многе апликације их занемарују. Етикете -{}- и -{}- чине маркирање (енг. -{markup}-) документа, док знаковни низ „Милош Црњански“, заједно са размацима који га окружују, представља знаковне податке (енг. -{character data}-). Празни елементи -{XML}- обезбеђује посебну синтаксу за представљање елемената празног садржаја. Он може бити представљен једном ознаком празног елемента (енг. -{empty-element tag}-). Ова ознака почиње знаком < , а завршава се знаковима /> . Следећа три примера за означавање, нпр. , прекида реда ( енг. -{line break}-) у -{XHTML}--у ( који је -{XML}--изована варијанта -{HTML}--а) еквивалентна су:

 Коренски елемент Сваки -{XML}- документ мора имати тачно један коренски елемент (енг. -{root element}-) који уоквирује комплетан садржај документа. У документу, он је први елемент и у себи садржи све друге елементе. Понекад се коренски елемент назива и елемент (целог) документа (енг. -{document element}-). Стабла Следећи пример илуструје нешто сложенији -{XML}- документ: <osoba> <ime_i_prezime> <ime>Miloš</ime> <prezime>Crnjanski</prezime> </ime_i_prezime> <zanimanje>književnik</zanimanje> <zanimanje>diplomata</zanimanje> </osoba> Овај документ још увек садржи само један елемент – особа. Али, овај елемент има три елемента-потомка (енг. -{child elements}-): један елемент -{<ime_i_prezime>}- и два елемента -{<zanimanje>}-. Елемент -{<ime_i_prezime>}- има два елемента-потомка – елемент -{<ime>}- и елемент -{<prezime>}-. Елемент -{<osoba>}- је родитељски елемент елемената -{<ime_i_prezime>}- и елемената -{<zanimanje>}-, док је елемент -{<ime_i_prezime>}- родитељ елементима -{<ime>}- и -{<prezime>}-. Може се рећи да су елементи -{<ime_i_prezime>}- и елементи -{<zanimanje>}- братски елементи, браћа (енг. -{siblings}-), а међусобно братски су и елементи -{<ime>}- и -{<prezime>}-. Каже се да су елементи -{<ime_i_prezime>}- и елементи -{<zanimanje>}- угнежђени унутар елемента -{<osoba>}-. -{XML}- захтева да елементи буду прописно груписани: сваки елемент се налази унутар другог елемента, а и почетна и завршна ознака елемента морају бити унутар једног истог елемента. -{XML}- забрањује ознаке које се преклапају, односно елементи морају бити правилно угнежђени. Овај пример документа је неправилан: <osoba> <ime_i_prezime> <ime>Miloš<prezime>Crnjanski</ime></prezime> </osoba> Атрибути -{XML}- атрибути дају податке који додатно описују елементе -{XML}- документа. Атрибути имају свој назив и вредност. Име атрибута је раздвојено од вредности знаком једнакости и размаком, који је необавезан. Вредност атрибута мора бити затворена у наводнике или полунаводнике. На пример: <osoba rođena=“1893” umrla=”1977”> Miloš Crnjanski </osoba> Постоје две опречне струје мишљења у вези са коришћењем атрибута у оквиру -{XML}- документа. По једној, атрибути се не би смели користити за обогаћивање смисла садржаја; дозвољени су само они атрибути који не додају ништа у основну информацију (као на пример атрибути који описују врсту и величину фонта). Према другом схватању, атрибути се могу слободно користити јер се тиме смањује број елемената. Референце Унутар елемента -{XML}- документа не сме се наћи знак < који нема одговарајућу излазну (енг. -{escape}-) секвенцу </, јер се знак < увек тумачи као почетак етикете. Овај знак се, уколико кориснику затреба у тексту, може претворити у излазну секвенцу помоћу референце ентитета (енг. -{entity reference}-) -{&lt ;}-, нумеричке референце знака (енг. -{numeric character reference}-) -{<}-, или хексадецималне референце знака (енг. -{hexadecimal numeric character reference}-) -{&#x3c ;}-. Референце ентитета и нумеричке референце знака спадају у маркирања; при анализирању -{XML}- документа, маркирања се замењују оним знаком на који упућује референца. -{XML}- поседује пет унапред дефинисаних ентитета. То су: & (&, амперсенд); < (<, знак „мање од“); > (>, знак „веће од“); " (", обичан (раван) наводник); ' (раван полунаводник, апостроф). У садржају елемената се само & и < морају употребљавати уместо & и <, док су остале референце опционе. Нумеричке референце знака личе на референце ентитета, али уместо имена садрже карактер # и одговарајући број. На пример, пошто је знак „мање од“ у -{Unicode}- систему дефинисан као код 60, нумеричка референца знака била би -{<}-, док би у хексадецималној нумеричкој референци знака била -{&#x3c ;}- (где је ,,-{х}-“ префикс који указује на хексадецимални систем). Ове референце могу се користити само у садржају елемената и вредностима атрибута, док су у именима елемената, именима атрибута, као и у другим врстама маркирања недопустиве. Правилност -{XML}- документа За сваки -{XML}- документ који је креиран у складу са синтаксичким правилима може се рећи да је добро обликован (енг. -{well-formed}-). Све документе који нису у складу са овим правилима, програми за обраду -{XML}--а (енг. -{XML processors}-) одбијају. Добро обликован документ мора да задовољава одређена правила. На пример: за сваки -{XML}- документ мора постојати тачно један коренски елемент; сваки елемент који није празан мора имати почетну етикету и одговарајућу завршну етикету; празан елемент може бити означен ознаком празног елемента (као што је -{
}-, што је еквивалентно -{

}-); све вредности атрибута морају бити затворене у наводнике или полунаводнике; елементи могу бити угнежђени, али се не смеју преклапати, а сваки елемент, осим коренског, мора се у потпуности садржати у другом елементу; један елемент не сме имати два истоимена атрибута; унутар ознака не смеју се користити коментари ни инструкције за обраду; знакови < или -{&}- који нису претворени у излазну секвенцу не смеју се наћи у знаковним подацима елемената и атрибута; називи елемената могу садржати слова, бројеве и посебне знакове, морају почињати словом, али не смеју почињати текстом -{xml}- ни -{XML}-, а не смеју садржати ни празнине; такође, имена елемената су осетљива на разлику између малих и великих слова (енг. -{case-sensitive}-). Тако елементи -{OSOBA}-, -{osoba}- и -{Osoba}- за -{XML}- нису исти. -{XML}- документ који је формално исправан, тј. добро обликован, а притом и задовољава одређену шему, може се рећи да је валидан (енг. -{valid}-). Документи који шему не задовољавају су невалидни (енг. -{invalid}-). То значи да валидност документа зависи од шеме са којом се пореди. -{DTD}- Ознаке које су допуштене у некој од примена -{XML}--a могу бити документоване у шеми (енг. -{schema}-). Дефиниција типа документа (, DTD) је најраширенији језик за -{XML}- шеме. Он је уједно и једини дефинисан у самој спецификацији -{XML}--а. -{DTD}- одређује где се и како у документу могу појавити све етикете које су дозвољене. За -{XML}- -{DTD}--ови су опциони, а не обавезни, али нису увек довољни. Осим -{DTD}--а постоје и други језици за описивање шема, као што су -{XML Schema Language, RELAX NG, Schematron, Hook, Examplotron}- итд. Приказивање на вебу -{XML}- документи не садрже информације о томе како одређене податке треба приказивати, јер је -{XML}- језик за опис података. Без коришћења -{CSS (Cascading Stylesheet-s)}- или -{XSLT (Extensible Stylesheet Language Transformations}-) атрибута -{XML}- документ је на интернету приказан као обичан -{XML}- текст. Неки интернет претраживачи приказују -{XML}- документ као стабло, при чему делови структуре могу бити приказани или сакривени кликом миша. -{XML}- подаци могу се приказати помоћу -{HTML}--а. -{XML}- и -{HTML}- користе знакове „< >“ за креирање елемената и атрибута структуре. У -{XML}- документу се назив -{CSS (Cascading Stylesheets)}- датотеке која га форматира наводи на одређени начин. Повезивање се врши унутар -{XML}- документа. На пример: <?xml version=”1.0” encoding=”UTF-8”?> <?xml-stylesheet type=”text/css” href=”osoba.css”?> <osoba> ... </osoba> И назив -{XSLT (Extensible Stylesheet Language Transformations)}- датотеке која форматира -{XML}- документ наводи се на одређени начин. <?xml version=”1.0” encoding=”UTF-8”?> <?xml-stylesheet type=”text/xsl” href=”osoba.xslt”?> <osoba> ... </osoba> Да би се одредила клијентска страна -{XSL}- трансформације, -{XML}--у је потребна следећа инструкција за обраду: <?xml-stylesheet type=”text/xsl” href=”myTransform.xslt”?> -{XSLT}- подржава већина интернет претраживача, али га не подржава претраживач -{Опера}-, пре верзије 9.0. Алтернатива томе је да се -{XSL}- употреби за конвертовање -{XML}--а у формат који је могуће приказати „на серверу“, уместо да зависи од могућности претраживача крајњег корисника. Крајњи корисник нема представу о томе шта се дешавало „иза сцене“ и види се само добро форматиран документ. Проширења -{Xpath}- је језик који омогућава једноставније претраживање садржаја у -{XML}- документу. -{Xquery}- је упитни језик за претраживање -{XML}- документа. Он је за -{XML}- оно што је -{SQL}- и -{PL/SQL}- за односне базе података: начин да се приступи, манипулише и врати -{XML}--у. -{XML Namespaces}- омогућава да неки документи који садрже -{XML}- елементе и атрибуте буду узети из различитих речника без именовања, чиме се елиминише конфузија приликом комбиновања више шема у једном -{XML}- документу. -{XML Signature}- дефинише синтаксу и правила за креирање дигиталног потписа на -{XML}- садржају. -{XML Encryption}- дефинише синтаксу и правила за шифровање -{XML}- садржаја. -{XML Pointer}- је језик који описује начин на који хиперлинкови упућују на одређено место у -{XML}- документу. Обрада докумената -{SAX (Simple API for XML}-) и -{DOM (Document Object Model}-) су објектно оријентисани за програмирање -{API}-ја (-{Application Program Interface}-), широко употребљеног за процесирање -{XML}- података. Први -{XML}- рашчлањивач излаже садржај -{XML}- документа у апликацијама као што су -{SAX}- догађаји или -{DOM }-објекти. -{SAX}- чини систем, заснован на догађајима, за анализу -{XML}- података. Процес се састоји од читања документа од почетка и издвајања података у корисне делове, на сваком кораку процеса -{SAX}- дефинише догађаје који могу наступити. -{DOM}- је -{API}- за -{Document Object Model }-. Док -{SAX}- нуди приступ подацима унутар -{XML}-документа, -{DOM}- је осмишљен да пружи значење руковању тим подацима. -{DOM}- приказује стабло -{XML}- документа. Пошто је стабло познат структурни приказ података, лако је извести пролазак и обраду кроз структуру стабла у разним програмским језицима, па и у Јава програмском језику. Форма -{XML}- приступа која је доживела велику популарност у скорије време је -{„push-parsing“}-која третира документ као серију предмета очитаваних у секвенцама. На пример у Јава програмском језику, -{StAX}- може бити употребљен за прављење онога што је основно, што секвенцијално посећује атрибуте и податке у -{XML}- документу. Код који користи овај „итератор“ може обрађивати постојећу ствар, нпр. да каже шта је почетак или крај елемента или текста, или да провери његове атрибуте, име, локално име, размак између имена, вредности -{XML}- атрибута, текста итд., као и да захтева да се „итератор“ помери на следећу ствар. Код може на тај начин да извуче информације из документа и да их прелази. Значајна предност -{push-parsing}- методе је боља ефикасност од -{SAX}- и -{DOM}- стила рашчлањивања -{XML}--а и рекурзивно-опадајући приступ са тенденцијом да на једноставан начин сачува податке. Стандард -{XSL (Extensible Stylesheet Language)}- је -{XML}- апликација за примену стилова за штампање или приказивање -{XML}- докумената на вебу. Он је подељен на -{XSLT}- и -{XSL-FO}-. -{XSL-FO (Extensible Stylesheet Language-Formatting Objects)}- је језик за описивање структуре страница које су излазни резултат -{XML}- документа, одштампане или приказане на вебу. -{XSLT (Extensible Stylesheet Language Transformations)}-омогућава претварање једног -{XML}- документа у други. -{XQuery}- је -{W3C}- језик за испитивање, конструисање и трансформисање -{XML}- докумената. -{XSL-FO, XSLT}- и -{XQuery}- се користе у -{XPath}--у. Основни формат докумената у -{OpenOffice.org}- и -{AbiWord}- је -{XML}-. Неки делови -{Microsoft Office}- 1.1 су, такође, способни да уређују -{XML}- документе. Верзије Тренутно постоје две верзије -{XML}--а. Прва, -{XML}-1.0, иницијално је дефинисана 1998. године. Од тада је претрпела мање преправке, али без новог броја верзија. Тренутно је у свом четвртом издању, које је објављено 16. августа 2006. Широко је прихваћена и још увек се препоручује за општу употребу. Друга верзија, -{XML}- 1.1, објављена је 4. фебруара 2004. Трећа верзија, која је у свом другом издању, објављена 16. августа 2006, а садржи карактеристике којима је намеравано да се -{XML}- направи једноставнијим за употребу. -{XML}-1.1 није у широкој употреби и препоручује се за употребу онима којима су потребна његова посебна својства. -{XML}- 1.0 и -{XML}- 1.1 се разликују по карактерима који су употребљени за имена и њихове елементе и атрибуте. -{XML}- 1.0 једино дозвољава карактере који су дефинисани у Уникод 2.0 , што укључује већину светских језика, а искључује оне који су додати у касније Уникод верзије. Међу искљученима су писма Монголије, Камбоџе, Бурме и друга. Скоро било који Уникод карактер може бити употребљен у вредности карактера и атрибута -{XML}- 1.1 докумената, чак и ако карактер није дефинисан, без обзира да ли има кодну тачку у важећој вредности Уникода. Приступ -{XML}--а 1.1 је такав да су само одређени карактери забрањени, а да је све друго дозвољено, а у -{XML}- 1.0 само одређени карактери су експлицитно дозвољени, тако да се -{XML}- 1.0 не може прилагодити додавању карактера у будућим верзијама Уникода. У знаковним подацима и вредностима атрибута -{XML}- 1.1 дозвољава употребу више контролних знакова од других верзија. Због робусности већине контролних карактера који се налазе у -{XML}--у 1.1 они морају бити изражени као нумеричке знаковне референце. Међу подржаним контролним карактерима у -{XML}--у 1.1 су и две испрекидане линије које представљају празан простор између карактера. То су једини контролни карактери који могу бити уписани директно. Има говора о -{XML}--у 2.0, али остаје да се види да ли ће доћи до његовог настанка. -{XML-SW}- је прописан од стране научника који су развијали XML и садржи предлоге како би -{XML}- 2.0 могао да изгледа: као елиминација -{DTD}--а из синтаксе, интеграција -{Namespaces}-, -{XML}- базе и -{XML}- информационог сета у основни стандард. Литература http://laris.fesb.hr/mcml.htm -{Elliote Rusty Harold, W. Scott Means, XML za programere}-, Mikroknjiga, Beograd, 2006. Додатна литература Annex A of ISO 8879:1986 (SGML) Спољашње везе Основна страна за XML на сајту Конзорцијума -{W3}- Језици за означавање Скраћенице Протоколи апликационог нивоа W3C Standardi


