Марина Рагуш - НАТО модули и туре по Србији (1) 3ffa У последњих неколико месеци, више него приметно је подизање „борбене готовости“ (про)западног невладиног сектора који је добио додатан импулс за (про)НАТО кампању. Приметно само за оне којима је јасно, да ће Србија (ипак) напустити статус неутралности и прићи НАТО-у. Није само прецизно јасно да ли је 2020. година та граница до које треба „обрадити“ јавно мњење у Србији или која година касније. Зашто 2020? Разлог је јасан-до тада треба да се оформи рефионална „заједница“ шест западнобалканских земаља познатија као Г6.[1] Тако окупљене државе Западног Балкана треба да постану чланом ЕУ и (врло вероватно) НАТО-а. Стога, када пишемо о евроинтеграцијама требало би овај „појам“ да читамо евро-атлантске интеграције с акцентом на атлантске. За онај други (већински) проценат српског јавног мњења који ставове дефинише према медијским фреквенцијама, проНАТО кампања скоро да је неприметна. С разлогом. Однос већинске Србије према НАТО-у према свим последњим истраживањима је по НАТО катастрофалан: према истраживању Нове српске политичке мисли (новембар 2013)[2] преко две трећине српске јавности је против чланства у НАТО. Због ове чињенице, НАТО промотери испод медијских фреквенција отпочели су мобилисање оног дела јавности (млади и интелектуалци) за које верују да ће на неком будућем референдуму одлучити о уласку Србије у Северноатлантску алијансу. Тако је јавна дипломатија НАТО одвојила буџет за Западни Балкан и покренула цео механизам који би требало да „испере“ сећање на НАТО агресију на СРЈ, 1999. године и увери грађане Србије да им није место уз Русију, већ уз НАТО . Паралелно с тим, државне институције од интереса за атлантисте се „реформишу“, мобилишу се кадрови унутар система који „разумеју“ (НАТО) будућност региона, одржавају се панели који би требало да „сруше“ мит о братским односима с Русијом[3], медијски се „прозивају“ русофили као и представници Руске Федерације који су се „дрзнули“ да се активније позабаве окупацијом Србије.[4] Јасно је да је НАТО позвонио на узбуну и скренуо визир ка Балкану. На радару Северноатлантске Алијансе, Западни Балкан је, очито, узнемирујуће засветлео. Узнемирујуће онолико колико је Русија одлучила да Србију постави за главног стратешког партнера на Балкану.[5] Стога, за атлантисте: „ Србија се налази пред избором-наставак европских интеграција и сарадње с НАТО-ом, као нужних, али не и довољних процеса за наставак демократизације друштва и његово хватање прикључка са стабилним и развијеним политичким Западом, или наставак путинизације, коме је српско друштво очито и само склоно, али сада већ и са огољеним интересом Русије да нам у том процесу „помогне“.“[6] С друге стране, за оне који бележе све активности испод медијских радара дилеме нема: „Ни садашњи државни врх није ’гадљив’ по питању чланства Србије у НА 4000 1058;О. Дакле, континуитет неспорно постоји. Рекао бих да Влада Србије није да не жели, већ не сме да донесе одлуку о даљем приближавању НАТО-у јер се 8 од 10 грађана Србије противи чланству у НАТО-у. Дакле, до даљег приближавања НАТО-у може доћи само кришом, ван очију јавности, корак по корак, технократским процесом који јавност не може да испрати нити да разуме,“[7] изричит је Александар Митић некадашњи ТАНЈУГ-ов дописник из седишта НАТО у Бриселу, данас директор Центра за стратешке алтернативе. После Бриселског споразума као и свих пратећих условљавања НАТО је извесно проценио моменат за даљи притисак на Србију. Тај притисак, према Митићу, тећи ће кроз „техничка питања“ каква су стандардизација, сарадња преко мисија ЕУ и политички притисци. „Власт, такође, показује да јој не смета да на истакнуте функције постави личности које отворено лобирају за чланство Србије у НАТО. Такав је случај с Тањом Мишчевић, (некадашњом, прим. аут.) помоћницом Драгана Шутановца, и главним архитектом повезивања питања ЕУ и НАТО у Министарству одбране, која је недавно постала шеф преговарачког тима са ЕУ. Како тек објаснити случај Франка Фратинија, који месецима лобира за чланство Србије у НАТО и који је кандидат за генералног секретара НАТО-а, а постаје саветник државе која је прогласила војну неутралност. Да ли ће његова улога бити управо та да „преобрати“ кључне људе у власти у смеру НАТО интеграција“[8], јавна је дилема Александра Митића. Коначно, последњих неколико месеци интезивирања активизма у смеру ка НАТО потврђује последње. Да побројимо (тек) неке од догађаја, како би написано било у утемељењу јасније, а које је организовала НАТО контакт Амбасада Републике Словачке у Србији: Октобар -деветог октобра делегација чланова „Регионалне академије за демократију: Сарадња у безбедности и правди“ (РАД) посетили су Словачку, Чешку и Мађарску, у оквиру излета Вишеградске туре (6-12. октобар текуће године ). Делегација је бројала 12 представника из седам земаља Западног Балкана: чланови парламента, представници невладиног сектора, локални политичари. Главни организатор РАД-а био је Београдски форум за политичку изузетност (Соња Лихт, председник); координатор Вишеградске туре била је Словачка Атлантска Комисија. Пројекат је подржан од стране Међународног Вишеградског Фонда. Током туре се, у Братислави делегација састала у просторијама Института за студије безбедности Министарства одбране Словачке (9-10. октобар) са представницима: Института, министарством одбране Словачке и припадницима Главног штаба оружаних снага Словачке. Циљ састанка био је разговор о питањима регионалне сарадње у области одбране и војске међу земљама Вишеградске групе као пример сарадње за земље Западног Балкана. Десетог октобра делегација РАД-а састала се с ч& 4000 #1083;ановима одбора за иностране послове Националног савета Словачке Републике. Председник одбора Франтишек Шебеј рекао је да је интеграција Западног Балкана један од приоритета Словачке и земаља В4. У оквиру дискусије представници обе стране сложили су се да земље В4 могу да пруже сопствена искуства земљама Западног Балкана у областима као што су интеграција у ЕУ и НАТО у сфери политичке и економске трансформације. Од 14 до 18. октобра , словачка Атлантска комисија и Атлантски Савез Србије организовали су серију јавних расправа у регионима Србије под називом „Тура Партнерство“. Циљ пројекта организованог уз подршку НАТО одељења за јавну дипломатију, Словачке амбасаде у Београду, и SlovakAidбио је подстицање расправе о НАТО-у, Партнерству за мир и сарадњу са Србијом у регионима Србије кроз серију јавних дискусија. Тура је обишла Крагујевац, Ниш, Нови Сад, Зајечар и Београд. Констатовано је да је НАТО незаобилазан саговорник Србије и да Србија жели да промовише свој политички дијалог с Алијансом. Двадесетпрвог октобра подржана је реформа у области одбране и војске Србије у оквиру планираног и еволуираног процеса НАТО-а као и усвојене циљеве Србије за наредни период.[9] Тридесетпрвог октобра текуће године Министар одбране Србије Небојша Родић и Амбасадор Словачке у Србији Јан Варшо разговарали су о приоритетима одбрамбене сарадње за наредну годину и упркос рестриктивном буџету договорено је подстицање активности од заједничког интереса: обука и заједничко учешће у мултинационалним операцијама; војно образовање и сарадња у области ваздухопловства (као главна област сарадње између два партнера); учешће припадника Војске Србије (ВС) на вежби Способан Логистичар , размена кадета војне академије (од 2007. године 16 официра ВС завршило је курс штабних официра на Академији Војске Словачке ), сарадња у мисији УН на Кипру. Српска страна показала је заинтересованост за словачка искуства у вези са аспектима одбране придруживања ЕУ, као и словачком know-howу области експлозивних убојних средстава. Новембар:Од 5 до 7. новембра одржан је други круг расправа студената (пројекат МЕСА 10 [10]) универзитета Словачке и Србије. Дебате су биле посвећене односима Србије и НАТО-а, регионалној сарадњи и активностима и програмима НАТО за земље Западног Балкана. Према Милану Јежовици аутору и вођи пројекта-циљ пројекта је да понуди „шансу за студенте из Србије и Словачке да разговарају о теми НАТО и безбедности“[11]. Пројекат је организован од стране МЕСА 10 (Братислава) у партнерској сарадњи са Центром за евроатлантске студије у Београду а подржан од стране Националне задужбине за демократију (НЕД). Шестог новембра текуће године у Врњачкој Бањи одржан је четврти Међународни форум виших подофицира из Централне и Југоисточне Европе. На форm 3ab7 1;му су присуствовали представници оружаних снага из региона БиХ, Македоније, Словеније, Хрватске, Црне Горе као и представници Сједињених Америчких Држава, Немачке, Румуније, Мађарске и НАТО-а. Петнаестог новембра , Међународни студентски НАТО самит „СИМ НАТО 2013“ одржан је у Београду. Главни циљ: симулација одлучивања у НАТО. Учествовало око 100 студената из 50 земаља света. Догађај је организован од стране НВО „Удружење за међународну сарадњу и дијалог (AFICAD)“. Отварању манифестације присуствовао је и словачки Амбасадор Јан Варшо, који је том приликом говорио о значају размене информација и искустава између Београда и Брисела и о улози јавне дипломатије у информисању о партнерству Србија-НАТО. Двадесетосмог новембра министар одбране Словачке, Мартин Глвач срео се са Амбасадором Србије у Словачкој Шани Дермакуом у оквиру билатералне посете Амбасадора Министарству одбране Словачке. Обе стране су се сложиле да ће Министарство одбране Словачке припремити нацрт међувладиног Споразума о сарадњи са Министарством одбране Републике Србије. Споразум би требало да формира основни оквир војне и безбедоносне сарадње између две земље. Министар Глвач је нагласио да је Србија важан партнер Словачке у региону Западног Балкана. Истог дана (28. новембар ) у Београду одржана седница Групе НАТО-Србија за реформу одбране а у циљу евалуације испуњености агенде групе. Између осталих присуствовао је директор Дирекције за НАТО политику и планирање Френк Боланд. Тридесетог новембра 2013 , заменик Премијера и Министар иностраних послова Словачке Мирослав Лајчак обратио се петом годишњем стратешком форуму у ChâteauBélaу Словачкој са говором под називом „Превазилажење кризе: Могућности за ЕУ, НАТО и Централну Европу“. Шеф словачке дипломатије фокусирао је продубљивање сарадње између САД и ЕУ. Организатор скупа била је Словачка Атлантска Комисија.[12] Овој хронологији треба придодати и оснивање регионалне групе Атлантских Савета на Западном Балкану (19. новембар),[13] панел у организацији ISAC фонда „Неутралност и улога Србије у европској безбедоносној заједници-Како даље?“(18. новембар)[14] и прву Београдску недељу НАТО која се одржала од 3-6. децембра текуће године. [15] Дакле, с потпуно извесном намером извукли смо испод медијских радара догађаје који би требало свима нама да одговоре на дилему: Да ли је Србија, заиста, војно неутрална? Или, да ли Србију „увлаче“ у НАТО до 2020. године? Одговоре, верујемо свако од вас појединачно ће наћи у редовима који садрже само фактички приказ агенде која се (не тако успешно) скрива од очију 3ffa шире јавности у Србији. Без вредносног става, без икаквих квалификација, циљ нам је био да вас обавестимо каква нас блиска будућност чека, под претпоставком да протагоности јавне дипломатије НАТО успеју да „исперу“ сећање на агресију НАТО-а 1999. године и њене катастрофалне последице по здравље и живот грађана Србије. Наставиће се.... (Фонд Стратешке Културе)


