text: Лавров позвао Немачку и Француску да Украјини упуте демарш - Russia Beyond Србија Лавров позвао Немачку и Француску да Украјини упуте демарш Шеф руске дипломатије је истакао да Кијев није чак ни покушао да успостави дијалог са представницима Доњецке и Луганске Народне Републике о одржавању локалних избора. Руска страна жали због одлуке Врховне раде Украјине да усвоји измене закона о статусу неких рејона Донбаса и истиче да Кијев није чак ни покушао да успостави дијалог са представницима Доњецке и Луганске Народне Републике, изјавио је министар спољних послова Русије Сергеј Лавров. Лавров је додао да је у вези са тим упутио специјално писмо својим колегама у Немачкој и Француској. "Са жаљењем сам принуђен да прокоментаришем ову ситуацију, зато што сам сматрао да су 12. фебруара у Минску недвосмислено утврђени кораци које треба предузети", изјавио је руски министар, а преноси РИА "Новости". "Документ под називом 'Систем мера за реализацију минских споразума' потписали су сви учесници контакт групе, укључујући и опуномоћене представнике Кијева, Луганска и Доњецка, као и представнике Русије и ОЕБС-а који су им у томе помогли. Тамо је буквално забележено следеће: да након повлачења тешког наоружања треба да почне дијалог о начину одржавања локалних општинских избора у одређеним рејонима Доњецке и Луганске Области", изјавиоје министар. "То значи да треба да буде успостављен дијалог о томе на који начин ће се ти избори организовати, мада ће они бити одржани на основу закона Украјине, али начин њиховог спровођења треба, према минским споразумима, да буде договорен са Доњецком и Луганском. То нико ни не покушава да оствари", истакао је Лавров. Шеф руске дипломатије је такође истакао да се Москва обратила Берлину и Паризу са писмом у којем се наводи да Кијев крши политички део минских споразума о регулисању ситуације у Украјини. Како је изјавио Лавров, он је у свом јучерашњем писму министрима спољних послова Немачке и Француске Франку-Ватеру Штајнмајеру и Лорану Фабијусу предложио да "се украјинским колегама упути заједнички трилатерални демарш, како би се они подстакли да изврше оно што су потписали и што су подржали највиши функционери Немачке, Француске, Украјине и Русије." Посланици украјинског парламента су у понедељак, 17. марта, усвојили амандмане на закон о посебном статусу Донбаса, према којима поједини рејони Донбаса, који нису под контролом Кијева, могу да добију посебан статус тек након одржавања локалних избора према украјинским законима и под контролом међународних посматрача.


source: wikipedia

text: 23. март је 82. дан у години по грегоријанском календару (83. у преступној години). До краја године има још 283 дана. Догађаји 1400 — Хо Куи Ли је збацио вијетнамску династију Чан, након 175 година владавине. 1801 — У завери дворских официра убијен руски цар Павле I Петрович Романов. Наследио га син Александар I. 1861 — Уједињена Италија формирала прву Владу, први премијер постао гроф Камило Бенсо ди Кавур, истакнут борац за уједињење Италије. 1903 — У демонстрацијама око 5.000 студената, ђака и радника насилно демонстрирало против апсолутистичког режима српског краља Александра Обреновића, које су организовали студенти-социјалисти Димитрије Туцовић и Триша Кацлеровић јер им није дозвољено одржавање промарксистичког скупа, у Београду у сукобу с полицијом погинуло пет, рањено шест људи. Ухапшено више од 120 демонстраната, против 27 подигнута оптужница, а Туцовић и Кацлеровић емигрирали. 1905 — Око 1500 Крићана, предвођених Елефтериосом Венизелосом, окупило се у селу Терисо да би затражили уједињење острва са Грчком, што је био почетак Теришког устанка. 1912 — Завршен шаховски турнир у Сан Себастијану, Шпанија. Победио је Артур Рубинштајн. 1918 — Гигантски немачки топ "Дебела Берта" у Првом светском рату бомбардовао Париз с више од 100 km раздаљине. 1919 — Бенито Мусолини у Милану основао Фашистичку партију. 1923 — У Нишу је потписан споразум између Краљевина СХС и Бугарске у вези са међудржавним проблемима ове две државе. 1933 — Рајхстаг је усвојио Закон о посебним овлашћењима, што је омогућило да Адолф Хитлер постане диктатор Немачке. 1939 — Мађарско ратно ваздухопловство је напало штаб Словачког ратног ваздухопловства, чиме је започело Словачко-мађарски рат. 1945 — Почела битка на Рајни у Другом светском рату. Сукоб савезника и Немачке завршен у априлу победом савезничких снага. 1950 — Конвенција о оснивању Светске метеоролошке организације ступила на снагу. Тај дан се обележава као Светски метеоролошки дан. 1956 — Пакистан, према новом Уставу, постао Исламска Република. 1966 — Кантерберијски надбискуп састао се у Риму с папом. То је био први сусрет два црквена поглавара од оснивања Англиканске цркве, 400 година раније. 1983 — Амерички председник Роналд Реган је у телевизијском обраћању представио Стратешку одбрамбену иницијативу, план развоја технологије пресретања и обарања непријатељских балистичких ракета. 1999 — Председник Југославије Слободан Милошевић одбио, после вишедневних преговора с међународним посредницима, укључујући специјалног изасланика САД Ричарда Холбрука, мировни план за Косово и размештање страних трупа у Покрајини. Генерални секретар НАТО потом активирао наредбу о почетку ваздушних удара на Југославију, који су почели наредног дана. 2001 — После петнаестогодишње мисије у свемиру, руска свемирска станица Мир, уништена је потапањем у Тихом океану. 2002 — Египатски суд осудио свог држављанина, инжењера Шерифа ал Фалалија, на 15 година затвора уз тежак рад због шпијунаже за Израел. Председник Хосни Мубарак претходно одбацио раније донету ослобађајућу пресуду. 2003 — Преко 92 одсто грађана Словеније се на референдуму изјаснило за улазак земље у Европску унију. 2005 — У пожару и експлозији у рафинерији нафте у Тексас Ситију погинуло је 15 особа. 2006 — Потписан Подгорички споразум између Бошњачке странке и Демократске партије социјалиста Црне Горе. Објављен аматерски снимак како четири члана ДПС-а покушавају да поткупе једног гласача да на референдуму гласа за независност Црне Горе. опширније 2021 — Тероризам: Десеторо људи, међу којима један полицајац, убијено је у пуцњави у једном супермаркету у америчкој држави Колорадо. Рођења 1754 — Јуриј Вега, словеначки математичар и артиљерац. († 1802) 1769 — Вилијам Смит, енглески геолог. († 1839) 1823 — Скајлер Колфакс, амерички политичар, 17. потпредседник САД. († 1885) 1826 — Лудвиг Минкус, аустријски виолиниста, композитор и диригент. († 1917) 1863 — Светолик Радовановић, српски геолог. († 1928) 1881 — Роже Мартен ди Гар, француски књижевник, добитник Нобелове награде за књижевност (1937). († 1958) 1881 — Херман Штаудингер, немачки хемичар, добитник Нобелове награде за хемију (1953). († 1965) 1882 — Еми Нетер, немачка математичарка. († 1935) 1887 — Хуан Грис, шпански сликар. († 1927) 1898 — Луј Адамич, словеначко-амерички књижевник и преводилац. († 1951) 1900 — Ерих Фром, немачки социјални психолог, психоаналитичар и хуманистички филозоф. († 1980) 1910 — Акира Куросава, јапански редитељ, сценариста и продуцент. († 1998) 1915 — Василиј Зајцев, совјетски снајпериста у Другом светском рату. († 1991) 1921 — Доналд Кембел, енглески возач брзих аутомобила и чамаца. († 1967) 1922 — Уго Тоњаци, италијански глумац, редитељ и сценариста. († 1990) 1927 — Соња Хлебш, словеначка глумица. († 2005) 1931 — Виктор Корчној, руско-швајцарски шахиста. († 2016) 1937 — Мило Мирановић, српски глумац. († 2003) 1942 — Ладо Лесковар, словеначки певач. 1942 — Михаел Ханеке, аустријски редитељ и сценариста. 1944 — Мајкл Најман, енглески композитор, пијаниста, либретиста и музиколог. 1944 — Рик Окасек, амерички музичар и музички продуцент, најпознатији као суоснивач, певач и гитариста групе -{The Cars}-. († 2019) 1945 — Краснодар Рора, хрватски фудбалер. 1946 — Мирко Алвировић, српски новинар и ТВ водитељ. († 2018) 1946 — Драган Кресоја, српски редитељ. († 1996) 1949 — Владимир Лазаревић, генерал-пуковник Војске Југославије. 1952 — Ким Стенли Робинсон, амерички писац. 1953 — Ивица Шурјак, хрватски фудбалер. 1954 — Весна Чипчић, српска глумица. 1955 — Мозиз Малон, амерички кошаркаш. († 2015) 1956 — Жозе Мануел Барозо, португалски политичар, премијер Португалије (2002—2004) и 12. председник Европске комисије. 1959 — Кетрин Кинер, америчка глумица. 1961 — Милутин Петровић, српски редитељ, сценариста, продуцент и музичар. 1962 — Стив Редгрејв, британски веслач. 1964 — Хоуп Дејвис, америчка глумица. 1966 — Марин Хинкле, америчка глумица. 1967 — Оливера Ковачевић, српска новинарка и ТВ водитељка. 1968 — Фернандо Јеро, шпански фудбалер и фудбалски тренер. 1970 — Ђани Инфантино, италијански спортски функционер, 9. председник ФИФА. 1971 — Александар Џикић, српски кошаркашки тренер. 1972 — Јонас Бјеркман, шведски тенисер. 1973 — Јержи Дудек, пољски фудбалски голман. 1973 — Џејсон Кид, амерички кошаркаш и кошаркашки тренер. 1973 — Милорад Мажић, српски фудбалски судија. 1974 — Жауме Колет Сера, шпанско-амерички редитељ и продуцент. 1976 — Мишел Монахан, америчка глумица. 1978 — Валтер Самјуел, аргетински фудбалер. 1979 — Саша Васиљевић, босанскохерцеговачки кошаркаш. 1983 — Диџон Томпсон, амерички кошаркаш. 1985 — Бетани Матек Сандс, америчка тенисерка. 1986 — Андреа Довициозо, италијански мотоциклиста. 1988 — Срђан Вујаклија, српски фудбалер. 1989 — Никола Гулан, српски фудбалер. 1990 — Хаиме Алгерсуари, шпански аутомобилиста, возач Формуле 1. 1990 — Гордон Хејвард, амерички кошаркаш. 1991 — Факундо Кампазо, аргентински кошаркаш. 1992 — Кајри Ирвинг, амерички кошаркаш. 1996 — Александер Албон, тајландски аутомобилиста. 2000 — Светозар Марковић, српски фудбалер. Смрти 1842 — Анри Бејл Стендал, француски писац (* 1783) 1953 — Ђорђе Јовановић, српски вајар (* 1861) 1980 — Анита Мезетова, оперска певачица, професор Факултета музичке уметности у Београду. (* 1913) 1983 — Барни Кларк, први човек којем је уграђено вештачко срце, с којим је живео 112 дана. 1994 — Луис Доналдо Колосио, мексички политичар (* 1950) 2003 — Вјеран Миладиновић Мерлинка, први српски познати трансвестит (* 1958) 2004 — Ото Кум, СС-бригадефирер и генерал-мајор Вафен-СС и добитник Витешког крста са храстовим лишћем и мачевима. 2008 — Борис Дворник, хрватски глумац (* 1939) 2011 — Елизабет Тејлор, енглеско-америчка глумица (* 1932) Празници и дани сећања Међународни празници Светски метеоролошки дан Српска православна црква слави: Светог мученика Кодрата Коринтског и други с њим Светог мученика Кодрата Никомидијског Преподобну мати Анастасију Референце 323


source: fineweb

text: Логичка оптимизација Логичка оптимизација, део логичке синтезе, је процес налажења еквивалентне репрезентације одређених тј, задатих логичких кола под једним или више задатих услова. Генерално, коло је условњено самом, минимално задатом, величином чипа као и унапред прецизираним кашњењем. Увод[уреди] Са појавом логичке синтезе, један од највећих изазова пред EDA индистријом је била да пронађе најбољу netlist репрезентацију датог описа дизајна. Netlist представња стандард за описивање повезаности у електронском дизајну. EDA поставља стандарде у индустрији аутомизације електронског дизајна. Док је логичка оптимизација другог степена постојала као форма Квајн–Макласкијевог алгоритма, у даљем развоју добијено је Еспресо истраживачки логички умањивач, убрзан напредак на густини чипа, и широко прихватање хардверског описног језика (HDL) за опис кола, сто је довело до формализовања домена логичке оптимизације какав постоји данас. Логичка оптимизација је данас подељена у разне категорије базиране на ова два критеријума: Базирана на репрезентацији кола - Логичку оптимизацију другог степена - Логичку репрезентацију вишег нивоа Базирана на карактеристикама чипа - Низовна логичка репрезентација - Комбинована логичка оптимизација Док чиповна репрезентација другог нивоа стриктно користи упрошћен поглед на чипове у смислу SOP што је много примењеније на PLA имплементацију дизајна, при чему је - PLA - Програмибилни логички низ - SOP - збир продукта, канонска форма у боолеан алгебри - POS - продукт сума у боолеан алгебри Репрезентација вишег нивоа је више генерички поглед на чип у смислу арбитрарно побезаних SOP, POS, фактор форма идр. Алгоритми у логичкој оптимизацији генерално раде или на структуралним (SOP, фактор форма) или функционалним (BDD, ADD) репрезентацијама чипа. Упоређивање репрезентација другог и виших нивоа[уреди] Ако имамо две функције F1 и F2: Горе наведеној репрезентацији другог нивоа је потребно шест израза и 24 танзистора у CMOS репрезентацији. Функционална репрезентација вишег нивоа би била: - P = B + C. - F1 = AP + AD. - F2 = A'P + A'E. Док је број нивоа овде 3, укупан број израза и литерала се смањује због дељења израза B + C. Види још[уреди] Литература[уреди] - Synthesis and Optimization of Digital Circuits, by Giovanni De Micheli, ISBN 0-07-016333-2.