Ватрени пољубац и природни блуд Колико страсти, емоција и жара у ватреном пољупцу О. Петровића и Милорада Додика! Све около је прштало и горило, и не вјерујем да је Обрен у скорије вријеме овако страсно и снажно загрлио и пољубио неку од својих љепших половина. Неко ће помислити да се ради о против природном блуду, али гријеше јер је излив емоција потпуно природан, нормалан и очекиван. Додик као магнет привлачи сво смеће и отпад, па не треба никог да чуди што је усисао Обрена, Стевандића, Бањца и остало смеће, криминалце и удбашке структуре из СДС-а и опозиције. За сада је нејасно да ли ће се Цицко и Мићо Мићић одазвати на Обренов зов на колективну љубавну сеанси. Додик сада спроводи план гушења свих група и странака око себе које потпуно не контролише, и које би могле да га угрозе. У току је процес подјеле или преузимања СДС-а и ДНС-а. Прво Додик покушава да на чело ових странака доведе Обрена Петровића и Недељка Чубриловића, а уколико му то не пође за руком онда ће доћи до цијепања ових странака и превођења контролисаних структура под окриље Мафије и СНСД-а. Добар дио прећи ће у поуздану филијалу СКЦ, Скупину Коња из Црквене Ненада Стевандића, а дио ће временом направити природну фузију са СНСД-ом. Циљ је све странке спустити испод 10 процената, како би Мафија на власти владала вјечно без ограничења. Злоупотребљавајући све заробљене институције Додик и СНСД расту као малигни тумор црпећи све здраве структуре у друштва. Питање је хоће ли малигни тумор СНСД са метастазама, Обреном, Васићима и Стевандићима, уништити Републику Српску, или ће се народ некако одбранити од великог зла које га је напало. Тешке болести се не лијечење андолима, и зато су потребни радикални потези како би се злу стало у крај. Додик Обрен СНСД