Вигиланца ветеринарских лекова - Алимс Алимс » Ветеринарски лекови » Вигиланца ветеринарских лекова Агенција за лекове и медицинска средства Србије у складу са Законом о лековима и медицинским средствима („Сл. гласник РС“ број 30/10), организује и прати начин прикупљања и процену нежељених реакција на лекове који се примењују у ветеринарској медицини, као и обраду и процену добијених података о нежељеним реакцијама на лекове. Послови које Агенција обавља у вези са тим односе се на: – прикупљање, обраду и процену података о нежељеним реакцијама на лекове везаним за примену лекова у промету или у току клиничког испитивања лека; – обраду и процену Периодичних извештаја о безбедности лекова, које Агенција добија од носиоца дозволе за стављање лека у промет; – обавештавање носиоца дозволе за стављање лека у промет о озбиљним нежељеним реакцијама на лек одмах а најкасније у року од 15 дана од датума пријема ових информација; – обавештавање надлежне институције земаља ЕУ о забележеним озбиљним нежељеним реакцијама на територији Републике Србије. -обавештавање Министарства надлежног за послове ветерине и ветеринарских радника о озбиљним нежељеним реакцијама на лек и о значајним променама у безбедности лека одмах, а најкасније у року од 15 дана од датума пријема ових информација; – подстицање ветеринарских радника да пријављују нежељене реакције на лекове, односно сумњу на њих; – сачињавање базе података о информацијама прикупљеним у систему фармаковигиланце које су доступне јавности и надлежним органима у земљи и иностранству у складу са међународно прихваћеном стандардном терминологијом (VEDDRA) – размену информација прикупљених у систему фармаковигиланце са надлежним органима за фармаковигиланцу у другим земљама. Обавезно пријављивање подразумева пријављивање озбиљних нежељених реакција на лек, испољених у току клиничких испитивања или у периоду после добијања дозволе за лек. Обавезно пријављивање, у смислу овог правилника, врши произвођач лека, спонзор клиничког испитивања, истраживач, односно уговорна организација која врши одређене послове у спровођењу клиничког испитивања, као и носилац дозволе за лек; Спонтано пријављивање нежељених реакција на лек подразумева добровољно пријављивање нежељених реакција на лекове у промету, које су се испољиле у току лечења пацијената. Пријављивање врше ветеринарске установе, доктори ветеринарске медицине или власници животиња (извештачи). Све сумње на нежељене реакције на лек пријављују се на Обрасцу за пријављивање нежељене реакције на ветеринарски лек.


Јавне набавкеОдДоФилтрирајОбавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке радова на санацији и уградњи опреме инсталација гријања у склопу топлотних подстаница и ОЈ Универзитета у Бањој Луци08.07.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке радова на санацији и уградњи опреме инсталација гријања у склопу топлотних подстаница и ОЈ Универзитета у Бањој Луци Oдлука о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке радова на изградњи пјешачких стаза у заштићеном подручју за управљање ресурсима за потребе Института за генетичке ресурсе УБЛ22.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОдлука о избору најповољнијег понуђачаOдлука о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке радова на изградњи пјешачких стаза у заштићеном подручју за управљање ресурсима за потребе Института за генетичке ресурсе Универзитета у Бањој Луци. Одлука о поништењу поступка јавне набавке горива за потребе Универзитета Бањој Луци16.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОдлука о поништењу поступкаОдлука о поништењу поступка јавне набавке горива за потребе Универзитета Бањој Луци Обавјештење о додјели уговора за јавну набавку услуга превоза за потребе извођења теренске наставе на Универзитету у Бањој Луци16.06.2016.Јавне набавкеОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора за јавну набавку услуга превоза за потребе извођења теренске наставе на Универзитету у Бањој Луци Обавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке услуга коришћења огласног простора у дневним новинама14.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке услуга коришћења огласног простора у дневним новинама. Обавјештење о додјели уговора за јавну набавку услугa сервисирања ватрогасних апарата и испитивања хидрантске мреже и ватродојавних система за потребе Универзитета у Бањој Луци14.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора за јавну набавку услугa сервисирања ватрогасних апарата и испитивања хидрантске мреже и ватродојавних система за потребе Универзитета у Бањој Луци Одлуку о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке угоститељских услуга поводом инаугурације ректора Универзитета у Бањој Луци13.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОдлука о избору најповољнијег понуђачаОдлуку о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке Обавјештење о додјели уговора - јавна набавка клима уређаја за потребе кабинета ректора Универзитета у Бањој Луци13.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора - јавна набавка клима уређаја за потребе кабинета ректора Универзитета у Бањој Луци. Jавнa набавкa угоститељских услуга поводом инаугурације ректора Универзитета у Бањој Луци13.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораJавнa набавкa угоститељских услуга поводом инаугурације ректора Универзитета у Бањој Луци Одлуку о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке хотелских и угоститељских услуга за потребе одржавања скупа „Технички прегледи возила Републике Српске 2016“ Универзитета у Бањој Луци10.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОдлука о избору најповољнијег понуђачаОдлуку о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке хотелских и угоститељских услуга за потребе одржавања скупа „Технички прегледи возила Републике Српске 2016“ Универзитета у Бањој Луци. Прилог: Одлуку о избору најповољнијег понуђача Одлука о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке радова на санацији и уградњи опреме инсталација гријања у склопу топлотних подстаница и ОЈ Универзитета у Бањој Луци10.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОдлука о избору најповољнијег понуђачаОдлука о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке радова на санацији и уградњи опреме инсталација гријања у склопу топлотних подстаница и ОЈ Универзитета у Бањој Луци. Позив за достављање понуда за јавну набавку угоститељских услуга поводом инаугурације ректора Универзитета у Бањој Луци10.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциПозив за достављање понуда (услуге из анекса II дио Б Закона о јавним набавкама)Позив за достављање понуда за јавну набавку угоститељских услуга поводом инаугурације ректора Универзитета у Бањој Луци. Прилог: Позив за достављање понуда Jавнa набавкa хотелских и угоститељских услуга за потребе одржавања скупа „Технички прегледи возила Републике Српске 2016“ Универзитета у Бањој Луци10.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораJавнa набавкa хотелских и угоститељских услуга за потребе одржавања скупа „Технички прегледи возила Републике Српске 2016“ Универзитета у Бањој Луци Обавјештење о додјели уговора – јавна набавка услуга одржавања возила за потребе Ректората Универзитета у Бањој Луци08.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора – јавна набавка услуга одржавања возила за потребе Ректората Универзитета у Бањој Луци. Позив за достављање понуда за јавну набавку хотелских и угоститељских услуга за потребе одржавања скупа "Тњхнички преглед возила Републике Српске 2016" Универзитета у Бањој Луци06.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциПозив за достављање понуда (услуге из анекса II дио Б Закона о јавним набавкама)Позив за достављање понуда за јавну набавку хотелских и угоститељских услуга за потребе одржавања скупа "Технички преглед возила Републике Српске 2016" Универзитета у Бањој Луци. Одлука о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке покретних столица на Правном факултету Универзитета у Бањој Луци03.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОдлука о избору најповољнијег понуђачаОдлука о избору најповољнијег понуђача у поступку јавне набавке покретних столица на Правном факултету Универзитета у Бањој Луци Обавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке радова на санацији оштећене фасадне облоге за објекат Четврти павиљон за смјештај студената у склопу Универзитетског града02.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке радова на санацији оштећене фасадне облоге за објекат Четврти павиљон за смјештај студената у склопу Универзитетског града. Обавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке опреме - LRC мост за потребе Технолошког факултета Универзитета у Бањој Луци02.06.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора у поступку јавне набавке опреме - LRC мост за потребе Технолошког факултета Универзитета у Бањој Луци. Обавјештење о додјели уговора – јавна набавка и уградња унутрашње столарије на II спрату Правног факултета Универзитета у Бањој Луци27.05.2016.Јавне набавкеУниверзитет у Бањој ЛуциОбавјештење о додјели уговораОбавјештење о додјели уговора – јавна набавка и уградња унутрашње столарије на II спрату Правног факултета Универзитета у Бањој Луци.


Вуковић, који обавља и функцију извршног директора за правне и опште послове у Хидроелектранама на Требишњици /ХЕТ/, обећао је да ће Удружењу „Ведар осмјех“ и другим појединим удружењима бити исплаћена средства из добити овог предузећа, али и бити повећана у приједлогу буџета.


source: CulturaX

text: Нетфликови тинејџерски ловци на главе су сјајна представа са грозним именом - Тв Емисије Лествица је висока када су у питању оригиналне серије компаније Нетфлик 2020. Живјели! Тигер Кинг! Никада нисам никад! И да, наши умови додани у карантин можда тренутно нису најбољи у одређивању квалитета - жао ми је, али како другачије Евровизија су сматрани "свежим"? Ипак, кад сам наишао Тинејџерски ловци на главе, било је потребно мало менталног наговарања да се притисне игра. Само од наслова сам очекивао нешто, па, глуп. И без, Тинејџерски ловци на главе није баш "престижно" програмирање, али то је једна од првих емисија које сам гледао у последњих неколико месеци и за коју сам био спреман да погурам своје врло строго самоинформисано радно време у карантину за спавање (очи затворене до 12:00 - БЕЗ ИЗУЗЕТАКА). Емисија (првобитно насловљена Љигави тинејџерски ловци на главе, јер је све ужасно) глуме Маддие Пхиллипс и Ањелица Бетте Феллини као главне тинејџерке, сестре близанке Стерлинг и Блаир Веслеи. Обоје Весли похађају приватну хришћанску школу у Атланти. Спољно побожна добра девојчица Стерлинг сан је њених конзервативних родитеља (или барем тако мисле), док је Блаир симболични потискивач коверти дивљег детета. Пазите, "дивље" у овом контексту изражава подршку жени која одсече главе статуама Конфедерације током ручка са баком и деком. И премда раде непогрешиво одрасле ствари (нпр. Лов на главе), брзи и блаир који избегавају полицијски час никада не изгледају као да имају више од 16. То не значи да нису зрели - потребно је одређено време - ниво менаџерских вештина како би се уравнотежили односи, школа и лов на главе - али кризе вере и заједнице с којима се суочавају осећају се тако огољело и аутентично тинејџерско, задржавају индие музику и замишљене погледе. Све ово да би се рекло, емисија је савладала нешто што има неколико колега са тинејџерским оријентацијама: Не узима себе превише озбиљно. Иако су Блаир и Стерлинг сигурно срж серије, то је групни напор, за разлику од необичне динамике заједнице која је присутна у брзим почетним претходницима Гилморе Гирлс. Ако би Рори икада истражила своју сексуалност, а не да се забавља са неким ко се не слаже са мамом или покаже интересовање за организовану религију, тешко би било занемарити тонске сличности. Пословично село Блаира и Стерлинга укључује и њиховог шефа Бовсера (Кадеем Хардисон), циничног бившег полицајца који нерадо признаје свој очигледни родитељски инстинкт према близанцима (није на видику заостала бејзбол капа, али поређење Луке Данес-а не би било сасвим искључено -база). Такође имамо родитеље Блаира и Стерлинга, сунчану, али тајну јужну белле Дебби (Виргиниа Виллиамс) и умиљато тупог Андерсона (Мацкензие Астин); и незаборавну глумачку поставу тинејџерских ликова, укључујући Стерлингиног преданог (и допадљиво незнајућег) дечка Лукеа (Спенцер Хоусе) и хришћанске краљице пчеле Април (Девон Халес). номинације за златне глобусе 2016 Зум слике Нетфлик Да ли је право време за емисију о лову на главе? Вероватно не. Тинејџерски ловци на главе не дотиче се сасвим реформе затвора или укидања полиције, али тешко да је то ни реклама за спровођење закона. Истина, емисија уопште није о лову на главе. Бочна врева тинејџера је згодан уређај за завере за хижинке у изобиљу, али то је заиста само представа о духовитим средњошколцима који смишљају срања. Кад кажете људима да гледате емисију под називом Тинејџерски ловци на главе, изгубиће свако поштовање које су раније гајили према вашем укусу на телевизији, а када покушате да скратите наслов у разговору (или писању), открићете да га или зовете ТБХ и људи мисле да им поверите своје интересовање за лов на главе или Ловци (назив сасвим другачије емисије). Све то на страну, сматрам да је серија вредна залогаја - и, ако Бог да, промене наслова. Тинејџерски ловци на главе сада стримују на Нетфлик-у. Овај серум против старења и пуњења од 21 долара је толико популаран, да се свака бочица продаје сваког минута