source: CulturaX

text: НАЈВАЖНИЈИ ГРАДОВИ У ШВЕДСКОЈ - ШВЕДСКА 2021 Најзначајнији градови Шведске Да ли још увијек тражите одредиште за одмор или сљедеће путовање? Ста мислис Шведска? Можда никада нисте размишљали о путовању у ову земљу (није много људи у Шпанији), али истина је да је то дестинација која има пуно тога да понуди свим врстама туриста: љубитељима природе; онима који су страствени за историју; они који уживају у музејима и култури уопште; онима који се плажу ... Данас се селимо у ову земљу у северној Европи, у којој је најгушће насељено Скандинавија и пети по величини на континенту у погледу територије, да откријете неке од својих важних градова. Конкретно, ми ћемо вам рећи о 10 најмногољуднијих градова у целој Шведској. Да ли желите да нам се придружите? Како не би могло бити другачије, морамо започети разговором о Стокхолму, главном граду Шведске, који се простире на 14 острва смјештених на језеру Маларен. Град изненађује својим лепота, његова архитектура, чиста вода и бројни канали, паркови и баште. Други најнасељенији град у Шведској је Гетеборг који се налази у покрајини Вастра Готаланд, на западној обали земље. Ако ово место изненађује, то је због њега литторал обални, квалитетни морски плодови и првокласни ресторани. На трећем месту налазимо Малме, град такође познат као Малме. Смештен у провинцији Сканија, једно је од главних културних средишта земље и може да нађе широк спектар опере и позориште мјузикл. Такође истичу њене одличне ресторане и гостионице и сјајне кафиће. Настављамо обилазак Шведске у Уппсали, која се сматра четвртим најмногољуднијим градом у земљи. У њему се налазе универзитет најстарија у Скандинавији и прелепа катедрала завршена 1435. године, иако је модификована у 19. веку. Посета гробницама Гамла Уппсала такође је вредна посете. Пети најнасељенији град у Шведској је Вастерас. Смештен у центру земље, на обалама једног од највећих језера у Шведској, има важан тржни центар. Поред тога, град је важно културно средиште, у којем можете присуствовати бројним догађајима културни. У ствари, сматра се џез градом број један у држави. Морамо такође да разговарамо о Оребро-у, који је повезан са шпанским градом Террасса. Његов стари део се истиче где можете да нађете замак и многе дрвене куће из 18. и 19. века. Такође наглашава водени торањ и Универзитет у Оребру, један од најновијих у Шведској. Седми најнасељенији град у Шведској је Линкопинг, који се налази на југу земље. Када је индустрија 1937. створена овде аеронаутика Град Сааб живео је период брзог ширења. Данас је центар индустрије високе технологије и софтвера. Такође морамо да причамо о Хелсингборгу, који се сматра осмим најмногољуднијим градом у Шведској, а поред тога што је један од најнапућенијих древни земље. Карнан или кула се истиче, велики симбол града, који доминира са малог брда смјештеног у центру града. Са овог места се пружа диван поглед на обалу и суседну земљу, Данску. На деветој позицији налазимо Јонкопинг, град који садржи много цркве, наглашавајући Софију на западу и Кристину, источно од центра. На крају, морамо разговарати о Норркопингу, петом најмногољуднијем граду у Шведској. Живи на свом индустрија текстил, хемија, производња папира, електрична опрема и намјештај. Ако имате прилику да путујете до овог места, требало би да посетите Химмелсталундсваген и откријете древне скулптуре које потичу из нордијског бронзаног доба.


text: Владика Константин служио у Ахену Поводом парохијске славе, празника Светог Вазнесења Господњег, Његово Преосвештенство Епископ средњоевропски Г. Константин служио је у недељу, 27. маја Свету Архијерејску Литургију у Ахену. Његовом Преосвештенству су саслуживали протонамесник Данило Радмиловић из Диселдорфа и протонамесник Славенко Савић, надлежни парох ахенски. Након Свете Литургије преломљен је славски колач и освећено славско жито. Такође је обављена свечана литија око храма. Црквена општина и парохија са седишем у Ахену основане су 1988. године, издвајањем из састава Црквене општине и парохије у Диселдорфу. Црквена општина располаже својим храмом, купљеним од Евангеличке цркве. Освећење храма и црквеног центра извршио је Његово Преосвештенство Епископ средњоевропски Г. Константин 27. маја 2001. године. Ахенска црквена општина припада Архијерејском намесништву за Северну Рајну-Вестфалију. Број православних Срба на њеној територији је, по парохијским подацима, око 4 хиљаде. Извор: Епархија средњоевропска


Лука Јовић за Журнал: Надам се голу и у Лисабону - СПОРТСКИ ЖУРНАЛ Обећао је селектору Младену Крстајићу да че дати гол и испунио обећање и то приликом првог контакта с лоптом Од нашег извештача з Лисабона: ЗОРАН СТОЈАДИНОВИЋ По стажу у репрезентацији фудбалски ђак, а по реакцији са „Фолксваген арене” – професор Лука Јовић и предавање на тему: постизање гола и кад је лопта „млака”. – Нисам пре тога имао контакт с лоптом и без обзира што је била таква, зато што је Нојер на голу, знао сам да морам да шутнем перфектно да бих га савладао и догодило се да сам погодио. Да ли сте очекивали реми, с обзиром на снагу Немачке? – Искрено, очекивао сам. Имали смо циљ да изборимо позитиван резултат. Свако ко дође у Немачку и одигра 1:1 може да сматра да је то добар резултат. Да ли сте разговарали с пријатељима из Србије, да ли очекујете да нација живне? – Очекујем наравно. Мислим да имамо много квалитетних играча који играју јако добро и у својим клубовима , преостаје нам да играмо добро и за репрезентацију и мислим да е у том случају људи вратити веру наш фудбал и да ће убудуће бити задовољни кад Србија игра утакмице... Колико успевате да се искључите из ових писања о Барселони, Бајерну? – Рекао сам то, имао сам притисак док сам био у Звезди, сада се трудим да се искључим из тога. Знате да морате да играте најбоље и да на свакој утакмици играте изнад могућности... Да ли сте се чули са Костићем? – Јесам, има проблем с повредом, дуго играмо у клубу. И мене боле леђа, тражио сам измену... У Португалији добро знају ко је Фалкао, хоће ли у понедељак упознати и српског Фалкаа? – Да ли ће сада, или када будем долазио у Лисабон са екипом, видећемо. Постајете планетарна звезда, приликом постизања гола свих 26.000 гледалаца устало је и аплаудирало.. – Играм у овој земљи, можда ме боље знају од осталих фудбалера. Нисам то чуо, али ако је стварно тако било, драго ми је... Да ли сте гол Интеру, сада Немачкој, може ли Португалија да буде трећа у низу? – Може што не би могла. Ја се надам, ако будемо играли као у првом полувремену, можемо да остваримо победу и да уђемо мирно у наставак квалификација. Имате ли додатни мотив против Португалије с обзиром да Бенфика није имала поверење у ваше квалитете? – Сваку утакмицу улазим максимално. Можда ће ми мотив додатни бити што ћемо играти на стадиону Бенфике на којем нисам имао много прилике да играм. Не бих прихватио 1:1 против Португалије Упитан да ли би и против Португалије био задовољан идентичним резултатом (1:1), Лука Јовић је као из топа одговорио: – Не! Играли смо 1:1 са јачом екипом и зато мислим да можемо да освојимо сва три бода у Лисабону.


Завршен 48.сазив Уметничке колоније „Милешева“ - ForumInfo.rs Завршен 48.сазив Уметничке колоније „Милешева“ Home - Култура - Завршен 48.сазив Уметничке колоније „Милешева“ 48. сазив Уметничке колоније „Милешева“ завршен је у недељу.Током боравка у Пријепољу 11 учесника из земље и региона, поред обиласка културно историјских знаменитости и природних богатстава наше општине, имали су прилику да посете и околне градове и упознају се са њиховим културама и пределима. Са каквим утисцима одлазе из Пријепоља? У протеклих осам дана у Пријепољу су боравили Бојан Оташевић, Велимир Вукућевић, Радмила Лиздек, Богдан Ибрајтер, Љубица Кнежевић, Драган Здравковић, Ерол Чолаковић, Саида Мујезиновић, Вељко Зејак, Ервин Ћатовић И иван Миленковић. Тражећи инспирацију за своја дела посетили су све важне културне институције, културно – историјске знаменитости и природна богатства Пријепоља. Током боравка посетили су и Пљевља, Прибојску бању, обишли Природни резерват „Увац“, а имали су прилику да од Куманице до Бродарева уживају у рафтингу Лимом и природним лепотама. Ја сам и пре мог доласка овде чуо све најбоље о овој колонији и сматрам да је она међу пет првих колонија у Србији. Одушевљен сам организацијом, колегама који су у овом сазиву и градом тако да су утисци само позитивни – каже млади академски сликар из Лесковца Иван Миленковић. Пријепољем је одушевљена и академска сликарка и доценткиња на Академији ликовних уметности у Требињу Радмила Лиздек. На мене увек људи остављају утисак. Или си човек или ниси човек, то је она најелементарнија ствар. Овде су људи толико непосредни, отворени, искрени, добронамерни. То је на мене оставило највећи утисак – искрена је Радмила Лиздек. Вајар из Београда, који живи и Ради у Словенији Вељко Зејак, није први пут у Пријепољу. Пријепоље је родно место мојих родитеља и ја се овде увек радо враћам. Овде сам као дете боравио четири месеца годишње тако да је Пријепоље значајно место за мене – каже Вељко коме се изузетно допада то што се сваке године два сазива састају на изложби претходног. Мислим да су утисци најзначајнији после тога, Када се све то сабере, када уметници одуи у свој атеље, када почну да размишљају о томе шта су видели , шта су доживели, онда су то слегнути и прави утисци , неоптерећени неким другим стварима. На крају, остаје само утисак, оно што је најзначајније било и најважније што су видели или доживели – каже Уметнички директор колоније “Милешева” Горан Чпајак. Горан Чпајак, који је на челу колоније од 2008. године, задовољан је овогодишњим сазивом. Каже да учесници углавном одлазе са пуно утисака и идеја како да следеће године представе Пријепоље и околину у својим делима. На крају, изненаде се свиме што се овде дешава, овом зградом Дома културе, ангажованошћу људи који се тиме баве, подршком општине која није фалила свих ових 48 година и то је нешто што је костур тога што функционише. Други костур су Пријепољци који то подржавају. Та два елемента као и ентузијазам нас Пријепољаца који смо се отиснули у те воде, то су неки параметри који држе колонију у животу – закључује Чпајак. Какву је инспирацију Пријепоље пружило учесницима овогодишњег сазива имаћемо прилику да видимо за годину дана, на изложби којом ће званично почети 49. издање једног од најзначајнијих културних догађаја у Пријепољу и околини, а по једно дело од сваког аутора употпуниће богати легат Колоније.


