text: Његова Светост Патријарх московски и све Русије г. Кирил допутовао у Београд На централну и завршну прославу 1700-годишњице Миланскогм едикта данас је у Београд допутовао Његова Светост Патријарх московски и све Русије г. Кирил с пратњом Руског Патријарха је на аеродромској писти дочекао Његово Преосвештенство Епископ бачки др Иринеј, док су у вип-салону високог госта поздравили добродошлицом Његова Светост Патријарх српски г. Иринеј, амбасадор Руске Федерације г. Александар Чепурин и г. Александар Антић, министар саобраћаја у Влади Србије. У пратњи руског Патријарха налазе се Митрополити волоколамски г. Иларион и солнечногорски г. Сергије, протојереји Николај Балашов, Андреј Милкин и Игор Јакимчук, ђакон Александар Волков и други великодостојници. Поглавара свете Руске Цркве, по традиционалном обичају, дочекала су деца обучена у српске народње ношње, која су Патријарха московског г. Кирила послужили хлебом и сољу, уручивши му букет цвећа и јабуку. У холу аеродрома Његову Светост Патријарха московског поздравили су свештеници Архиепископије београдско-карловачке. Добродошлицу драгом госту из Русије упутили су и Преосвећена Господа Епископи рашко-призренски Теодосије, аустралијско-новозеландски Иринеј, јегарски Порфирије, моравички Антоније, протојереј Виталије Тарасјев - старешина Подворја Московске Патријаршије у Београду, као и др Милета Радојевић, директор Канцеларије за сарадњу с Црквама и верским заједницама. У згради аеродрома је одржана конференција за штампу.


Москва – Па, грађани либералне опозиције, ће наставити да пузe на коленима испред САД? Американци су показали како се односе према Русији и Русима , пишу данашње руске новине. Све је почело на синоћнoм концерту – 2 августа 2013. године, када је бас гитариста америчког бенда Bloodhound Gang Џаред Хенеган, која је наступала у клубу „Ибица“ у Одеси, ушушкао у панталоне руску застав 10d5 ;у и извукао je га на другу страну. А онда, уз речи „Немој рећи Путинy“, бацио је у масу. Музичари ове групе важе за – типичнe представнике америчке уметности и судећи по свему, представљају велике Америчке патриоте. Они су познати по томе, што врше нужду са крова на улицу или међусобно, један другом у капе и то током концерта. Питам се, како би реаговала Бела кућа, да тако нешто уради некo са америчком заставом на концерту у једној од њених суседних земаља, (које се граниче са Сједињеним Америчким Државама) – питају се руски медији!? И ви заиста верујете, да народ, који се оваквим начином односи према нама, могу да нам желе добро, питају се Руси? И да ли онда, после овога, морамо давати подршку политичарима, који нам говоре, да је потреб 3ff9 а да се „фокусирамо на Америку“, и трчати америчким амбасадорима да би им се одала почаст, завршавају своју мисао руски медији? Да ли ћемо се и ми претворити у овакво исто смеће или ћемо остати Руcи? П. С. Гитариста није чак ни покушао оправдати овакво своје понашање. Чини се да је оваквим начином одреаговао на руску политику. Занимљиво је, на шта конкретно – забрану промоцијe сексуалних перверзија (таквe грађане би ово и могло да збуни) или за казну Алексејy Наваљному због крађе? Јер, они воле Русију, отприлике, толико колико и он ...


Антоцијанини из овог воћа успоравају развој лезија и фиброзе, развој ожиљних ткива у јетри. Прва истраживања сугеришу да екстракт боровнице може инхибирати раст ћелија карцинома јетре.