source: fineweb

text: Споменичка целина обухвата остатке утврђења са кулом, црквом Рођења Пресвете Богородице из 1811, конаком и спомеником Карађорђу, као и маузолеј на Опленцу са црквом Св. Ђорђа, задужбином краља Петра I Карађорђевића, изграђеном између 1910. и 1912. Пројектована по нацртима арх. Косте Јовановића, своју монументалност дугује замисли да буде маузолеј породице Карађорђевић. Црква Св. Ђорђа је крстообразне основе, са три полукружне апсиде којима се завршавају северни, источни и јужни крајеви крста, и припратом. петокуполна је, са четири куполе на крајевима крста и петом, већом, над њиховим пресеком. Фасаде су обложене белим венчачким мермером и са два кордонска венца подељене на три дела. Посебна пажња посвећена је западном прочељу на коме доминира мозаичка представа патрона цркве, рад Паје Јовановића. Портал и прозори су украшени декоративном пластиком у стилу моравског преплета. Радови на цркви завршени су за време краља Александра 1930, када су наос и крипта,која се простире испод целе површине наоса, украшени раскошним мозаичким композицијама рађеним по узору на најрепрезентативније примере српског средњовековног сликарства. Опремање унутрашњег простора поверено је арх. Николи Краснову. Посебан утисак раскоши и богатства оставља под изведен од разнобојног полираног мермера. У цркви се налазе два саркофага, у северној певници краља Петра, а у јужној певници Карађорђа, оснивача династије Карађорђевић. Конзерваторско-рестаураторски радови вршени су 1997. и 2000. на санацији мозаика и дела фасада цркве на Опленцу, а током 2005/2006. на Карађорђевој цркви у Тополи.


text: Федерико Пјерасини: Како Кина и Русија мењају свет или кад непријатељи постају пријатељи | Патриот Насловна У жижи Федерико Пјерасини: Како Кина и Русија мењају свет или кад непријатељи постају... Федерико Пјерасини: Како Кина и Русија мењају свет или кад непријатељи постају пријатељи Кина и Русија синхронизованим напорима мењају светски поредак, преводећи у свој табор и неке од традиционалних савезника Вашингтона У претходним чланцима бавили смо се војним и економским средствима уз помоћ којих су САД иницијално тежиле да остваре глобалну хегемонију, детаљно проучавајући како је Америка постала (опадајућа) суперсила каква је данас. У обе анализе нагласио сам да претња од америчке војне моћи више није кредибилна и да су санкције и насилничко понашање корпоративних џинова и међународних тела (ММФ, Светска банка, Банка за међународна поравнања итд) изгубили ефикасност. То чини да САД буду све мање важне, што оставља вакуум за нарастајуће силе попут Кине и Русије, што суштински доводи до стварања новог светског поретка заснованог на мултиполарности. У трећем и последњем делу ове серије позабавићемо се специфичним догађајима који показују како војни, економски и дипломатски савез Ирана, Русије и Кине познатим и мање познатим методима формира светски поредак који ће бити алтернатива америчкој униполарности. Русија, Кина и Иран су у последњих неколико година у огромној мери профитирали од опадања војне и економске моћи Сједињених Држава, додатно убрзаној великим неповерењем у дипломатске и политичке могућности прво Обамине а сада и Трампове Беле куће. Два претходна чланка показала су да Москва, Пекинг и Техеран чак и када се баве различитим ситуацијама деле сличне интересе и усклађују војне, економске и дипломатске стратегије. Успех евроазијског триптиха заснован је на кључном принципу трансформације непријатеља у неутралне играче, неутралних играча у савезнике и побољшању односа са савезничким земљама. Како би овај пројекат био реализован, економски, војни и дипломатски напори се користе на различите начине, у зависности од земље и општег регионалног контекста. Флексибилност коју су Москва и Пекинг показали у преговорима довела је до историјских споразума, не само у енергетској сфери, већ и у војној и образовној, као и по питању смањења сиромаштва, што смо видели у Африци. Саудијска Арабија, Турска и Сирија су земље које треба засебно анализирати како би се прецизно показала ова стратегија Русије, Кине и Ирана. Посебна пажња је на Блиском истоку из неколико разлога. То је регион у којем се сусрећу трендови опадајуће војне моћи Америке, неспособне да оствари своје геополитичке циљеве у Сирији, и растућег губитка њеног економског утицаја, додатно наглашеним због све несигурнијег положаја петродолара који ће бити доведен у питање петројуанским споразумима између Саудијске Арабије и Кине ОД НЕПРИЈАТЕЉА ДО НЕУТРАЛНИХ ПАРТНЕРА Главни узрок војног пораза непријатеља Сирије је војна сарадња Сиријске арапске армије, Ирана (плус Хезболах) и Русије, уз дипломатску и економску подршку Пекинга. Захваљујући Путиновој сиријској стратегији Русија је била у могућности да заустави развој пројектa демонтаже Сирије у режији САД, Саудијске Арабије, Турске, Катара, Француске, Уједињеног Краљевства, Јордана и Израела. Последица постепеног укључивања Руске Федерације у сиријски конфликт је стварање осовине отпора, пошто САД нису више могле директно да интервенишу и промене ток догађаја. Последице тог потеза навеле су америчке историјске савезнике да посумњају у стварну приврженост Вашингтона региону и у способност Америка да интервенише у конфликтима на Блиском истоку и у Северној Африци на начин који би окренуо курс догађаја у корист Ријада, Дохе, Анкаре или Тел Авива. Нова Трампова администрација показала је да не задовољава очекивања саудијских планова о регионалној хегемонији, премда је краљевина пристала да од Вашингтона купи оружје у вредности 110 милијарди долара и да се обавеже на додатно инвестирање у САД. Ријад је у незгоднијој позицији него што се чини на први поглед. Приморан је да на својим леђима самостално носи терет петродолара, који се све више клима захваљујући кинеској жељи да елиминише плаћање у америчким доларима пребацивањем на петројуан. Штавише, Ријад види мало опипљиве користи у америчкој војној подршци његовој агресивној антииранској политици иако је Трамп показао различите идеје поводом иранског нуклеарног споразума у односу на Обаму. Саудијска Арабија има заједнички регионални интерес са Израелом с обзиром на обострани бес због смањења ефикасности Вашингтона у региону. Из саудијске тачке гледишта, све је пошло по злу у релативно кратком периоду. Пораз у Сирији временски се поклопио са иранским нуклеарним споразумом (Заједнички свеобухватни план акције – JCPOA). У оба сценарија Ријад се осећа дубоко изданим од стране свог северноамеричког савезника. Кинески економски притисак на Ријад да прихвати плаћање нафте у јуанима, заједно са растућом могућношћу Москве да ефикасно интервенише у региону и обнављањем дипломатске и политичке улоге Ирана због споразума JCPOA, гурнули су Саудијску Арабију на пут сигурног уништења. Једино решење је стратешка промена која би у великој мери могла да утиче на цео регион. Посета саудијског краља Салмана Москви и потписивање трговинских споразума (формиран је инвестициони фонд од милијарду долара) били су симболички важни. Тај краљев потез у личној изведби значио је признање нове доминантне улоге Русије на Блиском истоку која је последица америчке намере да смањи свој утицај у региону. Потреба саудијског краља да се у Москви појави лично такође има везе са наслеђивањем трона, на којем је виђен Мухамед бин Салман, упркос катастрофи у Јемену и кризи Заливског већа за сарадњу коју је изазвао сукоб са Катаром. У ситуацији екстремне слабости, нарочито због ниских цена нафте, саудијска монархија има мало опција на столу и мора покренути дијалог са Москвом и евентуално започети неку врсту сарадње у различитим областима које се тичу енергетике и инвестиција. Иницијално је главни разлог сусрета Путина и саудијског краља био усклађивање производње и продаје нафте и гаса, неопходно за обе земље с обзиром на пад цена нафте у протеклих 24 месеца. Изгледа да је први циљ који су остварили Путин и саудијски краљ фиксирање цене нафте на прихватљив ниво, након неуспешне стратегије Вашингтона и Ријада да обарањем цене Москву доведу до банкрота. Осим тога, састанак се фокусирао на прихватање пораза Ријада у Сирији и признавање Асада као јединог легитимног владара Сиријске Арапске Републике. Очигледно се много тога одвија иза кулиса, јер Ријад сада признаје да је политичко решење једини начин да се оконча сиријски конфликт, што саудијски државни званичници никада пре нису изговорили. За Ријад ће бити веома тешко да одустане од пројекта смене режима, чак и ако се буде повећавао политички, дипломатски, војни и економски притисак Русије и Кине. Заједничка уверења спојила су Ријад и Тел Авив, што се показује у непрекидним покушајима да убеде Путина да одустане од пријатељских односа са Ираном и Асадом, који нису имали успеха. Лојалност коју је Москва показала према Техерану и Дамаску оставила је позитиван утисак на Саудијце, који и поред одређених неслагања са Русијом морају признати да је Путин човек од речи. За разлику од САД, где нове администрације понекад пуштају пријатеље низ воду, Путин одржава своја обећања, чак и под екстремним притиском. У том смислу је Трампова одлука да поништи споразум са Ираном демонстрација добре воље према Израелу и Саудијској Арабији од стране нове администрације. Саудијска Арабија се нашла у ситуацији да због снижених цена нафте и учешћа у неколико ратова има веома ниске девизне резерве. На то се надовезао војни пораз у Сирији и још већи дебакл у Јемену. Као шлаг на торту, САД, највреднији савезник, почињу да показују све мање интересовања за судбину саудијске монархије због све веће енергетске независности као последице фракинга (вађење гаса из шкриљаца; прим. прев.). Поред тога, Заливски савет за сарадњу се поделио због економског рата против Катара, у којем Вашингтон још једанпут није у потпуности подржао Саудијску Арабију у мери у којој је она то очекивала. Логика Ријада је крајње једноставна: Ако Вашингтон није у стању да Саудијску Арабију подржи војно, а Ријад и поред тога мора да сноси економски терет, онда је краљевина у великом проблему и потрбне су јој алтернативе попут Русије и Кине. Незамисливо је да Саудијска Арабија настави да подржава петродоларску хегемонију док Иран постаје регионални лидер Блиског истока. Најбољи начин је да се преговара са главним играчима, а Русија, како је недавно речено, делује као савршени посредник. Кина само чека да се сви ови спорови смире како би коначно уз помоћ своје економске моћи послала у прошлост 40 година регионалног хаоса који подстиче саудијско-иранско ривалство. Што се тиче Ријада, чак и ако покушај изазивања раскола између Русије и Ирана пропадне, приближавање Москви би ипак послало јасну поруку Западу. Куповина С-400 је јасна демонстрација растућег руског утицаја на Блиском истоку, а Ријад се можда и с разлогом плаши америчке освете уколико почне да мења курс по питању продаје нафте у недоларским валутама. Москва је остварила дипломатско чудо са Саудијском Арабијом захваљујући војним напорима у Сирији, кинеском економском притиску за штампање петројуана и иранским дипломатским успесима, посебно нуклеарном споразуму који је рехабилитовао Техеран на међународној политичкој позорници. Куповина напредних руских оружаних система шаље јасну поруку и указује да је саудијско краљевство спремно да заузме неутралнију позицију, те да почиње са куцањем на врата мултиполарног света, што је признање кинеске економске моћи и војно-технолошке супериорности Руске Федерације. ОД НЕУТРАЛНИХ ПАРТНЕРА ДО ПРИЈАТЕЉА У склопу трансформације у неутралну земљу, Саудијска Арабија би могла покушати да руском и кинеском подршком уравнотежи амерички економски и војни утицај. Треба напоменути и да је Русији и Кини важно да у региону постоји једна неутрална земља са великим трошковним капацитетом. У случају Турске, руска интервенција у Сирији, заједно са турском аспирацијом да постане евроазијски енергетски центар, постепено је зближила Москву и Анкару. Као резултат ефикасног дипломатског рада, након обарања руског авиона од стране Туркске односи су се полако опорављали паралелно са оперативним успесима сиријске армије и руских ваздушних снага у борби против терориста које подржава Турска. Војни пораз Турске је био очигледан још пре годину дана. У последњих три-четири месеца Ердоган делује као да је променио приоритете, фокусирајући се на курдско питање и развој односа са Катаром (политички покрет Муслиманско братство има кључну улогу у обе земље и есенцијално је важнан за њихове међусобне односе). У међувремену, Турска се дистанцира од НАТО савезника, све више гравитирајући према орбити "осовине отпора" коју чине Иран, Ирак и Сирија. Сиријски мировни преговори из Астане поставили су темeљ за дипломатске напоре Техеранa и Москве у правцу убеђивања Анкаре да одустане од војне опције (иако је то било јасно у тренутку кад је Русија одлучила да интервенише). Уместо тога, Анкара је охрабрена да потпише важне енергетске споразуме са Москвом. Утисак је да је Анкара одлучила да постане енергетско чвориште за Турски ток који ће Русију повезати са Европом, као и за гас из Катара и Ирана. Чак делује да Кина има намеру да се повеже са турским платформама за снадбевање гасом и нафтом, што би додатно подигло улогу Анкаре као централног енергетског транзитног чворишта у региону. Други аспект који је чврсто убедио Ердогана да попусти у Сирији тиче се курдског питања. Сиријске демократске снаге (SDF), углавном састављене од курдских бораца, делују у Сирији под командом и у име америчке међународне коалиције. Анкара је Курде из SDF прогласила продуженом руком Курдистанске радничке партије (PKK), која се у Турској сматра терористичком организацијом. Наставља се удаљавање Вашингтона и Анкаре, чак и под Трамповом администрацијом, што је супротно предвиђањима из америчке предизборне кампање. Напретком SDF снага у Сирији, иза којих стоји међународна коалиција на челу са САД, Трампова и Ердоганова стратегија нашле су се у сукобу. Трамп жели да у америчкој јавности остави утисак да су САД посвећене борби против ISIS-а, па макар то подразумевало и ослањање на курдске јединице и последично захлађење односа са Турском. За Ердогана је ово питање националне безбедности. Ситуација је ескалирала до тачке да је дипломатски спор пре пар дана довео до суспензије издавања виза у Вашингтону и Анкари. Ердоган америчку помоћ Курдима сматра најгором врстом издаје од стране НАТО савезника. Стога је на ове акције САД природна реакција споразум између Ирака, Ирана, Сирије и Турске о очувању територијалног интегритета у контексту отварања курдског питања. Разлог за задовољство Кинеза и Руса због свега овога је евидентан. Како би се регион пацификовао, обновио и икорпорисао у Иницијативу појас и пут, Поморски пут свиле и Северно-јужни транспортни коридор, ратовe треба да замени дипломатија. За Анкару је то јединствена прилика да изађе из рата у Сирији не изгубивши образ (отуда турско учешће у Астанским преговорима са Русијом и Ираном). Истовремено, Турска ставља акценат на важност своје географске позиције и улоге центра за енергетску дистрибуцију на евроазијском суперконтиненту. Све се то одвија на рачун америчких интереса, будући да се Турска ослобађа притиска Вашингтона. Москва је већ повукла све санкције против Турске (и обрнуто) и у великој мери повећала обим трговинске размене, са значајним изгледима за даљи раст у будућности. Као и у случају продаје оружја Саудијској Арабији, Русија продајом система С-400 Анкари упркос жустрим протестима многих НАТО земаља шири сопствени утицај. С-400 је нови елемент одвраћања америчке агресије, али је такође и прва индикација воље Анкаре да диверзификује своју политику, овог пута војну, што представља стуб новог мултиполарног светског поретка. Анкара је након многих дипломатских и војних неуспеха обновила своју улогу у региону сврставајући се уз Иран и Катар у тренутку када партнерство са Москвом и Пекингом Ердогану гарантује маневарски простор за постепено удаљавање од НАТО система који је његовој земљи донео толико проблема. Будући улазак у Шангајску организацију за сарадњу (ШОС) могао би ставити печат на пут Анкаре ка мултиполарном свету, током којег ће постати свеобухватни савезник Москве и Пекинга. У међувремену већ се може рећи да су Москва и савезници успели у тешком науму да Турску одврате од свргавања Асада директним војним ангажманом у Сирији и од ње учине једног од најважнијих јемаца сиријског територијалног интегритета. Ердоган је пристао да Асад остане на власти у блиској будућности, чак је пристао и да помогне у борби против тероризма у Сирији, што се видело током недавне турске војне операције у Идлибу. Тек ће бити тестирано колико је дубоко ово партнерство Москве, Ријада и Анкаре. Ердоган и саудијски монарси су познати по томе да не држе до своје речи. Чини се да је ово економско, политичко и војно ремек-дело иранско-руско-кинеске тријаде. Рат у Сирији је готово добијен; терористичке групе које подржавају Саудијци и Турци су неутрализоване и постављени су услови за свеобухватну евроазијску економску и војну интеграцију Ријада и Анкаре. ПОДРШКА ПРИЈАТЕЉУ У НЕВОЉИ На крају треба истаћи и помоћ Русије, Кине и Ирана сиријској влади и народу. Током шест година трајања агресијe на Сиријску Арапску Републику, Иран никада није изоставио помоћ у људству, опреми и логистици за борбу против тероризма. Москва, у почетним фазама конфликта, чак и пре директне интервенције, предузела је кораке за измирење сиријског спољног дуга Русији и заправо позајмила додатни новац кроз уступање наоружања, енергије и логистике као средстава активне подршке сиријској борби против терориста. Народна Република Кина је већ поплочала пут економске будућности Сирије, прогласивши је важном транзитном рутом и коначном дестинацијом једног дела Иницијативе појас и пут (BRI). Кинеска економска моћ ће Дамаску омогућити да обнови земљу девастирану шестогодишњом спољном и терористичком агресијом. Са руским војним капацитетима, Дамаск ће имати сва неопходна средства да оконча конфликт и стабилизује земљу, постављајући тако темеље за спречавање будућих западних агресија. Са политичке и дипломатске тачке гледишта, заједничке акције Техерана, Пекинга, Москве и Дамаска интегрални су део осовине која се протеже од Ирана до Ирака и Сирије и улази на Медитеран, а можда чак иде и до Турске. Са комбинацијом економских, војних и политичких елемената Сирија је изашла као победник из готово незапамћене агресије, на тај начин обезбедивши способност да о сопственој будућности одлучује самостално, без спољног уплитања. Пут који следе Москва, Пекинг и Техеран требало би да доведе до решења сиријског конфликта, а тиме и стабилизације Блиског истока. Неки од кључних елемената ове глобалне промене чији смо савременици су: кинески економски притисак на Саудијце да прихвате плаћање нафте у јуанима; истребљивање тероризма у Ираку и суседним земљама, чиме се заобилазе санкције које су Ирану увеле САД и савезници (могуће је да се овде ради о грешци аутора; прим. прев.); и трансформација Турске у регионални центар за дистрибуцију енергије. Кина економски интервенише у бројним регионима, нарочито на Блиском истоку, како би подржала руску војну моћ новцем, дипломатијом, економским инвестицијама (BRI) и обезбеђивањем ликвидности савезничких земаља, као на пример кад је сама Русија била погођена западним санкцијама. За Пекинг је победа над тероризмом од кључне важности у развијању инфраструктуре Пута свиле 2.0 јер му омогућава да уђе у девастирана подручја Блиског истока са једноставним плановима реконструкције. У овом тренутку стиче се утисак да су Сирија, Египат, Либија и Пакистан од велике важности за будуће кинеске стратегије. Русија и Кина предводе организације као што су BRICS, Евроазијска економска унија, SCO (ШОС) и AIIB. Главна стратегија је да се подржи стварање алтернативе амероцентричном неолибералном светском поретку и ограничи утицај опадајуће америчке империје. Државе ће све више морати да бирају између два система: мултиполарног светског поретка, заснованог на пријатељству и обострано корисној сарадњи, или једнополарног, заснованог на опадајућој америчкој војној и економској моћи. Јака кинеска економска подршка, заједно са руском војном моћи и иранским утицајем у региону Блиског истока, успешно штите земље попут Сирије од америчких војних интервенција, подстичу раскол између старих америчких савезника и крче пут до планиране економске и војне изолације Вашингтона у региону. Стога земље које се на сличан начин суочавају са америчким притиском, попут Јужне Кореје, Мексика и Венецуеле, све више ће гравитирати ка мултиполарном свету који предводе Русија и Кина, убрзавајући пад утицаја САД и изван Блиског истока. Мултиполарни свет је трајно успостављен. САД више нису једина суперсила већ једна од три светске силе са нуклеарним наоружањем. Што пре то схвате, то боље за човечанство и мир у свету.