source: wikipedia

text: Астрономија (старогрчки: αστρον + νόμος и у преводу значи закон звезда) је наука која проучава објекте и појаве изван Земље и њене атмосфере. Она проучава порекло, развој, физичка и хемијска својства, кретање, као и процесе који се одвијају на небеским телима (као што су планете, звезде, звездани системи, галаксије...), појаве као што је космичко позадинско зрачење, и настанак, развој и судбину свемира. Особе које се баве астрономијом зову се астрономи. Астрономија је једна од најстаријих наука. Астрономи раних цивилизација изводили су планска запажања о ноћном небу, а астрономски артефакти су пронађени и из много ранијег периода. Међутим, било је потребно откриће телескопа пре него што је астрономија могла да се развије у савремену науку. Историјски гледано, астрономија је укључивала разноврсне дисциплине као што су астрометрија, небеска навигација, посматрачка астрономија, израда календара, па чак и астрологија, али професионална астрономија се данас често поистовећује са астрофизиком. Од 20. века, професионална астрономија је подељена на посматрачке и теоријске гране. Посматрачка астрономија усмерена је на стицање и анализирање података, углавном коришћењем основних принципа физике. Теоријска астрономија је усмерена према развоју рачунарских или аналитичких модела за описивање астрономских објеката и појава. Два поља допуњују једно друго, тако да теоријска астрономија настоји објаснити резултате посматрања, а посматрања се користе се за потврду теоријских резултата. Астрономија се мора разликовати од астрологије која је псеудонаука о предвиђању људске судбине посматрањем путања звезда и планета. Иако два поља деле заједничко порекло и део методологије (наиме, коришћење ефемерида), она су различита. Ова наука се разликује од свих других због тога што изучава све оно ван планете Земље. Иако на први поглед изгледа као неважна, астрономија и њене гране су веома битне за разумевање свега у универзуму. Астрономи аматери су допринели многим важним астрономским открићима, и астрономија је једна од преосталих наука у којој аматери још увек могу играти активну улогу, посебно у откривању и посматрању пролазних појава. Лексикологија Реч астрономија буквално значи закон звезда или, зависно о преводу, култура звезда, и изведена је из грчког αστρονομία, астрономиа, која је настала од речи άστρον (астрон — звезда) и νόμος (номос — закон или култура). Употреба израза астрономија и астрофизика Уопштено, у данашње време, било појам астрономија било астрофизика може се користити за ову тему. Према речничкој дефиницији, астрономија се односи на „проучавање материје и тела ван Земљине атмосфере и њихових физичких и хемијских својстава“, а астрофизика се односи на грану астрономије која се бави „понашањем, физичким својствима и динамичким процесима небеских објеката и појава“. Понекад, као у уводу уџбеника Физички свемир () Френка Шуа, астрономија се користи за описивање квалитативног проучавања теме, док се астрофизика користи за описивање дела науке оријентисаног на физику. Но, пошто се већина модерних астрономских истраживања бави темама везаним за физику, модерна астрономија може се у ствари назвати и астрофизиком, иако је појам астрономија у значењу шири од појма астрофизика, и подразумева више области, као што су на пример астрометрија, небеска механика, космологија, па и неке мултидисциплинарне области као што су астробиологија, археоастрономија, и слично. Многи професионални астрономи у ствари су школовани као физичари. Један од водећих научних часописа у пољу зове се Астрономија и астрофизика (). Историја Рана историја У раним временима, астрономија је једино обухватала посматрање и предвиђања кретања објеката видљивих голим оком. На неким местима, као што је Стоунхенџ, ране културе скупиле су масивне предмете који су вероватно имали одређене астрономске сврхе. Поред њихових церемонијалних употреба, ове опсерваторије могле су бити коришћене да се изради и прати календар и утврде годишња доба, што је важан фактор за знање када засадити усеве, као и у разумевању дужине године. Астрономија је такође имала велик утицај на развој човечанства, јер су прикупљено знање и искуство унапредили економију, трговину, поморство. Пре него што су измишљени инструменти као што је телескоп рано проучавање звезда и неба је вршено голим оком, са доступних повољних положаја, високих грађевина и земљишта. Најранији познати астрономски уређај је Антикитера механизам, антички грчки уређај за прорачунавање кретања планета, који датира из око 150—80. п. н. е., и први је предак астрономских рачунара. Он је откривен на древној олупини код грчког острва Антикитера, између Китере и Крита у Егејском мору. Уређај је постао познат по својој примени диференцијала, за кога се раније веровало да је смишљен у 16. веку, и минијатуризацију и сложеност његових делова, упоредивих са сатом из 18. века. Изворни механизам приказан је у Бронзаној збирци Националног археолошког музеја у Атини, заједно са репликом. Како су се цивилизације развијале, посебно Месопотамија, Египат, Персија, Грчка, Маје, Индија, Кина, Нубија и исламски свет, прављене су астрономске опсерваторије и почеле су се истраживати идеје о природи свемира. Већина ране астрономије у ствари се састојала од картирања положаја звезда и планета, наука која се данас назива астрометрија. Из ових запажања, формиране су ране идеје о кретању планета, а природа Сунца, Месеца и Земље у свемиру су филозофски истраживане. У Месопотамији су поделили годину на 12 месеци и дали имена сазвежђа Зодијака. У Египту су одредили трајање године, а преступна година потиче од тог времена. Халдејци су открили да се помрачења Месеца понављају у циклусу познатом као сарос. У то доба су у Кини умели да предвиде помрачење Месеца и Сунца, а време су мерили сунчаним сатовима. Нагнутост еклиптике у односу на небески екватор је процењена још 1000. п. н. е. у Кини. У културама Америка, пре Колумба, имали су прецизне податке о кретањима небеских тела и о трајању године. У Старој Грчкој су увели поред посматрања и мисаоне експерименте и логичко закључивање. Аристарх (310—210. п. н. е.) је ставио Сунце у центар око кога обилази Земља и друге планете (хелиоцентрични систем). Хипарх (180—125. п. н. е.) је направио каталог звезда и разврстао их на основу сјаја у шест група; открио је прецесију земљине осе, а проценио димензије и удаљеност Месеца. Птолемеј је геоцентрични систем описао у делу „Велика синтеза“. Овај систем подразумева редослед у коме се Земља налази у центру, а затим Месец, Меркур, Венера, Сунце, Марс, Јупитер, Сатурн и на крају звезде. Птолемеј је редослед одредио на основу брзина објеката на небу. Месец обиђе небо за један месец, Сунце за годину дана, а Сатурн за 29,5 година. Да би помирио погрешне идеје са посматрањима Птолемеј сматра да се свака планета окреће у малим круговима (епицикли) док орбитира око Земље. Птолемејов Геоцентрични систем је била водећа теорија током наредних 1400 година. Током средњег века, посматрачка астрономија је углавном стагнирала у средњовековној Европи, барем до 13. века. Међутим, посматрачка астрономија процветала је у исламском свету и другим деловима света. Арапска култура, у познатом свету, постаје центар астрономије од 9. века. Од тада, Арапи, граде бројне опсерваторије – велике астрономске инструменте, зидне квадранте коришћени за мерење надморске висине астрономских објеката на преласку преко равни север-југ (меридијана). Неки од истакнутих арапских астронома су направили значајне доприносе науци, рецимо Ал-Батани и Тебит. Астрономи су у том периоду увели многа арапска имена која се сада користе за имена сјајнијих звезда на небу. Такође се верује да су комплекси у Великом Зимбабвеу и Тимбукту могле имати астрономску опсерваторију. Европљани су сматрали да није било астрономских осматрања у преколонијалној средњовековној подсахарској Африци, али модерна открића показују другачије. Научна револуција Никола Коперник (1473—1543) је описао хелиоцентрични систем у делу „О кружењу небеских тела“ 1543. године. Овај систем показује да Земљина оса није фиксирана и да је Месец Земљин сателит. Галилео Галилеј (1564—1642) у посматрање уводи дурбин открива планине на Месецу, уочава да Венера има мене и схвата да њихово постојање може да се објасни само ако кружи око Сунца а не око Земље. Уочава тамне мрље на Сунцу и открива четири Јупитерова сателит, а у Млечном путу види појединачне звезде. Године 1616. теолошки саветници инквизиције осудили су га због тога што је заступао нову астрономију (залагао се за Коперников хелиоцентрични систем), и тада му је забрањено да заступа, предаје и брани осуђено учење. Почетком 17. века у Холандији се појављују први телескопи рефрактори. Године 1608. Ханс Липершеи (Hans Lippershey) пријавио је патент за откриће телескопа, али је одбијен јер су сличне инструменте пријавили и други оптичари Захарије Јансен (Zacharias Janssen) и Јакоб Метијус (Jacob Metius). У исто време, Галилео Галилеј је 1609. године унапредио оптичку конструкцију и први употребио телескоп за астрономска посматрања. Галилео Галилеј је користио телескопе који су имали увећање 15 и 20 пута и димензије сочива 2-3 центиметра. Године 1663. године Џејмс Грегори је конструисао рефлектујући телескоп са великим удубљеним примарним огледалом и мањим удубљеним секундарним огледалом које је одбијало назад кроз отвор у примарном огледалу до сочива које се налазило на доњем крају цеви. Исак Њутн (1643-1727) је 1672. године поправио конструкцију и додао равно секундарно огледало које је одбијало прикупљену светлост на окулар постављен са стране главне цеви Кеплер је први математички дошао до законитости који су исправно описали кретања планета са Сунцем у жижи елиптичних путања којим се крећу планете. Међутим, Кеплер није успео да састави теорију која стоји иза закона које је записао. Тек су Њутново откриће небеске динамике и његов закон гравитације коначно објаснили кретање планета. Даља открића пратила су побољшања у величини и квалитету телескопа. Опсежније звездане каталоге израдио је Лакај. Астроном Вилијам Хершел направио је детаљан каталог маглина и јата, а у 1781. открио планету Уран, прву пронађену помоћу телескопа. Удаљеност до једне звезде је први пут објављена у 1838. када је Фридрих Бесел измерио паралаксу звезде 61 Лабуда. Крајем осамнаестог и почетком деветнаестог века, пажња коју су проблему три тела посветили Ојлер, Клеро и Д'Аламбер довела је до тачнијег предвиђања о кретању Месеца и планета и процвата небеске механике. Овај рад су додатно усавршили Лагранж и Лаплас, чиме су масе планета и сателита могле бити процењене према пертурбацијама њихових путања. Значајан напредак у астрономији дошао је увођењем нових технологија, укључујући спектроскопију и фотографију. Фраунхофер је открио око 600 линија у спектру Сунца у 1814—1915. које је, 1859, Кирхоф приписао присутности различитих елемената на Сунцу. За остале звезде у свемиру се показало да су сличне нашем Сунцу, али са широким распоном температура, маса, и величина. Природа наше галаксије, Млечног пута, као засебне групе звезда која има милијарде чланова била је и раније позната, али је показано тек у 20. веку, да у свемиру постоје и друге галаксије, сличне Млечном путу. Убрзо затим, откривено је и ширење свемира, уочено као удаљавање већине галаксија од нас. Савремена астрономија је такође открила многе егзотичне објекте као што су квазари, пулсари, блазари, и радио-галаксије, те је искористила ова запажања за развој физичких теорија које описују неке од тих објеката упоредо са једнако егзотичним објектима као што су црне рупе и неутронске звезде. Физичка космологија направила је огроман напредак током 20. века, са моделом Великог праска којег су снажно подржали докази које су обезбедиле астрономија и физика, као што су микроталасно позадинско зрачење, Хаблов закон, и количина и однос елемената у свемиру. Током 62. Генералне скупштине УН, 2009. је проглашена за Међународну годину астрономије (МГА2009). Посматрачка астрономија У астрономији, информација се прима углавном детекцијом и анализом видљиве светлости или других врста електромагнетског зрачења. Посматрачка астрономија може бити подељена према посматраном делу електромагнетског спектра. Неки делови спектра могу се видети са површине Земље, док су остали делови видљиви само са великих висина или из свемира. Посебне детаљи о овој подели следе у наставку. Радиоастрономија Радиоастрономија проучава зрачења са таласним дужинама већим од приближно једног милиметра. Радиоастрономија се разликује од већине других облика посматрачке астрономије у томе што се посматрани радио таласи могу третирати као таласи пре него као дискретни фотони, тј. као честице. Због тога је сразмерно лакше мерити амплитуду и фазу радио-таласа, што није тако лако обавити на краћим таласним дужинама. Иако неке радио-таласе