source: wikipedia

text: Бутан (џон. འབྲུག་ཡུལ་), званично (џон. འབྲུག་རྒྱལ་ཁབ་) континентална је планинска држава у јужној Азији смештена на источном ободу Хималаја. На северу се граничи са Кином док је са истока, запада и југа окружена Индијом. Независност Бутана трајала је вековима и никада није био колонизован у својој историји. Смештен на древном путу свиле између Тибета, Индијског потконтинента и југоисточне Азије, Бутан је градио посебан национални идентитет заснован на будизму. Бутан је био подељен на низ независних територија до 17. века када их је ујединио Шабдрунг Нгаванг Намгјал. Након грађанског рата у 19. веку, династија Вангчука поново је ујединила земљу и успоставила односе са Британским царством. Након деколонизације Индије, Бутан је подстицао стратешко партнерство са овом државом. Бутан је 2008. године прешао из апсолутне у уставну монархију и одржао прве изборе за Народну скупштину Бутана. Влада предузима мере за очување националне културе, традиције, идентитета и природе кроз концепт Бруто националне среће. По истраживању магазина -{Businessweek}- из 2006. године, становници Бутана су најсрећнији становници у Азији и осми по реду на свету. Бутанов пејзаж варира од суптропских равница на југу до високих Хималаја на северу, које на неким местима прелазе и 7.000 m надморске висине. Према подацима из 2014. у Бутану живи 747.830 становника. Државна религија у Бутану је Вађрајана будизам. Већина становништва су будисти, а друга по величини религија је хиндуизам. Главни град је Тимбу. Укупна површина државе је 38.394 km2. Бутан је члан Уједињених нација и Јужноазијског удружења за међународну сарадњу. Члан је и Покрета несврстаних од 1973. године. Етимологија Име „Бутан“ вероватно потиче од санскритске речи „Bhu-Utthan" што значи „планински регион“. Постоји и друга теорија која каже да име земље потиче од санскритске речи „Bhoṭa-anta", што у буквалном преводу значи крај „Тибета“, што има смисла, јер је Бутан одмах на јужној страни Тибета. У историјским изворима Бутан се помиње под различитим именима, као што су „-{Lho Mon}-" (тамна јужна земља), „-{Lho Tsendenjong}-" (јужна земља чемпреса), „-{Lhomen Khazhi}-" (јужна земља од четири прелаза) и „-{Lho Men Jong}-" (јужна земља лековитог биља). Географија Положај Бутан се налази на јужним падинама источних Хималаја и нема излаз на море. Окружује га кинеске Аутономне регије Тибет на северу, индијске државе Сиким, Западни Бенгал и Асам на западу и југу и индијска држава Аруначал Прадеш на истоку. Површина државе износи 47.000 km2. Углавном састоји од стрмих и високих планина испресецаних мрежом брзих река које формирају дубоке долине пре него што се уливају у индијске равнице. Надморска висина се пење од 200 м у јужном делу Бутана до више од 7.000 м на северу. Ова велика географска разноликост у комбинацији са подједнако разноликим климатским условима доприноси изузетном спектру биодиверзитета и екосистема Бутана. Бутан се налази између Индије и Кине. Тренутно већи политички утицај у народу имају Индијци. Један од разлога је чињеница да након осамостаљења Индије од Британије, Бутан никада није био стављен под управом Индије, осим спољне политике што је дефинисано уговором из 1949]]. године. Индија је одиграла важну улогу у развоју инфраструктуре, а поред тога влада Индије наставља да обезбеђује око 60% владиних финансија Бутана. Бутан и Индија потписале су 2007. године нови споразум који је дозволио Бутану да има контролу над својим спошљшњим односима. Он је заменио споразум потписан 1949. године. Један од разлога за слабије веза са Кином је агресије Кине на Тибет у периоду од 1949. до 1959. године. Тибетанци имају јаке културне, историјске и верске везе са Бутаном. Бутан контролише неколико стратешких хималајских превоја, укључујући путеве између кинеске аутономне области Тибета и индијске државе Асама. Ови путеви, који су једини пут до краљевства, заједно са вековном политиком изолације, довели су до тога да Бутан добије надимак Планинска тврђава богова. Иако су Британци успоставили протекторат над Бутаном и заузели његове долине, никада нису извршили успешну инвазију на планинску унутрашњост. Рељеф Већина врхова на северу земље прелази 7.000 m. Највећи врх у Бутану је Гангкхар Пуенсум који је висок 7.570 m. Најнижа тачка од 98 m се налази на југу, у долини реке Манас која тече кроз Бутан и Индију. Црне планине у централном делу Бутана се налазе између два главна речна система:Мо Чуа и Манаса. Врхови на Црним планинама се крећу од 1.500 до 4.925 m, а брзе реке су исклесале дубоке клисуре у нижим планинским областима. У вишим пределима источних Хималаја углавном се налазе четинарске шуме, док у нижим пределима источних Хималаја преовлађују тропске листопадне шуме. Најважније реке су Торса, Раидак, Санкош и Манас. Већина становништва живи у централним висоравнима. На југу, планине Шивалик су прекривене густим тропским листопадним шумама, равничарским алувијалним долинама и врховима од око 1.500 m. Ту је смештена и низија Дуарс која се већи делом налази у Индији, док се мањи део од 10 до 15 km налази у Бутану. Бутански Дуарс је подељен на два дела:северни и јужни Дуарс. Северни се наслања на подножје Хималаја и има нераван терен, порозно земљиште са густом вегетацијом и великим бројем дивљачи. Јужни има умерено плодно тло, густу шуму и слатководне изворе. Устав Бутана прописује да држава мора барем 60% да буде покривена шумом. Тренутно шуме чине 72% земље. Количина копнених вода у Бутану је веома мала. Највећа количина је у чврстом стању (снег и лед) на врховима високих планина на северу државе. Планинске реке, које се напајају отопљеним снегом или монсунским кишама, уливају се у реку Брамапутра у Индији. Клима Западни Бутан је погођен монсунима који доносе између 60 и 90% падавина у региону. На југу, у равницама клима је влажна и суптропска, док је на северу хладно, а на Хималајима је током целе године снег. Температуре варирају у зависности од надморске висине. Температура у Тимбу у западном Бутану који се налази на 2.200 m надморске висине, током сезоне монсуна од јуна до септембра крећу се у распону од 15 до 26 °C, али у јануару температуре могу пасти између -4 и -16 °C. Већина централног дела земље има умерену климу током целе године. На југу је топло са температуром у распону између 15 и 30 °C, а могу достићи и 40 °C током лета. Годишња количина падавина је различита. На северу има само око 40 мм годишњих падавина, пре свега снега. У умереним централним регионима годишњи просек је око 1.000 мм, а на влажном троспком југу количина падавина износи 7.800 мм. Бутан одликује суво пролеће које почиње почетком марта и траје до средине априла. Летње време почиње средином априла и траје до краја јуна када почиње период монсуна са великим кишама и траје до септембра. Монсун доноси јаке кише, високу влажност, поплаве, клизишта и велики број облачних дана. Јесен почиње од краја септембра или почетком октобра и траје до краја новембра. Одликује се сунчаним данима, повременом кишом и раним снегом на већим надморским висинама. Од почетка новембра до марта је зима коју одликује мраз и снег у већем делу земље. Флора и фауна Више од 5.400 врста биљака налази се у Бутану, укључујући врсту -{Pedicularis cacuminidenta}- која расте само на овом подручју. Гљиве чине кључни део бутанског екосистема, при чему микоризне врсте обезбеђују шумском дрвећу минералне хранљиве материје неопходне за раст, а врсте које пропадају и разлажу се играју важну улогу у природној рециклажи. Бутан има веома специфичан и шаролик живи свет са ретким врстама као што је златни мајмун. Забележена је посебна врста асамског макакија који се зове аруначалски макаки. Бенгалски тигар, облачасти леопард, зец и медвед уснаш живе у тропским низијама и шумама тврдог дрвета на југу земље. У умереном појасу, у мешовитим шумама четинара и лишћара живе сиви мајмун, тигар, горал и -{Serow}- (врста сисара слична јарцу или антилопи). Дрвеће воћа и бамбуса представљају станиште хималајског црног медведа, црвене панде, веверице, самбара, дивље свиње и мунтјака (врста јелена). У стаништима великог хималајског ланца на северу земље живе снежни леопард, плава овца, мрмот, тибетански вук, антилопа, хималајски мошусни јелен и такин, национална животиња Бутана. У малом броју се у јужном Бутану јавља угрожени дивљи водени биво. У Бутану је забележено више од 770 врста птица. Глобално угрожена белокрила патка додата је 2006. године на листу птица Бутана. Национални паркови Око 42% Бутана је проглашено за националне паркове, резервате природе и резервате за дивље животиње, а сви су повезани мрежом биолошких коридора. Већина ових заштићених подручја је први пут проглашена шездесетих година прошлог века, првобитно покривајући већину северних и јужних области Бутана. Листа 10 заштићених подручја Бутана: Национални парк Џигме Дорџи Национални парк Џигме Синге Вангчук Краљевски национални парк Манас Национални парк стогодишњице династије Вангчук Национални парк Пхрумсенгла Строги резерват природе Џигме Хесар Резерват за животиње Бумделинг Резерват за животиње Џомотсангкха Резерват за животиње Пхибсу Резерват за животиње Сактенг Поред тога, Краљевска влада одржава: Резерват Мотитханг Такин Приватне организације штите или одржавају следеће области Бутана: Долина Пробјикха Историја Рани период Неолитски алати пронађени у Бутану говоре о томе да су људи живели у региону Хималаја већ најмање 11.000 година. Најранији становници Бутана и околних хималајских области Јужне Азије били су људи из цивилизације долине Инда. Бутанска рана историја је прожета митологијом и остаје нејасна. Камено оруђе, алати, слонови, и остаци великих камених структура пружају доказе да је регион био насељен већ 2000. године п. н. е. Историчари дају теорије да је држава Ломон (дословно, јужна тама) или Моњул (мрачна земља, референца је на Монпе један од староседелачких тибетанско-бурманских народа Бутана) постојала као држава између 500. п. н. е. и 600. године. Имена Ломон Ценденџонг (јужна држава Мон сандаловине) и Ломон Каши (јужна држава Мон са четири приступа), поменуте су у древним бутанским и тибетанским хроникама, такође могу имати веродостојност, и поједини бутански учењаци су их користили када говоре о својој домовини. Варијације санскритских речи -{Bhota-ant}- (крај Боте) или -{Bhu-uttan}- (са значењем висораван) историчари су предложили као порекло имена Бутан, које је ушло у уобичајену инострану употребу крајем 19. века, а користи се у Бутану само у званичној преписци на енглеском језику. Традиционално име земље од 17. века било је Друкјул - земља Друкпе, Змајев народ или Земља громовског змаја, што је референца на доминантну будистичку секту у земљи. Неки научници верују да су током раног историјског периода становници били жестоки планински абориџини, Монпе, који нису имали ни тибетанско, ни монголско порекло, који су касније надвладали северним Бутаном. Народ Моњула је практиковао шаманску религију, која је истицала обожавање природе и постојање добрих и злих духова. Током последњег дела овог периода, историјске легенде говоре да је моћни краљ Моњула напао јужну регију познату као Дуарс, покорио регионе модерног Асама, Западног Бенгала и Бихара у Индији. Средњи век Будизам се први пут појављује у Бутану у 7. веку нове ере. Тибетански краљ Сонгтсен Гампо (владао 627-49), наредио је изградњу два будистичка храма у централном Бутану у граду Бумтангу, као и у регији Паро. Будизам је систематски пропагиран 746. под краљем Синду Раџом , индијским краљем у прогонству, који је успоставио владу у Бумтангу у палати Чакар Гуто. Један од најранијих записа о догађајима у Бутану је био пролаз будистичког учитеља и касније свеца Падмасамбхаве 747. године. Рана историја Бутана није у потпуности јасна, јер многи записи су уништени у пожару у древном граду Бутана, Пунаки, 1827. године. До 10. века, развој бутанског политичког живота био је под јаким утицајем религије. Различите будистичке подгрупе почеле су да се појављују у Бутану током инвазије Монгола. После пада Монгола у 14. веку, ове подгрупе су се ујединиле у 16. веку у будистичку религијску подгрупу Друкпа. Бутан је једна од свега неколико земаља које су биле независне током своје историје, никада их није освојила, заузела или њима управљала спољна сила (упркос повременог номиналног вазалског статуса). Иако се спекулише да је постојало Краљевство Камарупа или Тибетанско царство од 7. до 9. века, недостају чврсти докази. Од времена кад постоје јасни историјски извори, Бутан је континуирано и успешно бранио свој суверенитет. Нови век Све до почетка 17. века, Бутан је био подељен на неколико области којима су управљали локални феудалци, који су се касније ујединили под тибетанским ламом и војним лидером Шабдрунг Нгаванг Намгјалом који је на Тибету верски прогањан. Консолидација Бутана догодила се 1616. године када је Нгаванаг Намгјал, победио три тибетанске инвазије, покорио ривалске верске школе, кодификовао Ца Јиг, замршен и свеобухватан систем закона и успоставио се као владар преко система црквених и цивилних администратора. За борбу против верских противника, он је изградио ланац утврђења, познат као Дзонг и локалним лидерима успоставио централну власт. Многе од ових тврђава су опстале и данас су центар верских и политичких збивања. Око 1627, португалски језуит Естевао Касела и неколико свештеника били су први Европљани који су посетили Бутан у шетњи према Тибету. Тада су се срели са Нгаванг Намгјалом коме су представили барут и телескоп и понудили му помоћ у рату против Тибета, али Нгаванг је ову понуду одбио. После боравка од око осам месеци, Касела је написао писмо у манастиру Чагри-гомпа у којем описује путовање у Бутан. Ово је један од ретких писаних података о Бутану у том периоду. После смрти Намгјала 1652. године, у Бутану је избио грађански рат. У таквој хаотичној ситуацији, Тибет је уз помоћ Монгола два пута нападао Бутан, 1710. и 1730. године. У оба напада су били поражени и мировни споразум је потписан 1759. године. У 18. веку, Бутанци су напали и окупирали царство Бехар, које се налазило јужно од Бутана. Године 1772, краљевство Бехар је затражило помоћ од Британско источноиндијске компаније који су им помогли у одбрани од напада, а касније су и напали Бутан 1774. године. Мировним споразумом који је потписан, Бутан је морао да врати окупиране територије и да се врати на границе из 1730. године. После споразума, чарке између Бутана и Британске Индије наставиле су се и у наредих 100 година, што је довело до Бутанског рата (1864–1865), сукоб који је вођен за превласт над Бенгалом. Након годину дана ратовања, потписан је споразум између Британске Индије и Бутана. Бенгал је припојен Британској Индији, а Бутан је добио новац за узврат. Током седамдесетих година 19. века, моћни ривалитет области Паро и Тонгса довело до новог грађанског рата у земљи, а превласт је остварила област Тонгса на челу са Уген Вангчуком. Из његовог центра у централном Бутану је победио своје политичке непријатеље и ујединио земљу у којој ће у наредном периоду бити још грађанских ратова. Уген Вангчук је 1885. успео да консолидује власт и почео је да ближе сарађује са Британцима на потконтиненту. ХХ век Године 1907, дошло је до значајних промена у држави. Уген Вангчук је једногласно изабран за наследног краља земље од стране скупштине водећих будистичких монаха и утицајних бутанских породица. Крунисан је 17. децембра 1907. године и постављен за шефа државе као Друк Гјалпо (Краљ Змаја). Британска влада признала је 1910. нову бутанску монархију. Краљ Уген и Британци су 1910. године потписали Пунашки уговор којим је предвиђено да се Британска Индија неће мешати у унутрашње ствари Бутана, уколико земља прихвати њене савете у својим спољним односима. Када је 1926. умро Уген Вангчук, наследио га је његов син Џигме Вангчук. После независности Индије од Велике Британије, 15. августа 1947, Бутан је био једна од првих земаља које су признале Индију. Године 1949, Индија и Бутан су потписали Уговор о миру и пријатељству сличан оном из 1910. године, који је предвидео да се Индија неће мешати у унутрашње ствари Бутана, али ће водити његову спољну политику На бутански престо 1952. године долази Џигме Дорџи Вангчук. Бутан је полако почео да излази из своје изолације и започео је програм планираног развоја. Краљ Џигме Дорџи Вангчук донео је 1953. године закон о конституисању Народне скупштине која је имала 130 места. Вангчук је 1965. основао краљевски народни савет, а 1968. године је формирао кабинет министра. Бутан је постао члан Уједињених нација 1971. године, након што је три године имао статус посматрача. Џигме Синге Вангчук је у јулу 1972. године наследио престо од свог оца Џигме Дорџи Вангчука када је имао само 16 година. Он је акценат ставио на модерно образовање, децентрализацију управљања, развој хидроелектрицитета и туризма, и побољшања у руралном развоју. Можда међународно најпознатији је постао по својој свеобухватној развојној филозофији „бруто националне среће”. Она препознаје да развој има много димензија и да сами економски циљеви нису довољни. Етнички конфликт Деведесетих година 20. века Бутан је протерао скоро једну петину свог становништва под изговором „очувања своје тибетанске будистичке Махајана културе и идентитета”, тврдећи да су протерани били илегални становници. Одлука је била мотивисана забринутошћу да ће брзо растућа непалска хинду мањина преузети земљу, као што су слични догађаји довели до колапса у оближњем краљевству Сиким 1975. године. Непалци су наводно били изложени малтретирању и хапшењу. Према подацима УНХЦР-а из 2008. године, више од 107.000 избеглица, живи у седам кампова у источном Непалу. После много година у избегличким камповима, многи становници су сада као избеглице отишле у Канаду, Норвешку, САД, Уједињеном Краљевству и Аустралији. САД је признала 60.773 избеглица у периоду од 2008. до 2012. године. Влада не даје држављанство бутанским избеглицама, тако да су већина њих постали избеглице без држављанства. Превелике бирократске препреке су коришћене да би их омеле од добијања личне карте и гласачких права. Политичке странке које заступају избеглице су нерегистроване или забрањене. Штавише, многе су дефинисане као екстремне или терористичке групе. Групе за људска права, тврде да бутанска влада крши људска права захтевајући од свих грађана, укључујући и припаднике националних мањина, да носе на јавним местима традиционалну хаљину коју носи већински део народа. Влада стриктно примењује тај закон у будистичким верским објектима, владиним канцеларијама, школама, званичним функцијама и јавним церемонијама. Операција све чисто Током деведесетих година двадесетог века, индијске сепаратистичке групе Уједињени ослободилачки гронт Асом (УЛФА), Национални демократски фронт Бодоланда (НДФБ) и Ослободилачка организација Камптапур (КЛО) почеле су да постављају логоре у густим џунглама у јужном Бутану. У њима су обучавани терористи за нападе у Индији. Влада Бутана је већ 1996. године била свесна да су они присутни на њеној територији и редовно се расправљало о томе у Народној скупштини. Влада Индије је почела да врши дипломатски притисак на краљевску владу да уништи логоре и предлагала је заједничку акцију. Влада је желела да мирно реши ову ситуацију и почела је преговоре 1998. године. До децембра 2003. године, преговори нису успели да произведу било какав договор и краљевска влада више није желела њихово присуство и издала је 13. децембра 48-часовни ултиматум. Када је ултиматум истекао, 15. децембра краљевска бутанска армија је почела војне операције против милитантних група. Под вођством краља Џигме Дорџи Вангчука у Операцији све чисто војска и полиција са 6.000 људи, напала је око 3.000 терориста који су се налазили у 30 логора. До 27. децембра 2003. године, свих 30 логора било је уништено. Војска Бутана је запленила више од 500 АК 47/56 аутоматске пушке и 500 других оружја, укључујући ракетне бацаче и минобацаче, заједно са више од 100.000 комада муниције. Такође је заплељено и оружје противваздухопловне одбране. До 3. јануара 2004. свих 30 терористичких логора и додатних 35 осматрачница су уништени, а терористи протерани. Убијено је или заробљено око 485 терориста. Заробљени терористи су предати влади Индије. Бутанци су имали 11 убијених и 35 рањених војника. Политичке реформе За време владавине краља Џигме Синге Вангчука уведене су значајне политичке реформе. Једна од њих је пренос већине административних овлашћења на Савет министара и омогућаваље разрешење краља ако постоји двотрећинска већина у Народној скупштини. Године 1999, влада је укинула забрану која се односила на телевизију и интернет. У свом говору, краљ је рекао да је телевизија била главни корак ка модернизацији Бутана, и да је дала велики допринос у повећању бруто националне среће. Међутим, истовремено је упозорио да би „злоупотреба“ телевизије могла угрозити традиционалне бутанске вредности. Нови устав је представљен почетком 2005. године. Задовољан транзицијским процесом демократизације Бутана, у децембру 2005. године, Џигме Синге Вангчук је најавио да ће абдицирати у корист свога сина, што је и учинио 14. децембра 2006. године. Ово је било праћено првим националним парламентарним изборима у децембру 2007. и марту 2008. године. Наследио га је 28-годишњи Џигме Хесар Намгјел Вангчук који је крунисан за краља 28. новембра 2006. године. Млади краљ је владавину почео демократизацијом државе. Као председавајући Народне скупштине повео је питање о изборним законима, реформама земљишта и другим важним питањима. Он је навео да је одговорност ове генерације Бутанаца да се осигура успех демократије. Путовао широм земље да подстакне учешће младих у демократизацији Бутана, говорећи углавном младима о потреби Бутанаца да се залажу за веће стандарде у образовању, у послу, јавној служби и потреби људи у малим земљама да раде напорније од других. Становништво У Бутану можемо издвојити неколико етничких група. Нгалопи живе у западном делу земље и њихова култура је тесно повезано са Тибетом. Шарчопи живе претежно у источном Бутану и практикују тибетански будизам. У Бутану живи и трећа велика група, Лоцампа који су хетерогена група углавном непалског порекла. Сматра се да су према попису из 1988. године они представљали 45% становништва Бутана. Осамдесетих година дошло је до рата због борбе „за право на пребивалиште, језик и облачење.” Због тога је стотине хиљаде људи морало да напусти Бутан и нашло се у избегличким камповима у Непалу без држављанства. У модерним временима, са побољшањем саобраћајне инфраструктуре, било је много бракова између ових група, али је након рата осамдесетих година то много ређе. У високим планинама северозападног Бутана у селу Лаја живи аутохотон народ Лајапи. Захваљујући тибетанском утицају, Лајапи практикују мешавину Бона (тибетанска традиционална религија) и тибетанског будизма. Према легенди, село Лаја је место где је Нгаванг Намгијал, оснивач Бутана, први пут ушао у земљу. Стопа писмености у Бутану је 59,5%. Земља има средњу старост 24,8 година, животни век је 62,2 година (61 за мушкарце и 64,5 за жене), а на сваких 1070 мушкараца иде 1000 жена. Религија Процењује се да су између две трећине и три четвртине становништва припадници вађрајана будизма, што је уједно и државна религија. Отприлике једна четвртина до једне трећине су следбеници хиндуизма. Друге религије чине мање од 1% становништва. Постојећи правни оквир, у принципу гарантује слободу вероисповести. Прозелитизам је забрањен одлуком краљевске владе и Уставом. Будизам се на овим просторима појављује у седмом веку. Тибетански краљ Сонгтсен Гампо (владао 627–649) наредио је да се направе два будистичка храма у области Бумтанг у централном Бутану и други у близини места Паро у западном Бутану. Језици Национални језик Бутана џонгка, један је од 53 језика у породици тибетанских језика. Џонгка језик користи писмо које се назива Чокеј, које је идентично као тибетанско. У Бутану се говори 24 језика и сви припадају тибетско-бурманским језицима, осим непалског који припада групи индо-аријских језика. До осамдесетих година 20. века, влада је финансирала наставу на непалском језику у школама у јужном Бутану. Међутим, након оружаног устанка на југу, непалски је избачен из наставног плана и програма. Непалским језиком по подацима из осамдесетих година, говорило је око 30% становништва. Неки од језика нису довољно познати лингвистима. Најважнији градови Главни, а уједно и највећи град је Тимбу. Уз Пјонгјанг то је једини главни град без семафора, а саобраћај регулишу полицајци који су стационирани у кућицама који су декорисани у традиционалном стилу. Други по величини град је Пхунчолинг који се налази на само 293 метара надморске висине на граници са Индијом. У граду Паро налази се Аеродром Паро, једини међународни аеродром у Бутану. Пунака је стара престоница Бутана и седиште владе до 1955. године. У табели је број становника према према последњем попису из 2017. године. Државни симболи Застава Бутана састоји се од белог змаја на црвеној и наранџастој подлози. Застава је подељена дијагоналом из доњег левог угла на два троугла. Горњи троугао је жут а доњи наранџаст. Змај је смештен на граничну линију, окренут ка доњем углу. Ова застава са мањим изменама се користи од 19. века, а свој садашњи облик добила је 1960. године. Змај приказан на застави је Пијани змај или Змај гром који представља локално име Бутана, земља Змаја. Змај има драгуље у својим канџама што представља богатство. Жута боја представља секуларну монархију а наранжаста будизам. Грб Бутана састоји се од круга унутар којег се налазе многи будистички симболи попут лотоса, драгог камења и златних змајева. Стилизоване муње у амблему симбол су хармоније између световне и религијске снаге, лотос је симбол чистоће, драги камен представља снагу и моћ владара. Присутне боје у амблему су златна, црвена и ружичаста. Назив химне је композиција У земљи грома змајевог краљевства: {{цитат|У земљи грома змајевог краљевства где расту чемпресиуточиште од религиозног живота и славне традиције грађанског животанашао је краљ змаја, славни монарх,чије је постојање вечно, а његова владавина величанственаучи нас напредовању и води ка просветљењунека сија као Сунце мира и среће.