Празник Цвијети саборно и молитвено прослављен у Острогу | Манастир Острог Васкрсење Христово саборно и молитвено прослављено у острошк... Велика субота и Благовијести саборно и молитвено прослављени... На Велики петак у манастиру Острогу служена вечерња са изнош... ВАСКРШЊА ПОСЛАНИЦА СРПСКЕ ПРАВОСЛАВНЕ ЦРКВЕ... Празник Цвијети саборно и молитвено прослављен у Острогу Празник Уласка Господа Исуса Христа у Јерусалим – Цвијети, саборно и молитвено је прослављен у острошкој светињи у шесту недјељу Васкршњег поста 1. априла 2018. љета Господњег. Светом Литургијом у цркви Ваведења Пресвете Богородице поред моштију Светог Василија Острошког Чудотворца началствовао је протојереј Драган Пешикан из Херцег Новог, а саслуживали су му јеромонах Неофит из манастира Врањине и јерођакон Владимир Палибрк из манастира Житомислића. Евхаристијском сабрању молитвено је присуствовао Преосвећени Епископ зворничко-тузлански Г. Фотије, бројно свештенство, монаштво и вјерни народ. Сабрани, који су из разних крајева свијета дошли на поклоњење Острошком Чудотворцу на овај велики празник, који посте Васкршњи пост, а који су се молитвом и исповијешћу пипремали, примили су Свето Причешће. Света Литургија на Цвијети служена је и у Доњем Острогу у цркви Свете Тројице. Началствовао је јеромонах Јеротеј сабрат острошке обитељи, а саслуживали су му јереј Ненад Бубања из Берана и јерођакони Зосима, острошки сабрат и Сергије из Русије, уз молитвено учешће монаштва и вјерног народа. Празник Цвијети симболизује царски и свечани улазак Господа Исуса Христа у Свети град Јеруслаим јашући на магарцу, гдје га је народ дочекао као цара простирући испред Њега своје хаљине и гранчице дрвећа носећи у рукама палмине гране. Овим празником обиљежава се посљедња недјеља пред почетак страдања Господњег, смрти и Васкрсења. Митрополит Амфилохије на Велику сриједу служио Јелеосвећење у манастиру Острогу... Предавање протосинђела Сергија Рекића у Доњој Горици... Протосинђел Сергије Рекић одржаo je на Лазареву суботу, 31. марта предавање на тему „Светитељи Божиј... 1. 4. 2018. Одржан Други међународни острошки полумаратон... На празник Уласка Господа Исуса Христа у Јерусалим - Цвијети, у недјељу 1. априла одржан је II Међу... Празник Цвијети саборно и молитвено прослављен у Острогу... Празник Уласка Господа Исуса Христа у Јерусалим - Цвијети, саборно и молитвено је прослављен у остро... 31. 3. 2018. Литургија на Лазареву суботу у Доњем Острогу... Лазарева субота, спомен на чудесно исцјељење Лазара Четвородневног у Витанији, које се десило прије ... У пету недјељу Васкршњег поста – Глувну, саборно и молитвено у острошкој с... Пета недјеља Васкршњег поста - Глувна, посвећена великој дивној подвижници и угодници Божијој, препо...


Из СС магазина Germanische Leifthefte (1943. година) Америка и Европа "1919 пружила нам се златна прилика – као никад прије у свјетској историји – да преузмемо свјетско вођство. Нисмо то увидјели. Вилсон је направио погрешне кораке. Прилику нисмо уопште искористили. Могућност је и даље постојала, али смо је 1920. пропустили, а у хаосу 30-тих потпуно уништили. Под Рузвелтовим вођством, а уз помоћ свих нас, морамо успјети тамо гдје је Вилсон није успио" LUCE, издавач познатих часописа "Life", "Time" и "Fortune", у тексту "Вијек Америке" Уколико замислимо Америку као географско-историјски појам, видимо Колумба, облакодере, видимо масовну аутоматизовану производњу. Такође видимо "Mayflower", рат за независност (1775-1783) против Енглеске и грађански рат (1861-1865) између сјеверних и јужних држава. Видимо слику Индијанаца и бизона, пионира и досељеника, огромног богатства насупрот сиромаштва народа, пошто се слика о Америци задњих година мијења од земље слободе у земљу без слободе. Све је јачи јаук народа потлаченог изопаченом масовном производњом. Слобода је доступна само групи богатих који држе под контролом све. Када боље размислимо о појмовима које смо навели видимо велике разлике које постоје између људи који живе на великој територији Америке. Човјек се мора дивити сили која је увјерила свијет у постојање Америке и њених вриједности, вриједности које никад нису постојале, а сигурно не у данашње вријеме. Ми Европљани никада нисмо могли дати оцјену "Новог Свијета" без предрасуда. Ми Европљани смо се осјећали супериорнима и до данас нисмо видјели ПРАВУ Америчку нарав и ПРАВИ Амерички циљ, бар не његову пуну опасност, суровост и безобзирност. Енглеска, напримјер, до данас гледа Америку као братску државу, бившу колонију и у крајњем као Англо-Саксонску земљу. Под маском заједничког језика развило се нешто ПОТПУНО другачије. У Лондону су снисходљиви, али добронамјерни у свом мишљењу према "рођацима са друге стране Атлантика", слично као према другим колонијама. Овакво мишљење влада иако "рођаци" не показују дивљење које, по мишљењу Енглеза, треба показати према "постојбини". Они чак не показују ни потребну скромност. То се покушава објаснити као "комп& 4000 #1083;екс ниже вриједности". Тек сад почињу Енглези да схватају да је реалност потпуно другачија. Кад се становник Америке у посјети Европи, у Енглеској или било гдје другдје, понаша дрско, када испољава лоше мишљење о "старом континенту", он то не чини да би лијечио комплекс ниже вриједности у односу на Европску културу и цивилизацију. Тачније, он је потпуно увјерен у велику надмоћ над "старим континентом" у свим областима. "Европа?" Бесмислица! Мртва ствар! То је мјесто за жене и дугокосе умјетнике! Мртваја! Само је амерички кредити одржавају од сигурне смрти. Сва та умјетност! Е па, обична свјећица (коју је изумио Роберт Бош, Нијемац из Штудгарта – додао аутор) је већа умјетност од свих Миланских Венера. Не, провозајте се кроз Калифонију, попијте пиће у Мексику, а онда кући. Ово је написано у једном америчком роману. Појмови "старо" и "ново" помогли су да се подупре осјећај надмоћи, да се створи нимбус "Америчко", који оставља јак утисак на остатак свијета, наравно и на Европу. Овај нимбус је створен као предуслов за освајање свијета и фикс идеју "спасавања" свијета, доминантну мегаломанску идеју људи преко Атлантика. Европа је прелазила преко тога јер се дивила Америци и очекивала је нешто од ње. Повољни услови за производњу и тржиште омогућили су јефтину масовну производњу роба, а то је постао једини животни циљ овог материјалистичког времена. Док је остатак свијета, посебно Европа, ратовао, Америка је могла мирно да прошири производњу, па чак и да се наметне као добротвор који остатку свијета обезбјеђује све због чега је вриједно живјети. То су основни корјени "Американизације" која је усљедила након 1918. Америка се одрекла територијалних и других добити у Версају, а слика земље обиља која некористољубиво помаже је допуњена је допуњена сликом државе која не жели да осваја, ваћ само да брани слабе и мир у свијету. Заиста, велики број људи, нарочито у такозваним неутралним европским земљама, још увијек види Рузвелта и Америку као ослободиоце који жртвују своје животе и добра да би спасили свијет од "Нацистичке чизме" и који ће касније опскрбити свијет храном и другом робом, а одложити плаћање и отићи не тражећи чак ни хвала. Међутим, превелика индустријализација и масовна производња узрокују повратак пљачкашким методама империјализма гладног освајања. Овакав империјализам је карактеристичан за САД од њиховог настанка. То је једна од најагресивнијих земаља која је икад постојала. У својој краткој историји водила је више ратова него све остале: 110 ратова са 8600 битака од 1775. Право мишљење становника САД-а утврдило је Друштво за Иностране Послове из Вашингтона у свом истраживању: "Америчкој јавности се не приказује потреба да се преузме одговорност за друштвене и економске трошкове америчких ресурса након раm 4000 0;а." Новине "Uticah Press" које излазе у држави Њујорк пишу слично: "Нема знакова да САД жели чинити добра дјела, или да се жели представити свијету као божанство које просипа свој благослов на све." САД је досада успјешно играла улогу миротворца само зато јер у то, са наивношћу и самообманом којој се треба дивити, вјерују сами Американци. По њиховом мишљењу, чак и очигледно пљачкашки рат против Мексика, који је ту земљу коштао половину њене територије, је био "несебичан рат за ослобођење". Уосталом, Америка је врло далеко, а Европа је у то вријеме имала довољно својих брига да би бринула шта се догађа преко Атлантика. Све ово ипак не би било довољно да доведе до безграничног прецјењивања САД-а и изнад свега до погрешне процјене њихових мотива, да Европљани и Европске земље нису увијек очекивале или се бар надале нечему од Америке. "Амерички концепт" се нашао у доброј позицији богатства и моћи, од њих је очекивана помоћ, подршка или пропаганда, и због тога се на њих гледало у идеализованом свјетлу. Ово није само случај за мале земље које су жељеле кредите и извоз, већ и за велике, које се нису либиле да издају Европу уводећи неевропске снаге у европски сукоб и дајући им улогу судије над европским животним питањима. Опасност није постала очигледна 1918. јер амерички предсједник Вилсон није био човјек који би искористио моћ коју су му Енглеска и Француска предале. То му је било замјерено у САД-у и жалили су што је био заслепљен идеализмом па у Версају одбио ратну одштету. Када је економски рат у посљератном периоду запријетио да угуши САД у њиховим вишковима, љутња због пропуштене прилике се претворила у одлуку да се све надокнади у сљедећој прилици, значи, да се осигура доминација или бар водеће мјесто у свијету. Овакво стање духа је Френклин Д. Рузвелт искористио да поведе, у суштини антиратно расположено становништво САД-а, у рат и да представи Америку као несебичне ослободиоце и осниваче новог свјетског поретка. Оваква слика Америке се понегдје још одржава, али је у задње вријеме потамњена, поготово у Енглеској и Француској, јер је удвостручена разбојничка пожуда почела да показује своје посљедице. Француска је у Африци доживјела казну због своје вјере и биће потребно само неколико мјесеци америчке владавине у западној и сјеверној Африци да чак и најнаивнији Французи увиде праву природу Америчке себичности. У Енглеској почињу да схватају страшне посљедице сопствене издаје против Европе. Схватају да САД нису ушле у рат због очувања Британског царства. Британци немогу вратити изгубљене базе на западној хемисфери. Сада имају и велике губитке у Африци. У најмању руку, премијер Јужне Африке Смутс, уз подршку Рузвелта, тражи независност за своју земљу. Енглеска неможе спријечити ни да Либерија, са добрим дијелом оба& 2a09 #1083;е Гвинеје, постану Америчке колоније у западној Африци. Томе се може додати и постепено припајање Канаде, као и војна и политичка интеграција са Аустралијом. Настрану све ово, САД су преузеле Енглеско злато и новац у оптицају прије потписивања тзв. "Уговора о закупу земље". Као осигурање узели су сав Енглески капитал у иностранству као и признања за сјеверноамеричке пошиљке намирница које нису измјерене. Није далеко дан када ће Енглези зажалити што су позвали Американце упомоћ Европи. Америчка крађа у европској башти Африке је још и већа када се узме у обзир стална смртоносна пријетња нашем континенту са истока. Ова пријетња још није препозната ни призната у Европи. И поред свих најезди Хуна, Авара и Монгола, није препозната јер је Њемачка увјек стајала као одбрамбени зид, како тада тако и данас. Сјеверноамеричкој-Јеврејској похлепи је потребно да уништи старе европске земље и њихово насљеђе достојно поштовања, како би могла да се шири. Тек након њиховог уништења ће САД моћи за оснују свјетско финансијско царство базирано на долару. Ово је велика жеља Јевреја, јер њихова ствар добија или губи са САД-ом. Свјетском Јеврејству биле су потребне деценије да дође у позицију са које се може извести потчињавање Европе. Јеврејски план свијета је једини прошао без примједби на конференцији у Версају 1919. Један Француз је био задивљен бројем Јевреја који су дошли као савјетници државницима, па је мировну конференцију назвао "Кошер конференција". Број Јевреја у делегацији Сјеверне Америка је био толико велик да је привлачио пажњу. У књизи "Иза кулиса мировне конференције" Енглез Дилон пише: "Многи читаоци ће бити зачуђени, али је чињеница да је знатан број делегата на конференцији био увјерен да је утицај Англо-Саксонске делегације уствари био Јеврејски." Појединци у Европи почињ 3ff4 у да схватају сутов захват америчког примитивизма. Они виде приземљеност и зло и схватају празнину и недостатак духа Американизма. Са презиром посматрају како необразована гомила под Јеврејским вођством јури у битку за профит. Борба Њемачке и њених савезника против Јеврејског савеза САД-Енглеска-СССР је неописиво сложена и тешка. Ипак, једно се види већ сада: "Американци" - тачније Рузвелт и Јевреји који повлаче његове конце – постићиће управо супротну ствар од оне којој су се надали нападајући Европу. Хтјели су да спријече стварање јаке и уједињене Европе. Они ће узроковати стварање такве Европе. У будућем свјетском поретку како га замишљају САД и Енглеска, независност малих земаља ће бити немогућа. "Washington Post", Јануар 1942. Ми смо били Енглеска колонија. Врло брзо ће Енглеска бити наша колонија, не по имену већ у стварности. То што имамо најбогатију земљу није довољно. Американац Лудвел Дени у књизи "Америка побјеђује Енглеску"