одашиљу астрономски објекти у облику топлотног зрачења, већина радио зрачења која се види на Земљи је у облику синхротронског зрачења, које настаје када електрони интерагују са магнетским пољем. Осим тога, један број спектралних линија које производи међузвездани гас, нарочито спектрална линија молекуларног водоника, се детектује на радио-таласним дужинама (на 21 -{cm}-). Разноврсни објекти се могу посматрати на радио-таласним дужинама, укључујући супернове, међузвездани гас, пулсаре и активна галактичка језгра. Инфрацрвена астрономија Инфрацрвена астрономија бави се откривањем и анализом инфрацрвеног зрачења (са таласним дужинама већим од црвеног светла и мањим од радио-зрачења). Осим таласних дужина блиских видљивој светлости, атмосфера умногоме упија инфрацрвено зрачење, а и сама значајно зрачи у инфрацрвеном делу спектра. Сходно томе, инфрацрвене опсерваторије морају бити смештене на високим, сувим местима или у свемиру. Инфрацрвени спектар користан је за проучавање објеката који су превише хладни да би зрачили видљиво светло, попут планета и звезданих дискова. Дуже инфрацрвене таласне дужине такође могу да продру кроз облаке прашине који заустављају видљиву светлост, што омогућава посматрање младих звезда у молекуларним облацима као и галактичких језгара. Неки молекули снажно зраче у инфрацрвеном, што се може користити за проучавање хемије у свемиру, као и откривање воде у кометама Оптичка астрономија Историјски гледано, оптичка астрономија, такође звана астрономија видљиве светлости, је најстарији облик астрономије, јер је први инструмент којим је посматрано небо — људско око. Посматрања телескопом да би се сачувала су првобитно цртана руком и прављене су скице. У касном деветнаестом веку, посматрања су почела да се бележе помоћу фотографије. Савремене слике се израђују помоћу дигиталних детектора, посебно детектора који користе правоугаону матрицу сензора (). Иако се сама видљива светлост простире од око 4000Å до 7000Å (400-{nm}- до 700-{nm}-), иста опрема која се користи на овим таласним дужинама се користи и за посматрање блиско-ултраљубичастих и блиско-инфрацрвених делова спектра. Ултраљубичаста астрономија Ултраљубичаста астрономија се углавном односи на посматрање у ултраљубичастим таласним дужинама отприлике између 100 и 3200Å (10 до 320-{nm}-). Светло на овим таласним дужинама упија Земљина атмосфера, тако да се осматрања на њима морају вршити из високих слојева атмосфере или из свемира. Ултраљубичаста астрономија је најбоља за проучавање топлотног зрачења и спектралних емисионих линија топлих плавих звезда (типа OB) које су веома сјајне у овом делу спектра. То укључује и плаве звезде у другим галаксијама. Остали објекти који се често посматрају у ултраљубичастом светлу укључују планетарне маглине, остатке супернових, и активна галактичка језгра. Међутим, ултраљубичасто светло лако упија међузвездана прашина, и мерења ултраљубичастог зрачења објеката морају бити исправљана због овог ефекта екстинкције. Астрономија икс-зрака Астрономија икс-зрака или рендгенска астрономија је проучавање астрономских објеката на таласним дужинама икс-зрака. Типично, објекти одашиљу икс-зраке као синхротронско зрачење (произведено од електрона који се крећу око линија магнетског поља), топлотно зрачење ретких гасова (закочно зрачење) на температурама изнад 107 (10 милиона) Келвина, и топлотно зрачење густих гасова (зрачење црног тела) на температурама изнад 107 Келвина. Будући да икс-зраке упија Земљина атмосфера, сва посматрања икс-зрака морају се обављати високолетећим балонима, ракетама или свемирским опсерваторијама. Значајни извори икс-зрака су рендгенске бинарне звезде, пулсари, остаци супернова, елиптичне галаксије, галактичка јата, и активна галактичка језгра. Астрономија гама-зрака Астрономија гама-зрака је проучавање астрономских објеката у најкраћим таласним дужинама електромагнетског спектра. Гама-зраци могу бити посматрани директно путем сателита као што су Комптонова опсерваторија гама зрака или специјализованих телескопа званих атмосферски Черјенковљеви телескопи. Черјенковљеви телескопи у ствари не детектују гама зраке директно већ препознају блескове видљиве светлости произведене када гама зраке упија Земљина атмосфера. Већина извора гама-зрачења су у ствари експлозије гама-зрака, објекти који производе гама зрачење за неколико милисекунди до неколико хиљада секунди пре него што нестану. Само 10% извора гама-зрака су стални извори. Они укључују пулсаре, неутронске звезде, и кандидате за црне рупе, као што су активна галактичка језгра. Подручја посматрачке астрономије ван електромагнетског спектра Поред електромагнетног зрачења, постоји још начина да посматрамо свемир са планете Земље. У неутринској астрономији, астрономи користите посебне подземне објекте као што су -{SAGE}-, -{GALLEX}- и Камиока II/III за детектовање неутрина који потичу углавном из Сунца, али и из других објеката као што су супернове. Космички зраци састоје се из честица велике енергије који се могу видети када уђу у Земљину атмосферу и интерагују са честицама у њој. Очекује се да ће неки будући детектори неутрина бити осетљиви и на неутрине настале када космички зраци улете у Земљину атмосферу. Детекција гравитационих таласа је ново поље астрономије, у којем се покушавају наћи гравитациони таласи. Детектори као што је -{LIGO}- () већ постоје, али како се гравитациони таласи екстремно тешко могу посматрати, ове опсерваторије још нису имале резултата. Детекција и посматрање гравитационих таласа ће помоћи даљи развој теорије, као и проучавање изузетно компактних објеката у свемиру. Планетарна астрономија има велике користи од директног посматрања помоћу свемирских летелица и мисија доношења узорака материјала са планета и осталих небеских тела у Сунчевом систему. Ово подразумева мисије са даљинским сензорима, роботизованим возилима која могу да обаве експерименте на површини планете, ударних објеката који омогућавају даљинско посматрање материјала унутар небеских тела, као и мисије за враћање узорака које омогућавају непосредно, лабораторијско испитивање. Астрометрија и небеска механика Једна од најстаријих области у астрономији, и у целокупној науци, је мерење положаја небеских тела. Историјски гледано, познавање тачних положаја Сунца, Месеца, планета и звезда је одувек било важно у небеској навигацији. Пажљива мерења положаја планета је довело до сазнања и разумевања гравитационе силе у свемиру, и могућности да се утврде прошли и будући положаји планета са великом прецизношћу, поље познато као небеска механика. Скора праћења небеских тела који пролазе близу Земље ће нам омогућити да предвидимо сусрете и потенцијалне сударе Земље са тим објектима. Мерења звездане паралаксе оближњих звезда ствара основ за мерење даљина ближој галактичкој околини. Мерења паралаксе оближњих звезда представља основ за утврђивање карактеристика удаљених звезда, простим поређењем њиховим особина. Мерења радијалне брзине и сопственог кретања приказује кретање и положај објеката у Млечном путу. Астрометрички резултати се такође користе за мерење распореда тамне материје у Галаксији. За време 1990-их година, астрометријска техника мерења звезданих колебања је коришћена за откривање вансоларних планета које орбитирају око оближњих звезда. Теоријска астрономија Теоријска астрономија користи широк спектар алата који укључује аналитичке моделе и рачунарске нумеричке симулације. Сваки од ових модела има своје предности и мане. Аналитички модели просеца генерално су најбољи за увид у суштину онога шта се дешава. Нумерички модели могу открити постојање феномена и ефеката који на други начин не могу да се виде. Теоретичари у астрономији настоје да створе теоријске моделе и схвате шта би били њихови посматрани резултати. Ово помаже посматрачима да траже податке који могу да потврде или побију модел или да помогну у одабиру између неколико алтернативних или сукобљених модела. Теоретичари такође покушавају да створе или измене моделе узимајући у обзир нове податке. У случају недоследности, основна тенденција је да се покуша са прављењем минималних модификација модела како би одговарао добијеним подацима. У неким случајевима, велика количина недоследних података временом може довести до потпуног одбацивања модела. Теме којима се баве теоретичари у астрономији су: звездана динамика и еволуција; формирање галаксија, структуре великих размера материје у свемиру; порекло космичких зрака; општа релативност и физичка космологија, укључујући космологију струна и физику астрочестица. Општа теорија релативности служи као алат за мерење својства структура великих размера код којих гравитација игра значајну улогу у физичким појавама које се изучавају и као основа за (астро)физику црних рупа и проучавање гравитационих таласа. Тамна материја и тамна енергија су тренутно међу водећим темама у астрономији, и тренутно су то само теоријски модели настали током проучавања галаксија при покушају да се објасне одређени посматрачки подаци. Неке широко прихваћене и проучаване теорије и модели у астрономији, сада укључени у Ламбда-ХТМ модел су модел Великог праска, инфлација свемира, тамна материја и фундаменталне теорије физике. Неколико примера овог процеса: Области астрономије према предмету изучавања Астрономија Сунца На удаљености од око осам светлосних минута (149.476.000 -{km}-), налази се најчешће проучавана звезда, Сунце, типична звезда главног низа звездане класе -{G2V}- и стара око 4,6 милијарди година. Сунце није променљива звезда, али подлеже периодичним променама у активности познатим као Сунчев циклус. То је 11-годишња флуктуација у броју Сунчевих пега. Сунчеве пеге су области потпросечне температуре које су повезане са интензивном магнетном активношћу. Сунце је временом повећавало своју луминозност, повећавши је за око 40% од времена кад је постало звезда главног низа. Сунце такође има периодичне промене у луминозности које могу имати значајан утицај на Земљу. За Маундеров минимум, на пример, верује се да је проузроковао мини ледено доба у средњем веку. Видљива спољна површина Сунца се зове фотосфера. Изнад овог слоја налази се танка област позната као хромосфера. Ово је окружено прелазном облашћу нагло повећаних температура, а затим и супер-загрејаном короном. У средишту Сунца је језгро, простор довољно високе температуре и притиска за одигравање нуклеарне фузије. Изнад језгра је радијациона зона, где плазма проводи енергију путем зрачења. Спољни слојеви формирају конвективну зону где гас преноси енергију првенствено преко конвекције. Верује се да граница између радијационе и конвективне зоне ствара магнетну активност Сунца, која између осталог изазива и Сунчеве пеге. Сунчев ветар честица плазме непрестано струји од Сунца све док не дође до хелиопаузе. Честице Сунчевог ветра интерагују са магнетним омотачем Земље и тако стварају Ван Аленов појас зрачења, као и поларну светлост. Планетарна астрономија Истраживање планета даје податке о саставу и орбитама планета, сателита, патуљастих планета, комета, астероида и других тела која орбитирају око Сунца, као и вансоларне планете. Сунчев систем је релативно добро проучен, углавном телескопским посматрањима и касније свемирским летелицама. Ово је омогућило добро разумевање настајања и развоја овог планетарног система, иако су многа нова открића и даље у току. Сунчев систем је подељен на унутрашње планете, главни појас астероида, спољашње планете, Којперов појас и Ортов облак. Унутрашње или планете Земљиног типа су Меркур, Венера, Земља и Марс. Астероидни појас садржи велики број астероида и патуљасту планету Цереру. Спољашње планете, гасовити џинови, или планете Јупитеровог типа су Јупитер, Сатурн, Уран и Нептун. Иза Нептуна лежи Којперов појас са неколико патуљастих планета од којих је најпознатији Плутон, и коначно Ортов облак, станиште комета, који се можда протеже и на удаљености од око једне светлосне године. Планете су створене из протопланетарног диска који је окруживао прото-Сунце. Кроз процес који је укључивао гравитационо привлачење, сударе и акрецију, диск је стварао згрушњења материје које су, временом, постале протопланете. Притисак зрачења Сунчевог ветра је избацио већи део преостале материје, а само планете са довољном масом су задржале своје атмосфере. Планете су наставиле да избацују преосталу материју за време трајања периода интензивног бомбардовања (као доказ тог периода остали су ударни кратери на Месецу). За време овог периода, неке од протопланета су се судариле, што је водећа хипотеза настанка Месеца. Једном када планета достигне довољно велику масу, материјали различитих густина одвајају се током планетарне диференцијације. Овај процес може створити камено или метално језгро, окружено омотачем и спољном површином. Језгро може имати чврсте и течне области, и нека планетарна језгра производе сопствено магнетно поље које штити