}} Политика Политички систем Бутана развио из апсолутне монархије у уставну монархију. Мањине су све више заступљеније у влади Бутана, укључујући кабинет, парламент и локалну управу. Краљ Бутана је шеф државе. Носи титулу (-{Druk Gyalpo}-), што се преводи као Краљ Змаја. Владајући монарх је Џигме Хесар Намгјел Вангчук. Позиција је наследна, али се краљ повлачи са 65 година. Краљева владавина може бити прекинута двотрећинском већином гласова из законодавног тела и референдума где је потребна обична већина у свих двадесет округа земље. Најближи краљев саветник је Џе Кхенпо (-{Je Khenpo}- који је највиши верски поглавар у Бутану. Он води комисију за монашка питања. Премијер Бутана је признат као шеф владе. Политичка партија која има већину места у Народној скупштини добија могућност да именује премијера. Премијер председава саветом министара (-{Lhengye Zhungtshog}-) који је установљен 1999. године. Тренутно има 10 министара Бутана који су задужени за разна министарства и одељења. Савет министара има мандат да планира и координира политику државе и надгледа њихову имплементацију, наглашава циљеве деловања државе и издваја ресурсе потребне за њихово остваривање и представља Краљевство на националном и глобалном нивоу. Савет саветује краља. Краљ може тражити савет од премијера и савета министара, посебно о међународним питањима. Тренутни премијер Бутана је Лотај Черинг, који је заменио Шеринг Тобгаја који је ту функцију обављао од 2013 до 2018. године. У Уставу Бутана из 2008. године прописано је да се законодавна власт бира путем општег бирачког права. Законодавство земље има горњи дом (Национални савет) и доњи дом (Народну скупштину). Национални савет се састоји од 25 изабраних чланова, а Народна скупштина са 47 изабраних посланика из политичких партија. Парламент земље задржава моћ да доноси законе и држи краља и министре под контролом. Чланови оба дома имају мандат пет година након чега се организују избори. Избори се одржавају у два круга. У првом кругу све странке се такмиче у 20 џонгхага (административне и судске области у Бутан). Две странке са највећим бројем гласова пролазе у други круг, у коме се боре за 47 посланичка места у Народној скупштини Бутана. На изборима одржаним 2008. године победила је Партија мира и напретка са убедљиво освојених 45 мандата. На 2013. године Партија мира и напретка освојила је 17 мандата, док је победила Народна демократска партија. На последњим изборима одржаним 2018. године највише мандата освојила је Уједињена бутанска партија (30 мандата), а друга је била Партија мира и напретка. Владајућа Народна демократска партија није прошла у други круг и остала је први пут без места у Народној скупштини. Спољни послови Бутан одржава јаке економске, војне и стратешке односе са суседном Индијом. Бутан и Индија потписале су 2007. нови споразум који је дозволио Бутану да има контролу над својим спољашњим односима. Он је заменио споразум потписан 1949. године. Влада Бутана одлучује о свим спољашњим питањима, укључујући и она у којима Индија има витални интерес, као што је бутанска граница са Кином. Овим споразумом потврђен је статус Бутана као сувереној и независној нацији. Бутан има дипломатске односе са 52 државе и Европском унијом. Има представништва у Индији, Бангладешу, Тајланду и Кувајту, има два представника УН, једног у Њујорку и једног у Женеви. Само Индија и Бангладеш имају амбасаде у Бутану, док Тајланд има конзулат у Бутану. Државе попут Сједињених Америчких Држава и Велике Британије, немају формалних дипломатских односа са Бутаном, али одржавају неформални контакт преко њихових амбасада у Њу Делхију и Бутанског почасног конзулата у Вашингтону. Уједињено Краљевство има почасног конзула у Тимбуу. Друге земље одржавају дипломатски неформални контакт преко својих амбасада у Њу Делхију. Бутан има веома срдачне односе са Јапаном, који пружа значајну развојну помоћ. Јапанска царска породица угостила је краљевску породицу Бутана током државне посете 2011. године. Јапан такође помаже Бутану да се носи са глацијалним поплавама кроз развој система раног упозорења. Бутан има јаке политичке и дипломатске односе са Бангладешом. Бутански краљ је био почасни гост током прославе 40. годишњице независности Бангладеша. У заједничкој изјави премијера обе земље из 2014. године најављена је сарадња у областима хидроенергије, управљања рекама и ублажавања климатских промена. Бангладеш и Бутан су 2020. потписали споразум о преференцијалној трговини са одредбама о слободној трговини. Индијски и бутански држављани могу путовати у земље међусобно, без пасоша или визе, само уз личну карту. Грађани Бутана такође могу радити у Индији без правног ограничења. Бутан нема формалне дипломатске односе са својим северним суседом Народном Републиком Кином, мада се размена посета на разним нивоима између две државе значајно повећала у последње време. Први билатерални споразум између Кине и Бутана је потписан 1998. године, а Бутан такође има почасне конзулате у кинеским зависним територијама Макау и Хонгконгу. Бутанска граница са Кином је у великој мери неразграничена и спорна у неким местима. Око 269 km2 и даље је предмет дискусије између Кине и Бутана. Дана 13. новембра 2005, кинески војници прешли су у спорне територије између Кине и Бутана, и почеле изградњу путева и мостова. Бутански министар спољних послова Канду Вангчук се обратио кинеским властима након што је то питање покренуто у бутанском парламенту. У одговору, портпарол Министарства спољних послова Народне Републике Кине Ђин Ганг рекао је да граница остаје у спору и да две стране настављају да раде на мирном и срдачном решавању спора, негирајући да је присуство војника у тој области било покушај насилне окупације. Војска Оружане снаге Бутана чини Краљевска бутанска армија која је одговорна за очување суверенитета и територијалног интегритета земље. Врховни командант војске је краљ Бутана. Део краљевске бутанске армије чине и краљеви телохранитељи, елитни део оружаних снага одговорних за безбедност краља, краљевске породице и других важних личности у држави. Чланство је добровољно и минимална старосна граница за регрутацију је 18 година. Обичај је, али не и обавеза да из сваке породице бар један син служи у војсци. Стајаћа војска броји око 16.000 и обучена је од стране индијске војске. Има годишњи буџет од око 13,7 милиона долара (1,8% БДП-а). Бутан је континентална земља, и нема морнарицу, а такође нема ни ваздухопловне снаге. Војска се ослања на индијско ваздухопловство. У ванредним ситуацијама и Краљевска полиција Бутана помаже војсци у одржавању реда и закона. Административна подела Бутан је подељен на четири административне зоне. Свака зона је подељена на области. Бутан има 20 округа. Веће области су даље подељене на мање области (дунгхаг). На најнижем нивоу, група села стварају мале административне јединице (гевог) којима управља гуп, кога је изабрао народ. Привреда Бутанска валута је Нгултрум, чија вредност је фиксирана према Индијској рупији. Рупија је такође прихваћена као законско средство плаћања у земљи. И ако је Бутанска економија једна од најмањих на свету, нагло је порастла у последњих неколико година, од осам процената 2005. до 14% 2006. године. Бутан је 2007. је имао другу по реду најбрже растућу економију на свету, са годишњом стопом економског раста од 22,4%. То је углавном због пуштања у рад Хидроелектране Тал. Од 2012. године приход по глави становника је 2.420 долара. Привреда Бутана се заснива на пољопривреди, шумарству, туризму и продаји хидроелектричне енергије у Индију. Пољопривреда је главна грана привреде за 55,4% становништва. Велика пажња се посвећује рукотворинама, посебно ткање и израда религиозне уметности. Недостатак приступа мору, значио је да Бутан није био у могућности да значајно тргује својим производима. Бутан нема железнице, мада индијске железнице планирају да се повежу са јужним Бутаном у складу са споразумом који је потписан у јануару 2005. године. Бутан и Индија потписале су 2008. споразум о слободној трговини, што је додатно повећало бутански увоз и извоз на трећим тржиштима преко Индије без царина. Бутан је до 1960. године имао трговинске односе са Тибетом, када је затворио границу са Кином, након прилива избеглица. Индустријски сектор је у повоју, а иако већина производња долази из домаће радиности, подстиче се и индустријска производња. Индустрија обухвата производњу цемента, производе од дрвета, прераду воћа, алкохолних пића и калцијум-карбида. Већина развојних пројеката, као што је изградња путева, ослања се на индијски уговор о раду. У Бутану је примећен раст у сектору технологије, у областима као што су зелена технологија и потрошачког интернета (Електронско пословање) Приходи од преко 100.000 бутанских нгултрума годишње се опорезују, али веома мали број људи успева да заради годишње толико новца. Стопа инфлације Бутана је процењена на око три посто у 2003. години. Бутан има бруто друштвени производ од око 2,913 милијарди долара што их ставља на 162. месту по величини економија у свету. Приход по глави становника је око 1.400 долара што их рангира на 124. место у свету. Владини приходи су укупно 272 милиона, а расходи 350 милиона долара. Међутим 60% бутанских расхода финансира Министарство спољних послова Индије. Бутан извози струју, кардамон, гипс, дрво, рукотворине, цемент, воће, зачине и драго камење, укупно 128 милиона долара. Увоз, међутим износи 164 милиона долара што доводи до дефицита. Главне ставке обухватају увозна горива и мазива, жито, машине, возила, тканине и пиринач. Главни извозни партнер Бутана према подацима из 2012. године су Индија, која увози 93,69% производа из Бутана и Бангладеш 4,12%. Пошто је њена граница са Тибетом затворена, трговина између Кине и Бутана сада готово да не постоји. Бутан увози највише из Индије (78,80%), Јужне Кореје (3,12%), Кине (2,51%), Јапана (2,37%) и Аустрије (1,77%). Пољопривреда Удео пољопривредног сектора у Бруто домаћем производу, смањена је са око 55% колико је било 1985. године, на 33% 2003. године. Упркос томе, пољопривреда остаје примарни извор средстава за живот за већину становништва. Влада је 2013. године најавила да ће Бутан постати прва земља у свету са 100% органске пољопривреде. Главни усеви који се узгајају у Бутану су кукуруз и пиринач. Кукуруз чини 49% укупног домаћег узгоја житарица, а пиринач 43%. Пиринач је главна култура и узгаја се у свим регионима где је доступно наводњавање. Осим пиринча, на овим просторима се узгајају и друге културе попут попут пшенице, јечма, биљног уља, кромпира и различитог поврћа. Кукуруз се углавном узгаја у сушним регионима на нижим надморским висинама. Бутански црвени пиринач је најпознатији пољопривредни извозни производ, који долази до тржишта у Северној Америци и Европи. Бангладеш је највеће тржиште бутанских јабука и поморанџи. Саобраћај и транспорт Ваздушни саобраћај Аеродром Паро је једини међународни аеродром у Бутану, а налази се 6 km од града Паро у долини истоимене реке на 2.237 m надморске висине. Због околних врхова високих 5.500 м аеродром Паро се сматра једном од најзахтевнијих на свету. Довољно говори чињеница да је до октобра 2009. године само осам пилота било лиценцирано за слетање на овај аеродром.Ваздушни саобраћај на аеродрому је дозвољен само у добрим визуелним и метеоролошким условима те у времену од изласка до заласка сунца. Осим аеродрома Паро, у Бутану постоје и аеродроми Бартхпалатханг и Јонгпхула који служе за домаће летове. Железнички саобраћај Бутан нема железницу, иако је склопљен споразум са Индијом да се повеже јужни Бутан са Индијом изградњом пруге у дужине од 18 -{km}-. Пруга би ишла од села Хасимара у Западном Бенгалу до села Торибари у Бутану. Друмски саобраћај Источно-западни коридор повезује Пхунчолинг на југозападу и Трашиганг на истоку земље. Пут пролази кроз Вангди-Пходранг, Тронгсу и друга важна места. Пут повезује главни град Тимбу са другим већим градовима, са Паром и Пунаком. Као и остали путеви у Бутану, тако и коловоз на источно-западном коридору није у најбољем стању због обилних киша и клизишта. Туризам Туризам у Бутану је почео 1974. године, када је влада Бутана, у настојању да прикупи приходе и да промовише јединствену културу и традицију Бутана у спољном свету, отворила своју изоловану земљу за странце. Uкупно 287 туриста посетило је Краљевину Бутан 1974. године. Број туриста порастао је на 1992. године на 2.850, а већ 1999. године број је порастао на 7.158. До касних 1980-их, туризам је допринео преко 2 милиона америчких долара годишњег прихода. Током 2017. године Бутан је посетило више од 250.000 људи што је највећи број до сада. Највећи број туриста долази из Азије и Пацифика, посебно из Индије, Тајланда, Вијетнама, Филипина, Аустралије, Јапана, Кине, Сингапура, Бангладеша, Малезије, Малдива и Јужне Кореје. Порастао је и број са запада, посебно из Сједињених Америчких Држава, Уједињеног Краљевства, Немачке и Француске. Култура Бутан има богато и јединствено културно наслеђе које је углавном остало нетакнуто због своје изолованости од остатка света до средине 20. века. Једна од главних атракција за туристе је култура и традиција земље. Бутанска традиција је дубоко огрезла у свом будистичком наслеђу. Хиндуизам је друга најдоминантнија религија у Бутану, а највише је заступљена у јужним регионима. Влада све више улаже напоре да очува и одржи садашњу културу и традицију земље. Због свог углавном нетакнутог природног окружења и културног наслеђа, Бутан је назван „Последњи Шангри-Ла”. Док грађани Бутана могу слободно да путују у иностранство, многи странци сматрају Бутан неприступачним. Разлог зашто је то непопуларна дестинација је цена, која је висока за туристе са мањим буџетима. Улаз је бесплатан за држављане Индије, Бангладеша и Малдива, али сви остали странци морају да се пријаве код бутанског туроператора и плате око 250 долара дневно за боравак у земљи. Бутан је 2011. године примио 37.482 посетиоца, од којих је 25% било оних који су дошли на састанке, конференције и изложбе. Бутан је био прва нација на свету која је забранила дуван. Било је незаконито пушити у јавности или продавати дуван, према Закону о контроли дувана из Бутана из 2010. године прекршитељи се кажњавају новчаном казном у износу од 232 долара — месечне плате у Бутану. Године 2021. ово је поништено новим Законом о контроли дувана из 2021. како би се омогућио увоз и продаја дуванских производа и како би се сузбио прекогранични шверц дуванских производа током пандемије. Архитектура Бутанска архитектура остаје изразито традиционална, користећи набијену земљу и методе градње од плетера, зидање камена и замршену столарију око прозора и кровова. Традиционална архитектура не користи ексере или гвоздене шипке у грађевинарству. Карактеристика региона је врста тврђаве замка позната као дзонг. Од давнина, они су служили као верски и световни административни центри за своје округе. Музика и плес Плес маски уз бубњеве као што је плес Чам уобичајени су на традиционалним фестивалима, обично праћени традиционалном музиком. На овим догађајима плесачи приказују хероје, демоне, мртве главе животиња, богове и карикатуре обичних људи носећи шарене дрвене или композитне маске за лице и стилизоване костиме. Плесачи уживају краљевско покровитељство, чувају древне народне и верске обичаје и одржавају древну традицију и уметност прављења маски. Плес маски уз бубњеве у Драмеци је свети плес који се изводи током фестивала у част Падмасамбхаве, будистичког гуруа из 8. века, у селу Драмеца на истоку Бутана. Фестивал се организује два пута годишње, петог и десетог месеца бутанског календара, у манастиу Чоелинг Огиен Тегчок Намдроел. У изведби плеса учествује шеснаест маскираних мушких плесача и десет музичара. Плесачи носе монашке одежде и дрвене маске са цртежима животиња, како стварних, тако и митских. Музичари свирају „чинеле, трубе и бубњеве, укључујући банг нга, велики цилиндрични бубањ, лаг нга, мали ручни кружни равни бубањ и нга чен, бубањ који се удара савијеним штапом“. Прво изводе молитвени плес у соелдеп чам, главном светилишту, пре него што се један по један појаве у дворишту манастира. Плес се састоји из два дела: мирног, контемплативног дела који представља мирна божанства и брзог, атлетског дела за оне љуте. Представе плеса изводе се скоро пет векова. Крајем деветнаестог века, плес је почео да се шири и на друге делове Бутана. Данас се приближава томе да буде нешто попут националног плеса за земљу, и представља идентитет бутанске нације. Плес је УНЕСКО уписао на Репрезентативну листу нематеријалне културне баштине човечанства 2008. године. Музика Бутана се генерално може поделити на традиционалну и модерну варијанту. Традиционална музика обухвата религиозне и народне жанрове, међу којима су жунгдра и боедра. Модерни жанр ригсар се свира на мешавини традиционалних инструмената и електронских клавијатура, а датира из раних деведесетих година прошлог века. Показује утицај индијске популарне музике, хибридне форме традиционалних и западних популарних утицаја. Државни празници Бутан има бројне државне празнике, од којих се већина поклапа са традиционалним, сезонским, секуларним или верским фестивалима. Они укључују краткодневницу (око 1. јануара у зависности од лунарног календара), Лунарну нову годину (фебруар или март), краљев рођендан и годишњицу његовог крунисања, званични завршетак сезоне монсуна (22. децембар), Дан државности (17. децембар) и разне будистичке и хиндуистичке прославе. Породица У бутанским породицама, наслеђе углавном прелази по женској, а не мушкој линији. Ћерке наслеђују родитељску кућу. Од мушкарца се очекује да се сам снађе у свету и често се сели у дом своје жене. Бракови из љубави су чешћи у урбаним срединама, али је традиција склапања уговорених бракова међу познатим породицама и даље присутна у већини руралних средина. Иако неуобичајена, полигамија је прихваћена, често као средство за задржавање имовине у затвореној породичној јединици, а не за њено распарчавање. Кухиња Пиринач (црвени пиринач), хељда и све више кукуруза су главни производи бутанске кухиње. Локална исхрана такође укључује свињетину, говедину, месо јака, пилетину и јагњетину. Припремају се супе и чорбе од меса и сушеног поврћа зачињене чилијем и сиром. Ема даци је једно од најпознатијих јела Бутанске кухиње, признато као национално јело Бутана. Направљен је од чилија и сира. Млечна храна, посебно путер и сир од јака и крава, такође су популарни, и заиста се скоро сво млеко претвара у путер и сир. Популарна пића укључују чај од путера, црни чај, локално пиће ара (пиринчано вино) и пиво. Образовање Историјски гледано, образовање у Бутану је било монашко, а секуларно школско образовање за општу популацију уведено је шездесетих година прошлог века. Планински пејзаж представља препреке у функционисању образовања у Бутану. Данас Бутан има два децентрализована универзитета са једанаест конститутивних факултета распоређених широм краљевства. То су Краљевски универзитет у Бутану и Универзитет медицинских наука Кхесар Гјалпо. Од почетка модерног образовања у Бутану, наставници из Индије (посебно државе Керале) су служили у неким од најудаљенијих села Бутана. Тако су 43 пензионисана наставника који су служили најдуже лично позвана у Тимбу, током прославе Дана учитеља 2018. године, где им је одао почаст и индивидуалну захвалност лично краљ Џигме Хесар Намгјел Вангчук. Тренутно у школама широм Бутана има 121 наставника из Индије. Спорт Национални спорт Бутана је стреличарство, а такмичења се одржавају редовно у већини села. Разликује се од олимпијских стандарда у техничким детаљима, као што су постављање циљева и атмосфере. Постоје две мете смештенe преко 100 m и тимови пуцају са једног краја терена на други. Сваки члан тима пуца по две стреле у једној рунди. Стреличарство је друштвени догађај и такмичења се организују између села, градова и аматерских тимова. Још један традиционални спорт је Дигор, који подсећа на бацање кугле. Крикет је стекао популарност у Бутану, поготово од увођења телевизијских канала из Индије. Репрезентација Бутана у крикету је једна од успешнијих земаља у региону. Фудбал је такође све популарнији спорт. Фудбалска репрезентација Бутана играла је 2002. године против Монсерата меч као две најслабије рангиране екипе на свету, на исти дан када се на светском првенству играло финале Бразил - Немачка. Меч је одигран на националном стадиону Чанглимитанг, а Бутан је победио са 4:0. Утакмицу је судио енглески судија Стив Бенет. Документарни филм о овој утакмици под називом Друго финале урадио је холандски ражисер Јохан Крамер. Првенство Бутана у фудбалу се одржава од 1986. године, а лига броји 10 клубова. Бутан се први пут појавио на Олимпијским играма 1984. године и од тада спортисти Бутана нису пропустили ниједне наредне Летње олимпијске игре. Представници Бутана нису освојили ниједну олимпијску медаљу. Једини спорт у којем су се такмичили на првих седам олимпијских игара је стреличарство, али су на олимпијским играма 2012. у Лондону први пут имали представника и у стрељаштву. На Олимпијским играма 2020. године поред стреличарства и стрељаштва, имали су представнике и у џудоу и пливању. На Зимске олимпијске игре Бутан никада није слао своје представнике. Види још Династија Вангчук Референце Литература Спољашње везе Национални портал Бутана Енциклопедија Бутаника Туристички савет Бутана Министарство спољних послова Бутана Државе у Азији Континенталне земље