Пирамиде су свуда по свету јер су их подигли Атлантиђани када су се повлачили са Атлантиде у време потопа. Quote: Људи се чуде како то да су свуда по свету сличне грађевине, а ти људи нису били у контакту? Ето вам одговора, читајте Рудолфа Штајнера. Људи су се са Атлантиде (која је тамо где је данас велики Атлантски океан) селили у два правца на исток, а неки су ишли на запад. Ти који су ишли на запад су изградили чувене грађевине у средњој и јужној америци, укључујући и тамошње пирамиде. На исток су ишли у две "колоне". Једни су ишли преко данашње Ирске и Европе, блиског истока, па све до пустиње Гоби, где је креирана данашња цивилизација од посвећених људи тога доба, а друга "колона" је ишла преко северне Африке и сусрела се са првом "колоном" у Азији. Они су сви градили пирамиде где год да су ишли, по угледу на светилишта (оракулуме) која су постојала на Атлантиди и која су подизана појединим планетама. Пирамиде су се користиле за верске обреде тога доба и за посвећивање (иницијацију). Нису их изградили никакви ванземаљци, већ људи тога доба који су били 2-3 пута јачи од нас данас. Видите више о томе на линку: Discussions with teachers: fifteen ... - Google Књиге Читајте Рудолфа Штајнера, кажем вам. Ја се нисам смирио док нисам прочитао све од њега што постоји на српском (око 50 књига) и све што сам могао да нађем на енглеском (исто око 50 књига). Он је иначе на ту тему одржао око 11.000 предавања и написао доста књига. По њему, данас живимо у петој пост-атлантској епохи која се назива Аријевском. Линк за најбољи сајт о Штајнеру на српском, где можете погледати и филм о њему: Dobrodo Око 30 књига на српском у бесплатном ПДФ формату: Baneprevoz e-knjige | Besplatne elektronske knjige Сајт на енглеском са хиљадама бесплатних књига и предавања: Rudolf Steiner Archive Књига Штајнера на енглеском: "Потопљени континенти Лемурија и Атлантида": The Submerged Continents of Atlantis and Lemuria