??? :: ?????, ?????? ? ????? ? ??????? ?????? Грчка, оружје и дрога у ромском насељу У ромском насељу у коме је пронађена мистериозна плавокоса девојчица Марија, полиција запленила више врстk 4000 2; ватреног оружја, наркотика, моторне тестере, као и кредитне картице за које се верује да су украдене. Ромска породица данас пред судом. Грчка полиција објавила је фотографије заплењених ствари током рације у ромском насељу код града Фарсале, током које је пронађена девојчица Марија. Zaplena1.png Полиција је у ромском насељу запленила моторне тестере, различите врсте дрога и ватрено оружје, међу којим је и пиштољ у облику оловке са мецима. На фотографијама се виде лаптопови, мобилни телефони, кредитне картице, за које се верује да су украдене, а заплењен је и пиштољ и фантомка. Грчка полиција је прошле недеље пронашла шестогодишњу девојчицу Марију у једном ромском насељу код града Фарсале у централној Грчкој. Zaplena3.png ДНК тестови потврдили су да ромски мушкарац и жена, са којима је живела, нису ни у каквом сродству са девојчицом, која има изразито плаву косу и светле очи. Ромски пар је оптужен за отмицу детета. Грчка полиција, Интерпол и међународне организације које се баве напуштеном децом трагају за родитељима ове девојчице.


text: Трохофора Трохофора је тип ларве присутан у трохофорним филумима протостомских бескичмењака - на пример код мекушаца, чланковитих црва, ехиура. Управо постојање трохофоре, паралелно са подацима молекуларних истраживања, повезује ове типове животиња - претпоставља се да је трохофора карактеристика животног циклуса последњег заједничког претка ових група. Грађа ларве[уреди] Сама ларва се карактерише низовима цилија и најчешће се храни планктоном. На телу трохофоре могу се видети низови трепљи (цилија) које су најчешће вишећелијске. Током развића најпре се на апексу формира прототрох, који се шири у круг трепљи у чијем центру настаје апикални чуперак. Потом се формирају и остали низови трепљи - адорална цилијарна зона, метатрох, неуротрох. Екскрециони систем представљен је протонефридијама, које настају рано у развићу, паралелно са диференцијацијом црева. Нервни систем је серотонергичан. Чула готово да и нема. Једини чулни орган јој је очна мрља или стигма која се оријентише ка смеру светлости. Касније у току развића, ларва код неких група постаје сегментисана. Од трохофоре настају метатрохофора, науплијус, и још неки типови ларви. Литература[уреди] Енциклопедијски лексикон, МОЗАИК ЗНАЊА, Београд 1973. Спољашње везе[уреди] |Трохофора на Викимедијиној остави.|


Какав потенцијал поседује најновији руски ловац — МиГ-35 - Спутњик Србија 20:23 02.12.2018 Преузмите краћи линк https://cdn1.img.rs.sputniknews.com/img/111195/44/1111954404_0:160:3072:1888_1200x675_80_0_0_42ab1ce033af2a94404404f98d590afc.jpg https://rs.sputniknews.com/analize/201812021118003606-Avion-Mig-35-lovac-Ruisja-/ Основна предност МиГ-35 је његова радио-електронска опрема. Реч је о радиолокационој станици „Жук А“ са активном фазном антенском решетком. Њена снага је повећана скоро дупло, а тежина је смањена са 240 на 220 килограма. Овај радар је много осетљивији и способан је да ради на више фреквенција истовремено и у најтежим временским условима. Активне фазне решетке имају могућност да прате десетине мета, мапирају терен и штите се од радио-електронских сметњи од стране непријатеља. Захваљујући радару „Жук А“, опсег детекције мета ловца МиГ-35 увећао се на 200 километара. Ловац може да погоди мету на удаљености до 60 километара, ваздушне мете на удаљености до 130 километара, може да прати до 30 мета и пуца на осам до десет објеката. Нови МиГ-35 опремљен је модернизованим мотором РД-33МК.