њихову атмосферу да је не одува Сунчев ветар. Унутрашња топлота планете или сателита настаје од судара који су створили тело, од радиоактивних материјала (нпр. уран, торијум или 26алуминијум), или плимског загревања. Неке планете и сателити накупе довољно топлоте да се покрену геолошки процеси као што су вулкани и тектонски покрети. Оне планете које накупе или успеју да поврате атмосферу могу такође подлећи површинској ерозији од стране ветра или воде. Мања тела, без плимског загревања, хладе се брже и њихове геолошке активности престају са изузетком ударних кратера. Звездана астрономија Проучавање звезда и њиховог развоја је у основи разумевања свемира. Знања о звездама су добијена помоћу посматрања, теоријског истраживања и из рачунарских симулација. Стварање звезда се одиграва у густим областима прашине и гаса, познатим као молекуларни облаци. Када су дестабилизовани, делови тог облака могу да колабирају под утицајем гравитације, да би формирали протозвезде. Довољно густо и вруће језгро ће покренути процес фузије, и тако створити звезду главног низа. Скоро сви елементи тежи од водоника и хелијума су настали унутар језгара звезда. Карактеристике звезде која настаје зависе највише од њене масе. Што је звезда масивнија, већа је њена луминозност, и брже се троши водоник у језгру. Временом, водоник се у потпуности претвори у хелијум, и звезда почиње да се мења. Фузија хелијума захтева веће температуре језгра, тако да звезда нараста и у величини и у густини језгра. Тако настаје црвени џин. Црвени џин живи кратак временски период, пре него што се хелијум у језгру у потпуности потроши. Веома масивне звезде такође могу да прође кроз одређене фазе развоја које подразумевају фузију тежих елемената. Коначна судбина звезде зависи од њене масе. Звезда масе веће од око осам Сунчевих маса постаје супернова, док се мање звезде формирају планетарну маглину и претворе у беле патуљке. Остатак супернове је густа неутронска звезда, или, ако је звездана маса била најмање три пута већа од Сунчеве, црна рупа. Блиски двојни системи звезда могу поћи комплекснијим еволуционим путем, као што је пренос масе на белог патуљка који потенцијално може изазвати супернову. Планетарне маглине и супернове су неопходне за ширење метала у међузвездано окружење; без њих, све нове звезде (и њихови системи планета) били би створени само из водоника и хелијума. Галактичка астрономија Наш Сунчев систем орбитира унутар Млечног пута, спиралне пречкасте галаксије која је члан Локалне групе галаксија. То је ротирајућа маса гаса, прашине, звезда и других објеката, које држе на окупу међусобна гравитациона привлачења. Пошто се Земља налази у прашинастом спољашњем краку, постоје многи делови Млечног пута који су за нас невидљиви. У средишту Млечног пута је језгро, шире (дебље) у односу на околни диск галаксије. Језгро има издужени облик (облик пречке) и садржи у центру, како се верује, супермасивну црну рупу. Оно је окружено са четири примарна крака који се увијају од центра ка споља. Ово је регион активног формирања звезда који садржи мноштво младих звезда, популације I. Диск је окружен лоптастим халоом старих популације II, као и релативно густим концентрацијама звезда познатих као глобуларна јата. Између звезда се налази међузвездани простор, простор ретке материје. У најгушћем делу, молекуларни облаци састављени од молекуларног водоника и других елемената формирају регионе звезданих породилишта. Они почињу као неправилна тамна маглина, која се концентрише и колапсира (у запреминама одређеним Џинсовом дужином) да би формирала згуснуте протозвезде. Како се појављују масивније звезде, оне претварају облак у H II регион, област сјајног јонизованог гаса и плазме. Звездани ветар и експлозије супернових од ових најмасивнијих звезда служе за ширење облака, често остављајући иза себе једно или више младих отворених јата звезда. Ова јата се постепено растурају и звезде се прикључују популацији Млечног пута као појединачне звезде. Проучавање кретања материје у Млечном путу и другим галаксијама је доказало да у њима постоји више масе него што се може измерити у видљивој материји. Хало тамне материје изгледа да је доминантна маса, иако природа ове тамне материје остаје непозната. Вангалактичка астрономија Проучавање објеката ван наше галаксије је грана астрономије која се бави формирањем и еволуцијом галаксија, њиховом морфологијом и класификацијом, и испитивањем активних галаксија. Ово последње је важно за разумевање структуре великих размера у свемиру. Већина галаксија је организована у јасне облике који омогућавају њихово класификовање. Оне су обично подељене на спиралне, елиптичне и неправилне галаксије. Као што им име каже, елиптичне галаксије имају облик елипсе. Звезде се крећу дуж насумичних орбита без преовлађујућег правца. Ове галаксије садрже мало или нимало међузвездане прашине, мало звезданих породилишта и углавном старије звезде. Елиптичне галаксије се често налазе у језгрима галактичких јата, и могу настати спајањем великих галаксија. Спирална галаксија је организована у раван, ротирајући диск, обично са избочином или пречком у средишту и светлим краковима који се шире према ивици. Кракови су области звезданих породилишта којима масивне младе звезде дају плаву нијансу. Спиралне галаксије су типично окружене халоом старијих звезда. И Млечни пут и Андромедина галаксија су спиралне галаксије. Неправилне галаксије су хаотичног изгледа, и нису ни елиптичне ни спиралне. Око четвртина свих галаксија су неправилне, и особеност изгледа тих галаксија можда је резултат гравитационих интеракција. Оне су, по правилу, галаксије мањих димензија, у поређењу са спиралним и елиптичним. Активна галаксија је галаксија која емитује значајну количину своје енергије из извора који нису звезде, прашина и гас; већ из згуснуте области у језгру, за коју се обично мисли да је супермасивна црна рупа која емитује зрачење због материјала који у њу упада. Радио-галаксија је активна галаксија која је веома светла у радио делу спектра, и избацује огромне облаке гаса. Активне галаксије које емитују зрачење високе енергије укључују Сејфертове галаксије, квазаре и блазаре. Квазари су најсветлији познати објекти у свемиру. Структуру великих размера у свемиру представљају групе и јата галаксија. Ова структура је организована у хијерархију група, од којих су највећа суперјата. Укупна материја је организована у галактичким нитима и зидовима, који остављају велике празнине међу собом. Космологија Космологија ( — свет, универзум и λογος — наука, проучавање) се бави проучавањем свемира у целини. Посматрања структуре великих размера у свемиру, област позната као физичка космологија, допринела је разумевању о стварања и еволуције космоса. Фундаментална за модерну космологију је добро позната теорија Великог праска. Концепт Великог праска води порекло још и пре открића позадинског микроталасног зрачења 1965. године, које је несумњиво изнело ову теорију у први план. Током овог ширења, свемир је прошао кроз неколико еволуционих фаза. У веома раним моментима, сматра се да је свемир доживео веома брзу инфлацију, која је уједначила почетне услове. Након тога, нуклеосинтеза је произвела обиље елемената у раном свемиру. (Види још нуклеокосмохронологија.) Кад су настали први атоми, свемир је постао провидан за зрачење, ослобађајући енергију коју данас видимо као позадинско микроталасно зрачење. Свемир који се и даље ширио ушао је у Тамно доба због недостатка звезданих извора енергије. Хијерархијска структура материје почела је да се ствара од малених варијација у густини масе. Материја се акумулира у најгушће области, стварајући облаке гаса и најраније звезде. Ове масивне звезде су изазвале рејонизацију и верује се да су створиле већину тежих елемената (тежих од водоника и хелијума) у раном свемиру. Гравитационе скупине су се нагомилале у дуге нити, остављајући празнине за собом. Постепено, скупине гаса и прашине су се спајале и створиле прве примитивне галаксије. Временом, оне су увлачиле све више и више материје, и често су биле организоване у групе и јата галаксија, а затим и у суперјата великих димензија. Сматра се да је основно за структуру свемира постојање тамне материје и тамне енергије. За њих се данас сматра да чине 96% масе свемира, мада не постоји ни најмање сазнање о њиховој физичкој природи. Због овог разлога, много напора се троши у покушајима схватања њихове физике. Међудисциплинарна проучавања Астрономија и астрофизика су развиле значајне међудисциплинарне везе са другим наукама. Археоастрономија и етноастрономија проучавају древне и традиционалне астрономије у њиховом културном контексту, користећи археолошке и антрополошке доказе. Астробиологија је наука о настанку и еволуцији биолошких система у свемиру, са посебним нагласком на могућност постојања ванземаљског живота. Проучавање атома, молекула и једињења у свемиру, укључујући њихов настанак, интеракције и уништење зове се астрохемија. Ове супстанце се обично налазе у молекуларним облацима, иако се могу наћи и у звездама ниских температура, смеђим патуљцима и планетама. Космохемија је проучавање елемената, молекула и једињења пронађених у Сунчевом систему, укључујући порекло елемената и распоред односа изотопа. Оба ова поља представљају спој астрономије и хемије. Аматерска астрономија Астрономија је једна од наука којој аматери могу највише да допринесу. Астрономи аматери посматрају разне небеске објекте и појаве, понекад опремом коју су сами направили. Најчешћи циљеви су Месец, планете, звезде, комете, метеорски ројеви, те разни објекти дубоког неба као што су звездана јата, галаксије и маглине. Једна грана аматерске астрономије, аматерска астрофотографија, укључује прављење фотографија ноћног неба. Многи аматери се специјализују у посматрању одређених објеката, врста објеката, односно врста догађаја који их занимају. Већина аматера ради на видљивим таласним дужинама, али постоје и они који експериментишу са таласним дужинама ван видљивог спектра. То укључује коришћење инфрацрвених филтера на конвенционалним телескопима, као и коришћење радио-телескопа. Пионир аматерске радиоастрономије је Карл Јански који је почео да осматра небо на радио-таласним дужинама 1930-их. Један број астронома аматера користити било телескопе направљене у самоградњи или телескопе који су првобитно изграђени за астрономска истраживања, а који су сада доступни аматерима (нпр. Телескоп од једне миље). Астрономи аматери и даље научно доприносе астрономији. У ствари, то је једна од ретких научних дисциплина у којој аматери још увек могу да учине значајне доприносе. Аматери, рецимо, могу да врше посматрања окултација која се користе за усавршавање орбита малих планета. Они такође могу открити комете, и обављати редовна посматрања променљивих звезда. Побољшања у дигиталној технологији омогућила су аматерима да остваре импресиван напредак у области астрофотографије. Још једна ствар због које је астрономија специфична, је то што иде и до крајњих граница што се тиче могућности бављења аматерски њоме. Довољно је само заузети добар положај, имати нешто при руци ради записивања и уколико неко жели да иоле буде озбиљнији, довољан му је и јефтин двоглед. Отворена питања у астрономији Мада је астрономија начинила огромне кораке у разумевању природе свемира и његовог садржаја, постоје важна питања која су још увек остала отворена. Одговори на њих могу захтевати изградњу нових инструмената на Земљи и у свемиру, и могуће нова открића у теоретској и експерименталној физици. Шта је порекло распореда звезданих маса? То јест, зашто астрономи увек виде исти распоред звезданих маса — иницијалну функцију масе — без обзира на почетне услове? Потребно је боље разумевање процеса стварања звезда и планета. Има ли ванземаљског живота у свемиру? Посебно, има ли другог интелигентног живота? Ако има, шта је објашњење за Фермијев парадокс? Постојање ванземаљског живота има важне научне и филозофске импликације. Каква је природа тамне материје и тамне енергије? Изгледа да оне доминирају еволуцијом и судбином свемира, па ипак ми још увек не знамо каква је њихова природа. Зашто је свемир настао? Зашто су, на пример, физичке константе распоређене тако да дозвољавају постојање живота? Може ли то бити резултат космолошке природне селекције? Шта је узрок инфлације која је учинила наш свемир хомогеним? Шта је коначна судбина свемира? Шта је претходило великом праску? Види још Астрономија у Србији Списак астронома Астрофизика Астрологија Физика Свемир Референце Литература Милутин Миланковић, Историја астрономске науке, друго издање, Београд, 1979. Спољашње везе Астрономски магазин Астрономија. рс NASA Међународна Година Астрономије 2009. Астрономска слика дана Zika.rs — Svemir — портал за иновације и футуристику, вести из области астрономије и истраживања свемира Златно доба науке: Астрономија, Алџазира Балкан - Званични канал