Македонија: Шиптари најавили крваво пролеће Македонија на ивици рата (Фото: Вести) Скопље – Шиптари у Македонији најавили су за сутра масовније протесте широм земље у знак подршке ухапшеним радикалним исламистима оптуженим за убиство пет Македонаца код Смиљковског језера. Демонстранти ће се, као и прошлог петка у Скопљу, након молитве окупити испред џамија, а потом протестовати испред државних институција и судова не само у македонској прk 4000 7;стоници, већ и у Куманову, Тетову, Гостивару, Кичеву, Дебру и Струги. Формални организатор протеста шиптара ни овог пута није познат, али је јасно да иза тога стоје групе радикалних исламиста. Тај закључак се може извући и из црног сценарија који је објавио портал Teuhid.net, који се бави религиозним питањима везаним за шиптаре у региону. Према плану који је на том порталу објавио Шукри Алија, криминалац добро познат македонској полицији и човек који се налази на црној листи ЕУ због противљења Охридском мировном договору, масовни протести су друга од укупно седам тачака сценарија покретања „балканског пролећа“ по узору на „арапско пролеће“. У првој тачки стоји да албански муслимани не смеју постати робови медија, већ у циљу информисања треба да користе и социјалне мреже. У трећој тачки се препоручује да протесте воде млади људи који нису под „славјанским утицајем“, а у четвртој се прецизира да протесте не смеју да воде људи који имају партијске интересе у власти или опозицији, и они који ће одговарати за криминал почињен против шиптара муслимана уз благослов славјанске владе. У петој, шестој и седмој тачки шиптари се отворено позивају на побуну. Шукри Алија позива радикалне исламисте да блокирају полицијске станице у свим местима настањеним албанским муслиманима, а најављује и откривање идентитета и адреса свих полицајаца шиптара или муслимана који сарађују с македонским властима. За реализацију овог плана тражи се помоћ хоџа и муслиманских лидера. „Да би се решио вековима стар проблем муслимана, људи морају да буду инспирисани арапским пролећем и балканским пролећем, које почиње у Македонији“, истиче Алија у гласилу исламских радикала. Према подацима којима располаже МУП, Шукри Алија је био део групе која је 2005. године премлатила умерене имаме у скопском селу Кондово, а заједно с Рамаданом Шитијем, који се убио за време полицијске операције у селу Бродец, судило му се за убиство таксисте Зорана Трајковског у насељу Визбегово. За Шурки Алијом полиција трага и због напада на полицијске станице у скопском насељу Бит Пазар и селу Вратница. Претпоставља се да се Алија крије негде на окупираним територијама одакле је и објавио план шта треба да раде радикални исламисти у Македонији. Ни трага од двојице убица МУП још не саопштава да ли се ушло у траг двојици убица који су пуцали у петорицу Македонаца. Шефица полиције Гордана Јанкуловска уверава да постоје квалитетни докази којима ће петочлана група убица и њихових помагача бити оптужена за тероризам. МУП нема информације ко је финансирао ту групу злочинаца, ко је био њихов лидер и да ли су имали везе са страним терористичким организацијама. Упитана да ли је тачно да на Скопској Црној Гори делују терористичке групе које могу угрозити безбедност Маке& 1804 #1076;оније, она је дипломатски избегла директан одговор. Само је истакла да полиција будно прати ситуацију. Ухапшен још један терориста Македонска полиција ухапсила је још једног осумњиченог за убиство петорице Македонаца код Смиљковског језера. Иза браве се нашао Хаки Хазири, за кога се веровало да је у бекству. Он није био директни извршилац злочина, већ је осумњичен за помагање терористичкој групи. И њему је одређен 30-дневни притвор. У притвору су још тројица осумњичених за убиство код Смиљковског језера, а двоје су у бекству, вероватно на окупираним територијама. Скопље – возач признао злочин Скопље спрема сценографију за почетак суђења починиоцима петоструког убиства код Смиљковског језера, пошто је Хаки Хазири пристао да буде сведок тог злочина за који су осумњичени локални радикални исламисти. Македонски лист Фокус тврди да је Хазири истражиоцима испричао да је убице довезао до места злочина, али да о њиховим плановима није знао ништа. У исказу је рекао да су му они рођаци. Један од њих је његов стри 3ff9 ц, који је организовао бекство убица на Косово. Хазири (28), из скопског насеља Шуто Оризари, у истрази је, како пише Фокус , детаљно описао руту по којој се ауто кретао, али да је сазнао да је убиство планирано тек када су његови сапутници ставили фантомке и извадили оружје. Хазири је још рекао да су убице након злочина отишле у кумановска села где су оставили ауто, а затим помоћу његовог стрица отишли на Косово. Он је још рекао да је након тог догађаја ослабио 28 килограма због гриже савести. Хазири се налази у 30-дневном притвору, а против њега је поднета кривична пријава за тероризам.