Quote: 3ff4 Кад видим исту задрту "мулти-култи" политику, разврат и деакденцију у друштву као и у Западној Европи, алармантан пад наталитета, јасно ми је да то није никаква руска политика и да је то управо ЗОГ политика. И да су сви ти "обрачуни" , "прогони" и "хапшења" фарса и скретање пажње са горућих проблема... Русија је у канџама Јевреја још од 1917. године и то се не мења, само су нијансе у питању. Само ко је слеп то не види или неће да види, и сасвим лепо сам то описао у претходном посту. Ко има очи нека види, ко има уши нека чује.


Пријемни испит 2016: Процедура после полагања испита


Quote: Свака нам част, за све нас Срба има , све нам иде од руке , осим ова пуста политика. Ту смо прави далтонисти, само на том пољу трокирамо, немамо талента, иако имамо факултет за политичке науке на Вождовцу у Београду, и разне институте , чак држимо и семинаре, држимо Гинисов рекорд по броју политичких странака у парламенту , али не вреди. До века ће нас пратити оно проклетство, а и реалност два србина-три партије. На политичком пољу смо велики губитници, свако нам држи своју лекцију и ми свима веујемо и ту је проблем што не можемо да смакнемо овај трули систем већ једном и да се ослободимо. Свађамо се стално између себе, и то непријатељи стално искоришћавају против нас. Quote: Грешиш. Принцип је овде да се људи затрпавају свакојаким глупостима од малена кроз необразовање, зарад планског сламања карактера и брисања људског идентитета. Људи тако постају безлична аморфна маса савршена за манипулисање обликовање и управљање. Јер и ти који су уско специјализовани "стручњаци" су исто кроз необразовање били затрпани разним глупостима, па самим тим су сломљени и постали робови система. Како је то код Хитлера било све неупоредиво много боље и тотално другачије и супротно него данас?? Па било је... зато што код њега није био антиљудски ЗОГ систем као данас код нас. Он је ПРВО, кад је дошао на власт, ЗОГ систем уништио и растурио у парампарчад па све остало, што требамо и ми исто ПРВО да урадимо да би нам кренуло на боље, али нk 4000 7; можемо због нашег принципа два Србина-три партије... Стално лечимо последице, а никако узрок(узрок ни не видимо) и зато нам ни нема бољитка...


Бијељина наставља сарадњу са ''Ритмом Европе'' :: Град Бијељина :: Бијељина наставља сарадњу са ''Ритмом Европе'' Градоначелник Љубиша Петровић потписао је уговор о подршци Градске управе учешћу дјеце и младих из Бијељине на фестивалу "Ритам Европе". - Потписивањем овог уговора настављена је сарадња са "Ритмом Европе", чиме ће млади умјетници из Бијељине бити додатно мотивисани да развијају своје таленте. Учесници ће промовисати Бијељину и нашу културу, стварати нова пријатељства, али и развијати своје лингвистичке способности. Дјеца из Бијељине која су до сада учествовала у "Ритму Европе" пјевала су на италијанском и бугарском језику - истакао је градоначелник Петровић. Директор програма Фестивала "Ритам Европе" Игор Карадаревић изразио је задовољство што Град Бијељина, већ трећу годину заредом, учествује у највећем музичком фестивалу за дјецу и омладину, који се емитује и на Телевизији Републике Српске. - Деца треба да пјевају и плешу, то је њихов задатак. Задатак свих нас је да им то обезбједимо. Ово је и врста стипендирања најбољих пјевача и плесача у региону. Ако су ту Нови Сад, Сомбор, Крагујевац, Ниш и Београд, онда је сигурно ту и Бијељина - додао је Карадаревић.


source: wikipedia

text: 7. јун (7.6.) је 158. дан године по грегоријанском календару (159. у преступној години). До краја године има још 207 дана. Догађаји 1099 — Крсташи Првог крсташког похода почињу са опсадом Јерусалима. 1494 — Португалски краљ Жоао II и шпански краљ Фердинанд II Арагонски су потписали споразум из Тордесиљаса о подели Новог света.* 1523 — Након победе над Данцима, Густав Васа проглашен, као Густав I, краљем Шведске. Тиме је укинута Калмарска унија формирана 1397. између Шведске, Данске и Норвешке. 1861 — У америчком граду Њу Орлеансу изведена прва представа стриптиза. 1862 — САД и Велика Британија потписале споразум о сузбијању трговине робљем. 1896 — Прва биоскопска представа у Београду. Види Историја филма 1905 — Норвешки парламент (Стортинг) донео одлуку о раскиду уније са Шведском и свргнуо с престола краља Оскара I који се противио тој одлуци. За новог краља изабран је дански принц Карл под називом Хакон VII. 1917 — Британска војска је детонирала 19 амоналских мина испод немачких ровова, усмртивши 10.000 особа у најсмртоноснијој ненуклеарној експлозији коју је изазвао човек. 1921 — Отворен први парламент Северне Ирске. 1929 — Италијански парламент је ратификовао Латерански споразум, чиме је успостављен Ватикан у Риму. 1939 — Краљ Џорџ VI и краљица Елизабета дошли су у посету САД. То је била прва посета британског монарха овој земљи. 1942 — Окончана четвородневна битка за пацифичка острва Мидвеј, у којој су Американци нанели први озбиљан пораз Јапанцима у Другом светском рату; Почео је немачки напад на Севастопољ. 1948 — Председник Чехословачке Едвард Бенеш поднео оставку, не желећи да потпише нови устав према којем су комунисти преузели власт у земљи. 1971 — Совјетски васионски брод Сојуз II спојио се у земљиној орбити са свемирском станицом Саљут 1. 1973 — Канцелар Западне Немачке Вили Брант допутовао је у Израел, у прву посету једног западнонемачког лидера овој земљи. 1974 — У Ивањици пуштена у рад прва земаљска сателитска станица у Југославији за међуконтиненталне телефонске линије и ТВ програме. 1981 — Израелски авиони разорили ирачки нуклеарни реактор „Осирак“ близу Багдада. 1983 — Лансирана Венера-16, совјетска аутоматска научно-истраживачка станица (вештачки сателит) намењена за истраживање планете Венере. 1988 — У Бангладешу ислам проглашен државном религијом, а јаке полицијске снаге стављене су у стање приправности да би спречиле протесте противника ове одлуке. 1990 — Представнички дом америчког Конгреса изгласао забрану продаје компјутера и телекомуникационе опреме Совјетском Савезу док Москва не отпочне преговоре о независности Литваније. 1992 — Седам дана након последњег договора о прекиду ватре, борбе на босанско-херцеговачком ратишту су настављене. У Сарајеву су артиљеријски дуели трајали по двадесет сати. 1996 — Војна хунта Мјанмара (бивша Бурма) донела је закон којим је онемогућила рад Националне лиге за демократију, главне опозиционе партије под вођством Аунг Сан Су Цхи, добитнице Нобелове награде за мир. 1998 — Јаке полицијске снаге Републике Србије растуриле су у Приштини протесте косовских Албанаца који су 57. дан узастопно протестовали против српских власти под мотом „Косово-највећи затвор на свету“. 1999 — У Индонезији одржани демократски парламентарни избори, први пут након 40 година. 2000 — У Коломбу, главном граду Шри Ланке погинуле 22 особе, међу којима и један министар, а око 600 је рањено када је бомбаш-самоубица активирао експлозив на прослави Дана ратних хероја у том граду. 2001 — Бивши аргентински председник Карлос Менем стављен је у кућни притвор, због наводне трговине оружјем. Шест месеци касније укинут му је притвор у недостатку доказа да је био на челу те илегалне трговине. 2011 — У Приштини су запаљена два возила Еулекса. Рођења 1848 — Пол Гоген, француски сликар, један од најзначајнијих представника постимпресионизма. (прем. 1903) 1877 — Чарлс Гловер Баркла, британски физичар, добитник Нобелове награде за физику (1917). (прем. 1944) 1896 — Имре Нађ, мађарски политичар, премијер Мађарске у два наврата. (прем. 1958) 1900 — Родољуб Чолаковић, југословенски комунистички револуционар и књижевник. (прем. 1983) 1909 — Џесика Танди, енглеско-америчка глумица. (прем. 1994) 1917 — Дин Мартин, амерички певач, глумац и комичар. (прем. 1995) 1933 — Слободан Селенић, српски књижевник, драматург и књижевни критичар. (прем. 1995) 1940 — Том Џоунс, велшки певач. 1941 — Станислава Пешић, српска глумица. (прем. 1997) 1949 — Драган Александрић, српски композитор и аранжер. 1952 — Лијам Нисон, северноирски глумац. 1952 — Орхан Памук, турски писац и сценариста, добитник Нобелове награде за књижевност (2006). 1955 — Вилијам Форсајт, амерички глумац. 1958 — Принс, амерички музичар, музички продуцент, плесач и глумац. (прем. 2016) 1959 — Мајк Пенс, амерички политичар, 48. потпредседник САД. 1960 — Светлана Китић, српска рукометашица. 1960 — Марина Немет, хрватска глумица. (прем. 2010) 1960 — Динко Туцаковић, босанскохерцеговачко-српски редитељ, сценариста, критичар и историчар филма. (прем. 2013) 1961 — Давор Сучић, босанскохерцеговачки музичар, музички продуцент, глумац и редитељ. 1965 — Дејмијен Херст, енглески уметник. 1970 — Кафу, бразилски фудбалер. 1972 — Карл Ербан, новозеландски глумац. 1974 — Махеш Бупати, индијски тенисер. 1974 — Бер Грилс, северноирски авантуриста. 1975 — Ален Ајверсон, амерички кошаркаш. 1976 — Мирсад Туркџан, турски кошаркаш. 1977 — Ивана Јордан, српска певачица. 1978 — Тамара Крцуновић, српска глумица. 1979 — Ана Торв, аустралијска глумица. 1981 — Ана Курњикова, руска тенисерка и модел. 1982 — Вукашин Мандић, српски кошаркаш. 1985 — Дејан Лекић, српски фудбалер. 1988 — Милан Лучић, канадски хокејаш. 1988 — Јекатерина Макарова, руска тенисерка. 1990 — Иги Азејлија, аустралијска музичарка. 1991 — Емили Ратајковски, амерички модел и глумица. 1992 — Франка Бателић, хрватска певачица. 1995 — Маки Бањак, камерунски фудбалер. 1997 — Александра Вукајловић, српска рукометашица. 1999 — Ранко Симовић, српски кошаркаш. Смрти 1848 — Висарион Григоријевич Бјелински, руски књижевни критичар и филозоф. (рођ. 1811) 1937 — Џин Харлоу, америчка глумица. (рођ. 1911) 1954 — Алан Тјуринг, енглески математичар, логичар и криптограф; пионир рачунарства. (рођ. 1912) 1965 — Џуди Холидеј, америчка глумица, комичарка и певачица. (рођ. 1921) 1966 — Ханс Арп, немачко-француски сликар, вајар и песник. (рођ. 1886) 1970 — Е. М. Форстер, енглески писац. (рођ. 1879) 1978 — Роналд Џорџ Рејфорд Нориш, енглески хемичар, добитник Нобелове награде за хемију (1967). (рођ. 1897) 1980 — Хенри Милер, амерички књижевник. (рођ. 1891) 1993 — Дражен Петровић, хрватски кошаркаш. (рођ. 1964) 2015 — Кристофер Ли, енглески глумац и певач. (рођ. 1922) 2016 — Стивен Кеши, нигеријски фудбалер и фудбалски тренер. (рођ. 1962) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Треће обретеније главе светог Јована Крститеља Свештеномученика Терапонта - епископа кипарског Свете мученике Пасикрата, Валентиона, Јулија и друге