Адренокортикотропни хормон (АЦТХ) - Испит July Ацтиг хормоне је АЦТХ у медицини се дешифрује као адренокортикотропни хормон. Пацијенти се често додељују за донацију крви АЦТХ-у. Производња таквог хормона је последица жлезда (хипофиза), која се налази у људском мозгу. Она директно утиче на надбубрежне жлезде, активно стимулише производњу кортизола и осталих потребних компоненти. Пацијент се шаље за пролаз АЦТХ анализе са вјероватноћом проблема и болести надбубрежног кортекса, ради раног откривања кршења. Такође, доктори снажно препоручују да поново прођу анализу након обављања оперативне интервенције како би се искључио поновљени случајеви болести. У којим случајевима треба тестирати АЦТХ? честе скокове крвног притиска; после операције, у вези са тумором хипофизе; у присуству кортизола у крви у малој или превеликој количини; са потврђивањем или сумњом на Итхенко-Цусхинг-ову болест. У правцу крвног теста могу да дају кардиолог, терапеут, онколог и ендокринолози. Правила која треба пратити пре анализе. Крв на АЦТХ се мора одвести у празан желудац. Дан пре теста не пијете алкохол и лекове. Такође, искључите спољне стимулусе и избегавајте прекомерно напрезање и стрес. Тешки пушачи треба да се уздрже од лоше навике (неколико сати пре АЦТХ). Поштујући све горе наведене препоруке, могуће је детаљније и прецизније утврдити присуство пропуста и проблема са производњом и количином хормона у хипофизи. У супротном, АЦТХ ће морати да се поново учини једном. Где је могуће предати анализу? Можете тестирати крв за адренокортикотропни хормон у специјализованим лабораторијама ендокринологије. Само овде је неопходна опрема савремене генерације иностране производње. Након што су резултати спремни, одмах тражите савјете стручњака. Само они, на основу теста крви на АЦТХ-у, моћи ће правилно одабрати третман и прописати потребну терапију. Шта показује анализу о АЦТХ Адренокортикотропни хормон се излучује од антериорне хипофизе. Стимулише производњу кортизола у надбубрежним жлездама. Такође ова супстанца стимулише производњу андрогена, у нормалним количинама не утиче на производњу алдостерона. Дефиниција АЦТХ у крви Ниво АЦТХ у крви може се значајно смањити с повећањем производње кортизола. Са Цециновим синдромом, формира се кортикостером, што доводи до пораста нивоа кортизола. Такође, овим синдромом постоји оштро повећана функционална активност хипофизе. Одређивање АЦТХ у крви је неопходно за дијагнозу синдрома ектопичне производње таквог хормона. Ово се дешава као резултат развоја опасног рака. То доводи до значајног повећања количине АЦТХ у крви. У случају диференцијалне дијагнозе, лекар може препоручити својим пацијентима да прођу суђење са хормоном који излази из кортикотропина. Ако тело развије Исенко синдром, онда након увођења овог хормона у крв, значајно се повећава концентрација АЦТХ. Са не-хипофизним туморима, ниво АЦТХ остаје скоро исти. Коначно, овај тест крви такође треба користити у случају дијагнозе Нелсоновог синдрома. Са таквом болести постоји хипофиза у хипофизи, због чега се количина АЦТХ континуирано повећава. Студија се такође користи у такве сврхе: да одреди дисфункцију надбубрежног кортекса (истовремено и са одређивањем производње кортизола); са циљем диференцијалне дијагнозе великог броја патологија повезаних са поремећајем производње хормона произведених у хипофизи; за праћење туморске терапије (укључујући и након њиховог хируршког уклањања; када се дијагностикује тумор који производи АЦТХ; након уклањања тумора хипофизе. Анализа АЦТХ (адренокортикотропног хормона) има референтну вредност до 46 пг у милилитру крви. Шта показује анализа АЦТХ? У случају повећања нивоа овог хормона, може се сумњати на такве патологије код пацијента: примарна инсуфицијенција надбубрежног кортекса; синдром Итенко Цусхинга; синдром ектопичне пражњења АЦТХ; наводи после повреда и операција; вирилизам надбубрежног типа. Надаље, анализа показује таквих узрока повећање АЦТХ у крви, као употребе синтетичких аналога таквих хормона, амфетамин, калцијум глуконат, инсулинску метопирона, вазопресина, алкохола, синтетички естроген аналоге, гликокортикостероида лекове, лекове који садрже литијум. Повећање АЦТХ јавља код хроничног стреса, прекомерног вежбања и других услова који неповољно утичу на количину хормона. Ако се открије низак ниво АЦТХ, лекар може сумњати да пацијент има такве проблеме: секундарна инсуфицијенција надледнице; канцер кортекс овог органа; тумор који се налази у надбубрежном кору; тумор који промовира производњу кортизола. Резултат анализе може да утиче на такве услове као што су менструација, стрес, трудноћа. Доктор обично узима у обзир ове или друге факторе пре него што му дијагностикује пацијента. То зависи од ефикасног лечења. АЦТХ хормон тест Многи пацијенти не знају како донирати крв АЦТХ, каква је то врста прегледа. За анализу, крв се узима из вене стандардном процедуром. Додијелите анализу хормону АЦТХ ујутру. Да би такво истраживање показало тачне резултате, неопходно је поштовати такве препоруке: Давање крви је неопходно само на празном желуцу (последњих 8 сати ни за шта да једе); дан пре узимања крви, пацијент треба да се уздржи од узимања алкохолних пића и престане да користи лек (изузев оних лекова које треба користити у складу са индикацијама); Пре узимања крви, забрањено је бити нервозан (стрес значајно погоршава резултате прегледа); три сата пре испитивања треба да се уздрже од пушења. У случају теста са хормоном који излази из кортикотропина, крв за испитивање се узима у истој процедури. Затим пацијент се интравенозно ињектира са 100 микрограма хормона који издаје кортикотропин. Након пола сата, 45 минута и сата, крв се узима поново из вене. Анализа крви на АЦТХ показује да ово испитивање открива многе озбиљне патологије, а сам поступак мора бити пажљиво припремљен. Неки пацијенти не знају где да преносе АЦТХ тест, шта је то. То се ради у специјализованим дијагностичким центрима великих градова. Они користе модерне анализоре, који могу дати максималну тачност резултата. АЦТХ: цена анализе може варирати у зависности од града, лабораторије. Просечна цена таквог истраживања у руским градовима износи око 800 рубаља. Неке клинике су поставиле ниже трошкове својих услуга, али то не значи да ће квалитет и ефикасност такве анализе бити нижи. У Москви и Санкт Петербургу цена крвног теста за АЦТХ може значајно да се разликује од броја који је раније назначен, ау неким центрима чак и до 2,5 хиљада рубаља. На то утичу разни фактори: престиж клинике, његова локација у овом или оном делу града. Прије него што донирате крв, морате питати о трошковима таквог истраживања. Можете сазнати о клиници и процедури на мрежи. У општинским поликлиникама није тако сложено и скупо испитивање. Да бисте се придржавали свих препорука доктора, потребно је да одете на клинику у другом граду. Пре планирања путовања, важно је узети у обзир све нијансе повезане с припремом за истраживање. Посебно се односи на начин једења, елиминисање фактора стреса итд. Свако одступање у препорукама лекара може бити разлог за постављање погрешне дијагнозе. Овај хормон се производи у антериорној хипофизној жлезду и важан је за хармоничан рад целог организма. АЦТХ норма у крви жена Норма код жена износи од 9 до 52 пг у једном милилитру. Функције хормона су различите. Стимулација производње протеина, неопходна за производњу довољне количине хормона надбубрежних жлезда. Повећана синтеза кортизола. Хормон АЦТХ показује да се кортизол довољно производи. Кортизол пружа крв мишићима, повећава количину шећера у крви, бори се са алергијским манифестацијама и има изражен аналгетички ефекат. Истовремено, он такође открива негативне ефекте као што је смањење активности имуног система, смањује телесну тежину због повећаног разградње протеина, успорава варење, цревну перисталту. Утиче на синтезу алдостерона. То доводи до повећања броја анђетних прекурсора. АЦТХ хормон, норма у којој су мушкарци више, сугерише да је производња сексуалних хормона значајно смањена, што је преплављено сексуалном дисфункцијом. Повећана синтеза холестерола. Стимулише активност меланоцита. Ојачава деловање пептидних хормона - пролактина, соматотропина, вазопресина. Гонаде нису осјетљиве на наведени хормон. Међутим, то не значи да ако је анализа АЦТХ нормална код жена, нема ефекта на репродуктивну функцију. На крају крајева, промовише развој других биолошки активних супстанци на којима ће зависити репродуктивна функција. АЦТХ норма код жена према старости је табела која показује промену ове важне супстанце у зависности од старог пацијента. Испоставило се да норма АЦТХ код мушкараца и жена има исте индикације без обзира на старост. У неким условима се не примењује норма АЦТХ код жена према старости. Ово се догађа, на пример, са туморима хипофизе. Норме АЦТХ код деце су обично константне, али у неким случајевима (на пример, развојем истих тумора) могу се посматрати неповољни процеси у телу. Вишак хормона у питању крши све метаболичке процесе у људском тијелу. И то се дешава чак иу случајевима када је АЦТХ повишен кортизол у нормалном. Манифестација повишеног адренокортикотропног хормона је следећа. Карактеристична промена у изгледу пацијента. У овом случају се примећују прекомерни депозити масти на стомаку, позади, лицу и врату. Формирање тзв. Климактеричног грба. Црвенило лица (често добија карактеристичну цијанотичку обојену боју). Појава озбиљних акни, стрија на стомаку или бутини, васкуларне звјездице. Повећана контракција срца, бол у грудима и други симптоми повезани са поремећајем функције овог важног система. Смањење рада имунитета и повезивање са овом честом катаралном патологијом. "Прање" калцијума из коштаног ткива, на који тело реагује са повећаном крхкостима костију и честим преломима. Раст шећера у крви, што свакако може довести до развоја дијабетеса особе. Паралелно, постоји повећање инсулинске резистенције, па чак и ако постоји довољна количина инсулина у крви, пацијент ће и даље доживети хипергликемију. Повећање броја мушких полних хормона. Код жена то се може одразити на повећаном и интензивном расту длаке изнад горње лабаве, кршење менструалног циклуса (понекад чак и потпуно одсутна менструација), смањење либида. Такве жене не могу затрудњети због поремећаја рада женских полних хормона. Код деце постоји промена у сексуалном развоју. Код дјевојчица манифестује се смањењем раста млечних жлезда, смањењем величине лабија, повећањем величине клиториса, крварењем подлактице, лобањском површином и убрзаним растом. Поред тога, девојчице могу почети раније у месецу (постоје времена када почињу прије осам година. Постоји такође краткорочно повећање нивоа адренокортикотропног хормона. Ово је нормална реакција на спољне стимулусе. То не представља опасност за људе. Постоји још једна промјена у нивоу АЦТХ хормона: норма код жена може смањити. У исто време, интензитет метаболичких процеса значајно се смањује. Знаци овог феномена су следећи. Повећана пигментација (тзв. Бронзана болест). Најбрже тамније подручје је у близини брадавица, спољних гениталија и ожиљака коже. Губитак тежине (понекад 10 килограма и више. Поремећај варења. Она се манифестује у констипацији, атрофији желуца, смањењу апетита, мучењу, болу у пределу абдомена. Смањење шећера у крви (у овом случају, ткива добијају високу осетљивост на инсулин. Након пацијента, ови болесници доживљавају лоше стање здравља неколико сати. Пад крвног притиска (узрокован је кршењем метаболичких процеса). Озбиљно оштећење менталних функција. Због тога, жена пати од депресије, оштећења у меморији, равнодушности, летаргије, психозе, њена моторна активност нагло опада. Због хипогонадизма, недостаје се сексуални хормони. Ово се може манифестовати у одсуству менструације, неразвијености гениталија. Повећани су параметри анализе на АЦТХ. Узроци. Болест Итенко-Кусхигна. По правилу, почиње да напредује након развоја аденома у хипофизи. Постоји повећање жлезде и као резултат, постоји активна производња хормона. Аддисонова болест. Ова болест карактерише хиперплазија надбубрежних жлезда урођене природе. Надбубрежни кортекс је неспособан за производњу кортизола. Да би се обновио баланс, долази до интензивног развоја АЦТХ од стране хипофизе. Нелсонов синдром. Може се десити након операције надбубрежне жлезде. Употреба дрога. Међу њима су: инсулин, калцијум глуконат, етанол, литијум, итд. Повишени индикатори се примећују уз нехарактеристичку реакцију тела на тумор (малигни), који се налази у било ком од органа. Обично у плућима, нервном систему или панкреасу. Понекад се развој кортизола јавља због тумора лоцираног у другом органу. За ово се анализа подноси два пута (други пут за 40-60 минута). Стога је одређен прави узрок одступања. Ако више пута ВКТГ повећава болест у хипофизи, ако се овај тумор не мења. Ако жене имају краткорочно смањење АЦТХ, ово није опасно по живот. АЦТХ индекси могу бити прецењени и ниски. У сваком случају, ово је мање-више одступање од норме. Због тога морате пажљиво схватити могуће узроке поремећаја и вратити стабилну производњу кортизола у надбубрежном кору. Формирање бенигних тумора. Са Исенко-Цусхинговим синдромом, може доћи и до пораста хормона и смањења индекса. Патологија хипофизе такође утиче на смањење АЦТХ. Постоји атрофија надбубрежног кортекса, због чињенице да неопходна синтеза не дође правилно. Пријем глукокортикоида и криптогендадина. Синдром Схихан се односи на поремећај повезан са инсуфицијенцијом хипофизе, изумирање неких његових ћелија. Ово се може догодити због великог губитка крви током рађања или због абортуса. Патологија се назива и постнатални инфаркт хипофизе. Болест се постепено развија, његове манифестације су повезане са недостатком хормоналних хипофиза. Хипофизна жлезда је мала, величине ноктију малог прста, заобљена гвожђа, чија активност је изузетно важна. Налази се у џепу кошчице лобање, на њеној доњој површини, у посебној терминологији под називом турско седло. Задатак овог тела је производња хормона који су укључени у метаболичке и репродуктивне процесе. Ово је случај: хемијска једињења која производе хипофизну жлезду померају крвоток и стимулишу активност ендокриних жлезда и синтетизују сопствене хормоне за добро координиран рад система главног тијела. Повећање концентрације ових тајни, заузврат, потискује производњу хипофизних хормона. Дакле, активност ендокриног система је регулисана. Постоје две главне групе хормона које је излучила хипофиза: Раст, пружајући раст младом човеку, Регулаторни, они координирају синтезу сексуалних тајни, јајника, надбубрежних жлезда, штитасте жлезде. Без хипофизних хормона, стога је дело ових органа немогуће. Хипофиза је подељена на три дела: предња, средња, постериорна. Спреда синтетизује тропике који стимулишу функцију ендокриних органа. Како је хипофизна жлезда повезана са губитком крви током порођаја, абортуса и после њих? Пошто је активност овог тијела директно повезана са циркулацијом крви, врло је осетљива на њен недостатак. Оштро смањење циркулације хипофизе може довести до глади кисеоника или чак и некрозе. Током трудноће, величина хипофизе жене се удвостручује, тако да захтева интензивније снабдевање крвљу, али се не повећава. Постоји опасност да ћелије хипофизе неће добити одговарајућу количину хранљивих материја. А ако је процес рађања или прекид трудноће компликовано масовним крварењем, када жена губи више од једног литра крви, постоји разумни ризик од глади и смрти ћелија хипофизе, односно Шихановог синдрома. Експерти су идентификовали ову болест крајем деветнаестог века, али је пронашао научно оправдање крајем тридесетих година прошлог века. Научник, чије се име назива ова болест, очигледно је повезао опасност од значајног губитка крви током процеса рођења и трауме са ендокриним поремећајима. Касније су специјалисти идентификовали три облика озбиљности болести. Благи облик изражених хормоналних поремећаја не. У просечном облику гравитационих знакова хипотирозе (недостатак хормона штитне жлезде) присутни су. Тешки облик изразитог хипотироидизма једини је дијагностикован од стране лекаре, док су симптоми претходних двоструко обично повезани са постнаталним замором. Дијагноза се утврђује на основу анамнезе и смањења нивоа одређених хормона у крви. Стога, хипофизна жлезда регулише функционисање ендокриних жлезда помоћу тропских хормона. То је због чињенице да крв активно шири тропике у свим системима тела. Ако ток крви није засићен и проток крви је недовољан, жлезде не перципирају сигнале мозга. Ова недоследност је опасна и за хипофизну жлезду, у којој се развија патологија, која се зове Шиханов синдром, и за све органе човека у цјелини. Сазнајте шта је ниво овог хормона у телу, можете користити анализу. А важно место у постављању ове анализе је тачна припрема за то. Крв се узима из вене и мора бити празан желудац. Строгом је забрањено пити алкохол дан прије такве анализе, иначе може утицати на резултате истраживања. Низак АЦТХ, како се побољшати Погоршање адреналне инсуфицијенције и АЦТХ су међусобно повезани. Имајте на уму да је низак ниво АЦТХ много мање уобичајен него висок. Међутим, у оба случаја, ово стање треба третирати. Ово се односи и на случајеве у којима се низак АЦТХ посматра у телу са нормалним кортизолом. АЦТХ је смањен: узроци Ово стање се дешава у таквим случајевима. Акутни или хронични поремећај бубрежне функције. Секундарна инсуфицијенција кортикостероидних хормона (то се дешава као компликација болести хипофизе). Различите патологије у раду ендокриних органа. Дисфункција (углавном АЦТХ дефицијенција се јавља са анорексијом и ентузијазам жене за строге дијете са ограниченом исхраном). Ако пацијент има смањен АЦТХ, разлози могу бити покривени употребом неких лекова, алкохола и тако даље. Недостатак АЦТХ-а може одредити само лекар. Ово захтева посебне клиничке студије. Главне манифестације ове хормонске неравнотеже су: изражен губитак тежине, често без икаквог разлога, када исхрана остане иста; повећан умор, под условом да физичка активност остаје мала; знојење (скреће пажњу на повећање формирања зноја ноћу); Повећање величине дојке код мушкараца. Како повећати АЦТХ смањен? За то, модерна наука има широк спектар могућности. Избор тактике третмана зависи првенствено од узрока који је изазвао адреналну инсуфицијенцију. Циљ третмана је нормализација хормонског дефицита, замена недостатка биолошки активних супстанци, елиминација узрока болести. Елиминација узрока надбубрежне инсуфицијенције је следећа: ефикасан третман туберкулозе (ау ту сврху користи се интегрисани приступ са именовањем високо ефикасних антитуберкулозних лекова, физиотерапијских процедура итд.); ефикасан третман гљивичних патологија (пацијент треба да се ангажује у лечењу гљивичних ногу, кандидоза и других патологија); терапеутске мере усмјерене на отклањање сифилиса; антитуморна терапија хипофизе (у случају да је патологија хипофизе; оперативно уклањање других тумора. Често током свих терапијских процедура, пацијент задржава хипокортицизам. У таквим случајевима, пацијенту се додјељује доживотна замјенска терапија, што значајно побољшава болесничко стање. Али, ако он не обрати пажњу на препоруке доктора, болест ће се опет погоршати. Третман примарне болести надлактице је употреба глукокортикостероидних лијекова. Обично схема лечења бира индивидуално. Уз благо хипокортицизам примењују Цортисоне, Хидроцортисоне. Код тешких поремећаја, неопходно је комбиновати Преднисолоне, Цортисоне ацетате, минералокортикоиде (као што је деокси кортикостерон триметилацетат, ДОКСА). Таква терапија ће бити ефикасна ако пацијент нормализује крвни притисак, хиперпигментација одређених делова тела ће се десити, тјелесна тежина ће почети да се повећава. Са ефикасно лијечењем, пацијент значајно побољшава добробит, диспепсија нестаје, дигестија се нормализује. Важно место у терапији је елиминација анорексије, нормализација моторичких активности како би се спречило развој мишићне слабости. Са секундарном инсуфицијенцијом надбубрежне жлезде, потребно је обавити лечење са глукокортикостероидима. Ово је због чињенице да иако је АЦТХ низак, формирање алдостерона је очувано. Уколико дође до неких стресних фактора, доза глукокортикостероида се повећава неколико пута. Током трудноће, благо повећање АЦТХ је дозвољено само у другом тромесечју. Анаболички стероиди могу се користити и за мушкарце и за жене. Са адиссониоус кризом се показује: рехидрација (користите изотонични раствор натријум хлорида до два литра дневно, 20% раствора глукозе; замена терапије са хидрокортизоном и сличним лековима; симптоматска терапија свих патологија које су довеле до декомпензације адреналне инсуфицијенције. Под условом да су све терапијске мере прописане коректно, прогноза болести је повољна. Корекција лечења указује на честе погоршања. Особе са хроничном инсуфицијенцијом надбубрежне надлактице треба регистровати код ендокринолога.


2019-09-11 09:21:54 Нова стоматолошка столица: Дечја стоматологија Министарство здравља и Општина Нова Варош су у протеклих пар месеци локалном Дому здравља донирали опрему вредну преко 3.000.000 динара. Савремена медицинска апаратура користи се за потребе служби гинекологије, педијатрије, дечје стоматологије, опште праксе, хитне помоћи и лабораторије, а захваљујући новој опреми, у нашој здравственој установи знатно ће се подићи квалитет здравствене заштите житеља златарског краја –каже директор Дома здравља у Новој Вароши др Бранко Поповић. Према Поповићевим речима, Општина је Дому здравља даривала опрему у вредности од преко 1,5 милиона динара. Запослене у Служби за здравствену заштиту жена, у којој се годишње обави близу 12.000 прегледа, најпре је још крајем прошле године обрадовала донација два апарата – кардиотографа и микроскопа за цитолошку амбуланту, као сет од стотинак гинеколошких инструмената. -Ове године смо уз подршку локалне самоуправе интезивирали процес опремања гинекологије. Купљена је нова гинеколошка столица за прегледе и сва пратећа опрема са лед рефлектором. Реч је о мултифункционалној опреми захваљујући којој ће суграђанке имати комфорније и лакше прегледе, а лекари квалитетније услове за рад и интервенције. Колико нам је ова донација била неопходна најбоље илуструје податак да је доскорашњи гинеколошки сто стар близу четири деценије. План је да инвестициони циклус у ову службу и њену модернизацију ускоро завршимо набавком најсавременијег дигиталног видео-колпоскопа. Средства ће обезбедити Министарство здравља- каже др Поповић. И готово све друге службе при локалној здравственој установи добиле нову опрему. Тако је Дечја стоматологија од недавно богатија за стоматолошку столицу, чију је набавку вредну око 1,5 милиона динара, финансирало Министарство здравља. Реч је о стоматолошкој јединици најмодерније генерације, опремљеној и свим пратећим инструментима и лед лампом, а чија би употреба требало да у значајној мери утиче на развој превентивне дечје стоматологије. Из општинског буџета је допуњења и медицинска опрема за Службу хитне помоћи, којој је додељено 12 специјализованих торби и сетови помагала за потребе ургентних стања, по један нови ЕКГ апарат добили су диспанзер за децу и општа пракса, а у употреби је и савремени апарат за испитивање плућне функције. Новом апаратуром може се похвалити и лабораторија, у којој су инсталиране две комфорне столице за “вађење” крви. Руководство Дома здравља , има амбициозне инвестиционе планове и за наредну годину. -У првом плану биће пројекат замене кровне конструкције на старом објекту ДЗ, а за средства ће се аплицирати на јавним позивима Министарства здравља-кажу у овој установи. ДВА НОВА ВОЗИЛА: Осим улагања у медицинску опрему, Министарство здравља и Општина Нова Варош обезбедили су средства од око 4.000.000 динара за набавку два нова возила. Реч је о путничком аутомобилу марке “Дациа дастер” и специјализованом возилу са седам седишта. Први је теренац захваљујући коме ће се брже и ефикасније стизати и до најудаљенијих планинских предела, а други је намењен за превоз пацијената на хемодијализу. Тренутно, иначе, на подручју нововарошке општине има петнаестак пацијената оболелих од хроничне бубрежне слабости и сви они три пута седмично одлазе на терапију хемодијализе у суседно Пријепоље.