source: fineweb

text: Тридесета египатска династија |Овај чланак или његов део не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| Основао ју је 380. г.п.н.e. Нектанебо I свргнувши претходног фараона Неферита II. Нектанебоу и његовим наследницима је приоритет владавине био да очувају независност Египта од Персијског царства, чији су владари Египат сматрали побуњеним сатрапима. Нектанебо и његов син Теос су у томе углавном имали успеха, али њихов наследник Нектанебо II 343. г.п. н. е. није могао да се одупре инвазији персијског краља Артаксеркса III па се прво из делте Нила повукао у Мемфис, а одатле је побегао у Напату код Нубијског краља Нестесена. Нектанебо је још две године имао номиналну власт у јужном Египту, а после тога су Персијанци преузели потпуну власт, а њихова династија Ахменида се у египатским хроникама наводи као тридесет прва династија. Нектанебо II се због свега наведеног сматра последњим домаћим египатским владаром.


Ни сунца ни месеца – Иван Куртић


text: 17. октобар (17.10.) је 290. дан у години по грегоријанском календару (291. у преступној години). До краја године има још 75 дана. Догађаји 1448 — Угарска војска предвођена Јаношем Хуњадијем је поражена у бици на Косову од турске војске предвођена султаном Муратом II. 1797 — У италијанском месту Кампоформио потписан мировни уговор Аустрије и Француске, којим је укинута Млетачка република. 1854 — Током Кримског рата британске, француске и турске трупе почеле опсаду Севастопоља и после 11 месеци заузеле најзначајнију луку руске црноморске флоте. Мировним споразумом у марту 1856. разорен град враћен Русији. 1855 — Енглез Хенри Бесемер патентирао поступак за прераду сировог гвожђа у челик, назван по њему „Бесемеров челик“. 1912 — Србија и Бугарска, девет дана после Црне Горе, објавиле рат Турској, а 18. октобра придружила им се и Грчка, чиме је почео Први балкански рат. За непуних месец дана ослобођен готово цео Балкан, а рат завршен примирјем 3. децембра. Мировни уговор, којим се Турска одрекла готово свих својих поседа у Европи, потписан у Лондону 13. маја 1913. 1931 — Амерички гангстер Ал Капоне осуђен на 11 година затвора због избегавања плаћања пореза. 1943 — Логор Собибор је затворен, Холокауст. У њему су вршене масовне егзекуције Јевреја, совјетских ратних заробљеника, Рома и Синта који су ликвидирани у гасним коморама које су пуњене издувним гасовима из бензинског мотора. 1945 — Пуковник Хуан Перон извршио државни удар и дошао на чело Аргентине. 1973 — Арапски произвођачи нафте повећали цене и смањили производњу нафте као одговор на подршку САД Израелу у арапско-израелском сукобу. То је изазвало једну од најтежих економских криза после Другог светског рата у развијеним западним земљама. 1984 — Завршава се шаховски турнир у Тилбургу, Холандија, победом Ентони Мајлса. 1988 — Као одговор „митинзима истине“, које је организовало руководство Србије, на Косову почеле масовне демонстрације Албанаца. 1989 — У најтежем земљотресу у САД од 1906, који је погодио подручје Сан Франциска, погинуло 67 и повређено више од 600 особа. 1991 — Почиње шаховски турнир у Тилбургу, Холандија. 1997 — На Куби сахрањен Ернесто Че Гевара, три деценије пошто је убијен у Боливији. Посмртни остаци положени у маузолеј у граду Санта Клара. У пожару изгорело Југословенско драмско позориште у Београду. 1998 — У Лондону, где се опорављао од операције, ухапшен бивши чилеански диктатор Аугусто Пиноче. Хапшење извршено на захтев Шпаније за изручење ради суђења за убиства на стотине шпанских држављана током његове диктаторске владавине Чилеом. Ослобођен у марту 2000, а по повратку у Чиле Апелациони суд у јулу 2001. суспендовао судски процес, прогласивши Пиночеа ментално неспособним. Потом преиначио своју одлуку и установио да је Пиноче способан за суђење. Рођења 1577 — Дмитриј Пожарски, руски кнез. (прем. 1642) 1725 — Џон Вилкс, енглески новинар и политичар. (прем. 1797) 1760 — Сен Симон, француски политичар и теоретичар економије. (прем. 1825) 1813 — Георг Бихнер, немачки књижевник. (прем. 1837) 1842 — Чедомиљ Мијатовић, српски економиста, књижевник, историчар, политичар и дипломата, један од најзначајнијих либерала. (прем. 1932) 1853 — Марија Александровна, руска кнегиња. (прем. 1920) 1886 — Спринг Бајингтон, америчка глумица. (прем. 1971) 1897 — Цата Дујшин-Рибар, хрватска сликарка, рестауратор слика и песникиња. (прем. 1994) 1900 — Џин Артур, америчка глумица. (прем. 1991) 1912 — Папа Јован Павле I. (прем. 1978) 1915 — Артур Милер, амерички драмски писац. (прем. 2005) 1917 — Марша Хант, америчка глумица. (прем. 2022) 1917 — Мак Диздар, босанскохерцеговачки и југословенски песник, књижевник и новинар.(прем. 1971) 1918 — Рита Хејворт, америчка глумица. (прем. 1987) 1920 — Монтгомери Клифт, амерички глумац. (прем. 1966) 1922 — Борислав Михајловић Михиз, српски писац (прем. 1997) 1933 — Вилијам Андерс, амерички пилот, електро и нуклеарни инжењер и астронаут. 1948 — Марго Кидер, канадско-америчка глумица, редитељка и активисткиња. (прем. 2018) 1948 — Роберт Џордан, амерички писац. (прем. 2007) 1949 — Овен Артур, барбадоски политичар. (прем. 2020) 1956 — Меј Џемисон, амерички физичар и астронаут. 1960 — Младен Војичић Тифа, босанскохерцеговачки музичар, најпознатији као певач групе Бијело дугме. 1967 — Натали Тозија, француска тенисерка. 1972 — Еминем, амерички хип-хоп музичар, музички продуцент и глумац. 1972 — Таркан, турски музичар. 1977 — Андре Вилас-Боас, португалски фудбалски тренер. 1977 — Биљана Топић, српска атлетичарка (троскок). 1979 — Кими Рејкенен, фински аутомобилиста, возач Формуле 1. 1979 — Костас Царцарис, грчки кошаркаш и кошаркашки тренер. 1980 — Јекатерина Гамова, руска одбојкашица. 1981 — Иван Ивановић Ђус, српски хип хоп музичар. 1983 — Данијел Кајмакоски, црногорски музичар. 1983 — Фелисити Џоунс, британска глумица. 1984 — Рандал Манро, амерички цртач веб стрипова, писац и програмер. 1987 — Хидето Такахаши, јапански фудбалер. 1988 — Сергеј Гладир, украјински кошаркаш. 1989 — Милош Димић, српски кошаркаш. 1995 — Алексеј Миранчук, руски фудбалер. 1995 — Антон Миранчук, руски фудбалер. Смрти 33 — Агрипина Старија, римска племкиња. (рођ. 14. п. н. е.) 532 — Папа Бонифације II. 1757 — Рене Антоан Фершо де Реомир, француски научник. (рођ. 1683) 1781 — Едвард Хок, британски адмирал. (рођ. 1705) 1806 — Жан-Жак Десалин, хаићански револуционар. (рођ. 1758) 1837 — Јохан Непомук Хумел, аустријски композитор и пијаниста. (рођ. 1778) 1849 — Фредерик Шопен, пољски композитор и пијаниста. (рођ. 1810) 1887 — Густаф Кирхоф, немачки физичар. (рођ. 1824) 1889 — Николај Чернишевски, руски писац, публициста, филозоф, револуционар, научник, књижевни критичар и социјалиста. (рођ. 1828) 1893 — Патрис Мак Маон, француски политичар, генерал и маршал. (рођ. 1808) 1907 — Ђорђе Крстић, српски сликар. (рођ. 1851) 1920 — Џон Рид, амерички новинар. (рођ. 1887) 1962 — Наталија Гончарова, руски сликар, костимограф, илустратор, писац и сценски дизајнер. (рођ. 1881) 1963 — Жак Адамар, француски математичар. (рођ. 1865) 1966 — Сидни Хеч, амерички атлетичар. (рођ. 1883) 1967 — Пу Ји, последњи кинески цар. (рођ. 1906) 1972 — Ђорђе П. Карађорђевић, принц Југославије. (рођ. 1887) 1975 — Милан Будимир, српски филолог. (рођ. 1891) 1983 — Ремон Арон, француски филозоф, социолог, новинар и политички научник. (рођ. 1905) 2001 — Рехавам Зеви израелски историчар, генерал и политичар. (рођ. 1926) Празници и дани сећања Уједињене нације данас обележавају Светски дан за превазилажење екстремног сиромаштва. Српска православна црква данас прославља Свети Стефан и преподобна Јелена-Јелисавета (Штиљановић)


НАЈВАЖНИЈА ИСТОРИЈСКА ЧИЊЕНИЦА У историји има много важних чињеница: савези међу народима, агресивни планови, политичке интриге, комерцијални трендови, моћни односи, ратови. Али на Западу је најважнија једна чињеница: постојање јудејског плана за освајање свих народа уз помоћ завере јудео-банкара, тренутно познате као Нови план за Јединствени светски поредак. У студијама које сам раније објавио већ сам разматрао разне видове јудео-масонских активности: у Савременим ликовима Сатане, Рату против Христа у Америци, Синдрому страха јудејскога у Америци, Хришћанском манифесту , итд. Као што постоји Бог, тако постоји и Сатана. Феничани, "јеврејски" банкари су најважнији Сатанини савезници: они су спонзори безбожних философија и јереси, планери ратова и револуција, помагачи свих антихришћанских планова и идеологија. (По студијама Јустаса Малинса, ови б 4000 анкари у ствари уопште нису Јевреји, већ су то феничански трговци који се крију под јеврејским идентитетом – Ротшилди, Рокфелерови, Варбурзи, Шифови, Баруси, итд.) Они су били спонзори Лиге народа, а сада стоје иза данашњих планова Уједињених Нација и Уједињене Европе. Њихов главни циљ је да униште дело Христово, да пркосе Богу, да успоставе владавину Сатане. Докле ће Бог да толерише њихове зле планове – то чак ни анђели не знају. Христос је прорекао да ће доћи до Последњег суда када ће праведници бити награђени, а зли кажњени. У међувремену, Сатана преовлађује у пословима људи, а "јеврејски" банкари су његови главни сарадници. Они раде на уништењу националних држава и успостављању безбожног Јединственог света, државе у којој ће доминирати Јевреји. Завладаће тиранија и патње Хришћана.


text: Посета Патријарха Иринеја Саборном храму Светог Пророка Илије у Мервилу, Индијана У навечерије празника Светог Свештеномученика Харалампија, 22. фебруара 2011. године, Његова Светост Патријарх Српски Г. Иринеј у пратњи Његовог Преосвештенства Г. Лонгина и свештенства посетили су Саборни храм Светог Пророка Илије у Мервилу, Индијана. У препуном Саборном храму народ Божији заједно са својим свештенством принео је молитве Господу и са страхом Божијим и чврстом вером молитвено се радовао доласку Његове Светости. Свештенство заједно са многобројном децом и народом Божијим традиционално дочекали су Његову Светост са погачом, соли и са разноврсним цвећем поздрављајући Патријарха Српског са речима Благословен који долази у име Господње. Вечерње богослужење у препуном Храму служио је архијерејски намесник протојереј-ставрофор Недељко Лунић уз саслуживање више свештеника из оближњих парохија епархије Новограчаничко-средњезападноамеричке. На крају светог богослужења, старешина Саборног Храма јереј Александар Новаковић, поздравио је Његову Светост Патријарха Српског Г. Иринеје топлим речима добродошлице и изразио духовну радост поводом ове посете у име народа божијег и свештенства. Јереј Александар у поздраву је нагласио да је посета Његове Светости важна за духовни напредак српског народа у крајевима Индијане и изразио задовољство да су свете ноге Његове Светости крочиле на свету земљу Српске Цркве Светог пророка Илије и осетиле дугогодишњи труд ктитора и приложника који нису жалили себе да подигну овако велелепни Храм Божији. Његова Светост Г. Иринеј изразио је радост и задовољство због доласка у светињу Св. Пророка Илије и посетио све присутне да је задатак сваког хришћанина да живи по Христу и у Христу и да се непрестано трудимо да кроз пост и молитву свакодневно духовно јачамо и узрастамо. Посебну пажњу Његова Светост је обратио на јединство свих у Христу Исусу и заблагодарио Богу да је јединство Цркве Христове на овим просторима чврсто и стабилно. Такође је наглашено да је Еписког Лонгин много урадио на зближавању народа Божијег и створио чврст темељ за духовни напредак Цркве Христове на овим просторима. Ово молитвено сабрање завршено је трпезом љубави коју су припремиле вредне чланице Кола Српских Сестара при Саборном храму. Заиста ово беше прелеп и јединствен духовни догађај у Саборном храму Светог Пророка Илије у Мервилу, Индијана. Извор: Саборни храм Светог Пророка Илије у Мервилу, Индијана


Ервин Хужвар, заменик председника општине Кањижа је репортеру Танјуга рекао да се дуже од тог времена мигранти у Кањижи задржавају само у случају када су временски услови неповољни. Кроз камп у општини Кањижа, према његовим речима, дневно прође између 1.000-1.500 миграната. Почетком седмице је забележен скок, а то значи да их је у тим данима било и 3000 дневно. Хужвар, међутим, за разлику од директора Центра за прихват миграната Срђана Ристића није сигуран да су сви ти људи напустили Србију. Извесно је, каже, једино да је њихов број смањен.