НАША ПАТРИОТСКА ДУЖНОСТ ТАНАСИЈЕ ДИНИЋ Београд 1943 После оне несреће која нас је снашла с пролећа прошле године, после најбесвеснијега рата који је икада један народ повео да би упропастио све оно што је кроз векове сам на понос имена свога створио, као што нам је познато, није требало много да прође па да дође друга несрећа: огањ и мач, пустош и смрт, с 86b ;узе и плач, које су тако немилосрдно испуњавале Србију. Народ, добар и честити српски народ, онај народ који је патријархално одгајен да у свом зноју и труду обезбеђује егзистенцију своју, стајао је при целој тој несрећи пред питањем: па шта је ово, да ли је то неко проклетство, чиме се то толико огрешио народ да би овакву тешку судбину доживео? Али док је народ, тај 3ff9 поштени и патријархални народ тако мислио и тако мисли, као да се осећа беспомоћан пред утицајем неке невидљиве силе, неког злог духа, који успева да наметне оно што народ не жели и да му тешку судбину још више отежа. Кад је дошао рат и када је упропашћено оно што је кроз векове стварано, када је народ осетио потребу да пође изнова — с почека стопу по стопу да гради основу за свој будући живот и опстанак, опет су се појавиле неке силе, потајне и мрачне, опет је зао дух почео да заводи појединце, а народ није нашао довољно снаге да се одупре утицају тих сила. После тог другог и тешког искуства које је тако судбоносно потресло основе опстанка српског народа, оно што се мора признати то је, искрена жеља највећег процента народа да се ослободи једном утицаја тог злог духа, али ипак још увек и поред све несреће које је преживео српски народ и све тешкоће које преживљују ипак и данас има таквих који се још нису освестили, који још не виде куда и у какву провалију зао дух заводи српски народ. Има таквих за које није довољно искуство са исходом бесвеснога рата, има таквих којима није довољно искуство куда нас је одвела бесвесна служба онима што нам са стране дошаптавају, има таквих још и данас, има их који поред свег тешког искуства још увек не могу да се освесте, који су још увек у слепој служби дошаптавања са стране, који се путем потајних сила шире у земљи. При овој истини сваки онај коме није поремећена савест а и 90% народа српског поставља питање: па шта је то — од куда та појава да и поред свег тешког искуства, које смо имали, ипак има људи, и то међу онима који претендују да су просвећени, да још увек претстављају поруке које им долазе са стране и без обзира на све тешке последице по српски народ. И баш поводом тога што знам да пред тим питањем стоји највећи проценат народа, као што највећи проценат народа осећа потребу да се једном ослободи злог духа, ја хоћу овом приликом да укажем на неколико чињеница, на неколико истина, које најјасније приказују одакле потиче сва та акција злог духа и коме та акција служи. Широке народне масе не знају, али они који су учили школе, а из реда којих је на жалост највећи проценат у служби злог духа, они знају да је пре 150 година био један процес у историји човечанства, који је усталасао цело човечанство и који је са собом носио читаве реке и планине крви и живота. Под паролом „слобода, братство и једнакост", под том примамљивом паролом усталасани су били онда народи у борби и у међусобној и један против другога за победу тих принципа, И ти принципи како у коме народу, негде спорије и са више жртава негде брже и са мање жртава, наметнули су се. Пароле су биле примамљиве: слободу је сваки желео, једнаким правима сваки је тежио као што је сваки тежио и међусобном братском споразуму и сарадњи. Сви су томе тежили па су се ти при 4000 85;ципи и наметнули. Али временом показало се да су све те жртве народа узалуд биле. Показало се да ти принципи и слобода и једнакост и братство нису имали да послуже интересима народа, него онима који нису имали права на живот у једноме народу. Јевреји на пример, они су проповедали те принципе тражећи „слободу" да би могли слободно у једном народу да живе и ако истом не припадају. Тражили су „једнакост" да би могли са једнаким правима животни простор тога народа да користе, и да би у томе лакше успели створили су читаву организацију разних међународних елемената и помоћу њих проповедали братство, да би под заштитом те хумане пароле лакше своје задње планове спровели. И временом је дошло то, да су Јевреји уз помоћ те организације међународне браће т.зв. масонерије, под протекторатом Енглеске, загосподарили свима народима света. „Слобода, братство и једнакост" што се временом развило у демагошке пароле лажне демократије, послужила је јудео-енглеском капитализму да најбезобзирније експлоатише све народе у Европи и у целоме свету. До којих је размера та безобзирност у погледу експлоатације народа у Европи била, најбољи је и типичан случај Француске. Француска, до пре три године најбогатија земља на свету, за њу се могло да чује, како је све њено богатство, сав ефекат рада трудољубивог народа француског, сконцентрисан у једва 200 фамилија од којих су најмање 150 биле јеврејске, а остатак, ако би се потражила њихова веза, могла је да се нађе да потиче из муђенародне масонерије. Не мање типична појава је била у случају бивше Југославије. Сећамо се са каквом је безобзирношћу експлоатисан народ у Југославији. Сећамо се, на пример, онога периода када су поред осталога пољопривредни производи уз безочно бесцење продавани: пшеница једва по 1/2, дин. кг., кукуруз још јевтиније итд. Сећамо се како је наш пољопривредник у том периоду од читавог годишњег приноса таман толико имао да није ни дажбине од тога могао да плати већ је морао да се задужује да би обавезама државе и самоуправе одговорио. И док је то тако било са једне стране, дотле су са друге стране ницале палате свуда редом, множила се богатства и милионари, а када се загледа ко су ти који су се на народном зноју и труду богатили опет је био највећи проценат међу њима из реда Јевреја или оних који су били у вези са „међународном браћом" и свесно им служили да та међународна јеврејско-масонска мафија најбезобзирније експлоатише народ. То је било у Југославији и у Француској, то је било у целој Европи, а при томе ни мало мањи плен тих међународних експлоататора није била и Немачка. И баш због тога ваљда што је Немачка највише експлоатисана била, а благодарећи провиђењу да јој је исто подарило човека који је схватио ову безобзирност међународних експлоататора и који је отпочео да утичk 4000 7; на народ да дође себи и устане противу те банде, немачки народ, дошавши свести, први је раскинуо ланце и окове јудео-лондонског капитализма и његових међународних сатрана. Тако је почела епоха националне револуције у Европи која управо значи револт националне свести против интернационалних узурпатора националних организма. И то шо се родило у Немачкој, када је почело да налази одјека и у другим народима Европе, који су под притиском безобзирне експлоатације међународних експлоататора, почели такође да испољавају тежњу да се ослободе истих, јудео-масонски Лондон видећи сву опасност од националног освешћавања народа, позвао је на узбуну све своје свесне и несвесне верне слуге — све јеврејске и моћне масонске организације широм целога света, позвао их је да под паролом заштите цивилизације и демократије организују општу борбу против носиоца националне револуције. У томе су основи акције злога духа и овога другог светског рата. Дакле борба интер-националних елемената да би могли да задрже своје бесправно право на безобзирној ек-сплоатацији народа. Да би се ово боље схватило и основа овог закључка потврдила најбоље нам може послужити ако се учини једно упоређење система државног уређења, која заступају ин-тернационални елементи под паролом „борба за демократију", и система уређења државног, које заступа немачка револуција и које мора да заступа свака једна нација која хоће да претпостави сопствене интересе служби међународних бандита. Као што је познато, по систему т.зв. демократског уређења државе, истиче се служба држави изнад свега. Али пракса нам је показала, као што је и напред наведено, да та држава која тражи да јој се служи изнад свега, није служила интересима народа него је служила интернационалним елементима да они преко такве државе могу да експлоатишу народ. Отуда је могло да дође оно што је наведено за Француску, да је народ француски руковођен најпатриотскијим побудама служио својој француској држави, али је та држава дозволила да читав ефекат зноја и труда францускога народа буде сконцентрисан у 200 јеврејско-масонских фамилија у Француској. А то што је било у Француској, то је било, као што смо напред поменули у Југославији, па је то било у целој Европи као што је још и данас у јеврејској Америци. Насупрот таквоме уређењу, немачка национална револуција истиче службу држави, али држава мора да служи интересима народа и да не дозвољава да ефекат народнога труда и рада експлоатишу међународни сатрапи. Из овога упоређења јасно се види шта је управо циљ и јудео-лондонског и вашингтонског капитализма: да се онемогући национално освешћавање народа, да се онемогући приоритет интереса нације у једној држави — да би исту и надаље могли најбезобзирније да експлоатишу интернаци 4000 ;онални елементи и јудео-масонске банде. У даљем упоређењу система уређења државе, ако је реч о разлици у чему је она између бољшевичког и напред поменутог система, наилази се на следеће: У бољшевичком систему онај поменути систем лажне демократије, који проповеда и јудео-масонски Лондон и Вашингтон, још више је потенциран тиме што је уништена и приватна имовина у корист државе. Дакле, не само ефекат рада него и сва приватна имовина има да се да у корист државе, а та држава, то што јој народи својим радом и имовином од себе дају има да користи за неку међународну револуцију, тј. другим речима: да то што народ даје да држава дели међународним бандитима. Отуда је веза, између бољшевичке Русије и лондонског капитализма и американског гангстерлука, јер су то де факто сви они у служби интернационалних елемената, па слетствено су се сви удружили противу националног освешћавања народа да би ти интернационални елементи могли и даље да експлоатишу народ. У овоме што је изложено, јасно се види у чему су узроци данашњег светског рата, али се при томе јасно види и то колико је то бесвесно било што је Југославија ступила у рат. Јасно се види да је ступила у рат за рачун међународних експлоататора, другим речима пошла је у рат да се бори зато, да би је могли и даље да експлоатишу међународни елементи јудео-масонског Лондона и Вашингтона. Колика је ту бесвест сматрам да је нико не може да порекне, а при томе лако је проценити колико је тек бесвесно оно што је после рата било на сцени у Србији. Али при овом не може да се избегне ни ова жалосна истина. То што су јудео-масонски Лондон и Вашингтон увукли Југославију у рат да би се иста борила само да би могла да остане и даље жртва међународних експлоататора, па то је потпуно у смислу тенденција тих међународних експлоататора. То што су ти међународни бандити у своме садизму проповедали прошле године борбе по цену опстанка српског народа, па то је само доказ да њима уопште није стало до