10 Као резултат прилагођавања на сувоземни начин живота највеће промене претрпели су њихов респираторни и крвни систем. У развићу су ипак везани за воду – оплођење је спољашње и јаја и ларве се развијају у води. Већина водоземаца не води бригу о свом потомству мада има и оних код којих је то веома добро развијено. Тако мужјак жабе примаље (Alytes abstetricans) оплођене јајне ћелије носи прилепљене за задње ноге све док се из њих не излегу младунци, док мужјак јужноамеричке жабе Rhinoderma darwini јаја смешта у резонаторске кесе. Слично њему женка америчке жабе (Pipa dorsigera) на леђима има коморице у које смешта јаја све до излегања младих. Ларве се од одраслих јединки разликују по томе што: дишу на шкрге; немају ноге већ пливају помоћу пљоснатог, дугачког репа. После преображаја (метаморфоза) ларве постају прави копнени кичмењаци који: дишу плућима и преко влажне коже; имају пентадактилне (петопрсте), парне ектремитете којима се крећу по чврстој подлози корачањем или скоковима. Кожа им је, за разлику од искључивих копнених кичмењака (амниота), покривена танким рожним слојем или кутикулом без додатних рожних творевина. У њој се налазе, многобројне слузне жлезде чији продукт, слуз, одржава кожу увек влажном и љигавом што омогућава да се преко ње одвија кожно дисање. Црево се завршава клоаком. Срце се састоји из две преткоморе и једне коморе. Имају мали и велики крвоток. Кроз њихово срце протиче мешовита крв. Развили су се од шакоперки, групе изумрлих риба. Најстарији познати водоземци су изумрли стегоцефали. Подела водоземаца Сви данашњи (рецентни) водоземци припадају поткласи Lissamphibia, која се дели на три реда: 1. ред безноги водоземци (гимнофиони) или Apoda (Gimnophiones) - најпознатији представник је цецилија (тропски, црволики водоземац); тело им је покривено коштаним плочицама по чему се разликују од свих осталих водоземаца; 2. ред репати водоземци или Urodela (Caudata) – имају реп током читавог живота; представници: даждевњак, мрмољак, човечија рибица; човечија рибица је неотеничан облик (неотенија – појава стицања полне зрелости на ларвеном ступњу); 3. ред безрепи водоземци (жабе) или Anura (Batrachia, Salientia)– у одраслом стадијуму без репа; развиће путем метаморфозе, ларва пуноглавац; представници: зелена жаба, крастава жаба, гаталинка. видети класификација водоземаца