Усташе напале Маракану, шарале графите делија! (ФОТО) Хрватски навијачи, предвођени “Торцидом”, били су активни током недавне посете Београду. Сликали су се испред Храма, на “Маракани”, остављали усташке симболе свуда где су пролазили. Ко би се томе надао, поготово у пола ноћи?! Хрватски навијачи који су инкогнито боравили у Београду током прошлонедељног сусрета Србије и Хрватске на “Маракани” нису желели да п 10d2 ;рестоницу Србије напусте неостављеног печата, па су уочи одласка успели да ишарају неколико графита Звездиних навијача на “Маракани”. Поједини су очигледно били одушевљени доласком у Љутице Богдана да су морали да овековече свој долазак сликом испред бутика “делија” на “Маракани” са хрватском заставом у рукама. Баш као и испред Храма Светог Саве на Врачару. Брже-боље све фотографије су се нашле на интернету! Не знамо колико је момака било у овој акцији, јасно је, међутим, да је међу њима било припадника “Торциде“, јер су поједини потписи управо обележја навијачке групе из Сплита. Упропашћени су графити “делије” на Маракани и у граду, са потписаним великим “У”, с 3ff9 имболом усташа, док нису изостали ни потписи године 1950, главном ознаком “Торциде”, навијачке групе Хајдука, која је према тамошњим подацима најстарија навијачка група у Европи. На слици која кружи интернетом јасно се указује да је украдена/отета парола на платну “Косово је Србија”, док се један од гостију из Сплита сликао испред Храма Светог Саве са заставом “Не ћирилицу у Вуковар”, настављајући на тај начин борбу Хрвата против српског писма у славонском граду, а који је на снази већ неколико дана. На самој утакмици Србије и Хрватске, уз стандардан певачки репертоар, изнете су две заставе које су пробудиле емоције Хрвата. У питању је велики натпис ВУКОВАР на позадини српске заставе и парола изнета на југу, на којој је цитирана уводна строфа песме Јована Дучића. ?????? ?????? ????????, ?????? ??????? ??????! (????) | ?????.????


Daiki Fukazawa Tokyo Verdy видео, историја трансфера и статистика - SofaScore.com Daiki Fukazawa Tokyo Verdy видео, историја трансфера и статистика - SofaScore Додајте инфо Daiki Fukazawa's на вашу страницу! 21. авг 1998. Daiki Fukazawa има 22 година (21.8.1998.) и он је висок 174 cm. Његов број дреса је 26. Општа и каријерна статистика за Daiki Fukazawa, рејтинзи уживо на SofaScore, Heatmap и снимци голова могу бити доступни на SofaScore за неке од мечева за Daiki Fukazawa или Tokyo Verdy. Tokyo Verdy игра наредну утакмицу 16.5.2021. против Giravanz Kitakyushu у J.League 2. Уколико Daiki Fukazawa буде део поставке тима Tokyo Verdy, то ће бити потврђено на SofaScore апликацији 1 сат пре почетка меча. Када меч почне, уживо моћи ћете да пратите овде Tokyo Verdy - Giravanz Kitakyushu резултати уживо, стање на табели, резултате мечева из минута у минут, као и статистику меча. Уколико је Daiki Fukazawa део поставке, моћи ћете да пратите његову статистику, рејтинг, Heatmap и видео садржајe. Видео снимци ће садржати голове, асистенције, пенале, црвене картоне и остале информације о Daiki Fukazawa, под условом да се меч игра у оквиру неког од популарних фудбалских такмичења. Daiki Fukazawa профил играча приказује статистике свих мечева које је играч одиграо. Најбитније статистике за свако тачмичење, са SofaScore рејтингом, одиграним мечевима, головима, асистенцијама, картонима и осталим релевантним подацима су такође приказани. SofaScore, фудбалски резултати уживо користе јединствени алгоритам креирања SofaScore оцена за играча Daiki Fukazawa, на основу статистика, анализа и нашој експертизи. Уколико желите да бесплатно гледате онлајн мечеве у којима игра Daiki Fukazawa, на страници тима Tokyo Verdy нудимо вам линкове за Tokyo Verdy - Giravanz Kitakyushu пренос уживо пренос уживо, спонзорисан од стране bet365. Уколико се овај меч преноси путем bet365 уживо преноса, можете гледати гледај Tokyo Verdy - Giravanz Kitakyushu на свом рачунару и на свом мобилном - iPhone, iPad, Android или Windows телефону.Имајте у виду да интелектуална права поседа да се стреамују такви догађаји су често у поседу на нивоу земље тако да, у зависности на вашу локацију, могу бити одређени догађаји који су недоступни за преглед због таквих рестрикција. SofaScore резултати уживо резултати уживо је доступан у виду iPhone и iPad апликације, Андроид апликације на Гугл плеј продавници и као апликација за Windows телефоне. Можете наћи у свим продавницама на различитим језицима тако што укуцате "SofaScore". Инсталирајте "SofaScore" апликацију и пратите све Daiki Fukazawa мечеве уживо на вашем мобилном телефону!


петак, 13 децембар 2013 14:50 На Вождовцу ухапшен Миша Вацић! Данас у 14 часова у Устаничкој улици на Вождовцу припадници МУП-а су легитимисали и ухапсили Мишу Вацића, носиоца листе 1389 - борба за Вождовац. Вацић je са још једним припадником покрета дошао у Устаничку улицу, како би видео зашто полиција малтретира екипу припадни d64 ;ка 1389 који су лепили плакате. Након краћег разговора полицајци су ставили лисице Миши Вацићу и ухапсили га без објашњења. Реч је о неправедном притиску режима с обзиром да за репресију није било повода. Иначе Миша Вацић већ два месеца неометано учествује у кампањи за локалне изборе на Вождовцу. Подсећамо, синоћ су прекомерне снаге полиције, интервентних јединица и саобраћајне полиције зауставиле конвој двадесетак аутомобила са заставама 1389 и српским заставама и претресали и легитимисали све учеснике. Прве речи које су полицајци изговорили биле су извињења, због то 3ffa га што 1389 ништа није прекршио, већ су они ,,добили наредбу из врха СПС-а да нас зауставе и све легитимишу''. блокаде конвоја возила 1389 од интервентних јединица - Ова два догађаја су још један од доказа да је власт у страху од резултата који ће 1389 остварити на локалним изборима на Вождовцу. Информативна служба СНП 1389


КРИЗНИ ШТАБ ОПШТИНЕ АПАТИН ДОНЕО ПРВЕ ОДЛУКЕ У СКЛАДУ СА ВАНРЕДНОМ СИТУАЦИЈОМ Поводом проглашења ванредне ситуације у Републици Србији због избијања пандемије корона вирусом, донете су мере предострожности којих грађани морају да се придржавају. У складу са овлашћењима у ванредним ситуацијама Кризни штаб је донео одлуке: 1. Да Општински културни центар, Спортски савез, Туристичка организација и Народна библиотека "Миодраг Борисављевић" радиће у ограниченом времену, уз обавена дежурства у периоду од 8 до 14 часова. 2. Препоручује се послодавцима да у складу са законским одредбама омогуће плаћено радно одсуство или рад од куће запосленима који су самохрани родитељи деце до дванаест година. 3. Препоручеје се послодавцима да омогуће, уколико процес рада то дозвољава, рад од куће за особе старије од 60 година живота. 4. Општинска управа ће радити смањеним капацитетом, са утврђеним бројем запослених који ће обезбедити минимум процеса рада по свакој организационој јединици. 5. Налаже се Јавном предизећу "Наш дом" Апатин да делатност у области водоснабдевања, одржавања чистоће, погребних услуга, обезбеђивања јавног осветљења и радова на одржавању јавних зелених површина обавља пуним капацитетом. Рад административних служби потребно је организовати у складу са одредбама о поштовању минимума процеса рада. 6. Радно време угоститељских објеката и спортских кладионица ограничава се на период од 8 до 20 часова уз додатан услов да се истовремено у објекту не налази више од песедет људи. Дезинфиковање оваквих објеката вршиће се минимун три пута у току радног времена, уз обавезно вођење евиденције о обављеној дезинфекцији. 7. Налаже се секретарима месних заједница на територији општине Апатин да организују рад у сменама од 8 до 20 часова, као и да обезбеде контакт центар за информисање старих и угрожених особа. 8. Грађани који спадају у посебно угрожене категорије становништва, а у циљу доставе основних животних намирница, лекова и средстава за хигијену, могу се обратити контакт центру општине Апатин на бр. телефона 025/772-122. Линија ће бити доступна од 00 до 24 часа. 9. Позивају се волонтери, који би желели да се укључе и помогну у достави намирница угроженим суграђанима, да контактирају оптину Апатин на бр. телефона 025/772-122. 10. Сваком домаћинству биће достављено кратко упуство о начину поступања у току трајања ванредне ситуације, као и контакт телефон за информације и решавање потреба грађана општине Апатин. Кризни штаб ће свакодневно пратити ситуацију и у складу са законским одредбама доносити нове мере. Свака промена биће објављена у медијима.


Центар за развој каријере - Artikli - Позив за пријаву студената Универзитета у Крагујевцу за стипендирану мобилност на Универзитету у Јашију (Румунија) Позив за пријаву студената Универзитета у Крагујевцу за стипендирану мобилност на Универзитету у Јашију (Румунија) У складу са потписаним уговором о реализацији мобилности на Универзитету у Јашију (Аlexandru Ioan Cuza University оf Iasi) студенти Универзитета у Крагујевцу могу се пријавити за размену у летњем семестру академске 2018/19. године, и то: Процес пријаве погледајте ОВДЕ 3. Предлог Уговора о мобилности (proposed Learning Agreement- Before the mobility) подразумева предмете које студент жели да похађа током размене и биће основа за израду Уговора о учењу који се припрема након завршене селекције кандидата. Приликом одабира предмета потребно је да се студенти консултују са Еразмус+ координатором на свом факултету, а препорука је и да се консултују и са предметним наставницима. 4. . Информације о стипендији и студијском боравку: Реализација мобилности – летњи семестар Месечна стипендија: 750 евра (за покривање трошкова живота)


Одлука о измјени и допуни Одлуке о уређењу простора града Бања Луке На основу чланова 69, 97. и 153. Закона о просторном уређењу – пречишћени текст (Сл.гласник РС, бр.84/02. и 14/03), и члана 32. Статута Града Бањалука (Сл.гласник Града Бањалука, бр.25/05), Скупштина града Бањалука је, на сједници одржаној 13.07.2006.године, донијела о измјени и допуни Одлуке о уређењу простора града Бањалука У Одлуци о уређењу простора града Бањалука (Сл.гласник Града Бањалука, бр.9/03, 21/04 и 2/05), у члану 10. додаје се нови став, који гласи: Досадашњи став 1. постаје став 2. Број: 07-013-578/06. Овај пропис можете пронаћи у Службеном гласнику број 15 од 21. јула 2006. године на страни број 6. Кликните овдје за штампану верзију овог прописа. У новом прозору ће Вам се отворити ПДФ документ у програму Acrobat Reader.