Quote: Када лепо на њиховој трибини буду имали бар једну српску заставу, и један транспарент, са четри слова СССС, онда ћемо моћи већ нешто да причамо, да се разумемо батице. Немам ја ништа против тог стадиона него против оних који воде тај фудбалски клуб. Ко си ти да ти ја верујем. Ја само верујем својим друговима из Новог Сада. Чак су ти твоји Навијачи на неком фестивалу пива, чини ми се у центру Новог Сада напали клинца од 16 година због мајице skrewdriver, и убили бога у њему, да их је мој другар хтео да туче те дегенерике , и како ми је причао те издајнике спасила милиција, иначе би добили батина. А ти дегенерици што су тукли тог малог, и то њих 6 су били у тренеркама, а не у чизмама, и неки ред скинси. Како ми каже то није једини случај каже ми да се исто то десило пре тога, када су нападнута 4-5 наших од њих двадесет. Углавном многи ми причају како се крећу у великум групама по граду, и траже навијаче, и скинсе. Па ти твоји навијачи иду у Црну Кућу, и да их је видео у суботу како излази њих 20 - 25, и певају навијачке песме Војодине. Претпостављам да Чанак и газда клуба плаћају неке да шире аутономашке идеје, и да воде навијаче за те идеје да се остварују. Не да претпостављам, него знам за то. Па за ПТТБ, у центру града је било на стотине навијача, ако не и хиљаду, а ПТТБ је антифа бенд, а певач је носио дрес Воше. Откуд толко навијача на антифа свирци. Оћеш ја да ти кажем, били су тамо зато што их је позвао Перовићев син, Зека, и други који имају ауторитет на трибини. Претпостављам да су само 20% њих аутономаши, али што дозвољавају да та мањина води већину. А што се тиче ГЕЈ параде што је требала да се одржи, ти навијачи нису дошли због педера, него да туку друге навијаче. Иди на сајт дневних новина "дневник", и видећеш линк за твој сајт Ф.К.Војводина. Одакле клубу таква сарадња са тим дневним новинама да ја тебе питам? А у тим новинама се могло наћи пре дан два, како "неонацисти"(како нас већ зову) прете навијачима Војводине, тако нешто одприлике, што сам чуо од мојих другова. Мислиш што си из Новог Сад па да можеш нас да лажеш. Ја друже живим 50 км од НС-а па бар знам шта се дешава, а ти као не знаш. Немој да лажеш ов 2afd 76;е људе. А пошто видим да си из НС-а и навијаш за Вошу, поздрави оног Зеку што је носио дрес Војводине док је учествовао у маршу за време ЕХИТ - а, под чувеним именом "сви различити сви једнаки" А кад буде Воша играла са Звездом и Партизаном у Новом Саду, идем на обе утакмице, само због тих сепаратиста што наше људе туку кад су већина, тако да предлажем да сви навијате за клубове који играју против ФКВ, и на трбини. А они који живе у НС-у нек се друже са Звездашима и Гробарима, и нек им помогну увек ако су у питању аутономаши. Свака част онима који нису аутономаши, али ако ће да вам Зека, и његови другари да праве ред на трбини, онда покажите колко волите свој ФКВ, и избаците тај сепаратистички шљам са трбине, преко којих Чанак делује. Ти сепаратисти су ових дана од Суботице, па све до Ниша постали главна тема. Ово наравно није све. Најбитније се чува између свих нас искрених српских националиста. А ти ЗОЗ си дошао овде из зле намере, и иди тамо код својих другара што су ти рекли шта да кажеш!!! Дошао си на форум и све теме су ти на страним секцијама како би ти прошла модерација, претпостављам да вас има доста таквих. Па кад си почео овде да пишеш, одма си почео да пишеш о педерима, а знам и због чега. Аутономаши марш напоље! Војводина - Србија!


Датум: четвртак, 02 јануар 07:00 - 18:30 Новогодишњи успон на врх Трем (1810 м) на Сувој планини Четвртак, 02.јануар 2020.године На Трем се пењемо из правца Бојаниних вода, добро познатом стазом преко Љубине чесме и превоја Девојачки гроб, који раздваја врхове Трем и Соколов камен. Окупљање учесника је код планинарског дома „Студенац“ на Бојаниним водама (надморска висина 864 м) у 9:00 часова. На успон се креће у 09:15 часова, након што се захвати вода на оближњем извору Бојанине воде. Време поласка на успон одређено је тако да до 9 часова на Бојанине воде пристигну и учесници који се определе да корите сопствени превоз, и учесници који ће користити приградску аутобуску линију Ниш – Горња Студена. Овај аутобус полази са помоћне аутобуске станице у 07:00 часова, а успут стаје у центру града, код основне школе „Вожд Карађорђе“, код Градске болнице, на Трошарини... Карта до Горње Студене стаје 100 динара. Аутобус стиже у Горњу Студену у 07:40 часова, те учесници нешто пре 9 часова, после 5 км хода путем, долазе на Бојанине воде. Учесници који долазе сопственим превозом, морају рачунати да ако на путу има снега, можда неће моћи возилилма да дођу до самог дома „Студенац“. Уколико је пут чист, без снега, ови учесници возила могу оставити на паркингу код дома „Студенац“. Од Бојаниних вода, најпре се лагано, широком стазом, пењемо до Љубине чесме (1030 м), одакле стаза постаје стрмија, назива се „краљев пут“ и води до превоја Девојачки гроб (1318 м). После дужег одмора на превоју, полазимо на врх Трем, обележеном стазом, а на првенац Суве планине излазимо између 12:45 и 13:00 часова. На врху ћемо се одморити тридесетак минута, фотографисати, ужинати, и истом стазом се спустити. Предвиђено је да се на Бојанине воде вратимо између 16:00 и 16:30 часова, после чега ће довољно времена за силазак до Горње Студене имати они учесници који се враћају за Ниш аутобусом, који полази из Горње Студене у 18:00 часова. Укупна дужина стазе је, за учеснике који полазе из Горње Студене и враћају у ово село – 24 км, са висинском разликом од 1400 м у успону и исто толико у силаску. Раздаљина од Бојаниних вода до Трема и назад је 14 км, а висинска разлика је 950 метара у успону и исто толико при силаску. Храна је из ранца, воде има само на извору Бојанине воде, те препоручујемо да учесници код себе имају најмање 2 литра воде. Потребно је опремити се за планинарење у зимским условима и бити спреман за кретање по снегу, за хладно и ветровито време. Зато треба носити квалитетне планинарске ципеле, користити штапове за ходање, камашне, обући се слојевито, носити капу и рукавице, наочаре за сунце, резервне чарапе, преобуку. Пријављивање није потребно, учесници се окупљају на Бојаниним водама.


Миломир Савчић, предсједник БОРС-a: Циљ им је да криминализују цијелу Војску Републике Српске - БОРС Миломир Савчић, предсједник БОРС-a: Циљ им је да криминализују цијелу Војску Републике Српске Оптужница против мене је подигнута због неколико разлога, али ниједан није заснован на истини и праву. Савјест ми је апсолутно чиста. Миран сам. Моја снага је у истини и увијек сам спреман да, ако треба, својом слободом платим слободу свих осталих Срба, само да више никада нико невин не буде оптужен или осуђен пред тим такозваним Тужилаштвом и Судом БиХ. Рекао је то за “Глас Српске” предсједник Борачке организације Републике Српске (БОРС) Миломир Савчић, против којег је Тужилаштво БиХ подигло оптужницу због, како је наведено, помагања у злочину у Сребреници. Савчић каже да је дуго знао да се спроводе одређене истражне радње, али је био увјерен да од тога неће бити ништа. – Рачунао сам да ће, у истражном дијелу поступка, бити обустављено, тако да сам, благо рећи, изненађен, као и моји пријатељи који се годинама баве истраживањем Сребренице и који су били и заступљени у предметима гдје су наши људи осуђени пред Међународним кривичним судом. Један од њих је адвокат Питер Робинсон, који је послао и-мејл у којем пише: “Шокиран сам”, а он је експерт за Сребреницу. Сигурно је да је шокиран, јер зна сваки детаљ дешавања. Ни ја ни моја јединица нисмо урадили ништа што би представљало повреду конвенције која штити људе у рату, посебно ратне заробљенике. Када знате да се ништа није десило од онога што вам стављају на терет, имате горак и мучан утисак и постављате питање зашто је до тога дошло – рекао је Савчић. ГЛАС: Који одговор на то имате Ви данас? САВЧИЋ: Мислим да има више разлога. Без устезања сам критиковао рад Тужилаштва БиХ, а то ћу и наставити. Наставићу борбу и у мом предмету и у другима. Никада нисам оспоравао да буду кажњени они који су одговорни за оно што се стварно десило. Међутим, потпуно невини људи су осуђени и то на дугогодишње казне затвора. Могу само да претпоставим како се осјећају, како то доживљавају и како ће вјеровати у правду и правичност, истину, будућност и помирење. Вјероватно је један од разлога и што сам био шеф истражног тима код предсједника Радована Караџића, али и због позиције на којој се сада налазим. То је намјера да се преко предсједника Борачке организације, прво мог претходника и колеге Пантелије Ћургуза те мене криминализује читава војска, јер иду редом да прикажу да је Република настала, не борбом за слободу, него чињењем злочина. Ако желе да буду истинске правосудне, институције морају бити непристрасне, професионалне те радити на основу чињеница и материјалних доказа. ГЛАС: Тврдите да имате чисту ратну прошлост и да се нисте налазили на мјесту злочина, како стоји у оптужници. Дио оних који су реаговали на Ваш случај кажу да Тужилаштво БиХ наставља онако како је, према оцјенама званичника РС, радио у своје вријеме Хашки трибунал. Шта Ви кажете? САВЧИЋ: Мој пријатељ Горан Петронијевић је тај суд у Сарајеву, нажалост и дјелимично у Београду и Загребу, назвао трибуналчићима. То је преписана методологија. Ја сам рјешењем Секретаријата Хашког трибунала постављен за шефа истражног тима у предмету првог предсједника Српске. Да ли је неко мисли да ће тамо аматери, без претходне провјере, поставити било кога на такву позицију. На почетку рада Хашког трибунала сам имао статус осумњиченог. Кроз истрагу су увидјели да ни ја, ни било ко из моје јединице никакве везе немамо са било чим што се доље десило. Истина је да се нама 13. јула предао већи број припадника 28. дизије. Претходно су нас напали тога дана у пријеподневним часовима. Поподне су сви, аутобусима, камионима, по наређењу команданта Главног штаба, пребачени на другу локацију, предати другој јединици и тиме се завршава сва улога сваког појединца. Када пратите ту хронологију и дођете до данас, закључак је да нама желе да забране да се бранимо. Не смијемо да предузимамо легалне и легитимне војне акције. Заробљавање непријатеља је легална војна радња. То не може да оспори ниједан закон на свијету. И још један детаљ. Око поднева тог 13. јула патрола холандског батаљона УНПРОФОР-а, враћајући се са задатка према Поточарима, упала је у ватру муслиманских снага. У наш објекат се склонила и тражила заштиту. Они су нам крунски свједоци, као и многи други. Имају и свједоци да смо пружали прву помоћ рањеним припадницима 28. дивизије. Нађите ми један примјер у протеклом рату да је то друга страна урадила. ГЛАС: На чему ћете базирати одбрану, ако се уђе даље у процес? САВЧИЋ: Јасно ћу, ако дође до тога, рећи судијама и јавности да сам ту јер сам невин. Зато што сам можда још наиван и вјерујем у правду и правично суђење. Да се нешто другачије десило, нисам ваљда луд да би сједио овдје и чекао. Умјесто барем признања да је ово један од свијетлих примјера у рату, у којем је било, нажалост, свега и свачега и са једне, друге и треће стране, и то се чак санкционише. Не знам како ћемо даље. И ово што покушава да се наметне закон о забрани негирања геноцида је покушај да се тај догађај прогласи догмом. Савчића терете за “злочин почињен у вријеме широког и распрострањеног напада ВРС и полиције на становништво заштићене зоне УН Сребреница, у својству команданта 65. заштитног моторизованог пука (ЗМТП) Главног штаба ВРС, у чијем саставу је био и батаљон војне полиције, да је од 11. до 15. јула 1995. на подручју Нове Касабе, свјесно пружио помоћ осталим члановима удруженог злочиначког подухвата Ратку Младићу те другим”. Терете га да је планирао, командовао и надзирао активности 65. ЗМТП ВРС и војне полиције приликом заробљавања и заточеништва више стотина мушкараца бошњачке националности на више локација на подручју Нове Касабе те њиховом незаконитом заточењу, злостављању и убиствима. by Tihomir Milašin on 7 јануара, 2020 in НАСЛОВНА Previous Entry: Политички обрачун уз помоћ правосуђа Next Entry: Миломир Савчић: Тужилаштво БиХ диже оптужнице због норме као да цијепа дрва