О БЕСМРТНОСТИ ДУШЕ – Страна 3 – Светосавље « ПРЕТХОДНА СТРАНА12\t3 4\t... 19СЛЕДЕЋА СТРАНА » ДУХ – НАЈВИШЕ СВОЈСТВО ДУШЕ ЧОВЕЧИЈЕ „... Што је рођено од Духа, дух је“ (Јн. 3, 6) У бићу људском јасно разликујемо душу од духа. Дух у себи садржи чувство Божанства – савест; и стални осећај недовољности свега постојећег. Дух је она сила коју је Бог удахнуо у човека при његовом стварању. Душа је нижа сила, тј. део животне силе којој је одређен удео у земаљском живљењу. Слично као код животиња, само што је човечија душа узвишенија, јер у њој дејствује дух сједињен с душом. Сва својства душе, или тачније, сви покрети душе, толико су многообразни и сложени, испреплетани једни са другима, муњевито променљиви и неухватљиви, истовремено неразделни у јединственом делању, – али их је и поред тога могуће разликовати и поделити на три дела: на мисаони, осећајни и делатни део душе. Ова душевна стања данас су предмет изучавања науке која се зове – психологија. Уколико се човек држи свога, од Бога му назначеног достојанства – он живи духом руковођен страхом Божијим, будно ослушкује глас своје савести, иштући оно што је горе. Али, уколико се потчини утицајима ниже природе, он испада из славе и достојанства богочовечије природе, и његов дух тражи испуњење међу стварима и бићима нижим од себе. С обзиром да у њима не налази испуњење, он се мири и почиње да пропада, а дух његов, као заробљеник у ланцима приморан је да служи дивљацима – похотама и недоличним страстима. Како дух нигде не налази покоја, страсти се све више и више распаљују, бесконачно растапајући и расипајући силе и моћи душе у ништа, у празно. Као што видимо, и у анималном делу човечије природе пројављује се натприродна тежња, што осталој створеној природи, тј. животињама, није својствено. Трезвено расуђивање доводи нас до логичног закључка да човеком влада дух, чији је истинити живот у Богу Који је Дух – и у Коме једино дух човечији налази покоја и мира, у Коме је његов рај и обећана земља. Дух, – говори Свети Теофан Затворник – јесте она сила која од Бога исходи, која познаје Бога и која тражи Бога, и у Њему једином налази покоја; неким унутрашњим духовним осећајем спознаје своје происхођење од Бога, чувствује своју потпуну зависност од Њега, и схвата да је обавезан Њему угађати и живети само за Њега и Њиме. “ О овоме блажени Августин каже следеће: „Ти си, Господе, у нас уградио Божанску чежњу, и неспокојно је наше срце, све док не нађе мир свој у Теби. “ 1) Страх Божији: није страх у свакодневном поимању ове речи; то је свештени благословени трепет пред поимањем величанства Божијега, нераскидиво свезан с неизмерном вером у истинито постојање Бића Божијега и Његовог делотворног присуства међу нама, и то као – Саздатеља, Сведржитеља, Промислитеља и Спаситеља. 2) Савест: она указује човеку шта је исправно, а шта погрешно; шта је Богу угодно, а шта није; шта нам треба, а шта не треба чинити; савест је наш унутрашњи судија и чувар закона Божијег; Св. Оци називају савест гласом Божијим у души човековој.


Одлука о расподјели финансијских средстава за финансирање програма сузбијања нелегалног начина одлагања отпада и ажурирање пописа неуређених одлагалишта Датум објаве: 28.10.2019 13:15 | Аутор: Министарство одрживог развоја и туризма На основу Јавног позива за финансирање Програма сузбијања нелегалног начина одлагања отпада и ажурирање пописа неуређених одлагалишта, објављеног 8.8.2019. године и Закона о невладиним организацијама ("Службени лист ЦГ", бр. 39/11 и 37/17), Министар одрживог развоја и туризма доноси: о расподјели финансијских средстава за финансирање програма сузбијања нелегалног начина одлагања отпада и ажурирање пописа неуређених одлагалишта Овом Одлуком врши се расподјела финансијских средстава за финансирање програма сузбијања нелегалног начина одлагања отпада и ажурирање пописа неуређених одлагалишта у износу од 9.053,00€, планираних буџетом Владе Црне Горе 1. „Очисти отпад за собом, јер ти то можеш” – НВО „Сјеверна земља” Беране, у износу од 1.654,00€; 2. „Анимирај–рециклирај” – НВО „Удружење биолога Црне Горе ЦЕЛЛУЛА” Подгорица, у износу од 1.786,00€; 3. „СТОП дивљим депонијама” – НВО „Бјелопољски демократски центар“ Бијело Поље, у износу од 1.700,00€; 4. „Заједно за чистију и љепшу заједницу” – НВО „Еуромост“ Бијело Поље, Програм, у износу од 1.970,00€; 5. „Израда катастра дивљих депонија и сметлишта на обалама Ријеке Лим на територији Општине Бијело Поље од границе са Општином Беране до центра града” – НВО „Ронилачки клуб Тим ајкула” Бијело Поље, у износу од 1.943,00€. Јавни позив за достављање пријава за финансирање Програма сузбијања нелегалног начина одлагања отпада и ажурирање пописа неуређених одлагалишта објављен је дана 8.8.2019. године у дневном листу „Побједа“ и на порталу Министарства оџивог развоја и туризма, којим је дефинисана документација за достављање пријава. Рјешењем број 113-99/16 од 25.9.2019. године, формирана је Комисија за расподјелу средстава невладиним организацијама по Јавном конкурсу бр. 113-99/14 од 7.8.2019.године за програме за финансирање Програма сузбијања нелегалног начина одлагања отпада и ажурирање пописа неуређених одлагалишта и за финансирање Програма јачања еколошке свијести о потреби увођења система одвојеног сакупљања комуналног отпада. 1. Сјеверна земља Беране Очисти отпад за собом, јер ти то можеш! 2. Еуромост Бијело Поље Заједно за чистију и љепшу заједницу 3. Бјелопољски демократски центар Бијело Поље СТОП дивљим депонијама 4. Жупа у срцу Никшић За чистију животну средину 5. Удружење биолога Црне Горе „Целлула“ Подгорица Анимирај-рециклирај 6. Ронилачки клуб „Тим ајкула“ Бијело Поље Израда катастра дивљих депонија и сметлишта на обалама ријеке Лим на територији Општине Бијело Поље од границе са Беранама до централног дијела града Наком поступка комплетирања документације, пријаве свих шест невладиних организација достављене су независним процјењивачима на процјену. Независни процјењивачи су утврдили број бодова по свим пријавама које су им достављене. У складу са Упутством за процјену пријава и доношењем одлука о додјели бесповратних средстава, Комисија Министарства је извршила рангирање одабраних пројеката и утврдила сљедеће: Општина Назив програма Тражени/ одобрени износ Број бодова Сјеверна земља Беране Очисти отпад за собом, јер ти то можеш 1.654,00 76 Удружење биолога Црне Горе „Целлула“ Подгорица Анимирај-рециклирај 1.786,00 72 Бјелопољски демократски центар Бијело Поље СТОП дивљим депонијама 1.700,00 71 Еуромост Бијело Поље Заједно за чистију и љепшу заједницу 1.970,00 67,5 5 Ронилачки клуб Тим ајкула Бијело Поље Израда катастра дивљих депонија и сметлишта на обалама ријеке Лим на територији Општине Бијело Поље од границе са Беранама до централног дијела града 1.943,00 57,5 Према оцјени независних процјењивача Пројекат „За чистију животну средину“ – НВО „Жупа у срцу” из Никшића није задовољио квалитетом. Наиме, сходно члану 32д Закона о невладиним организацијама, поменути пројекат је на основу критеријума “1) допринос пријављеног пројекта, односно програма остваривању јавног интереса и реализацији стратешких циљева у одређеној области” оцијењен са мање од 17,5 бодова, односно мање од 50% од прописаног максималног броја бодова за тај критеријум, чиме не задоваљава услов из члана 32е став 2 тачка 2 пометог закона. Невладине организације којима су опредијељена финансијска средства у складу са овом Одлуком потписаће уговор са Министарством одрживог развоја и туризма, којима ће се ближе дефинисати права и обавезе уговорних страна. Одобрена средства, у складу са овом одлуком, невладине организације су дужне да намјенски користе за реализацију програма на начин наведен у диспозитиву ове одлуке.


Чињеница је да су нам Бугари у последње време све већи и већи пријатељи. Био сам у Београду испред скупштине, да изразим протест против Хашког суда, када су отровали Слободана Милошевића. Дошло је много Бугара, националиста, комуниста и других. Мада ми се не волим ово друго, али шта ћу сад. Највише ми се свидео говор као и већини масе од једног Бугара. Свака реч му је била на месту. А што се тиче оног [email protected] šiste, што је вређао НС људе из Србије, и писао како су му непријатељи, мислим да дугује извињење, или да ми се обрати на ПМ да му појасним ствари. Није у реду тако да омаловажава људе, срећом да други нису видели то. Модератор је избрисао ту тему, и свака му част што је то урадио, а ја сам се тад толко изнервирао да сам заборавио нову шифру за свој профил. Једва сам је провалио.


text: 15. мај (15.5.) је 135. дан године по грегоријанском календару (136. у преступној години). До краја године има још 230 дана. Догађаји 1440 — Ладислав V Посмрче, стар око три месеца, крунисан за угарског краља у Стоном Београду. 1536 — Енглески суд је прогласио кривим за прељубу и инцест Ану Болен, другу жену краља Хенрија VIII, и њеног брата лорда Рошфора и осудио их на смрт. 1571 — Татари су освојили и запалили Москву. 1767 — Ђенова је продала Француској острво Корзику. 1796 — Трупе Наполеона Бонапарте ушле су у Милано. 1848 — У Бечу је избио устанак против апсолутистичког режима који је приморао владу да повуче октроисани устав донет 25. априла и да распише изборе. 1918 — Прва авионска пошта у свету кренула је између Њујорка, Филаделфије и Вашингтона. 1923 — Велика Британија признала је Трансјордан под емиром Абдулахом као независну државу. 1935 — Отворена прва линија московског метроа 1940 — У САД су почеле да се продају прве најлон чарапе. 1940 — Капитулирала је холандска војска у Другом светском рату. 1943 — Распуштена је Коминтерна. 1945 — Удруженим снагама јединице Црвене армије и НОВЈ-а истерале су Немачке трупе из Југославије у Другом светском рату. У четворогодишњем рату погинуло је, по званичним подацима, 1.706.000 људи, а земља је порушена и опустошена. 1948 — Новостворену државу Израел су напали египатски авиони, а са севера и истока либанске и јорданске трупе чиме је почео Арапско-израелски рат 1948. 1955 — У Бечу је потписан Аустријски државни уговор којим је окончана десетогодишња савезничка окупација, а Аустрија постала независна република у границама од 1. јануара 1938. 1957 — Велика Британија је извршила прву пробу хидрогенске бомбе у централном Пацифику. 1989 — Основан Радио Б92 Совјетски председник Михаил Горбачов објавио је у Пекингу крај кинеско-совјетских раскола. 1991 — Едит Кресон постала је прва жена премијер Француске. 1992 — Хиљаде присталица опозиције у Азербејџану заузело је у Бакуу зграду парламента и председничку палату. Наредног дана с власти је збачен председник Ајаз Муталибов који је потом избегао у Москву. 1992 — Током повлачења Југословенске народне армије из Босне, у Тузли је нападнут војни конвој. Убијено 49 војника. 1996 — Десничарски лидер Атал Бихари Ваџпаји је постао премијер Индије, пошто је његова Баратија Џаната партија на парламентарним изборима освојила релативну већину. То је било први пут да Хинду националиста добије место премијера. Скупштина СР Југославије сменила је гувернера Народне банке Југославије Драгослава Аврамовића, творца привредне реформе која је почетком 1994. земљу извукла из хиперинфлације. Аврамовић је претходног дана у свом експозеу у Скупштини оптужио владу СР Југославије да блокира преговоре са међународним финансијским организацијама и тиме гура земљу у пропаст. 1999 — Италија је добила новог председника Карла Ацеља Чампија. 2001 — Шеф УНМИК-а Ханс Хекеруп потписао је у Приштини "Уставни оквир за самоуправу на Косову" и поред противљења Срба са Косова, који су сматрали да тај највиши правни акт покрајине није у складу с резолуцијом УН о њеном будућем статусу. 2002 — Народна банка Југославије саопштила да је динар постао конвертибилан у свим текућим трансакцијама са иностранством, по први пут од 1946, када је бивша Југославија постала члан ММФ. 2003 — Хашки трибунал за ратне злочине почињене у Руанди осудио је на доживотну робију бившег министра информација Елиезера Нијитегека, а бившег градоначелника Лорента Семанзу на 25 година затвора, због учешћа у геноциду 1994. године. Бивши директор највеће аукцијске куће Сотебис А. Алфред Таубам ослобођен је из затвора, у коме је био око годину дана, због "намештања" провизије са ривалском кућом Кристис. 2007 — Србија после вишемесечних преговора добила нову Владу - премијер поново Војислав Коштуница, лидер ДСС Рођења 1567 — Клаудио Монтеверди, италијански композитор. (прем. 1643) 1713 — Никола Луј де Лакај, француски астроном. (прем. 1762) 1845 — Иља Иљич Мечников, руски зоолог и биолог, добитник Нобелове награде за физиологију или медицину (1908). (прем. 1916) 1859 — Пјер Кири, француски физичар и хемичар, добитник Нобелове награде за физику (1903). (прем. 1906) 1891 — Михаил Булгаков, руски књижевник, драматург и лекар. (прем. 1940) 1909 — Џејмс Мејсон, енглески глумац, продуцент и сценариста. (прем. 1984) 1911 — Макс Фриш, швајцарски књижевник, драматург и архитекта. (прем. 1991) 1926 — Питер Шафер, енглески сценариста и драматург. (прем. 2016) 1930 — Џаспер Џонс, амерички сликар, вајар и графичар. 1933 — Стојан Д. Вујичић, српски књижевник. (прем. 2002) 1937 — Мадлен Олбрајт, америчка политичарка и дипломаткиња, прва жена државни секретар САД. (прем. 2022) 1947 — Љупко Петровић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1948 — Брајан Ино, енглески музичар, музички продуцент и визуелни уметник. 1951 — Френк Вилчек, амерички теоријски физичар и математичар, добитник Нобелове награде за физику (2004). 1952 — Чез Палминтери, амерички глумац, сценариста, продуцент и драматург. 1953 — Богић Богићевић, југословенски и босанскохерцеговачки политичар. 1953 — Мајк Олдфилд, енглески музичар. 1959 — Вера Нешић, српска певачица. (прем. 2011) 1960 — Римас Куртинајтис, литвански кошаркаш и кошаркашки тренер. 1964 — Горица Нешовић, српска новинарка, списатељица и радијска и ТВ водитељка. (прем. 2022) 1969 — Љиљана Кнежевић, српска рукометашица. 1970 — Франк де Бур, холандски фудбалер и фудбалски тренер. 1981 — Патрис Евра, француски фудбалер. 1982 — Сегундо Кастиљо, еквадорски фудбалер. 1982 — Џесика Сута, америчка певачица, плесачица и глумица. 1986 — Нина Радуловић, српска ТВ водитељка и модел. 1987 — Ерсан Иљасова, турски кошаркаш. 1987 — Марко Јагодић Куриџа, српски кошаркаш. 1987 — Леонардо Мајер, аргентински тенисер. 1987 — Енди Мари, британски тенисер. 1987 — Тајрис Рајс, америчко-црногорски кошаркаш. 1991 — Нејт Волтерс, амерички кошаркаш. 1996 — Берди, енглеска музичарка. 1997 — Усман Дембеле, француски фудбалер. Смрти 392 — Валентинијан II, цар Западног римског царства. (рођ. 371) 1847 — Данијел О’Конел, ирски политичар. (рођ. 1775) 1886 — Емили Дикинсон, америчка књижевница. (рођ. 1830) 1914 — Јован Скерлић, српски историчар и књижевни критичар, професор Београдског универзитета, члан Српске краљевске академије. (рођ. 1877) 1935 — Казимир Маљевич, руски сликар. (рођ. 1879) 1964 — Влатко Мачек, хрватски политичар из прве половине 20. века. (рођ. 1879) 1967 — Павле Холодков, руски оперски певач. (рођ. 1888) 1987 — Рита Хејворт, америчка филмска глумица, холивудски секс симбол четрдесетих година 20. века. (рођ. 1918) 1994 — Олга Спиридоновић, српска глумица. (рођ. 1923) 2008 — Вилис Лем, амерички физичар. (рођ. 1913) 2014 — Саша Хаџи Танчић, српски књижевник. (рођ. 1948) 2015 — Б.Б. Кинг амерички блуз музичар. (рођ. 1925) Празници и дани сећања Међународни празници Међународни дан породице Српска православна црква слави: Свете мученике Еспера, Зоу, Кириака и Теодула Светог Атанасија Великог - архиепископ александријски Свете мученике Бориса и Гљеба Светог Михаила - Бугарског цара