опстанка српског народа. То што јудео-масонски Лондон у своме безобзирном цинизму и данас тражи нове српске жртве, па то није ништа ново, то није ништа необјашњиво, када се све ово напред зна. То је само доказ о томе да су међународни сатрапи остали конзеквенти у ономе што им је њихов основни циљ а и тога, када они већ не могу да експлоатишу један народ, онда их се ништа не тиче, да ли ће тај народ постојати или не. Да, то што ради јудео-масонски Лондон и Вашингтон и његова међународна банда, то је само доказ да су они конзеквентни у безобзирној експлоатацији српскога народа, да би са сатанским осмехом могли да кажу како је српски народ у улози бесвесног црнца остао до краја. Да, то је само доказ тога али при таквом закључку који се сам намеће наступа питање: да ли српски народ треба и даље да остане конзеквентан у својо 3080 112; бесвести, да ли и даље треба и по цену свога опстанка да остане у улози бесвесног црнца. Не. После свега што је изложено оно што се као императив једнога свеснога народа намеће то је отклањање утицаја споља, долажење к себи и интересима свога народа, а у вези са тим, ми Срби после искуства које имамо, за нас тај императив има да гласи никаква служба више онима који дошаптавају са стране, и уништење свију оних који се томе дошаптавању повињавају. Овде узгред морам да потсетим на једну народну пословицу која додуше није у примени код српског народа, јер српски народ по природи се не служи лажима. Али народи који све базирају на лажи, за које ништа свето нема, као што су Јевреји и њима слично, они упорно заступају овакав принцип за своје односе: Ако кога слажеш па се тај ухвати у лажи онда је то твоја срамота; ако кога слажеш па тај дозволи да га други пут слажеш онда је то и твоја и његова срамота. Али, ако који дозволи да га и по трећи пут слажеш онда је то само његова срамота, то је само његова кривица. Нас су јудео-масонски и вашингтонски сатрапи лажним паролама завели и слагали први пут да пођемо у један најбесвеснији рат и да смо се освестили то би била само њихова срамота. Али смо дозволили да нас преко бесвесних оруђа или плаћеника и други пут заведу прошле године, то је испала и наша срамота и наша кривица. Ако после свега онога што знамо и што смо искусили дозволимо сада да нас ти међународни пробисвети и по трећи пут заведу да нас слажу, онда ће то бити само наша срамота и само наша кривица и тешко нама. Ја као министар унутрашњих послова у овим данима, знајући све што је изложено, настаћу са своје стране да не дође до тога да нас ти међународни пробисвети и по трећи пут слажу. Али позивам све, после свега што смо досада искусили, да дођу к себи, да се врате својој српској националној свести, да презру и одбаце свакога који свесно или несвесно служе порукама јудео-масонског Лондона, Вашингтона, разорне Москве, да одбаце сва дошаптавања и лажи са стране, а свакога онога који покуша да из једног или другог разлога те лажи шири, у интересу опстанка српског народа, има га одмах при 3ffa јавити да би се онемогућило да и по трећи пут будемо слагани, јер то може да буде судбоносно по наш опстанак. Другим речима, ја као министар унутрашњих послова, да бих могао да одговорим тешкоме задатку да заштитим српски народ у најтежем времену његовог битисања, апелујем на све родољубе да ме у томе помогну и тиме изврше Једну патриотску дужност. Јесте, патриотску дужност јер је данас у истини највећи патриота онај који искрено и предано служи опстанку српског народа. Патриота је државни службеник који савесно врши своју дужност, као што је патриота сваки Србин који не подлеже утицају иностраних лажи већ исте онемогућује и чува ред и мир. Да, то је данас српски патриотизам. Није патриотизам повести народ у рат па побећи а народ оставти и у црно га завити, како је то урадила лондонска влада у плaћеничкој улози међународних бандита. Није патриотизам побећи у шуму и ставити се у бесвесну службу Моше Пијаде, Ле-вија, Мајера, Тита итд., како то раде безумни или плаћени партизански бандити или сле-по оруђе међународне банде — Дража Михаиловић и његови сарадници. Не, то није патриотизам, то је издајство српског народа како српска историја никада није забележила. У вези са овим, а поводом пропаганде која се са пуно перфидности спроводи од стране оних који су свесно или бесвесно у служби међународних бандита и који да би прикрили своју издајничку радњу, указују прстом на службенике који данас служе српском народу и означују их као издајнике зато што сарађују са немачким властима, ја хоћу овом приликом да укажем на неколико чињеница које ће саме упутити на јасан одговор. Ми се сећамо да је она влада која је била и која је и данас у издајничкој служби и јудео-масонском Лондону и Вашингтону, сећамо се да је та влада потписала безусловну капитулацију по којој је поред осталога било предвиђено да сви војни обвезници буду у заробљеништву. Српска управа чим је образована схватила је као прву дужност да војни обвезници сем оних који су заробљени у току операција не буду одвођени у заробљеништву. И благодарећи увиђавности немачких власти, не само да нису војни обвезници одвођени у заробљеништву него су неки и враћени из заробљеништва. А да није било прошлогодишње издајничке улоге за рачун међународних бандита, можда би до данас и сви заробљеници били у домовини. Ко је онда издајник? Да ли српска управа која је у сарадњи са Немцима успела да се војни обвезници не воде у заробљеништво, па чак неки заробљеници и да се врате, или су издајници они који су својом бесвесном или плаћеничком службом међународним бандитима довели до тога да претставници немачког народа морају да ускрате враћање заробљеника. То што је било са војним обвезницима још је типичнији случај са активним официрима и подофицирима. Знате да је благоk 4000 6;арећи српској управи и њеној сарадњи са немачким властима остављено у земљи преко две хиљаде активних официра и преко пет хиљада активних подофицира, па не само то него је и известан број официра враћен из заробљеништва. А да није било плаћеничке служе међународним бандитима, сигурно се могло очекивати да до данас буду бар сви резервни официри у домовини. Те чињенице као и многе друге јасно указују колико је искрена сарадња са немачким претставницима само корисна по српски народ, а да су издајници на другој страни, који ту сарадњу онемогућују или својом плаћеничком службом изазивају неповерење код немачких власти. Најзад, оно што нико не може да порекне, нико од немачких претставника никоме није забранио да се зове Србином. Никоме није забранио да српско име слави и прославља, већ напротив, сваки је немачки претставник само са похвалом поздрављао српску националну свест у свима случајевима кад је исту констатовао. У вези са овим као типичан пример може да нам послужи високо уздигнута парола „Србија изнад свега и нада све", која насред Београда на „Теразијама" стоји. Та појава најбољи је доказ шта је главни циљ српске владе под патриотским воћством генерала Милана Недића. Ко је онда издајник? Да ли српска управа и њени родољубиви сарадници, који су се сврстали под паролом ,,Србија изнад свега и нада све'' и који у сарадњи са немачким претставницима само користе интересима српског народа, или они који за рачун туђина, који за рачун међународне банде изазивају неповерење код окупатора? Одговор само поремећена свест из изложенога не може јасно да извуче. Одговор се сам намеће и није никакво издајство искрена сарадња са Немцима већ напротив, она је као што чињенице говоре, само корисна по опстанак и интересе српскога народа. Ја знам, да ће неки можда у себи помислити, па добро кад су немачке власти тако благонаклоне према српском народу зашто се тражи на пример откуп жита, зашто се позива на обавезан рад итд. Јесте, ја знам да ће такво питање многи у себи поставити, али при томе не сме да се заборавља и следеће: Откуп хране не врши се толико за потребе Немачке колико за потребе Исхране српскога народа. Ми знамо да у заробљеничким логорима у Немачкој има без мало 200.000 заробљеника, па не можемо ваљда дозволити и чекати да Немци иду на другу страну и да траже жито и друге животне потребе да би прехранили те наше људе. Не. Ако постоји код нас свест националне солидарности ми морамо од наших уста да одвојимо залогај и да дамо да би се наши у заробљеништву могли да одрже. Поред свега, свест народне солидарности налаже да градско становништво, нарочито онај бедно плаћени чиновнички сталеж, и сиротиња у граду која не може да плаћа баснословне црно-берзијанске цене да би одржала голи живот, мора и за њу да одвоји по одређен 4000 ;ој цени. Уз ово не може се очекивати и то, да наша држава и онако тешко оптерећена, да по црно-берзијанској цени плаћа исхрану своје јавне силе — стражу и одреднике. Они су заштитници реда и опстанка српског народа, мора и за њих да се откупи по утврђеној цени. Најзад, нису Немци криви што на територији Србије треба да буде несравњено више немачке војске. Нису они криви зато, криви су они безумници и туђински плаћеници који за рачун туђина нарушавају ред. А кад је све то тако, онда се јасно види због чега тај откуп животних потреба мора да се врши и у интересу опстанка народа мора да се изврши. Поред овога знам да тешко пада народу и обавезан рад. Знам да и то тешко пада народу али мора да се ради. Мора да се ради за добро народа и за просперитет Србије. Ја знам да се данас лакше заради на један или други начин, како у граду тако и на селу, па се зато избегава обавезни рад по рудницима и предузећима. Али држава у интересу свог опстанка не може и не сме да затвори руднике и предузећа и да остави на милост и немилост и градско становништво и индустрију у данашњим данима. Ово по готову не, што ће сутра у Европи сваки народ моћи да заузме своје место према његовој привредној снази и културној вредности. С тога мора да се ради и то солидно, добро и сви морамо да радимо. После пропасти наше 1941 године, могло је да се чује како народ није био обавештен о истини и како је и то био један разлог да су међународни сатрапи могли да нас заведу и да нас упропасте. И баш због тога, иако је данас истина врло тешка, ја сам је изложио а после овога што сам овом приликом сматрао да кажем ја мислим да је исувише јасно за сваког српског родољуба, неопходна потреба да сви објединимо у јединственој мисли и осећању да је најсветија дужност сваког Србина данас: Одржање реда и мира, Лојалност и искрена сарадња са Немцима и солидан рад. То је оно што се данас као најсветија дужност сваком Србину намеће, то је најсветији задатак свију и у томе се састоји данас основа за опстанак српског народа и обнову Србије. Сваки онај који се о те основе греши, издајник је рода српскога за сва времена и као такав мора се уништити ма ко био и ма где он био. Уверен сам да сте сви убеђени у ову свету патриотску дужност свакога Србина, ја вас позивам да на овом величанственом скупу као доказ тога јединства мисли и осећања нашег дамо израза у заједничком усклику: Живела Српска национална свест! Живела Нова Србија! Живео Претседник српске владе народног спаса ђенерал Милан Недић! Преузето са: http://bhserbia.org/PatriotskaDuznost.htm