text: Промоцији су присуствовали министар одбране Драган Шутановац, државни секретари, начелник Генералштаба Војске Србије генерал-потпуковник Милоје Милетић са члановима колегијума, личности из културног и јавног живота, бројни гости и представници медија. Министар одбране Драган Шутановац истакао је да се појавила потреба да се Војска Србије домаћој и међународној јавности представи монографијом која ће садржати нит онога што је урађено и онога што ће се тек радити. Он је подсетио да је Војска Србије у доба својих зачетака била професионална и да је данас поново професионална. Сви они који данас критикују професионализацију, према речима министра одбране, морали би да пронађу и речи критике према историји на коју смо сви поносни. Шутановац је рекао да су већ општа места постале оцене да је реформа система одбране успешна као и да је на глобалном нивоу Војска Србије препозната као војска мира и партнерства, али да очекује да медији о томе више извештавају. Он је набројао посете представника најмоћнијих држава и њихових војски као сведочанство респекта које они имају према Војсци Србије. Министар је подсетио и на реформу војног школства које поново образује кадете и официре из разних земаља. Министар је, том приликом, истакао да је у резолуцији Европског парламента реформа система одбране оцењена изузетно повољно, „без зареза“ и неких додатних захтева. Он је рекао да није новост да се грађани интересују за приступање професионалној Војсци, али да је потпуна новост податак да је данас, неколико дана после јавног позива за добровољно служење војног рока, пријављен двоструко већи број кандидата него што Војска потражује. То је одговор свима, поручио је Шутановац, који су прижељкивали да реформе не успеју и да тај неуспех доживе као сопствени успех. Министар је рекао да је успех Министарства одбране успех свих оних који верују у Србију и њену војску. Он је нагласио и да монографија која је данас представљена није ни у једном сегменту политички обојена, него се бави искључиво припадницима Војске. Државни секретар Весић је, говорећи о монографији, рекао да је изузетно значајно што она обухвата историју српске војске од средњег века до данашњих дана, што ово дело чини јединственим. - Српски војник је оно по чему је српска војска била, али и остала, препознатљива, чак и у ситуацијама када наша армија није имала најсавременију опрему и наоружање. Управо у томе је квалитет српске војске, а српски војник је њена основа - нагласио је државни секретар илуструјући своју оцену записима припадника страних армија о подвизима наше војске и њених припадника током ратова који су обележили претходно столеће. -Не можемо градити будућност, истакао је он, ако немамо прошлост, јер је наша будућност осликана у прошлости, али је такође, јако битно напоменути да се будућност не може градити ако сте заробљени у прошлости. Он је изразио уверење да је Војска Србије у протеклих неколико година управо пронашла тај баланс, јер се ослања на сјајну традицију, а да се с друге стране, модернизује и професионализује и израста у модерну армију. Државни секретар Весић, је такође, подсетио на важне моменте у погледу реформе система одбране које су обележили претходну годину, посебно истичући доношење нормативног правног оквира први пут од успостављања самосталне државе и завршетак професионализације српске војске. Према речима коаутора мр Душана Бабца, када треба да се обради тако широка тема, аутор је на слатким мукама, имајући у виду пре свега наше историјско наслеђе. Он је истакао да се определио за принцип изношења елементарних историјских чињеница, без сувишних коментара и са обиљем илустрација. - Оно што српску војске карактерише од најранијих дана до данас је да је она била окренута европским токовима у погледу организације, а када је било потребно прилагођавала их својим потребама и могућностима – рекао је Бабац. Рецензент монографије бригадни генерал проф. др Митар Ковач истакао је рад др Зорана Весића и мр Душана Бабца као актуелан и значајан за систем одбране и Војску Србије те као репрезентативан извор информација о историјским коренима, развоју и стању Војске Србије данас. - Настала је у време завршетка кључних организационих промена система одбране и у времену потпуне професионализације Војске Србије. У нашој земљи није постојала студија или монографија у којој је приказана једна свеобухватна историјска димензија и вертикала развоја српске војске од времена успостављања српске државности па до презентовања Војске Србије данас – рекао је генерал Ковач. - Посебан квалитет монографије Војске Србије, оценио је Ковач, огледа се и у томе што су аутори успели да на примерен и атипичан начин споје традиционално и савремено, како у погледу текстуалног тако и у домену визуелног израза и избора слика, скица и графика које илуструју одређени историјски период и суштину стања у друштву, као битну димензију односа државе и њених институција према Војсци. Монографија обухвата: предговор, два дела и литературу. Обима је 288 страна, а иста садржи и велики број историјских фотографија, као и слика из новијег периода, којима се приказују неке кључне активности из живота и рада команди и јединица Војске Србије. Однос између делова монографије успешно је избалансиран уз примерен избор питања за опис историјске и савремене димензије Војске. У предговору који је дао министар одбране Драган Шутановац исказана су основна опредељења и достигнућа у процесу реформе система одбране и професионализације Војске Србије. Посебно је наглашена веза и значај традиционалног у модерном контексту и схватању места и улоге Војске у заштити националних интереса на један савремен и међународно прихватљив начин. Први део монографије носи назив Историја Војске Србије и написан је на 134 стране. У том делу дате су концизне и јасне информације о стању државе, народа и Војске у различитим историјским периодима као што су: Српске средњевековна држава, Српски устанци, Милошева војска, Уставобранитељи, Михаилова народна војска, Независна Србија, Југословенска Војска, Други светски рат - отпор и Послератни развој. Други део монографије под називом Војска Србије данас написан је на 122 стране. У том делу дате су суштинске информације о основним реформским дометима у процесу професионализације у складу са одлукама утврђеним законом и стратегијским документима. У другом делу монографије обраћена су следећа питања: доктрина војске, Генералштаб, копнена војска, ваздухопловство и противваздухопловна одбрана, Гарда, Војна полиција, Специјална бригада, обука у Војсци Србије, службе безбедности, опште и логистичке службе, војно школство, војно здравство и војска у мировним мисијама. У свим питањима другог дела Војска Србије је приказана као национална институција која је у тешким годинама друштвеног развоја успела да досегне циљеве које је пред њу поставило државно руководство. Генерал Ковач је нагласио да су презентованим информацијама о стању Војске Србије данас аутори истакли ефекте тог процеса, који су у широј друштвеној јавности наишли на разумевање и довели до препознавања Војске у друштву и међународној јавности као стабилне и уређене националне институције од посебног друштвеног поверења. Војска Србије је успела да се на модеран начин представи органима законодавне и извршне власти, као и да на транспарентан начин нуди информације од јавног значаја у функцији изградње савремених цивилно-војних односа. Према Ковачевом мишљењу, успостављена је и адекватна димензија превазилажења идеолошких антагонизама ослободилачких покрета из Другог светског рата, равногорског и партизанског покрета. Аутори су и на тај начин поручили да садашње и будуће генерације припадника Војске не би требало делити ни по каквим основама, па ни по основу тога којим војскама су припадали њихови преци. Рецензент је заслуге за издавање монографије приписао и Медија центру „Одбрана“, Војној штампарији и стручном уређивачком тиму. ОДГОВОРИ НА НОВИНАРСКА ПИТАЊА На питање новинара о организацији предстојећег самита начелника генералштабова Натоа у Београду, Шутановац је рекао да је велика част што ћемо бити домаћини једног од највећих скупова на свету те врсте у овој години на коме ће присуствовати, према најавама, 69 делегација из земаља чланица Нато и програма Партнeрство за мир. Он је подвукао да ће то бити прилика да се потврде војни капацитети Србије, али и могућности земље да организује тако велики скуп. Шутановац је одбацио шпекулације о уступању оштећене зграде Генералштаба Телекому и рекао да ће Министарство одбране настојати да тај комплекс прода за новац који би се утрошио на изградњу нове зграде за потребе Министарства одбрaне и Генералштаба на Бањици. Он је поручио да нико не може да рачуна да од Војске узме било шта уколико за узврат не нуди или новац или некретнине. Шутановац је, коментаришући јучерашње окупљање испред касарне „Грошница“ у Крагујевцу рекао да Министарство тај објекат није уступило, него ће за узврат добити око шест милиона долара од чега ће се купити више од 20.000 квадратних метара најсавременијег магацинског простора који је неопходан Војсци Србије. На питање да ли је Србија и даље заинтересована за куповину авиона од Босне и Херцеговине, Шутановац је рекао да такво занимање и даље постоји по сличном моделу како је то учињено са Црном Гором са којом је обављена размена имовине. Он је истакао да ће се ово године озбиљније разговарати о том питању јер једино Србија има могућност да користи летелице које би у супротном отишле у старо гвожђе. Он је нагласио да о томе треба да се постигне политички договор лидера у БиХ.