Немају сви иста права... Почетак је увек тежак;стога нећу много околишати.да ли сте се икада запитали,да ли смо сви ми једнаки рођени и зашто постоје привилегије у друштву?Да ли су те привилегије заиста нека врста награде за нека ранија дела,ии се једноставно стичу на основу положаја у друштву?Нпр.Да ли се у Реалу исто опходе према Раулу или рецимо Касану?Да ли исто поверење и поштовање уживају(имају) рецимо Миличић и Бодирога?Коме ће те пре поверовати,неком поштеном или оном што вас је издао и слагао раније...? Оно што сви на овом форуму,а и шире, знамо, је чињеница да смо као народ највише пропатили на "овим просторима"(да не употребим онај сурови израз центара моћи "у региону").Били смо жртвовани и жртвовали се,свесно или несвесно.Прелазили смо преко јама , свежих гробова , издаје , братоубилаштва , лицемерја ..... опростили смо им свима,зарад лажног идеала. Поднели смо највећу жртву за ту идеју југословенства,идеју коју је изгледа немогуће остварити,јер је она са намером утопила неке од најбољих и најлепших примерака наше врсте.Све те нерођене и потаманљене генерације нико не може да нам врати . Али може и мора да их се сећа , сваки БРЕ појединац,од најгорег наркомана и олоша до људи на високим положајима , мора да зна да је свака преостала стопа ове земље ,дословце,крвљу плаћена. И то оном истом крвљу која данас протиче и нашим венама. Ко су ти људи који су полагали своје животе на разним фронтовима и у разним војскама за јединствени идеал слободне земље Србије, у којој ће живети и којом ће владати Срби.Унуци,синовци,браћа,сестре тих палих људи . Ти борци нису имали сав овај данашњи комфор који ми имамо , нити су мислили о игрицама , рачунарима , форумима , телефонима , добрим патикама , фудбалу.....?Али и у најзабитијим селима и врлетима знало се да не треба веровати муслиману , цигану , жидову , арнауту , усташи.....Знао се неписани морални закон... Језиком данашњег материјализма: Ову земљу(ове земље), купили су Срби и српски народ.Тачка .И према томе Срби као народ остварују космичко право на територије и огњишта са којих су протерани.Јер то је наше!Све те спомен плоче широм ове и других земаља су ништа друго ,но признанице модерног доба , о власништву српског рода над тим простором. А када се п 4000 1086;двуче црта,нису Албанци на Косову угрожени,нису ни Муслимани ти који су угрожени у Босни,а нису ни Хрвати ти који су САДА угрожени у Хрватској!?Отворимо очи!По истом сценарију,режирана су сва три филма!Сви бејаху угрожени од нас,сви имадоше подршке од великих центара материјализма,сви су они остварили своје циљеве,а ми смо у свему томе највећи кривци! То је она прича:клинац долази први дан у школу,а мангупи му продају циглу!После неког времена он за исту ту циглу мора да плати и врати је такође мангупима .И на крају дана иде на разговор код разредног и директора, јер га је неко пријавио да је опасан - носи циглу у школу!? Међутим прича се ту не завршава,јер сви преостали туђини у овој ,опет преосталој земљи, траже нека своја права.Циганија живи о трошку државе и добрих људи,а у исто време зна да буде безобразна,да организовано проси,пева по аутобусима,и напослетку тражи да се задовоље неки коефицијенти у државним институцијама , правосуђу , школама итд .О шиптарима нећу ни да трошим речи.Ни остале етничке и друге мањине не заостају за потражњом , заправо докусуривањем преосталог.Сви они знају да дигну гузицу и позивају се на право.... КОЈЕ БРЕ ПРАВО !Ко сте ви?Луталице у пролазу,на основу чега ви било шта тражите?Дато вам је да живите,да се котите и уживате у комунизму!Али не,ви се сви удружујете и вучете један другог као репове , оснивате одборе , удружења , странке,добијате тв канале,радио емисије,уџбенике,књиге па чак и називе улица??? НЕМАЈУ СВИ ИСТА ПРАВА,ЈЕР НИСУ СВИ УЧЕСТВОВАЛИ У ПРОЛИВАЊУ КРВИ ЗА ОВАЈ ЖИВОТНИ ПРОСТОР И стога мислим да имам небеско право да било коме од ВАС "очитам буквицу", у превозу,на улици,на утакмици,у кафани....... Дуго сам мислио у који thread да ставим овај текст.Ваљда ће овде пронаћи своју суштину. СРБИЈА СРБИМА


source: fineweb

text: Цирокумулус (лат.cirrus — прамен и cumulus — гомила) је врста високог облака. Називају се још и перјасто-гомиласти. Настају смрзавањем водене паре. Састоје се скоро искључиво од леденихкристала и обликом подсећају на грудвице, тј стадо оваца како их називају у народу. Овакав тип облака указује на ваздушна стујања у тропосфери. Личе на алтокумулусе. Развијају се на висини од 6.000—7.000 метара.


text: Наше услуге именовање поставка ће да води бригу о производњи квалификованог састанака са многим потенцијалним клијентима у оба енглески и шпански.Нека наш први утисак скретање позива хладно у топлом увод који ствара приходе и препоруке за Ваше пословање. Састанци су постављени са одлуком макер само период. C Костарика'с Цалл центар ће вам приуштити луксуз више од концентришете на затварању посла при руци, а еффортлесслы креће на следећи састанак који је загријати чекају на вас. Да ли ваша компанија тешко ослонити на именовање поставка за раст и профит? Да ли улагати велики део вашег маркетинга буџета како би се делотворно? На Костарика'с Цалл Центер, нашем обавезу постављања сервис ће вам дати предност испред конкуренције могу да имају прилику презентирати своје производе или услуге. Ми ћемо радити кроз и упознати се са вашим распоред рада помоћу заједничко, једноставан за коришћење онлине уеб календар. Костарика'с Цалл центар ће држати твој машина за идући састанак, како би максимално повећали ефикасност и дневних продаја аффординг вам добро време за заслужен доле Напуните и припрема за следећи састанак. Наш Костарика'с Цалл Центар за телетрговање агенти у ексцел позитиван први утисака, велике комуникацијске вештине и неограничене устрајност на телефону. Зависно о вашим специфичним именовање поставка кампање, увек ћемо доделити телемаркетерс која су најприкладнија за појединачне програм. Као што смо запослити и тренирати ваше именовање постављање рекламира телефонски тим, ми изгледају посебно за кандидате који имају способност мислити на ногама док је молба Ваше предодређен условљеног питања.Још важније, опсежне белешке узимајући је за време трајања разговора открити специфичне интересе или забринутост да могу доказати да се непроцењив алат када ући у ваш први састанак. Наши агенти су посебно обучени да тражите именовања на сваки позив и извештај о зашто на састанак је одбио кампању за даље анализе и стратешког побољшања.


source: CulturaX

text: Политика Online - Макрон ће сутра позвати Французе на велику националну дебату недеља, 13.01.2019. у 17:30 ПАРИЗ – Председник Француске Емануел Макрон сутра ће упутити писмо Французима у којем ће их позвати на велику националну дебату у циљу решавање кризе са покретом "Жутих прслука" која већ два месеца потреса владу. Последња окупљања Француза који осуђују пореску и социјалну политику владе, јуче су била већа у односу на претходне недеље. Око 84.000 људи окупило се јуче широм земље док их је претходне суботе било око 50.000. На протестима јуче је забележено мање насиља. "Сигуран сам да ће Макрон наћи речи како би могао да се обнови дијалог током дебате", изјавио је министар за односе с парламентом Марк Фесно, јавља Бета. Француски председник је обећао ту дебату у децембру поред разних уступака како би одговорио на незадовољство грађана. Макрон ће у писму грађанима позвати Французе да искористе прилику за дијалог а у уторак ће боравити у Нормандији где ће званично почети дебата. Дебата ће имати четири теме, а то су куповна моћ, порез, демократија и животна средина. Све странке су такође позване на дебату која ће трајати неколико недеља, али су већ неке странке а и поједини "жути прслуци" то оспорили. Премијер Француске Едуар Филип сутра би требало да изнесе детаље о томе. f0b34 Цицка 21:31 Дебата , па то ће бити једно ништа , као када се на позив за кућни савет стави списак од пет тачака , дођу људи и на крају се никада ништа не договоре , смањи порез људи то траже , узми од богатих порез . Цицка 21:20 Ако су му грађани у минусу значи да треба да смањи порез , тамо је необично да богати не плаћају порез а сиромашни плаћају . Zuti Jelek FR Jos samo fali da i on obuce zuti jelek da hipokrizija bude kompletna. Kad se uzme u obzir kako je preveslao Franuze na izborima tvrdeci da je "sveza" snaga prva recenica nije daleko od pameti.


То је био почетак настанка вароши по имену Добој, са три улице и тргом, али на важном раскршћу. Из даљине виђена, прибијена уз тврђаву, изгледала је са својим дрвеним кућицама, као јато птића уз некакву огромну камену птицу. Данас може изгледати чудно, али је истина како је правило средњег вијека, да око тврђава куће морају бити грађене само од дрвета. То је зато што је камен из зидова кућа, нападач могао вишеструко користити при опсади тврђава.