Постигнути резултати Ловачког удружења „Јован Шербановић’’ Датум креирања петак, 06 јануар 2017 11:33 Ловачко удружење ‘’Јован Шербановић’’ из Жагубице основано је 1902.године и најстарије је удружење грађана у овој општини, а ловиште Хомоље је једно од најочуванијих биодиверзитета у Европи. Оно што је обележило 2016.годину, када је ово удружење у питању, су активности везане за измену правилника који ближе уређује Закон о оружју и муницији. Када су у питању остале активности – сем сталног надзора, праћења, узгоја и заштите дивљачи, ово удружење је код Министарства пољопривреде – Управе за шуме, конкурисало пројектом који се односи на праћење популације вука и риса, што је , према речима Бранислава Живковића, председника Ловачког удружења општине Жагубица, јако важно, имајући у виду и да су ове животиње показатељи здраве животне средине. Ове године израђена је и нова ловна основа одобрена од Министарства пољопривреде, која важи наредних 10 година. У 2017.години предстоји јачање сарадње са осталим ловачким клубовима у Европи, као и бројне друге активности које се односе на побољшање услова за бављење ловним туризмом, за шта општина Жагубица има изузетне услове и, као ретко која дестинација, итекако има шта да понуди.


text: Родолф Арчибалд Рајс (; Хаузах, 8. јул 1875 — Београд, 8. август 1929) био је швајцарски форензичар, публициста, доктор хемије и професор на Универзитету у Лозани. Истакао се као криминолог радом на истраживању злочина над српским становништвом у време Првог светског рата. Живот и каријера Рођен је 8. јула 1875. године као осмо дете, од укупно десет, Фердинанда Рајса, земљопоседника, и Паулине Забине Ане Габријеле, у месту Хехцберг (данас део Хаузаха), у јужнонемачкој покрајини Баден. После завршеног основног и средњег образовања у Немачкој, отишао је због лошег здравственог стања на студије у Швајцарску, у романски кантон Во. Звање доктора хемије стекао је већ у 22. години, и бива изабран за асистента за фотографију, а потом је постао признати доцент за ту област, на Универзитету у Лозани. За редовног професора криминалистике именован је 1906. године. Као професор бавио се предано научним радом и стекао углед криминолога светског гласа. Године 1912, за време Првог Балканског рата, био је репортер у Солуну. Никола Цоловић описује Рајса као великог љубитеља српске шљивовице. Ангажовање у Србији На позив српске владе Рајс је 1914. године дошао у Србију да истражује злочине аустроугарске, немачке и бугарске војске над цивилним становништвом. Написао је многе књиге и радове поводом тога, а често је слао извештаје који су објављивани у угледном часопису неутралне Швајцарске, Газет (Gazette). Тиме је као угледни професор и криминолог извештавао свет и кварио пропагандну слику Немаца и Аустроугара о Србима као дивљачком народу. Био је члан делегације југословенске владе на Мировној конференцији у Паризу. Заволео је српског војника-сељака и српски народ и до краја живота остао у Србији. Са српском војском прешао је Албанију, Солунски фронт и са Моравском дивизијом умарширао у ослобођени Београд, новембра 1918. године. После рата модернизовао је техничку полицију при Министарству унутрашњих послова нове државе. Тадашња криминалистичка техника по мишљењу америчких истраживача који су путовали по Европи циљно проучавајући овај вид полиције, била је на веома високом нивоу. Међутим, Арчибалд Рајс, разочаран неким негативним појавама у друштвеном и у политичком животу, као и изостанком подршке, повукао се пред крај живота из свих јавних функција. Живео је скромно у својој вили „Добро поље“ (Топчидер) у Београду, где је и умро. Један од амфитеатара на Криминалистичко-полицијском универзитету у Београду носи његово име. У септембру 1928. године Рајс је намеравао да оде из Краљевине СХС. У интервјуу за Политику изјавио је: Преминуо је 8. августа 1929. године у 4.30 сати, у Београду. Узрок смрти била је мождана кап као последица жучне свађе са првим комшијом, бившим министром, Миланом Капетановићем који га је по неким сведочењима опсовао. У три сата поподне, 9. августа 1929. године, тело др Рајса било је пренесено аутомобилом у Општу државну болницу, где је, према последњој жељи покојниковој, требало да се извади његово срце ради преноса на Кајмакчалан. Секцију је извршио проф. др Милован Миловановић. Потом су посмртни остаци Рајса пренесени у Официрски дом, где су били и изложени на почасном катафалку, све до сахране, која је обављена 10. августа 1929. године, у поподневним часовима, на топчидерском гробљу. Сахрањен је са војним почастима и по православном обреду, крај своје миљенице мале Наде Фавра. Чинодејствовао је обавио карловачки владика Иринеј са 15 свештеника. На спроводу су узели учешћа поред изасланика краља Александра I Карађорђевића, представника Владе, представника грађанских и војничких власти, огромног броја народа, разних културних и хуманих организација, и велики број ратника, другова са фронта Арчибалда Рајса. По завршетку опела приступило се опроштајним говорима. По сопственој жељи његово извађено срце однесено је у урни на Кајмакчалан, где је сахрањено заједно са осталим ослободиоцима Солунског фронта. На урни (која је поломљена приликом једног налета Бугара у Другом светском рату) је писало:(погледај слику урне десно) „Овде у овој урни, на врху Кајмакчалана Златно срце спава, Пријатељ Срба из најтежих дана, Јунак Правде, Истине и Права, Швајцарца Рајса, ком` нек је слава.“ Дела Имао је многе запажене радове у својој струци: Судска фотографија (La photographie judiciaire, Paris 1903); Приручник говорног портрета (Manuel du portrait parlé, Paris 1905) која је преведена на 10 језика; Приручник полицијске науке (Manuel de Police scientifique (technique), I. Vols et homicides, Lausanne-Paris, 1911) у -{IV}- тома, од којег је само први завршен и објављен Крађе и убиства. У току и после рата објавио је бројне ратне и политичке публикације, од којих су неке од великог значаја за историју Србије. Аутор је колекције од 10 хиљада фотографија, ту колекцију је донео Ерик Сапин из Лозане у Београд ради дешифровања догађаја и места на њима. Пред крај живота објавио је свој ратни дневник у књизи под насловом Шта сам видео и проживео у великим данима(1928). Пре тога, 1924. године објављује Писма са српско-македонског фронта (1916—1918). Као своје посмртно завештање српском народу оставио је необјављен рукопис књиге „Чујте Срби!“, на француском језику, у оригиналу -{Ecoutez les Serbes!}-. Ова књига је завршена 1. јуна 1928. године, а 2004. године је штампана у великом тиражу и дељена бесплатно. Заслуге за ово су имале фондација „Др Арчибалд Рајс“ из Београда и Шабачко-ваљевска епархија. Током 2014. објављена је и књига „Др Арчибалд Рајс - Ратни извештаји из Србије и са Солунског фронта - необјављени текстови на српском језику“. О њему је 2014. године снимљен документарни филм „Чујте Срби!: Арчибалд Рајс у Србији 1914-2014“. Постоји роман „Шифра Рајс” чији је аутор Лазар Јовановић. Признања Др Арчибалд Рајс је 1926. године постао почасни грађанин града Крупња. Такође 1926. године југословенски министар и генерал Душан Трифуновић Рајса прогласио почасним капетаном -{I}- класе пешадије Војске Краљевине СХС. Неколико улица у Србији (Београд, Крушевац, Нови Сад, Зајечар) и Републици Српској (Бања Лука), носи његово име. У новембру 2013. одато му је признање у French Forensic Science Hall удружења Fame of the Association Québécoise de Criminalistique. У порти цркве Вазнесења господњег у Крупњу 1994. године подигнута је спомен-чесма њему у част. У Обреновцу је постављена бронзана плоча са његовим ликом на зиду некадашњег хотела Антоновић. Широм Србије (Београд, Прњавор) и Републике Српске откривена су спомен-обележја у знак признања Српског народа делу Арчибалда Рајса Кућа др Арчибалда Рајса, у којој је он живо до смрти, а налази се у Београду, у Булевару војводе Мишића 73, код Цареве ћуприје. Проглашена је за непокретно културно добро као споменик културе. Носилац је неколико Српских одликовања и медаља за заслуге у Првом светском рату. Од 1.децембра 2003. основна школа Стјепан Стево Филиповић која се налази у београдском насељу Карабурма промијенила је назив у Др Арчибалд Рајс Школи за криминалистику у оквиру Факултета за право, криминалистику и јавну управу Универзитета у Лозани (UNIL), 27. маја 2016. поводом 100 година од успостављања сталног дипломатског представништва Србије у Швајцарској предана је биста др Арчибалда Рајса. Биста је дар Републике Србије и Удружења српско-швајцарског пријатељства „Др Арчибалд Рајс“. Библиографија Судска фотографија (La photographie judiciaire, Paris 1903); Приручник говорног портрета (Manuel du portrait parlé, Paris 1905) која је преведена на 10 језика; Приручник полицијске науке (Manuel de Police scientifique (technique), I. Vols et homicides, Lausanne-Paris, 1911) у -{IV}- тома, од којег је само први завршен и објављен Крађе и убиства Шта сам видео и проживео у великим данима(1928). Писма са српско-македонског фронта (1916—1918). Чујте Срби!, на француском језику, у оригиналу -{Ecoutez les Serbes!}- Галерија Види још Споменик Арчибалду Рајсу Кућа др Арчибалда Рајса Референце Литература Зденко Левентал „Швајцарац на Кајмакчалану“, Београд 1984. Спољашње везе Чујте Срби - Чувајте се себе Арчибалд Рајс наставио да живи у Горњем Милановцу (Политика, Бранка Васиљевић, 4. фебруар 2019.) Арчибалд Рајс о Краљу Петру I Карађорђевићу из књиге Арчибалда Рајса Шта сам видео и проживео у великим данима Откривање споменика доктору Рајсу у Топчидеру 1931. године из архиве Југословенске кинотеке „Шерлок Холмс из Воа: Рудолф Арчибалд Рајс“, Кантонска библиотека Универзитета у Лозани Информација о његовом гробу „Нисмо сачували срце Арчибалда Рајса“, Душан Спасојевић, Б92, 29. септембар 2008. „Рајсове опомене Србима“, Владимир Матевски, Вечерње новости, репортаже, 7. август 2010. Годишњица смрти Арчибалда Рајса, великог пријатеља српског народа („Блиц“, 7. август 2014) Први извештаји др Рајса из Србије („Политика“, 4. октобар 2014) Арчибалд Рајс: Срце на врх планине (Солунци говоре) Српски пријатељ у великим данима („Вечерње новости“, фељтон, новембар 2014) Трибина „Србија у очима Рудолфа Арчибалда Рајса“ Војник истине и правде („Политика”, 5. мај 2021) Репортери „Новости” у спомен-соби Арчибалда Рајса, на стогодишњицу Полицијске школе („Вечерње новости”, 9. мај 2021) Рођени 1875. Умрли 1929. Немци у Србији Швајцарци у Србији Швајцарски хемичари Србија у Првом светском рату Српски добротвори Доктори хемије Сахрањени на Топчидерском гробљу


Увод у педагошку психологију 5 2 + 2 4


ПРОГНОЗА! Данас уживајте у правом пролећном дану! А од среде нас очекује неочекиван преокрет! - СРБИЈА ЈАВЉА У Србији ће се овог јутра по котлинама јавити краткотрајна магла, док се у наредним сатима очекује још топлије време него претходног дана. Изнад већег дела земље биће претежно сунчано, само на северу умерено облачно и суво. Ветар ће бити слаб и умерен, југозападни и западни. Најнижа температура од -4 до 4 , а највиша од 12 на југу и југоистоку до 18 степени на истоку и западу. Током ноћи на северу се очекује јаче наоблачење са кишом, падом температуре и појачаним северозападним ветром. У Београду ће бити претежно сунчано и још топлије него јуче. Ветар слаб и умерен, југозападни и западни. Најнижа температура од 2 до 4, а највиша око 17 степени. Током ноћи постепено повећање облачности. Према изгледима времена за наредних седам дана, у понедељак ујутро и пре подне очекује се пролазно наоблачење, местимично са кишом, на високим планинама са снегом, падом температуре и умереним и јаким северозападним ветром. Затим постепено разведравање уз слабљење ветра, најпре на северу. У уторак претежно сунчано и топлије. У среду и четвртак умерено до потпуно облачно и хладније, местимично са кишом, на планинама и са снегом. Затим до краја периода суво уз пораст температуре. TagsДАН ПРОГНОЗА СРЕДА ПОБЕСНЕЛИ ЗБОГ СРБА И РУСА! Огласио се НАТО и послао поруку Србији: Од кога се ви браните?


Звоне звона у Призрену: Српски орлићи у непобедивој мисији усред царског града - Видовдан Магазин


НЕСТАО СИМБОЛ ЦРВЕНОГ ТЕРОРА: Украдена биста Влада Шегрта - Биста Влада Шегрта украдена је током ноћи из градског парка у Требињу. Биста је била постављена у кругу спомен – обиљежја палим борцима у борби против фашизма од 1941. до 1945. године, гдје се однедавно налазе и других пет биста народних хероја Другог свјетског рата. Биста Влада Шегрта постављена је, иако су претходно породице страдалих у, како наводе, партизанским злочинима затражили одустајање од ове иницијативе. Већи број потомака жртава, како наводе, партизанског терора са подручја источне Херцеговине окупили су се недавно у парку и затражили уклањање раније постављених биста Саве Kовачевића, Драгице Правице и других народних хероја Народно ослободилачког рата, тврдећи да су одговорни за злочине над властитим народом. Гачани су тада истакли да је јединица Владе Шегрта за само двадесетак дана, како кажу, црвеног терора на подручју гатачке општине убила најмање 120 невиних људи, не штедећи ни дјецу. Радио Требиње