SUBNOR upozorio Tijanića: "Odavno ne putate partizanske filmove" Blic Online | SUBNOR upozorio Tijani Ништа се није променило. Комунисти и даље не дају србству и родољубима да дишу,само су се преобукли у жуто.И даље протурају младима и старима своју лажну пропагадну. Нисам знао да је законом обавезно приказивати партизанске филмове,иначе засноване на ''историјским чињеницама''. "Partizanski filmovi i serije, koje odavno ne dajete, podizali su umetnički nivo i kvalitet filmskog programa...'' - занима ме како?Лажима и измишљотинама о ''народним издајницима'' и ''храбрим борбама партизана'' ?


text: Епископ ваљевски Милутин у посети Обреновцу У недељу, 21. јула 2013. године, Преосвећени Епископ ваљевски г. Милутин, посетио је Архијерејско намесништво посавско са седиштем у Обреновцу, и причестивши се учествовао у светој Литургији коју су служили обреновачки протојереји Марко Марјановић, Гордон Василић и Милан Мијаиловић. Овом приликом Преосвећени Епископ ваљевски Милутин је донео и део моштију Светог владике Николаја Српског, најпре верном народу града Обреновца на поклоњење и благослов, које је потом старешина Саборног храма у Београду протојереј-ставрофор Петар Лукић преузео и упутио ка крајњем одредишту и похрањењу у храму Светог Јована Богослова у Бјалистоку у Пољској. Извор: Епархија ваљевска


Фиџијци — Википедија Историјски гледано, Фиџијци су на Пацифику познати као стручњаци за изградњу кануа, које су користили за трговину са Тонгом. Обично су били велики двоструки кануи, при чему је свака страна била слична, осим ако је један кану био краћи. Народ Лапита, назван тако по свом карактеристичном стилу керамике, био је први који је насељавао Фиџи око 300. године пре нове ере, а докази о њиховим насељима постоје на читавом Фиџију. Следили су их Меланежани око 500. године пре нове ере, а релативно недавно успостављена трговина са полинежанском Тонгом допринела је културној мешавини. На Лау острвима, аспекти обеју култура се и даље мешају. Постојала је активна трговина између Тонге и Фиџија, а касније у историји ове везе, Фиџијци на Лау острвима (Источни Фиџи) постали су вазали краља Тонге. Један посебан разлог због којег су Тонжани и Самоанци дошли на Фиџи била је изградња великих двоструких кануа, које нису могли да изграде на властитим острвима због недостатка одговарајуће дрвене грађе. Британци су владали Фиџијем од 1874. до 1970. године, а 1970. Фиџи је постао потпуно независна држава са уставним аранжманима како би се обезбедило очување традиционалних фиџијских интереса. Године 1972. први општи избори одржани су коришћењем устава из 1970. године, а 1987. године изведена су два војна удара. Први удар је био без крви, а други је прекинуо везе са Британском монархијом. Контроверзни нови устав усвојен је 1990. године, а 1992. године одржани су први општи избори по одредбама новог устава. Парламентарни избори одржани августа 2001. године пружили су Фиџију демократски изабрану владу коју је предводио премијер Laisenia Qarase. Поново изабран у мају 2006. године, Гарасе је срушен у војном удару 5. децембра 2006. године, на челу са командантом војних снага Краљевине Фиџија, Френком Баинимарамом. Фиџијци на Новом ЗеландуУреди На Новом Зеланду је 2001. године живело 7.000 Фиџијаца, и били су пета по величини пацифичка етничка група на Новом Зеланду. Фиџијци рођени на Новом Зеланду чинили су 47% укупне популације новозеландских Фиџијаца 2001. године - што је повећање у односу на 34% у 1991. години. Године 2001. 28% Фиџијаца на Новом Зеланду било је у стању да одржи свакодневни разговор на фиџијском језику - што је скок са 24% у 1996. години . ^ http://www.stats.govt.nz/analytical-reports/pacific-profiles-2006/fijian-people-in-new-zealand.htm Архивирано 2008-11-21 на сајту Wayback Machine Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=Фиџијци&oldid=23090974” Последња измена на дан 25. април 2020. у 23:12 ч. Ова страница је најкасније уређена на датум 25. април 2020., у 23:12.


text: 10. јун (10.6) је 161. дан године по грегоријанском календару (162. у преступној години). До краја године има још 204 дана. Догађаји 1610 — Први холандски досељеници искрцали се на острво Менхетн, сада централни део Њујорка. Холанђани 1626. за неколико бала тканине и јефтину бижутерију од Индијанаца откупили острво и на његовом јужном делу подигли насеље Нови Амстердам. 1719 — Римско-немачки цар Карло VI протерао Шпанце са Сицилије. 1793 — У Паризу отворен први јавни зоолошки врт. 1868 — У Кошутњаку, у Београду у атентату убијен је кнез Михаило Обреновић. Атентатори су ухапшени, одмах осуђени и стрељани на Карабурми. За учешће у завери оптужен је бивши кнез Александар Карађорђевић. 1918 — Италијански торпедни чамац потопио аустроугарски бојни брод Сент Иштван у Јадранском мору: више од 60 погинулих. 1898 — Америчке трупе у Шпанско-америчком рату извршиле инвазију на Кубу. 1909 — Први пут употребљен сигнал SOS, када је линијски брод Славонија компаније Кјунард, доживео бродолом на Азорским острвима. 1924 — Фашисти киднаповали и потом убили Ђакома Матеотија, лидера италијанских социјалиста. 1940 — Италија, као савезник Немачке у Другом светском рату, објавила рат Француској и Уједињеном Краљевству. 1942 — Нацисти су у Другом светском рату потпуно уништили чешко село Лидице, што је била одмазда за атентат на нацистичког протектора Чешке и Моравске и једног од најзначајнијих Хитлерових сарадника Рајнхарда Хајдриха. Атентат 27. маја извршили Јозеф Габчик и Јан Кубиш, чешки командоси-падобранци послати из Велике Британије. 1945 — Почело је суђење у Београду четнику Дражи Михаиловићу, другим припадницима четничког покрета и званичницима Недићеве администрације. 1967 — Завршен шестодневни израелско-арапски рат у којем је Израел заузео територије Сирије, Јордана и Египта, које укључују источни Јерусалим, Западну обалу, Газу и Синајско полуострво. СССР прекинуо дипломатске односе са Израелом. 1970 — У Јордану најмање 100 људи убијено у сукобу владиних снага и палестинских герилаца. 1971 — САД укинуле двадесетогодишњи ембарго на трговину с Кином. 1990 — Перуански политичар јапанског порекла Алберто Фуџимори на председничким изборима у Перуу победио књижевника Марија Варгаса Љосу. На првим вишестраначким парламентарним изборима у Чехословачкој од 1946. победио Грађански форум, који је основао књижевник Вацлав Хавел. На вишестраначким изборима у Бугарској изборну победу однела Бугарска социјалистичка партија, бивши комунисти. 1996 — Представници чеченских сепаратиста и Русије потписали споразум којим су утврђене основе за окончање осамнаестомесечног рата у Чеченији. 1997 — По налогу лидера Црвених Кмера Пола Пота убијен један од његових најближих сарадника Сон Сен и 11 чланова његове породице. 1998 — Протестом у Приштини, на којем је тражен долазак снага НАТО на Космет, косметски Албанци прекинули свакодневне получасовне протестне шетње које су под мотом „Косово, највећи затвор на свету“, организовали током два месеца. Протести са истим захтевом одржани су и у Тирани и Скопљу. 1999 — НАТО прекинуо бомбардовање Југославије пошто су се прве јединице Војске Југославије, на основу Кумановског споразума потписаног претходног дана у Куманову, повукле са Космета. Председник Југославије Слободан Милошевић саопштио да је током агресије НАТО на Југославију погинуло 462 припадника ВЈ и 114 полицајаца. 2001 — Медијски магнат Силвио Берлускони по други пут постао премијер Италије пошто је његова партија освојила 30% гласова више од било које друге партије. Његова влада 59. у Италији од Другог светског рата. 2003 — У Торонту (Канада), први пут у тој земљи, легално склопљен брак два хомосексуалца. Рођења 1819 — Гистав Курбе, француски сликар, најзначајнији представник реализма у сликарству. (прем. 1877) 1868 — Мирослав Милисављевић, српски генерал. (прем. 1929) 1886 — Сесуе Хајакава, јапански глумац. (прем. 1973) 1893 — Хати Макданијел, америчка глумица, музичарка и комичарка. (прем. 1952) 1910 — Хаулин Вулф, амерички блуз музичар. (прем. 1976) 1915 — Сол Белоу, канадско-амерички писац, добитник Нобелове награде за књижевност (1976). (прем. 2005) 1922 — Џуди Гарланд, америчка глумица, певачица и плесачица. (прем. 1969) 1931 — Жоао Жилберто, бразилски музичар. (прем. 2019) 1941 — Јирген Прохнов, немачки глумац. 1959 — Карло Анчелоти, италијански фудбалер и фудбалски тренер. 1962 — Џина Гершон, америчка глумица и списатељица. 1963 — Џин Триплхорн, америчка глумица. 1964 — Ендру Никол, новозеландски редитељ, сценариста и продуцент. 1965 — Елизабет Херли, енглеска глумица и модел. 1967 — Хејмир Халгримсон, исландски фудбалер и фудбалски тренер. 1983 — Лили Собијески, америчка глумица. 1984 — Иван Раденовић, српски кошаркаш. 1985 — Каја Канепи, естонска тенисерка. 1985 — Василис Торосидис, грчки фудбалер. 1985 — Анди Шлек, луксембуршки бициклиста. 1988 — Јагош Вуковић, српски фудбалер. 1988 — Џеф Тиг, амерички кошаркаш. 1989 — Ел Фарду Бен, коморски фудбалер. 1989 — Александра Стан, румунска музичарка. 1992 — Кејт Аптон, амерички модел и глумица. 1996 — Александар Лазић, босанскохерцеговачки кошаркаш. 1999 — Ели Делво, белгијска певачица. 1999 — Рафаил Леао, португалски фудбалер. Смрти 1190 — Фридрих Барбароса, краљ Немачке и цар Светог римског царства (рођ. 1122) 1836 — Андре Мари Ампер, француски физичар и математичар, оснивач електродинамике. 1868 — Михаило Обреновић, српски кнез. 1868 — Анка Константиновић, сестра од стрица кнеза Михаила, ауторка најстаријег сачуваног женског дневника код нас. 1875 — Јован Миленко Грчић, српски песник и доктор медицине. (рођ. 1846) 1912 — Антон Ашкерц, словеначки песник и богословац. (рођ. 1856) 1923 — Пјер Лоти, француски писац. 1934 — Фредерик Делијус, енглески композитор. 1942 — Бошко Палковљевић Пинки, народни херој. 1946 — Џек Џонсон, амерички боксер, прци црнац шампион тешке категорије. 1949 — Карл Ваугоин, аустријски политичар. 1967— Спенсер Трејси, амерички филмски глумац. 1982— Рајнер Вернер Фасбиндер, немачки редитељ,сценариста и глумац. 2000 — Хафиз ел Асад, председник Сирије. 2002 — Џон Готи, амерички мафијашки бос. 2004 — Реј Чарлс, блуз и џез аутор. 2010 — Влахо Орлић, је био југословенски ватерполиста и тренер. (прем. 1934) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Светог Никиту Исповедника, епископа халкидонског. Свету мученицу Еликониду Светог Игњатија, епископа ростовског Несређено


Једна мала студија код особа са неалкохолном болести јетре открила је да је конзумирање једне кашичице маслиновог уља дневно побољшало ниво ензима јетре и нивоа масти.


text: Премијер Србије Александар Вучић рекао је поводом хапшења бившег команданта ОВК Рамуша Харадинаја у Словенији да се неке чудне ствари дешавају. Вучић је за рекао да је ово педесети пут да са истим тим дипломатским пасошем Харадинај путује, а сад га неколико дана пред преговоре у Бриселу хапсе. „Вјероватно ће бити притисака на Србију, али ми смо спремни да издржимо и много тежа стања. Идемо у Брисел да се договоримо, али да ли ћемо то постићи, видјећемо, за танго је потребно двоје“, рекао је премијер. Српска оптужница се односи на злочин код Радоњићког језера који се десио током сукоба на КиМ 1998. и 1999. године. Тада је убијено најмање 34 цивила српске и албанске националности. Рамуш Харадинај је бивши вођа тзв. ОВК и бивши косовски премијер. Харадинају је два пута суђено у Хашком трибуналу, а оба пута, 2008. и 2012. године је ослобођен оптужби за ратне злочине почињене у логору ОВК у Јабланица.


Вукотић ће бити оптужен за убиство Салета Мутавог?