Саурон — Википедија, слободна енциклопедија Саурон у филму „Дружина прстена“ Мрачни Господар, Непријатељ, Волшебник Саурон је лик из романа епске фантастике Џ. Р. Р. Толкина. Он је секундарни антагониста у „Силмарилиону“ и главни у трилогији „Господар прстенова“. Такође се спомиње у „Хобиту“ и збирци Толкинових есеја, „Незавршеним причама“. 1.2 Прво раздобље 1.3 Друго раздобље 1.3.1 Прстенови Моћи 1.3.2 Пад Нуменора 1.3.3 Рат Последњег савеза 1.4 Треће раздобље Саурон је био један од Мајара, бесмртних бића који су у Арду дошли заједно са Валарима не би ли им помогли да је припреме за долазак деце Илуватара (Вилењака и Људи). Најпре је био потчињен Аулеу и био је вешт занатлија. Међутим, брзо је прешао у службу Мрачног Господара Мелкора, касније названог Моргот, и постао његов најмоћнији и најоданији следбеник. Мелкор је био истог порекла као и Валари, али им се супротставио и настојао да уништава њихов рад и да загосподари Ардом. Притом је завео и потчинио многа бића, међу њима и Саурона. Прво раздобље[уреди] Прва Морготова тврђава била је Утумно. Он је такође подигао и оружарницу Ангбанд, којом је у његово име управљао Саурон. Валари су, у време буђења Вилењака, заратили против Моргота и разрушили Утумно. Саурон је избегао судбину свог господара, који је био заробљен у Валинору (земљи Валара). Моргот је тамо провео три доба пре него што је помилован и ослобођен. Међутим, брзо се вратио старим плановима о освајању Арде, те је пребегао назад у Средњу земљу, где се утврдио у Ангбанду. Призвао је све своје старе слуге и Саурон се поново нашао у његовој служби. Саурон је временом постао моћан чаробњак, господар сенки и утвара. Током ратова Вилењака и Моргота, изграђена је тврђава Минас Тирит на Тол Сириону, која је служила за надгледање и одбрану од изненадног напада Мрачног Господара. Чувар те куле био је Ородрет, брат Финрода Фелагунда. Саурон је, међутим, заузео Минас Тирит и протерао Ородрета. Претворио ју је у Морготову осматрачницу и наставио да борави у њој заједно са вукодлацима чији је био господар. Саурон је имао значајан удео у причи о Берену и Лутијени. Берен је био потомак једна од три куће Људи који су помагали Вилењацима у борби против Моргота. У то време, од те куће остали су само он, његов отац Барахир и још једанаест пратилаца. Саурон је имао задатак да их пронађе и уништи. Успео је да зароби једног од њих, Горлима, и на превару га навео да открије пребивалиште своје дружине. Моргот је тада послао своје Орке на место које му је пренео Саурон, и они су побеили све Људе осим Берена, који је побегао у вилењачку шуму Доријат. Тамо се заљубио у Вилењакињу Лутијену и затражио њену руку од Тингола, њеног оца. Тингол, који се противио том браку, задао је Берену немогућ услов, да му донесе један драгуљ Силмарил из Морготове круне. Берен је пристао и затражио помоћ од вилењачког краља Финрода Фелагунда. Међутим, док су пролазили поред Сауронове куле, били су примећени. Ту се одиграла битка између Финрода и Саурона, који су кроз песму бацали чини један на другог, све док Вилењак није попустио и пао пред Сауронов трон. Тада су Берен, Финрод и њихови пратиоци били бачени у тамницу, где је вукодлак с времена на време прождирао једног од њих. Саурон је на тај начин желео да сазна њихове намере и идентитет. Лутијена је отишла из Доријата у покушају да помогне Берену. Када је стигла до Сауроновог острва, само је још он остао жив у тамници. Лутијена је запевала песму моћи како би натерала Саурона да јој се преда, али он је слао вукодлаке да је убију. Међутим, са Вилењакињом је био Хуан, ловачи пас из Валинора, који је једног по једног побеђивао. На крају је сам Саурон узео обличије вукодлака и борио се са Хуаном, али је био надвладан и приморан да преда острво Лутијени. Друго раздобље[уреди] Прстенови Моћи[уреди] Након Морготовог пада и протеривања из Арде, Саурон се пред гласиком Валара Еонвеом покајао за своја дела, али није желео да оде у Валинор и чека на осуду, већ се сакрио у Средњој земљи. Тамо је провео доста времена пре него што је одлучио да је сам покори, помисливши да су Валари заборавили на њу. Настојао је да натера Људе и (нарочито) Вилењаке да ступе у његову службу, али су га Узвишени вилењачки краљ Гил-галад и Полувилењак, господар Елронд, гледали са сумњом. Међутим, другде у Средњој земљи је радо прихваћен и био је знан као Анатар, Господар Дарова. Тада је још могао да се приказује у племенитом и мудром обличију, и тако успео да завара све осим најопрезније. Саурон је навео Вилењаке, посебно њиховог најпознатијег ковача Келебримбора, да створе Прстенове Моћи и давао им савете при раду. Међутим, тајно је сковао Јединствени Прстен, помоћу кога је могао да влада свим осталим Прстеновима и тако њихове носиоце потчини својој вољи. У Прстен је унео много своје моћи, снаге и воље. Сауронов Јединствени Прстен Међутим, чим су Вилењаци открили шта је урадио, скинули су своје Прстенове и сакрили их. Саурон је тада, схвативши да неће моћи на тај начин да их покори, кренуо у отворени рат против њих. Захтевао је да му сви Прстенови буду предати, пошто су направљени по његовим саветима и имали су велике моћи. Године 1695. другог раздобља[1] Саурон је напао области Ерјадор и Ерегион заједно са војском Орака и других створења потеклих из Морготове војске. Иако су му се супротставили вилењачки господари Елронд и Келеборн, Саурон је стигао до ковачнице, заробио Келебримбора и узео девет Прстенова. Затим му је Келебримбор на мукма рекао где су још седам, али за најмоћнија и највреднија три, Нарју, Нењу и Виљу, није хтео да открије локацију. Саурон га је у бесу убио и хтео да уништи Елрондову војску, али су га у томе спречили Патуљци из Морије, који су заратили против њега. У наредним годинама Саурон је заузео цео Ерјадор и покушавао да освоји Линдон, јер је веровао да се тамо налазе Три Прстена. Међутим, Вилењацима је стигла у помоћ војска Нуменора, острва које се налазило на западу Средње земље и где су живели краљеви Људи. Сауронова војска је потпуно поражена и протерана у његову земљу Мордор. У међувремену, он је девет Прстенова део Људима, а седам Патуљцима. Људи су потпали под власт Прстенова и постали Сауронове слуге по имену Назгули. Патуљке није било тако лако придобити, али у они постали врло похлепни за благом, што је само по себи изазвало довољно зла, а касније је Саурон повратио неке од седам Прстенова. Три Прстена које су поседовали Вилењаци Саурон никада није нашао нити поседовао, и они су остали скривени до његовог пада. Пад Нуменора[уреди] Саурон је замрзео Нуменорејце због њиховг помагања Вилењацима и желео је да загосподари градовима које су основали на обалама Средње земље. Нуменорски краљ Ар-Фаразон је због тога тамо довео своју војску. Саурон је, видевши њихову моћ, одлучио да им се не супротставља и заклео се краљу на верност. Ар-Фаразон га је повео са собом у Нуменор. Како су године пролазиле, Саурон је стекао огроман утицај над краљем. Говорио му је да треба да присвоји вечни живот који имају Валари и Вилењаци а који је од Људи одузет. Такође је навео већину Нуменорејаца да обожавају таму и изградио храм посвећен Морготу, где су жртвовани краљеви противници. Саурон је у потпуности загосподарио Ар-Фаразоном, и он је пристао на сечу Белог Дрвета, које је било дар од Валара, и одлучио да нападне Валинор. Док су краљеве флоте ишле ка западу, Саурон је остао у Нуменору. Међутим, Валари су, видевши да Нуменорејци долазе и поред свих упозорења, призвали Илуватара који је отворио процеп у мору. У њега су пропале све нуменорске лађе, што је и била намера Сауронова. Међутим, он није претпоставио колики ће бити гнев Валара, и није схватио да ће и Нуменор бити уништен. Он је такође пропао у процеп, али како је био бесмртно биће, његов дух је преживео и вратио се назад у Мордор, где је обновио своју снагу. Тада је Саурон изгубио способност да се другима приказује као племенит и мудар. Рат Последњег савеза[уреди] Неки Нуменорејци су одбили да нападну Валаре и побегли у Средњу земљу, тако да нису доживели уништење. Њихов вођа је био Елендил, заједно са својим синовима Изилдуром и Анарионом. Они су се спријатељили са Вилењацима и основали утврђења за ратове против Саурона. Он је почео да окупља војску, у којој су били Људи са истока и неки из Нуменора, који су потпали под његову власт. Елендил и Гил-Галад су основали савез Вилењака и Људи, и напали Мордор. Опсада је трајала седам година, и Саурон је покушавао да се пробије, али није успевао. На крају је он сам изашао на бојно поље, и борио се против Гил-Галада и Елендила, обојицу их убивши. Изилдур је, међутим, узео крхотину мача свог оца и одсекао Јединствени Прстен са Сауронове руке. Како је толико много његове моћи било везано за Прстен, Саурон је изгубио тело и у облику сенке побегао са бојног поља. Битку су добили Људи и Вилењаци, и тим догађајем је завршено друго раздобље. Треће раздобље[уреди] Застава Мородра са Сауроновим Оком Изилдур није хтео да уништи Сауронов Прстен, јер је тај предмет имао изузетно привлачну моћ над оним ко га носи. Да је то учинио, Саурон никада не би могао да поврати своју моћ и био би заувек побеђен. Изилдура су убили Орци приликом Битке на Радосним пољима, а Прстен је упао у реку Андуин, где је био око 2500 година[1]. Саурон се после скоро 1000 година[1] вратио са истока где је боравио и у облику сенке настанио у Зелен-шуми, која је добила назив Мрка шума. Сенка је помрачила дрвеће, а многа зла створења су настанила пределе око Дол Гулдура, Сауронове тврђаве. Ипак, нико од Вилењака није претпоставио да је то он и звали су га Волшебник. После дуго времена га је открио Гандалф, један од Истара које су Валари послали у Средњу земљу знајући да Саурон још није поражен. Саурон је побегао од њега из шуме 2063. године трећег раздобља[1], али се вратио готово четири стотине година касније и наставио да јача. Гандалф је инсистирао да се Дол Гулдур нападне пре него што непријатељ постане превише јак, али му се дуго супротстављао Саруман, још један од Истара, који се надао да ће сам моћи да пронађе Јединствени Прстен, за којим је Саурон такође трагао како би повратио своје моћи. Дол Гулдур је коначно нападнут 2941. године[1], али Саурон се вратио у Мордор, где је поново подигао кулу Барад-дур и настанио се у њој. Јединствени Прстен су петсто година раније нашли припадници рибарског народа, Смеагол и Деагол. Смеагол је убио свог пријатеља због Прстена и побегао у Маглене планине, где се дуго крио као створење Голум. Прстен је током свог путовања случајно нашао Хобит Билбо Багинс, а када је Гандалф то открио, одлучено је да он мора да се однесе у Мордор и уништи се у ватри из које је потекао. Тај задатак преузео је Билбов нећак Фродо. Саурон је кренуо у нови рат против Људи, придобивши на своју страну Сарумана. Опседао је Гондор, краљевство Људи, али је поражен упркос много већој војсци. Последњи господари Људи, предвођени Изилдуровим наследником Арагорном и Гандалфом, су дошли до Капије Мордора не би ли направили диверзију и дали Фроду времена да уништи прстен. Тај циљ је на крају и постгнут. Саурон је изгубио све своје моћи и уздигао се изнад Мородра у облику сенке, али није имао снаге и однесен је ветром. То је био последњи пут да је виђен на свету. Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=Саурон&oldid=11652810” Ова страница је последњи пут уређена на датум 24. фебруар 2016. у 06:56 ч.


Потврђено да је 1.300 Гватемалаца жртвовано у експериментима лекара америчке морнарице непосредно после Другог рата Јавна здравствена служба америчке морнарице „жртвовала” је најмање 1.300 Гватемалаца у такозваном истраживачком раду „за добробит оболелих од венеричних болести”. Језива истина о догађајима из 1946-48. откривена је случајно прошлог октобра а прошлог викенда је и званично потврђена у извештају Биоетичке комисије основане на захтев председн 127f 80;ка САД. Жртве, махом особе проблематичног социјалног статуса, подвргаване су попут лабораторијских заморчића експериментима лечења од сифилиса и гонореје – без њиховог знања и сагласности. Заведено у америчким правосудним аналима под заједничким именитељем „Сифилис-експеримент”, документе о експериментима је у архивама пронашла Сјузан Реверби, научна сарадница Велесли колеџа у Масачусетсу. На лични захтев председника Барака Обаме формирана је Биоетичка комисија која је пола године истраживала злочине научних сарадника јавне здравствене службе (ПХС) у Гватемали после Другог светског рата. „Ако се првобитно веровало да је реч о научно-истраживачком подухвату у коме је у ’појединачним случајевима’ дошло до кршења етичких начела струке, сада се зна да су амерички ме 3ffa дицински стручњаци свесно кршили сва етичка правила”, пише Ројтерс у извештају о дводневним расправама минулог викенда. „ Користили су ’експерименталне методе’ упоредиве са праксом озлоглашеног нацистичког доктора Јозефа Менгелеа”, коментарише хамбуршки „Шпигл”. Људи-заморчићи (постоји и жаргонски израз „хумани заморчићи”)одабрани су за експерименте а да нису знали о чему је реч. Неретко су били „наговорени” – уз одговарајућу принуду. Ко су биле жртве? Припадници најнижег социјалног сталежа, затвореници, војници-дезертери, проститутке, ментално оболели... Најпре би им била убризгана сифилистична крв, а потом су били подвргнути „опсервацијама ” – уз одговарајући третман антибиотицима (пеницилин) или без третмана. Потресан је случај пацијенткиње заведене под шифрираним именом Берта: на самрти, намерно инфицирана од сарадника истраживачког тима, подвргнута је „финалном експерименту“. По наређењу шефа истраживача, доктора Џона Катлера, испод капака, у усну дупљу и на гениталије нанет јој је премаз гноја гонореје. Међудржавна комисија правника из САД и Гватемале расправља сада о обештећењу потомака жртава, а уследило је и „историјско извињење“ председника Обаме председнику Гватемале Алвару Кому. Случај тиме није окончан. Напротив. Правосудни органи САД су најавили могућност нових истрага у такозваној афери „Таскиџи“: од 1930. све до 1972. припадници афроамеричке популације у савезној држави Алабами инфицирани су вирусима венеричних болести – под изговором лекарског тима да је реч о вакцини... Група америчких конгресмена тражи преиспитивања свих познатих случајева злоупотребе научно-медицинских експеримената. „Шпигл” појашњава да се интересовање америчких конгресмена каналише у два правца. Са једне стране, поставља се питање ко би требало да преузме политичку одговорност. Са друге стране, траже се нови регулативи контроле америчких медицинских лабораторија. Каже се, у духу компромиса, да би тако требало оповргнути сумње дела светске јавности да су и нове велике епидемије заразних болести у смртоносни поход светом вештачки кренуле из сличних лабораторија. М. Казимировић објављено: 02.09.2011. Линк:Свет : Менгелеови наÑ?ледници : ПОЛИТИКÐ? Ево и снимка у вези овога: