text: Египатски суд: Омогућавање виктимизације коптских хришћана | Српскa Православнa Црквa [Званични сајт] Египатски суд: Омогућавање виктимизације коптских хришћана 8. Април 2019 - 15:12 У недељу 17. марта 2019. г. суд у Минији, у Египту, изузео се и повукао се из још два активна случаја који се тичу виктимизације и убиства коптских хришћана. Због овог неочекиваног потеза, оба случаја, који су већ на суду три одн. шест година, морати поново да испочетка покрену суђење, што је процес којем ће вероватно требати неколико година да би се окончао. Раније тог дана она и њен муж су отишли у локалну полицију и жалили се да су малтретирани и да су им муслиманске комшије претили. Полиција је одговорила такође претећи и наредила им да напусте станицу. Неколико сати касније дошло је до напада. Требало је локалној полицији неколико сат да се појави, давајући руљи "довољно времена", како је један хришћански свештеник објаснио, за побуну. Седам хришћанских кућа је такође запаљено. Други догађај се десио јула 2013. када је генерал Сиси избацио са власти председника Морсија и Муслиманску браћу, након масивних народних демонстрација против Морсија 30. јуна. Тада су симпатизери Братства широм Египта протестовали, углавном циљајући коптске хришћане, њихове куће, а посебно цркве, од којих је стотину запаљено или уништено. У оба ова случаја имена и идентитет ових починитеља и убица је свима познат. Заиста, не само што су понижени, него су старија жена и породица убијеног човека одвезени ван својих кућа и сада живе ван својих села због страха од "освете", док њихови прогонитељи слободно живе и шеткају тамо без проблема. Треба имати у виду да чак и у Египту за такве криминалне случајеве обично не треба дуже од три до шест година да се оконча суђење, осим по питању оних који су успели да побегну. Симпатизери Муслиманског братства који су нападали државне институције и државне службенике 2013. године, били су убрзо ухапшени, затим им је суђено, били би проглашени кривим и стотине их је осуђено на смрт. Стога, зашто је требало да прође шест година да би све поново вратило на почетак суђење, да би се решио случај убијеног хришћанина чији су муслиманске убице познате? Зашто је требало да се три године пресуђује случај хришћанске старице која је скинута потпуно гола, коју су ударали и малтретирали и парадирали с њом по улицама? Коментаришући недавне догађаје у вези са суђењем, Адел Гуинди, бивши председник Коптске солидарности, рекао је: "Судски систем у Египту, као и остали стубови система, задојени су фундаменталистичком исламском идеологијом и отуда су пристрасни кад су у питању Копти. Политичко руководство земље не предузима никакве мере за корективне мере и, што је још горе, дозвољава овој идеологији да се обликује и влада друштвом кроз образовање и медије."


source: CulturaX

text: 50 садница белог јасена за Багремару - Omladinske Novine Посади свој хлад! Саднице белог јасена за акцију "Посади свој хлад", њих 10 хиљада за читаву државу, донирала је компанија Air Pollution Solutions. Реализацију акције у нашем граду помогли су Шумска управа Бачка Паланка и Словачки дом. Више информација о Фестивалу еколошког позоришта за децу и младе можете пронаћи на сајту www.fep.org.rs, као и на нашим друштвеним мрежама Фацебоок и Инстаграм.


На локалитету Виминацијум археолози су пронашли породичну гробницу, осликаних зидова, у којој су се сахрањивали припадници вишег сталежа и која је била у функцији од средине трећег па до средине петог века, а у њој и оставу са драгоценостима, изјавио је Бети директор Aрхеолошког института СAНУ и руководилац пројекта Виминацијум Миомир Кораћ. „Приликом заштитних археолошких ископавања на локалитету Виминацијум, на месту изградње новог блока Термоелектране Костолац Б, археолози су пронашли меморију, поџемну гробницу (грч. хyпогеум). Реч је о породичној гробници, у којој су се сахрањивали припадници вишег сталежа, који су себи и својим потомцима могли да омогуће вечни боравак у велелепном објекту украшеном зидним сликарством“, рекао је Кораћ. Према његовим речима, гробница је била у функцији дуже од два века, крстообразне је основе и укупно је имала 11 гробних места, а пронађена је на дубини од 1,80 метра. „У угловима централне просторије налазили су се стубови, који су носили конструкцију изнад централне просторије у виду свода, куполе или крова на две воде. Зидови централне просторије били су осликани. Зидно сликарство је очувано на више места, а тек ће накнадна чишћења и конзервација фресака показати њихов коначни обим. Сликано је природним земљаним бојама а доминирају црвена, бела, окер и зелена боја које чине бордуре као и биљне мотиве“, објаснио је Кораћ. Он је додао да су гробна места била углавном опљачкана након најезде Хуна која се догодила на овим просторима 441. односно 443. године. „Посебна загонетка је да су покојници заливени у малтеру и то је колико знамо јединствен случај у свету у римском начину сахрањивања. Наиме типологија начина сахрањивања на Виминацијуму је толико богата и разноврсна у начину сахрањивања да готово обухвата целокупан начин и ритуал римског начина сахрањивања“, рекао је Кораћ. То није ни чудно, додао је он, имајући у виду да је на Виминацијуму откривено више од 14.000 гробова што је највећи број римских гробова који су икад ископани на територији Римског царства. Пронађена остава златног новца „Током археолошких ископавања изнад и испод пода средишњег дела меморије, нађено је двадесетак бронзаних новчића који су исковани у периоду од средине ИИИ до средине В века. Међу осталим налазима има и делова наруквица од стакла, делова керамичких лампи и посуда, као и стаклених предмета. Издваја се део надгробне плоче од мермера са натписом и два златна предмета, апликација крстастог облика и глава прстена са уметком од стакла“, рекао је Кораћ. Пронађена је и остава златног новца, што је јединствени налаз на Виминацијуму, додао је он и објаснио да је реч оседам златних новчића из времена царева Хонорија (три комада) и Теодосија ИИ (четири комада), која је похрањена након престанка коришћења меморије, када је већ делом била уништена. „Шест примерака новца је исковано у периоду од 408. до 420. године, док је седми примерак кован у интервалу од 430. до 440. године. У време када је вребала опасност од Хуна (средина петог века), који су увелико харали овим просторима, људи су у страху скривали своје драгоцености. Међу њима се нашао и власник оставе златног новца из Виминацијума, који је спас за своје благо потражио међу рушевинама заборављене меморије. На његову жалост и на нашу срећу, остава је након шеснаест векова угледала светлост дана“, рекао је Кораћ.


source: fineweb

text: На учеснике протеста 20. фебруара у Кијеву пуцали су снајперисти – припадници Службе безбедности Украјине. Они су сада сви већ мртви. Ово је изјавио шеф међународне службе политичког одељења Министарства одбране ДНР Владислав Бриг, позивајући се на информацију припадника Службе безбедности Украјине лојалног Новоросији. Према сазнањима овог извора, снајперисти који су 20. фебруара пуцали у леђа евромајдановцима у Институтској улици у Кијеву били су припадници Службе безбедности Украјине, који су за поприличну накнаду били унајмљени специјално за извођење ове провокације. „Они су добили новац. Сви су добили новац, и то им је практично све било одмах исплаћено. И саветовано да се склоне из Кијева. А затим су их једноставно ликвидирали. Једног за другим. Последњи је, према мојим сазнањима, убијен у јулу“ – рекао је извор. По речима припадника СБУ, остало је јако мало људи који су упознати са детаљима операције. Зато више неће бити никакве истраге. Практично исту верзију догађаја испричао је у марту ове године бивши шеф СБУ Александар Јакименко. По његовим речима, у пуцање из снајпера на „евромајдановце“ и „беркутовце“ могао би бити умешан командант Мајдана Андреј Парубиј, који је касније постао први човек Савета за националну одбрану и безбедност Украјине. Снајперисти се у обојеним револуцијама увек користе за изазивање ескалације насиља демонстраната против власти. Извор: Факти


text: МИЛОВАНОВИЋ ПОТВРДИО ЗА "НОВОСТИ": Гарсија стиже на "Маракану" | Фудбал | Novosti.rs Ниш 16°C МИЛОВАНОВИЋ ПОТВРДИО ЗА "НОВОСТИ": Гарсија стиже на "Маракану" С.И. | 16. август 2019. 20:26 | Коментара: 0 Посао још није готов, остаје да се договори око плате са управом српског шампиона јер је иницијална понуда за 30 одсто мања од оне коју је добио из Грчке Матео Гарсија фото: ЕПА ПАРТИЗАН ПРЕСЛИШАО ЗВЕЗДУ: Сума и Тошић за тријумф у дербију Панков: Све до једног треба да нас буде срамота; Дегенек: Разочарани смо Милојевић: Моја одлука је била ко ће играти, није пријатно када изгубите дерби Мркела: Поништен нам је чист гол ИНЦИДЕНТИ НА СТАДИОНУ: Сукоб навијача Звезде и Жандармерије (ВИДЕО) МАТЕО Гарсија, крило Лас Палмаса ближи је трансферу у Црвену звезду него Олимпијакосу јер ће са својим менаџером и директором скаутинга шпанског клуба Бранком Миловановићем у току ноћи допутовати у Београд. Посао још није готов, остаје да се договори око плате са управом српског шампиона јер је иницијална понуда за 30 одсто мања од оне коју је добио из Грчке. ПРОЧИТАЈТЕ ЈОШ: НОВИ АДУТ МАТЕО ГАРСИЈА: Звезди стиже појачање из Лас Палмаса - Звезда и Лас Палмас су се договорили око висине обештећења и сада је све на људима са Маракане да се дововоре око плате - за "Новости" каже Миловановић кога су Грци оптужили да им је отео играча и довео у Београд - Ја као Србин и навијач Звезде од малена у ситуацији кад могу да бирам да ли да помогнем Звезди или Олимпијакосу нормално је да сам наклоњен нашем клубу. Ми из Лас Палмаса смо завршили посао договором са Звездом а сада је све на играчу и управи црвено- белих са Маракане. ПРОЧИТАЈТЕ ЈОШ: Звезда: Ратни војни инвалиди бесплатно на источну трибину Све је дакле на Звезди јер Грци су играчи понудили 2,6 милиона евра плате за четири године. Вероватно директор Звездан Терзић има неки други адут у рукаву... ОценитеДопада ми се 106 Не допада ми се 12 Фудбал | 23. септембар 2019. 22:20 ФИФА: Меси најбољи фудбалер света у претходној сезони, Клоп без премца међу тренерима Фудбалер Барселоне Лионел Меси проглашен је данас за најбољег играча света у претходној години у избору Светске фудбалске федерације (Фифа) Хроника | 23. септембар 2019. 22:13 Суђење у Крушевцу: Јутка негира да је слао СМС Суђење бившем челнику Бруса за сексуално узнемиравање: Милутин Јеличић тврди да су спорни службени телефон могли да користе чак и грађани јер се уређај често пунио и у оближњој кафани! Марија Лукић Фудбал | 23. септембар 2019. 22:10 ПРЕКИД ЗБОГ ВРЕЂАЊА КОКЕЗЕ: Председник ФСС био мета навијача Партизана на 161. дербију Гробари" су на јужној трибини у другом полувремену развили изузетно увредљив транспарент на Кокезин рачун, због чега је судија Срђан Јовановић одмах прекинуо меч и није га наставио све док исти није уклоњен Друштво | 23. септембар 2019. 22:02 Радојичић: Београд је домаћин врхунским америчким и европским експертима за неуроразвојна обољења Радојичић је рекао да на овом конгресу учествује 130 експерата из региона, Европе, али и целог света, посебно из Америке, који ће говорити о ретком поремећају, односно вези аутизма и фрагилног хромозома Уместо близанаца уписали абортус?! После три деценије полицији се јавили сведоци - Емина Младеновић родила здраве бебе. Порођена у болници Пожаревцу, у зору, на силу, у седмом месецу трудноће. Дечаци смештени у инкубатор, затим им се изгубио сваки траг Култура | 23. септембар 2019. 21:53 ТАКМИЧЕЊЕ АМАТЕРА: Смотра позоришта која раде уз помоћ "штапа и канапа" Током пет фестивалских дана биће одигране представе из Ресавице, Лапова, Банатског Карађорђева, Крагујевца, Бољеваца и Обреновца Хроника | 23. септембар 2019. 21:52 ЦРНИ ПОНЕДЕЉАК: Бициклиста и возач страдали на сремским путевима У два удесу за само неколико сати погинула два мушкарца код Шимановаца и у Белегишу Фудбал | 23. септембар 2019. 21:50 СКАНДАЛ НА ПОМОЛУ: Француски фудбалери се допинговали пред финале Мундијала? Фудбалски репрезентативци Француске, актуелног светског шампиона, налазе се под жестоком оптужбом да су пред финале Светског првенства против Хрватске користили недозвољена средства, објавила је Светска антидопиншка агенција (WАДА) Свет | 23. септембар 2019. 21:41 Суд изрекао прву казну за снимање испод сукње Британски државни адвокат постао је прва особа која је у тој земљи осуђена по закону којим се забрањује фотографисање испод сукње, а који је уведен ове године у циљу решавања такозваних предаторских злочина Кошарка | 23. септембар 2019. 21:30 УЖАС У ДАЛАСУ: Двојица нападача изрешетала бившег НБА кошаркаша испред куће (ВИДЕО) Амерички кошаркаш Андре Емет (37) убијен је у ноћи између недеље и понедељка у Даласу Здравље | 23. септембар 2019. 21:28 Рачунар "мучи" очи: Делотворне јога вежбе Уколико по више сати свакодневно проводите испред рачунара, требало би да упражњавате одређене вежбе за одмарање очију и вида. А уз помоћ јога вежби могуће је ојачати очне мишиће Регион | 23. септембар 2019. 21:23 ПРОВОКАЦИЈА ИЗ ПОДГОРИЦЕ: Црногорци са КиМ одговорили на "дискриминацију" Албанцима у Плаву и Гусињу Удружења Црногораца са КиМ реаговало после изјаве Генција Ниманбегуа потпредседника Скупштине Црне Горе 22:28 У уторак облачно и... 22:20 ФИФА: Меси најбољи... 22:13 Суђење у Крушевцу:... 22:10 ПРЕКИД ЗБОГ ВРЕЂАЊА... 17:00 > 22:09 НОВИ ДЕТАЉИ... 22:02 НОВОСТИ САЗНАЈУ Уместо близанаца... 21:53 ТАКМИЧЕЊЕ АМАТЕРА:... 21:52 ЦРНИ ПОНЕДЕЉАК: Бициклиста и возач страдали на сремским путевима... 21:50 СКАНДАЛ НА ПОМОЛУ:... 21:41 ПРЕДАТОРСКИ ЗЛОЧИНИ Суд изрекао прву... НОВИ ДЕТАЉИ УЖАСА: Убио... ЦРНА ГОРА БРУЈИ О СВАДБИ... ТРАГЕДИЈА КОД ЛАЗАРЕВЦА: Погинула девојка возач (21), њена другарица повређена... ШОКАНТНА ВЕСТ СТИЖЕ ИЗ... УЖАС У НОВОМ КНЕЖЕВЦУ:... ЕКСКЛУЗИВНО Вашингтон знао да им... Вучић у УН: Прво са... (93) Вучић: Подићи споменик Вудро Вилсону у знак захвалности... (92) Стефановић о изборним условима: Спремни да учинимо корак напред... (90) Вучић стигао у Њујорк, следи сусрет с Меркеловом... (64) До чланства у ЕУ бар... (64) Брнабић: Вучић и Меркел имају искрен и отворен однос; Мали је брз и ефикасан министар... (55) КО ЈЕ ЖЕНА У МРАКУ И... (53) КРАЈ: Партизан-Црвена... (31) УЖАС У НОВОМ КНЕЖЕВЦУ: Осумњичени да су претукли 18-годишњака на смрт, младићу пукла јетра од силине удараца! (ФОТО)... (29)


Smith PIVLOCK ARENA/N (TF6/6Q) Начална страница > Слънчеви очила > Smith > PIVLOCK ARENA/N (TF6/6Q) Цвят на рамкитеReact Pnk Цвят на стъклоточервени 424587 Нови продукти


text: У овом тренутку је неопходно национално финансирање науке, не бих никуда журио с увођењем мешовитог модела. Базичне и друштвене науке држава мора да подржи. Будемо ли науку препустили немилосрдној трци на тржишту, бојим се да ћемо бити на репу догађаја. То ће коштати ову државу, али не буде ли се то урадило, једино што чемо моћи да понудимо јесте јевтина радна снага и половични стручњаци, који ће читати туђе радове и причати о њима. Ако желимо да будемо део друштва знања, то не смемо да дозволимо. Овако за „Политику” говори академик Владимир Костић, председник Српске академије наука и уметности (САНУ). Каже да је проблем што у Србији имамо много више добрих ученика него добрих учитеља, а после ситуације деведесетих, угнездио се и менталитет „вечитог глиба”. ЦЕО ТЕКСТ САМО У ШТАМПАНОМ И ДИГИТАЛНОМ ИЗДАЊУ


source: wikipedia

text: Јелисавета Начић (Београд, 31. децембар 1878 — Дубровник, 6. јун 1955) била је прва српска жена архитекта. Биографија Рођена је у Београду 1878. године као тринаесто дете имућног трговца на велико Михаила С. Начића. Мајка јој је била ћерка Јована Савића, управника Управе фондова, а по женској линији је водила порекло од породице Ичко. Породица Начић имала је имање на падини испод данашњег хотела Москва. Породица је поседовала и куће у Хиландарској улици. Богата породица имала је кочије које су се изнајмљивале за свечане краљевске догађаје. Одлука да се упише на тек отворени Технички факултет, као прва студенткиња архитектуре у првој уписаној генерацији студената, није наишла на разумевање и одобравање код Јелисаветине породице. Наиме, у Србији је од 1863. постојао Технички факултет, али одсек за архитектуру основан је тек 1896, па су тако у 19. веку у Србију долазили архитекте из иностранства, а крајем века у Београд су пристизали српски студенти школовани на универзитетима у западној Европи, доносећи нове и другачије архитектонске стилове. Јелисавета Начић је веома успешно и брзо завршила студије и већ 1900. дипломирала, поставши тако прва жена архитекта у Србији. По завршетку студија суочила се са истим проблемом родне дискриминације као, неколико деценија пре ње, прва српска лекарка, докторка Драга Љочић. Јелисавета се запослила у Министарству грађевина, на месту цртача. Виши положаји и напредовање у служби нису јој у почетку били доступни. Чак и ова позиција била је успех за једну високообразовану жену у Србији тога времена, пошто су по закону државну службу могли добити само мушкарци, тј. само особе које су служиле војску. Јелисавета је међутим успела да пробије ту, до тада непремостиву баријеру. Положивши државни испит, прешла је 1902. са службом у инжењерско-архитектонском одсеку Београдске општине. Свој друштвени и професионални ангажман Јелисавета је остваривала и кроз активност у Удружењу српских инжењера и архитеката, чија је била чланица. Иако је била социјалдемократкиња и пријатељица Димитрија Туцовића, политичке ставове није јавно износила. Плодна и успешна каријера Јелисавете Начић прекинута је 1916. године када је интернирана у логор Нежидер у Мађарској јер је 1913. на Теразијама подигла славолук у част повратка српске војске из балканских ратова на коме је писало Има још неослобођених Срба. Ту је упознала албанског интелектуалца Луку Лукаја, за кога се 1917. удала и родила ћерку Лулу. По завршетку рата кратко су живели у Београду, одакле су се преселили на Скадар, где је Лукај био министар у влади Есад Паше, пријатеља Срба, који је помогао Србима да пређу преко Албаније у време Првог светског рата. Јелисавета се удајом потпуно одрекла своје каријере и постала највернија сапутница мужу. Тако је у Скадру заједно са њим учествовала у дизању устанка за ослобођење Албаније од италијанског утицаја. Након пропасти устанка они се 1923. године селе у Дубровник, где је Јелисавета живела до смрти. Доласком у Дубровник посветила се породици, подизању ћерке и неговању болесног мужа. Живела је од пензије која јој је после Другог светског рата додељена на иницијативу Савеза архитеката Југославије, у знак признања за њен неспорни допринос пољу архитектуре. По другим изворима њена молба за пензију је одбијена. Преминула је у Дубровнику 6. маја 1955. године. Умрла је сиромашна и заборављена, а била је део прве генерације студената архитектонског одсека и прва жена дипломирани архитекта у земљи, једна од првих жена запослена у јавном сектору, пројектовала прву модерну школску зграду (Основна школа Краљ Петар Први у Београду - лепо једноспратно здање, са три фасаде и богатим чеоним улазом; изграђена је неколико година пре Првог светског рата), прву болницу за туберкулозу, прву кружну пећ за израду опеке, прву плански зидану стамбену зграду на Балкану. Пројектовала је чувено Мало степениште на Калемегдану, изграђено у првој деценији 20. века од уникатне врсте београдског гранита - керсантит - јединственог камена зеленкасте боје којег и даље има у напуштеном мајдану (Тешићев мајдан) у Рипњу. Професионална достигнућа Била је веома активна на професионалном плану. Као једина жена запослена у инжењерско-архитектонском одсеку Београдске општине, успешно је ривализовала више пројеката. Трећу награду на конкурсу за идејно решење цркве Светог Ђорђа у Тополи добила је 1903. године Била је ангажована у радовима на уређењу Калемегдана према пројекту архитекте Димитрија Т. Лека. Јелисавета је на Малом Калемегдану пројектовала мале степенице, у необарокном стилу, које од Савске алеје воде до Париске улице. Поред степеништа њен рад је била и ограда савског шеталишта, изграђена са стилизованим вазама на каменим постаментима у духу сецесије. Та ограда је у Првом светском рату срушена. Вероватно најмонументалнији пројекат Јелисавете Начић била је основна школа код Саборне цркве која данас носи име „Краљ Петар Први“. Када је 1906. завршена, школа је представљала један од најмодернијих школских објеката у Србији. Опремљеност учионица и помоћних просторија, као и хигијенски и наставни услови, били су на знатно вишем нивоу у односу на дотадашње школске објекте. О изузетности и успеху овог пројекта говори чињеница да је био изложен на IV југословенској изложби у Београду 1912. године. Данас је ова зграда проглашена за културно добро и под заштитом је Унеска. Кад је Београдска општина одлучила да распише конкурс за уређење Теразија, Јелисавета се одмах нашла на списку архитеката који би требало да осмисле читав нови концепт. По њеном пројекту, који је био разрада првонаграђеног конкурсног решења Веселина Лучића, читав простор Теразија је требало да буде подељен на два дела, а у центру тог простора требало је да се налази фонтана са Мештровићевим Победником. Радове на уређењу Теразија прекинуо је рат 1914 а Мештровићева скулптура Победника није постављена због згражавања јавности. Прву зграду колективног становања за раднике на Балкану пројектовала је Јелисавета. Блок радничких станова за раднике комуналних служби Београдске општине налази се између улица Венизелусове, Комнен Берјактара, Генерала Махине и Херцег Стјепана. Састоји се из два низа објеката насталих у различито време. Први блок је изведен 1910. и 1911. а други низ објеката које је пројектовао општински техничар Балаш завршен је 1924. године. Овај комплекс постоји и данас и проглашен је културним добром. Трг у Савамали испред зграде Београдске задруге пројектовала је 1911. али он није реализован. По нацртима Јелисавете Начић 1912. изграђена је прва болница за туберкулозне болеснике, која се налазила на Врачару. Потреба за овако специјализованом болницом била је велика, пошто је у Београду од 1901. до 1910. у просеку годишње од туберкулозе умирало 500 људи. Зграда болнице је уништена у бомбардовању током Првог светског рата. Јелисавета Начић се бавила и пројектовањем сакралних објеката. Тако је по њеним нацртима 1912-1913. саграђена црква посвећена св. Архангелу Михаилу у Штимљу на Косову. У јужном делу цркве налази се спомен-плоча, која представља посвету архитекткиње српским војсковођама који су се борили на овим просторима: Најзначајније Јелисаветино дело из домена сакралне архитектуре несумњиво је црква Александра Невског на Дорћолу. Радови су започети 1912. али су због рата убрзо и прекинути. Изградња је настављена 1927. Црква је саграђена у неовизантијском стилу. Пројектовала је и прву кружну пећ и друга постројења за израду опеке коју је општина изградила у „Прокопу” код земљаног мајдана. Овај објекат срушен је за време Првог светског рата. Јелисавета Начић је за потребе Београдске општине пројектовала и више приватних кућа у Београду, па се тако и данас могу пронаћи грађевине које су саграђене по њеним идејама и нацртима. Једна од њих је и кућа која се налази на углу улица Шафарикове и Ђуре Даничића. То је кућа Божидара Крстића из 1904, године. Још увек се може видети кућа књижара Марка Марковића на углу Капетан-Мишине и Јованове 45-а из 1904. године која је проглашена културним добром и кућа Зорке Арсенијевић из 1907. у Ломиној 46. Срушена је колективна стамбена зграда позната као кућа Арсе Дреновца из 1907. која се налазила на углу Косовске и Кондине улице и кућа М. Протића у дворишту Бирчанинове 13. Улица У Београду постоји улица са њеним именом, непосредно код Бајлонијеве пијаце, општина Стари Град (бивша улица народног хероја Павла Папа) недалеко од комплекса радничких станова које је пројектовала. Галерија Референце Литература Ножинић, Оливера (1983). Јелисавета Начић — Прва жена архитекта у Србији. Зборник за ликовне уметности 19: pp. 275–292. Теофиловић, Наташа (1997). Архитектура као идентитет жене: Јелисавета Начић, Зорица Савичић. ProFemina, 9/10: pp. 199–203. Ибрајтер Газибара, Б. (2014). Талентована градитељка Београда Јелисавета Начић. У: М. Зиндовић (уред.) Жене у архитектури : савремена архитектура у Србији после 1900. = Women in Architecture : contemporary architecture in Serbia since 1900 Београд: Центар за архитектуру Минић, М. (1956). Прва Београђанка архитект – Јелисавета Начић. У: Симић Миловановић З. Годишњак Музеја града Београда књ. III (pp. 451–458). Београд: Музеј града Београда Спољашње везе Дама од лепих степеница - Јелисавета Начић („Политикин забавник“) Талентована градитељка Београда Јелисавета Начић Јелисавета Начић - велика градитељка Београда („Вечерње новости“, 31. мај 2014) Омаж Јелисавети Начић („Политика”, 21. септембар 2016) Прва дама српске архитектуре – Јелисавета Начић Градила је Београд а умрла сиромашна и заборављена Ова славна Српкиња се изборила за независност Албаније, а ви о њој не знате ништа (ФОТО) Прва књига о чувеној архитекти са почетка 20. века (Б92, 25. октобар 2018) Документарна емисија РТС-а: Београдско благо - Јелисавета Начић Рођени 1878. Умрли 1955. Српски архитекти Архитектура класицизма у Србији Архитекти из Београда


text: Освјештани споменици свирепо убијене породице Тешановић – СНСД Освјештани споменици свирепо убијене породице Тешановић 16.10.2020 Актуелно Милорад Додик • Миљевићи • Породица Тешановић Српски члан Предсједништва БиХ Милорад Додик и начелник општине Источно Ново Сарајево Љубиша Ћосића присуствовали су данас у Миљевићима освештању споменика за деветоро чланова породице Тешановић, која је свирепо убијена на почетку рата, а међу којима и троје дјеце. Додик је рекао да су побијени били цивили и да за овај злочин нико до сада није одговарао. – Ову породицу су безочно убили нељуди и нека је проклет свако ко је убио дијете са било чије стране. Покојни патријарх Павле је говорио да када убијете дијете убили сте читав свијет, а овдје је убијено троје дјеце – рекао је Додик. Српски члан Предсједсједништва БиХ истиче да сама спознаја да се то десило боли до неслућених размјера. – Нека су проклети сви они који су овај злочин починили и нека их стигне правда – истакао је Додик. Милена Витковић из Трнова у протеклом рату изгубила је десет најближих чланова породице Тешановић – два брата, двије снахе, братића од годину и по дана, мајку, стрица и стрину и њихово двоје дјеце као и сина од другог стрица који је сахрањен на Војничком гробљу на Сокоцу. За посмртним остацима чланова породице Тешановић трагало се десет година, а пронађени су на Трескавици. Тада су и постављени надгробни споменици, који су 2018. године обновљени уз финансијску помоћ тадашњег предсједника Републике Српске Милорада Додика. Милена Витковић се захвалила Додику што је, како каже, имао слуха за некога ко плаче и одговорио на захтјеве да се изгади гробница страдалим члановима породице Тешановић, који су дали животе за данашњу Републику Српску. Злочин над српским цивилима у селу Ледићи, међу којима су и чланови породице Тешановић, 3. јуна 1992. године у вечерњим часовима, починили су припадници такозване Армије БиХ, регрутовани са подручја Сарајева, те комшије муслимани из сусједног села Дејчићи. Најстарија жртва била је Иконија Васић која је имала 92 године, а најмлађа Милун Тешановић који је имао само 18 мјесеци, а којем су, према извјештају патолога, злочинци ломили нејаке руке и ноге. Село је опљачкано, спаљено и разорено д се изгубио скоро сваки траг српског присуства на том простору. До 2001. године ископани су остаци 24 жртве. Костури су већином били непотпуни, а неке лобање су пронађене одвојене од тијела. Према извјештају МУП-а Српске, становници Ледића убијени су на најбруталнији начин – клањем, вјешањем или гушењем.


Венци на споменик Кости Војиновићу - Град Прокупље Поводом обележавања стогодишњице Топличког устанка председник Савеза удружења потомака ратника Србије од 1912. до 1920. године пуковник у пензији Љубомир Марковић, делегације удружења из Прокупља,Врања,Бојника,Кикинде,Пожаревца,Лепосавића,Блаца,Ужица и других градова у Прокупљу су положили венце на Споменик легендарном хероју Кости Војиновићу и палим жртвама Топличког устанка. Говорећи о устанку председник Удружења потомака ратника 1912 -1920. године Прокупља Рафајло Јоксимовић истакао је да је устанак у Топлици био једини у поробљеној Европи. -Злочини окупатарске војске током Првог светског рата и покушај мобилизације Срба за бугарску војску довели су до народног незадовољства и устанка под вођством легендарних хероја Косте Војиновића и Косте Пећанца. Током устанка убијено је више од 8.700 особа,изјавио је он и подвукао да су бугарски окупатори након крваво угушеног устанка убили близу 20 хиљада људи,жена,стараца и деце. Он је нагласио да је изузетно значајно што су се у обележавању овог историјског догађаја,поред локалне самоуправе и установа културе,укључила и многобројна министарства Владе Републике Србије. Делегација прокупачких потомака ратника из Великог рата положила је венце на Спомен обележје у селу Обилић код Бојника,месту где је 22. фебаруара 1917. године донета одлука о подизању устанка.


Миффи слајдер књига Ко живи овде? 👼🏻 Брига За Децу Скоро би рекао: "Миффи, који није порастао?" Педесетих година по први пут је објављена књига по мифи, на основу приче коју је Дик Бруна рекао једном годишњем сину о зечу који су раније тог дана видели на дима Егмонд аан Зее. Од тог зеца, Миффи је рођен, пре више од 60 година. Дицк Бруна је нажалост преминуо прошле године (16. фебруара), али након свих тих година Миффи и даље живи и још увијек има пуно малих дјеце. Нове књижице и даље остаје, као што је ова књижица: Ко живи овде. Ко живи овде У 'Ко живи овде' можете открити ко живи тамо. И не само, већ на посебан начин. То је књига слајдова и клизањем странице, открићете ко живи у кући. Или на леду. Или у јајима, или ... Књига је чврсто изведена тако да мала деца то могу учинити сами. Наравно веома узбудљиво! Или можда ваше дијете може погађати прије него што почне клизање странице? Лепо је открити заједно са својим дететом. Добар додатак Као и све Миффи књиге, ова брошура је доступна иу основним бојама и црним линијама, а не користе се велика слова. Књига је лепа и чврста! То је леп додатак већ објављеним миффи брошама. Апсолутно препоручено. Узбудљиво и едукативно. Ваше дијете ће сигурно често узети у књижицу да бисте отишли на откриће. Спецификације Ко живи овде? Наслов Ко живи овде? Публисхинг Издавач Мерцис Публисхинг Аутор Дик Бруна Илустратор Дик Бруна Број страница 10 Цена 8,95 евра ИСБН 9789056476960 ← Дебели бие зоо Флуфф → Фондација Мелодије из срца доноси нову песму о губитку


НИШТА НЕ ВАЉА: "ЕУ иста као комунисти, мора се дићи плишана револуција" | СРБИН.ИНФО НИШТА НЕ ВАЉА: „ЕУ иста као комунисти, мора се дићи плишана револуција“ Бивши чешки председник Вацлав Клаус оценио је да је Чешка наивно и с неопростивом безбрижношћу ушла у ЕУ која се показала као постдемократска, централизована. Стога што ЕУ „гази парламентарну демократију и слободно тржиште“ Клаус је апеловао да се против ЕУ мора дићи „плишана револуција“. „Све што у Европи видимо дешава се под кишобраном политичке коректности, мултикултурализма, хјуманрајтизма. Ти ́изми ́, односно доктрине постали су методе да се блокира озбиљна расправа о фундаменталним питањима, елиминише слобода говора, индоктринирају нове генерација и ућутка опозиција. Неки од нас су то проживели у ери комунизма. Такво поређење није претерана провокација“, казао је Клаус у говору на једном приватном универзитету у Торуњу. Клаус је изјавио да универзитети и истинске демократе који су по његовом уверењу у Европи угрожена врста морају да зауставе то смерање ЕУ која је, како је нагласио, сада по степену манипулација и индоктринације иста као комунизам у касном стадијуму. „Посебно ми у Пољској и Чешкој са нашим искуством са комунизмом морамо да будемо на стражи. Ми треба да будемо чувари европских традиција, вредности и обичаја. Не мислим да је претерано ни пука хипербола када кажем да ми треба да помогнемо Западу да се врати Западу“, казао је Клаус. За то, као и за то да Средња Европа очува своје вредности по дубоком уверењу Клауса нужно је у Европи подићи „плишану револуцију“, као што су Пољаци, Чеси и други народи комунистичке европе ненасилно демонтирали 1989. године комунистичке режиме. Та европска плишана револуција по Клаусовој оцени је нужна, зато што ЕУ покушава да минира историјом потврђене главне стубове европског друштва. „Националну државу, преферирајући регионе и нападајући националну државу као ;страшну базу за национализам. Породицу, промовишући родну равноправност и феминизам, нудећи истополне бракове, оспоравајући природну сексуалну оријентацију мушкарца и жене. Човека, настојећи да направи некаквог хомо бриселарум, вештачки мешајући грађане европских земаља а посебно сада у новије време промовишући и организујући масовну миграцију појединаца без европских корена у Европу“, рекао је Клаус. Вацлав Клаус који је иначе лично као премијер поднео пријаву Чешке за ЕУ 1995. године оценио је сада да су Чеси у ЕУ ушли наивно, непажљиво куда улазе и са неопростивом безбрижношћу да би се обрели у ЕУ која, како он сматра, не гарантује старе културне и цивилизацијске традиције Европе. „Наши преци стали су раме уз раме да одбране Европу и њену цивилизацију од насилне инвазије Османског царства. То искуство и традиција мотивишу нас да одбацимо ;опасне и потпуно неодговорне политике садашњих европских елита које отварају пут новим исламским амбицијама на нашем континенту“, апеловао је на Пољаке бивши чешки председник. Клаус је такође изразио разумевање за то што Пољаци виде већу опасност од Русије него Чеси, зато што је Чешка по Клаусовим речима у нешто бољем геополитичком положају и њена сударања са Русијом нису била тако честа и трагична као пољска. „Зато је фер и овде рећи да ми видимо мање драматично од вас садашњу опасносто од Русије“, казао је Клаус преузимајући Јагелонску награду једног приватног универзитета у Торуњу. Ознаке: Вацлав Клаус, ЕУ, плишана револуција, револуција, чешка ДОЈЧЕ ВЕЛЕ: Балканска утакмица, САД повеле са 1:0 БУРНО на СБ УН Вучићеви западни пријатељи уз Албанце, српске интересе бранили Руси ЕУ је као некада СССР. Цевена звијезда петокрака је пребачена у Брисел и префарбана у жуту боју. У ЕУ-у, као у СССР-у имају комесаре које нико никада није бирао. У СССР-у су вјеровали у свијетлу будућност, а у ЕУ-у вјерују у Европску будућност. У СССР-у је владала морално политичка подобност, у ЕУ-у то је политичка коректност. У СССР-у су вјеровали у изумирање нације у и државе у ЕУ-у то исто вјерују а и чине. У СССР-у су све на отворен начин радили против вјере у Бога, у ЕУ-у је она давно нестала. СССР је извозио комунизам, ЕУ и цио запад извозе „демократију“. Паралела има на претек, а најбитније повезница је да ће се ЕУ распасти, као што се распао и СССР, само ЕУ се неће се распасти на исти начин као што се распао СССР. ЕУ ће се распасти на далеко гори начин но што се распала СФРЈ. ПРАВОСЛАВНА ПОУКА: Постоје ли чини и уроци? УСТАШКИ ПОЗДРАВ у центру Бањалуке DIKI на МИГ 29 БРЗИНОМ ОД 2.000 КМ/Х ЛЕТИ У СТРАТОСФЕРИ! Овај авион браниће небо Србије! Ћирко на ЗАШТО ЈЕ ТИТО ПРЕБАЦИО 70 фабрика из Србије у Хрватску и Словенију Kodza Milos на У ЦЕНТАР – ПУКОВНИК МИЛОРАД ЂОШИЋ, др ДРАГАН ПЕТРОВИЋ Британци су окупирали Србију омг на СРБИ ИЗБЕГЛИ МAСAКР У БAРСЕЛОНИ: „Возило смрти прошло је на три метра од нас!“


16/07/2018 – ВОЈВОЂАНСКЕ Lala 16/07/2018 0 comment У манастиру Грабовац, на југу Мађарске, у недељу 15. јула одржан је традиционални Петровдански сабор, коме су присуствовали бројни верници из Мађарске, Хрватске и Србије. Саборовање у Грабовцу је од давнина једна од најмасовније посећених српских манифестација у Мађарској. Свету архијерејску литургију служили су епископ будимски Лукијан, митрополит загребачко-љубљански Порфирије и епископ Софроније из Румунске [...] TURNIR U MALOM FUDBALU U GOSPOĐINCIMA SVE BOLJI I KVALITETNIJI M. Živković 16/07/2018 16/07/2018 0 comment Gospođinčani imaju „Turnir ulica“, koji polako ulazi u drugu nedelju igranja. Ekipe su se sakupile, uigranost na terenu je sve bolja, a želja za dobrim rezultatom ne nedostaje ni jednoj od prijavljenih ekipa. Zahvaljujući tome posetioci ovog turnira, imaju priliku svakodnevno da uživaju, u više nego dobrom fudbalu. Sve, to je primetno po njihovim reakcijama [...] Покрајинска влада и Град Вршац заједно ће финансирати идејни пројекат за реконструкцију и адаптацију Опште болнице у Вршцу. То је договорено на заједничком састанку покрајинског секретара за здравство доц. др Зорана Гојковића, најужег руководства града Вршца и председника Скупштине Града Ненада Бароша. На свечаном отварању обновљеног дела породилишта Опште болнице у Вршцу, за шта је [...] В. Раонић 16/07/2018 16/07/2018 0 comment У Гајдобри се ова манифестација одржава скоро 50 година, додуше, садашњи назив је добила након изградње црква Св. Петра и Павла. Ове године, након 25 година чекања, мештани су дочекали и нову спортску халу, чему су се највише обрадовали ученици и спортисти. Јер, место је изразито спортско, дало је 37 репрензентативаца (што за Југославију, што [...] Konačno je došao taj čuveni prijemni ispit. Nikako niste mogli da verujete da toliko dugo traje, da ima više nivoa i da se rezultati tako dugo čekaju dok sve nije izašlo direktno pred vas. Akademija, baš kao i sama tvrđava, daleka i nepoznata sada je postala bliža nego ikada. Ranije jedva da ste i primećivali [...] КУЋИЦЕ ЗА ПТИЦЕ ОД ЖЕНСКЕ РУКЕ И ДЕЧЈЕ ЉУБАВИ Lala 16/07/2018 15/07/2018 0 comment Од септембра, Удружење Вилин салаш из Марадика улази у реализацију општинског пројекта „Сачувај, заштити и нахрани“, а реч је о прављењу кућица за птице у којем ће учешће узети деца основне школе из тог села. Удружење Вилин салаш је постоји тек три године а окупља жене из Марадика које шију, везу, пеку колаче, праве зимницу [...] У Салону Народног музеја Зрењанин у четвртак, 19. јула 2018. године са почетком у 19 часова биће одржан концерт гудачког квартета „Vollmond“, који чине млади професионални музичари из Србије: Милана Бјелобаба – виолина, Луна Костадиновић – виолина, Александра Кијановић – виола и Павле Савић – виолончело. Од свог настанка 2015. године квартет је одржао бројне [...] На простору државе која се некада простирала од Вардара па до Триглава данас живи око два и по милиона људи мање него 1991. године, када је почео распад СФРЈ, наводи Политика. Највећи губитак становништва претрпела је Босна и Херцеговина, земља у којој је сваки трећи брак био мешовит – на простору Републике Српске и Федерације [...] БРОЈ МИГРАНАТА У АДАШЕВЦИМА МЕЊА СЕ СВАКОДНЕВНО У Прихватном центру за мигранте у Адашевцима стање је редовно. Бројка привремених станара мења се свакодневно, а у последњем периоду највише их пристиже из Ирана, Пакистана и Сомалије. На улазу нешто више жена у чадору и хиџабу, њиховој традиционалној одећи. Атмосфера жива, људи углавном беспослени. И жељни одласка. Свакодневно нови долазе, многи и одлазе. Углавном [...]


MOK “Gacko”: Savladana ekipa Domaljevca rezultatom 3:2 – Opština Gacko МОК “Гацко”: Савладана екипа Домаљевца резултатом 3:2 У оквиру XIII кола Премијер лиге БиХ, у петак 26. јануара МОК „Гацко“ на свом терену савладао је екипу „Домаљевац“ из Домаљевца резултатом 3:2. Према ријечима тренера Милана Бошковића, ово је била врло важна утакмица која је донијела битне бодове. „Побиједили смо Домаљевац резултатом 3:2. Водили смо са 2:0, након чега је дошло до малог опуштања, међутим на крају смо ипак успјели да забиљежимо важну побједу. Савладали смо веома квалитетну екипу која до сада има само три пораза у првенству. Врло незгодна екипа, а за нас врло битни бодови“, каже Бошковић. Тренер одбојкаша каже да је ситуација у клубу таква да сваке године изгубе пар играча одласком на студије, које клуб није у могућности да финансира. У таквим ситуацијама “ватрено крштење” доживе млађи играчи. „Имамо квалитетну екипу, а ове године наша екипа је можда и најмлађа у лиги, у претходних пар године, после Модриче“, каже Бошковић, истичући да им је циљ да афирмишу нашу домаћу омладину и да им пруже прилику да играју најјачу лигу БиХ. Наредну утакмицу МОК “Гацко” игра против екипе Младости из Брчког. 29.01, 2018\tby Општина Гацко in Новости


Заједно хладно | Хоме Вези Доктор | sr.apf-online.org 10 питања о грипу Инфлуенца је вирус који утиче на респираторни систем, који укључује нос, грло, бронхије и плућа. Ево одговора на 10 најпопуларнијих питања о грипу. 1. Која је разлика између прехладе и грипа? И грипа и хладноће су респираторне болести, али оне су узроковане различитим вирусима. Пошто имају сличне симптоме, понекад је тешко разликовати их. 11 начина за спречавање прехладе и грипа Не постоји лек за прехладу и грип, или боље речено, ми лијечимо симптоме. Стога, главни задатак сваке од њих треба бити превенција болести. Пре свега, морате водити здрав начин живота како бисте ојачали тело као целину и учинили га мање изложеним ризику од заразних болести. Најефикаснији начин борбе против грипа је вакцинисати против ове болести. 13 начина да се ове године не заразе ваше колеге Сваке зиме на послу, примећујете саму особу која седи на послу, њухајући, кијање, ширећи заразне бактерије свуда. Вероватно не желите да будете извор заразе на послу и заражите остатак грипе или АРВИ. Из нашег чланка ћете научити савјете о томе како не заразити своје колеге. 3 монструозне заблуде о алергијама Да ли жути полен у ваздуху чини да седите код куће иза затворених прозора и врата? Можда ово није најбоље решење. Алергени кажу да алергени који се налазе у затвореном могу узроковати што више проблема као цвјетних биљака, само су опасни током цијеле године. Доктори са Универзитета у Охају говорили су о неколико заједничких заблуда о алергенима који се могу наћи у скоро сваком стану. Хладно и грипа: 3 разлике Зима је време мраза и прехладе. Да ли знате како да разликују грип од прехладе. Нудимо три једноставне функције. Температура Када је грип увек висока температура (може доћи до 40 степени) Обично хладноће обично прати ниска температура. Кашаљ, млазни нос Као по правилу, нема гадног носа и кашља током грипа. Најсрећније ствари у кући су на дохват руке. Шта би требало опрати и опрати данас, чак и ако имате заказано чишћење за сутра? 1. Тастатура за рачунар На тастатури за рачунар, бактерије су 200 пута више него на ободу ВЦ шкољке. Током времена, пуно прашине се акумулира на тастатури, а уз то - клице, бактерије и гљивице. 6 чудесно прљавих места у вашој кући Микроби - вируси и бактерије, понекад нас могу заменити на најочекиванијим местима. Уз помоћ нашег чланка наћи ћете у вашем дому најмање 6 локација на којима се опасне бактерије осећају одлично и угрожавају ваше здравље. Прљаво место: кухињски судопер чини се лошим кад замислите колико бактерија живи у ормару? 9 савјета о томе како излечити прехладу и грип са природним лијековима Лекови за лечење прехладе и грипа не постоје, а редовна употреба одређених лекова може, у најбољем случају, донети олакшање симптомима болести или скратити његово трајање. Можете одабрати низ различитих лекова који ће вам пружити мало олакшања или покушати да поразите болест на природан начин. Алергијска астма је најчешћа врста астме. Тренутно, алергијске реакције се примећују код око 90% деце и код 50% одраслих са дијагнозом астме. Инхалирани алергени (полен, плесни, пршута, итд.) Погоршавају симптоме астме, која се у овом случају назива алергијом. Алергијски тестови и астма Тестови за тестирање алергијске реакције - тестови алергије помажу доктору да идентификује узрочнике болести и направи индивидуални план ефикасног третмана. Могуће је дијагностиковати алергије помоћу теста алергије на кожи, тестова крви и других дијагностичких лабораторијских тестова. Тест алергије Овај тест помаже брзо (у року од сат времена), сасвим тачно и јефтино да одреди шта узрокује погоршање астме. Алергијска обољења плућа У плућима најчешће се развијају алергијске реакције, јер их погађа велики број антигена у ваздуху: прашина, полен и разне хемикалије. Контакт са иритантима на послу повећава вероватноћу алергијских реакција на респираторни тракт. Први симптоми потреса код детета Кашаљ Хонеи - Свеет Цуре Како одабрати лек против гљивичних ногу? Техника одмора Гласовна порука Јесен погоршање циститиса Шта да ти дам, драги човек? Пинк лососа Риба за имунитет и против гојазности Copyrights © 2020 sr.apf-online.org


idimi dodjimi _ 27/07/2014 09:50 Све што си написао би било у реду да болујемо од амензије или Алцхајмерове болести. По теби, Срби су супер живели, а онда им је београдска власт рекла да дигну "балван револуцију" и они су то беспоговорно послушали. Колико неко глуп треба да буде да би поверовао у такво упрошћавање прошлости? Ви стида немате.


text: Приповетка „Вођа“ Радоја Домановића (1873—1908) је политичко-друштвена сатира. Написана је 1901. године. У Домановићевом стилу, исмевање овде веома долази до изражаја. Он исмева „силни и поштени“ српски народ, који је увек уз своју земљу, чак и онда када је најтеже. Време, које аутора наводи на подсмех и укор, је владавина последњег Обреновића. У том периоду се посебно испољавају друштвени сукоби и борбе, као и наказност јавног морала. Домановић је незадовољан тадашњом Србијом, а народом, благо речено, разочаран. Кад се говори о овој сатири, говори се о Радоју Домановићу, спознаје се он најпре као човек, а затим као писац. Види још Размишљање једног обичног српског вола Страдија Референце Приповетке 1901. Српске приповетке


text: Јаши-кишињевска офанзива Јаши-кишињевска офанзива, названа по два велика града у зони операција Јашију и Кишињеву, је била совјетска офанзива против сила Осовине, која се одиграла у источној Румунији од 20. до 29. августа 1944. 2. и 3. украјински фронт Црвене армије су се сукобили са армијском групом Јужна Украјина, коју су чиниле комбиноване немачке и румунске формације са циљем да се поврати Молдавска ССР и униште снаге Осовине у овој области, чиме би се отворио пут у Румуниију и даље на Балканско полуострво. Исход офанзиве је било опкољвање и унишавање немачких снага, што је омогућило Совјетима да покрену брз продор у источну Европу. Офанзива је такође натерала Румунију да раскине савез са Силама Осовине и да пређе на страну Савезника.


Милорад Додик: Хрватима федерална јединица, али РС не може бити доведена у питање четвртак, 21. октобар 2010. БАЊАЛУКА - Предсједник СНСД-а Милорад Додик изјавио је да је његова странка спремна да разговара о трећој федералној јединици у БиХ, али да Република Српска (РС) у политичком и територијалном смислу не може бити доведена у питање. "Данас смо још једном добили потврду да то и није у плану ХДЗ-У БиХ и ми можемо да отворимо разговоре на ту тему. Оно што је дефинитивно јасно јесте да би у оквиру Федерације БиХ могле да се створе двије федералне јединице и ми не бисмо имали ништа против", рекао је Додик новинарима у Бањалуци након састанка са лидером ХДЗ-а БиХ Драганом Чавићем. Додик је рекао да ће СНСД и ХДЗ БиХ учествовати у будућим уставним промјенама и заједно креирати одређена рјешења, истакавши да "нису могући нарасли захтјеви да БиХ прави неку владу" и да може да остане само са Савјетом министара БиХ. Човић је рекао да Хрвати у БиХ желе федералну јединицу са хрватском већином како би се на врло јасан начин заштили од изборног инжењеринга, који је данас присутан на политичкој сцени БиХ. "Ако дође до двотрећинске подршке за било које рјешење, сваки народ треба имати свој простор како би се на директан начин заштитио да неко други, било каквим инжењерингом може рушити БиХ. Сигуран са да, ако српски народ не жели да неко дира РС, то нико не може промијенити. То је једна реалност у БиХ", оцијенио је Човић. На питање да ли ХДЗ подржава територијални интегритет РС у случају формирања хрватске федералне јединице, Човић је одговорио да је РС реалност и да о њој искључиво одлучују њени грађани. "О њој не одлучује ни Бошњак, ни Хрват из Федерације БиХ. То морамо сви разумјети. Не могу ја тражити нешто за себе, а да не уважавам чињеницу коју желе представици Бошњака или Срба", рекао је Човић. Он је јасно поручио онима који су други пут изабрали хрватског члана Предсједништва БиХ да нису спријечили Хрвате да кажу оно што мисле и да су их додатно ојачали да морају тражити рјешења како да се заштите на сваким идућим изборима. "Оно што је урађено у БиХ је најдиректиње рушење ове земље", оцијенио је Човић. (Срна)


text: 6. октобар (6.10.) је 279. дан у години по грегоријанском календару (280. у преступној години). До краја године има још 86 дана. Догађаји 105. п. н. е. — Битка код Араусиона (данас Оранж у Француској): Римљани изгубили око 100.000 људи у тешкој борби са варварским племенима Кимбра и Тевтонаца. 1908 — Аустроугарска анектирала Босну и Херцеговину, што је изазвало дубоку кризу у односима европских сила. Да би избегле рат, водеће европске земље признале анексију у марту 1909. Под притиском европских сила анексију признала и Краљевина Србија. 1915 — Нападом на Србију, Бугарска, која је на почетку рата прогласила неутралност, укључила се у Први светски рат на страни Централних сила. Суочена истовремено с немачко-аустроугарском офанзивом на северу, српска војска била присиљена да се повуче на Косово, а потом преко Албаније до Јадранског мора, одакле су је савезничке снаге пребациле на острво Крф. 1927 — Премијером филма „Певач џеза“ у Њујорку, с тада врло популарним певачем Алом Џонсоном у главној улози, почела ера звучног филма. 1958 — Америчка нуклеарна подморница „Сивулф“ изронила на површину код обале Нове Енглеске после два месеца проведена у морским дубинама, што је био светски рекорд у остајању под морем. 1972 — Више од 200 људи погинуло и више од хиљаду повређено у железничкој несрећи код мексичког града Салтиљо. 1973 — Нападом Египта и Сирије на израелске положаје на источној обали Суецког канала и на Голанској висоравни почео је Јомкипурски рат. 1976 — Војна хунта у Тајланду срушила владу Сенија Прамођа, а војска на универзитету у Бангкоку масакрирала велик број студената-левичара. 1987 — Завршава се шаховски турнир у Тилбургу, Холандија, победом Јана Тимана. 1988 — Под притиском демонстрација руководство Војводине поднело оставке. Током протеста демонстранти на функционере који су покушали да им се обрате бацали јогурт, због чега је тај догађај касније назван „јогурт-револуција“. 1991 — Индонежански војни авион ударио у Џакарти у зграду Владе. Погинуле 102 особе, повређено их више од 5.000. 1998 — Под притиском међународне заједнице и претњама ваздушним ударима НАТО почело повлачење српских снага безбедности са Косова према централној Србији. 2000 — Слободан Милошевић признао победу Војислава Коштунице у првом кругу избора за председника Савезне Републике Југославије честитајући му победу. Војислав Коштуница је постао први изабрани политичар у СРЈ који није био члан Савеза Комуниста Југославије. Савезни уставни суд потврдио победу Војислава Коштунице на председничким изборима 24. септембра. Слободан Милошевић у обраћању нацији путем телевизије признао пораз и честитао победу новоизабраном председнику. Тиме окончана постизборна криза током које су на стотине хиљада грађана широм Србије протестовале због покушаја власти да фалсификује изборне резултате. 2004 — Председник Јединствене Србије, Драган Марковић Палма, изабран је за првог градоначелника града Јагодине. Политичка партија Јединствена Србија, је у Јагодини, победила на локалним изборима, Демократску странку, која је имала свог кандидата на локалним изборима. Рођења 1289 — Вацлав III од Чешке, краљ Угарске. (прем. 1306) 1738 — Марија Ана Аустријска, аустријска племкиња. (прем. 1789) 1773 — Луј Филип I, француски краљ. (прем. 1850) 1842 — Чедомиљ Мијатовић, председник Српске краљевске академије. (прем. 1932) 1831 — Јулијус Вилхелм Рихард Дедекинд, немачки математичар. (прем. 1916) 1846 — Џорџ Вестингхаус, амерички инжењер и индустријалац. (прем. 1914) 1887 — Ле Корбизје, француски архитекта и теоретичар швајцарског порекла. (прем. 1965) 1888 — Ролан Гарос, француски пилот. (прем. 1918) 1903 — Ернест Томас Синтон Волтон, ирски физичар, добитник Нобелове награде за физику (1951). (прем. 1995) 1906 — Џенет Гејнор, америчка глумица. (прем. 1984) 1908 — Карол Ломбард, америчка глумица. (прем. 1942) 1914 — Тор Хејердал, норвешки етнолог и истраживач. (прем. 2002) 1919 — Сијад Баре, сомалски политичар. (прем. 1995) 1927 — Анте Бабаја, хрватски редитељ и сценариста. (прем. 2010) 1928 — Светозар Самуровић, српски сликар. (прем. 2001) 1929 — Петар Омчикус, српски сликар и академик. (прем. 2019) 1930 — Хафиз ел Асад, сиријски државник и генерал. (прем. 2000) 1931 — Николај Черних, совјетски астроном. (прем. 2004) 1931 — Рикардо Ђакони, амерички астрофизичар. (прем. 2018) 1936 — Бети Јурковић, хрватска певачица. 1937 — Иво Данеу, словенски кошаркаш и кошаркашки тренер. 1944 — Борис Михајлов, совјетски хокејаш. 1949 — Боби Фарел, холандски музичар и плесач, најпознатији као члан оригиналне поставе групе -{Boney M}-. (прем. 2010) 1950 — Зоран Ерић, српски композитор. 1955 — Бранко Чрнац Туста, хрватски музичар, најпознатији као фронтмен и певач групе КУД Идијоти. (прем. 2012) 1963 — Томас Бикел, швајцарски фудбалер. 1963 — Елизабет Шу, америчка глумица. 1966 — Александар Баришић, српски драматург, сценариста и новинар. (прем. 2017) 1966 — Џеклин Обрадорс, америчка глумица. 1972 — Данијел Кавана, енглески музичар, најпознатији као суоснивач и гитариста групе -{Anathema}-. 1972 — Биљана Стојковић, српска еволуциона биолошкиња. 1973 — Јоан Грифид, велшки глумац. 1982 — Александар Ћапин, словеначки кошаркаш. 1984 — Владан Вукосављевић, српски кошаркаш. 1985 — Силвија Фаулс, америчка кошаркашица. 1990 — Џинкс Мејз, америчка порнографска глумица. Смрти 404 — Елија Евдоксија, супруга источноримског (византијског) цара Аркадија и мајка Теодосија II. (рођ. отприлике 373) 775 — Ел Мансур, абасидски калиф (рођ. 714) 877 — Карло Ћелави, краљ Француске. (рођ. 823) 1014 — Самуило, цар који је 976. дигао устанак против Византије и основао Самуилово царство. (рођ. 958) 1349 — Хуана II од Наваре, француска принцеза. (рођ. 1312) 1553 — Принц Мустафа, османски принц. (рођ. 1515) 1644 — Изабела Бурбонска, француска краљица. (рођ. 1602) 1878 — Илија Милосављевић Коларац, српски трговац. (рођ. 1800). 1819 — Карло Емануел IV од Сардиније, краљ Сардиније. (рођ. 1751) 1923 — Дамат Ферид паша, турски политичар. (рођ. 1853) 1941 — Давид Пајић Дака, учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије. (рођ. 1911) 1979 — Елизабет Бишоп, америчка песникиња. (рођ. 1911) 1980 — Жан Робик, француски бициклиста. (рођ. 1921) 1981 — Анвар ел Садат, египатски државник. (рођ. 1918) 1989 — Бети Дејвис, америчка филмска глумица. (рођ. 1908) 1990 — Марија Драженовић Ђорђевић, прва жена-ратни пилот у Југославији. (рођ. 1924) 1990. — Бахрије Учок, турска политичарка. (рођ. 1919) 2000 — Ричард Фарнсворт, амерички глумац. (рођ. 1920) 2007 — Лаза Ристовски, клавијатуриста Смака и Бијелог дугмета. (рођ. 1956) 2012 — Шадли Бенџедид, алжирски политичар. (рођ. 1929) 2014 — Игор Миторај, пољски уметник. (рођ. 1944) 2018 — Монсерат Кабаље, шпанска оперска певачица. (рођ. 1933) 2018 — Викторија Маринова, бугарска новинарка. (рођ. 1988) 2020 — Еди Ван Хејлен, гитариста и оснивач рок групе Ван Хејлен (рођ. 1955) Празници и дани сећања Светски дан церебралне парализе


(Печат) Mуслимани никада нису постали Турци јер су сачували свој матерњи језик, стару традицију и увек су знали своје порекло – каже наш саговорник, појашњавајући узроке историјског раздора Срба муслиманске вероисповести и Срба православаца. Историчар и професор Салих Селимовић врстан је познавалац тема везаних за српско-муслиманске односе и проблеме који су се „провлачили“ кроз нашу, не много срећну, балканску прошлост. Аутор је вредних књига, на десетине студија, научних радова о пореклу и историји Срба муслиманске вероисповести. Објашњавајући питање порекла данашњих муслимана у Србији, БиХ, Црној Гори, Македонији, КиМ, питање њихових корена, указујући такође и на суштину и природу вишевековне неслоге Срба и муслимана, једног истог народа различитих вера, на почетку разговора, он каже: „Данашњи муслимани, који су са простора бивше СФРЈ, у већини a55d словенског су порекла. То је у науци неспорно, мада има и оних који би ‚хтели‘, реч је о босанском и делу рашких муслимана, да су богумилског порекла. Не знају или неће да знају да су богумили само једна хришћанска јерес, може се слободно рећи у православљу, а никако неки посебан богумилски народ. Ако је велики део босанских богумила дошао из Рашке, па они су могли да буду само Срби. Богумилством жели да се докаже нека стара посебност, ‚индивидуалитет‘ из којег се временом наводно конституисала бошњачка нација. Покушава да се докаже да постоји неки историјски ‚континуитет‘. Ако су српска племена била доминантна у Рашкој, Зети, Босни, Травунији, Захумљу, Неретви, Усори, Соли и створила српске средњовековне државе, што је у историјској науци неспорно, па којег би то онда могли бити порекла домаћи муслимани по доласку Турака Османлија, од којих ће примати ислам? “ Турци Османлије су од 1389. постепено освајали Рашку земљу! Дефинитивно су консолидовали своју власт у Рашкој земљи 1455. године. Честим административно-територијалним променама овај простор је укључиван у више санџака: Босански, Скадарски, Херцеговачки, Пећки, Призренски. Крајем 18. века основан је Новопазарски санџак чије је седиште било најдуже у Сјеници. Укинут је 1817. и поново основан Вилајетским законом 1865. у фази општих реформи у Османском царству. Овај санџак је издвојен из Босанског вилајета или пашалука 1877, и припојен новооснованом Косовском вилајету са седиштем у Скопљу у чијем ће саставу остати до ослобођења 1912. Тај Новопазарски санџак формиран 1865. обухватао је казе: Сјеница, Нови Пазар, Митровица, Пљевља, Бијело Поље са Бихором, Пријепоље, Беране, Трговиште (Рожаје), Колашин, Нова Варош и Гусиње. Гусињска каза је одмах после две године била издвојена из Новопазарског санџака и припојена Призренском санџаку. У том обиму Новопазарски санџак је постојао 15 година и није представљао никакв corpus separatum. Већ 1880. је основан Пљеваљски санџак који је обухватао казе Пљевља, Пријепоље и мудирлук Прибој. Почетком 20. века из Новопaзарског санџака издојене су казе Нови Пазар и Митровица и припојене Приштинском санџаку, а казе Беране и Рожаје Пећком санџаку. Иако се град по којем се овај санџак називао није више налазио у њему, и даље је употребљавано исто име. Од остатка Новопазарског санџака формиран је и званично Сјенички санџак 1902. са казама: Сјеница, Бијело Поље, Нова Варош и Вранеш (Доњи Колашин). У дипломатском речнику и политичким манипулацијама Аустро-Угарске и Турске дуго се средишњи простор Старе Рашке или Рашка област називао Новопазарски санџак, иако њега одавно више није било. Аустроугарски цивилни комесар у Пљевљима Теодор Ипен своју књигу „Нови Пазар и Косово“, која је објављена у Бечу 1892. у загради наслова именује као „Стара Рашка“. У једном аустроугарском војнообавештајном елаборату о Косовском вилајету који је објављен у Бечу 1899. каже се: „да је земљоузина између Србије и Црне Горе позната као Рашка“. Касније је остао у употреби само „Санџак“, иако су и у Турској укинути санџаци 1921. године.


Проф др. Тамара Миленковић Керковић: Залажемо се за посебну помоћ домаћим привредницима и социјално најугроженијим грађанима | Двери Проф др. Тамара Миленковић Керковић:... Уместо извоза робе и услуга у иностранство, најважнији извозни „производ„ у Србији постали су људи, а ускоро ћемо се срести и са процесом привредне емиграције, и сељењем погона и производње у земље у окружењу због повољнијег третмана. О дискриминаторској политици власти према домаћем предузетнику говоре чињенице: од укупног износа подстицајних средстава 93,5% додељено је страним улагачима, а само 6,5% домаћим инвеститорима, а само у прошлој години на „стране“ субвенције потрошено је 9% буџета; Уредба о правилима за доделу државне помоћи у чл.4 наводи да је „ДРЖАВНА ПОМОЋ НАМЕЊЕНА ИЗВОЗУ ЗАБРАЊЕНА“; Од 20-ак домаћих производних предузећа колико их је на југу Србије, тражену државну помоћ за ликвидност услед пандемије COVID19 од Фонда за развој добило је само једно домаће предузеће, и то пре неколико дана. Од самог почетка пандемије вируса COVID19, већ у марту је Српски покрет Двери изашао са предлогом селективних мера за привреду, за најугроженије секторе малих и средњих предузећа и предузетника, али и помоћ за најугроженије категорије становништва. Уместо помоћи најугроженијима, Влада је потрошила 5,1 милијарду евра за линеарну помоћ привреди, без разлике на зону ризика и на пад промета и профита привредника. И поред овог огромног новца, због неправедне расподеле, и других разлога, као што је неефикасност и нетранспарентност Фонда за развој, многи домаћи привредници ће се угасити у првим данима Нове 2021. год. То су ефекти ове неефикасне државе која живи од потрошње најсиромашнијих грађана Србије. Српски покрет Двери се залаже за посебну, селективну и рестриктивну помоћ домаћим привредницима и социјално најугроженијим категоријама становништва, јер су њихове потребе и највеће. Због тога смо отпочели кампању „Подржимо домаћу привреду – купујмо домаће“ . Предлажемо пакет од 12 мера, а њихов је циљ спречавање економске пропасти великог броја домаћих привредника и предузетника, заштита њихових запослених од отпуштања и помоћ најугроженијем делу становништва. Првих пет ових мера односи се на директну помоћ домаћој привреди: строго селективно ОСЛОБОЂЕЊЕ од плаћања обавеза за порезе и доприносе за исплаћене минималне зараде у 2020.год. Строго селективно ОСЛОБОЂЕЊЕ од плаћања пореза и доприноса у прва три месеца 2021. године за оне домаће привредне субјекте са највећим степеном ризика у даљем пословању и падом промета у 2020. години; СМАЊЕЊЕ парафискалних обавеза (фирмарина, еколошких такси, накнада за коришћење јавних површина) и других накнада за коришћење јавних добара за 50% у наредних годину дана домаћим привредницима и предузетницима у најугроженијим секторима; УБРЗАВАЊЕ ПРОЦЕДУРЕ за одобравање кредита за ликвидност домаћих предузећа из државних фондова (одговор мора да стигне за 72 часа); ПРЕУСМЕРАВАЊЕ СРЕДСТАВА са буџетске ставке за изградњу националног стадиона у помоћ домаћим предузетницима и малим и средњим породичним предузећима. Две од мера се односе на помоћ угроженим најсиромашнијим грађанима Србије: Циљ трећег сета мера је примена државних и тржишних механизама, које све озбиљне државе предузимају, како би спречиле поремећаје и привреди и тешке економске последице кризе по становништво. Једнако поступање у неједнаким случајевима, је дефиниција дискриминаторске праксе. А власт се са државним новцем у највећем броју својим мера управо тако понашала. Зато што је чак и сада у својој предизборној кампањи. Tags: БДПДверидомаћа привредапандемијаТамара Миленковић КерковићФонд за развој PreviousPrevious post:Скупштина општине Велика Плана је нелегитимнаNextNext post:Милован Јаковљевић: Купујмо домаће, будимо солидарни и спасимо домаћу привреду и пољопривреду!


text: Јован Вукмановић - Цетиње Божићни обичаји у Боки Которској Извор: Зборник за народни живот и обичаје Јужних Словена, 40, 1962, стр. 491 Бока Которска, под којом се у ширем смислу подразумијева подручје од Игала до Спича, у географском погледу је подијељена на више мањих предјела са многим насељима. Становништво тих предјела, у многим случајевима становништво чак и два сусједна насеља, разликује се донекле међусобно не само по свом поријеклу већ умногоме и по ношњи, говору и обичајима. Те разлике су настале као одраз разнородног поријекла становништва, разних занимања, вјероисповијести и донекле културних утицаја сусједних вароши, нарочито Котора и Херцегновог. Временом су првобитне разлике ублажене, највише мијешањем и срођавањем становништва, али ипак оне нису потпуно нестале. Божићни обичаји у овој области, једном општом, упоредном анализом, могу се углавном издвојити у двије групе, сјеверну и јужну, које су у основи сродне не само међусобно већ и с обичајима свог залеђа. Сјеверна група, којој припадају насеља од Игала до Пераста, сродна је с истоименим обичајима у јужној Херцеговини, а јужна, која захвата сав остали дио Боке, одговара више по сродности обичајима у Црној Гори. Та сродност приморских обичаја с онима у залеђу показује у већини поријекло данашњег бокељског становништва. Захваљујући друштвено-историјским приликама и патријархалној традицији, на подручју читаве Боке сачувани су до данас многи божићни обичаји, који се, поред свих мањих мјесних карактеристика, скоро у свим главним обредима слажу и представљају сродну цјелину. Од свих вјерских празника у Боки се највише светкују Божић и крсно име, први као »домаћи светац«, а други више у заједници са пријатељима и кумовима. Припреме за Божић. почињу свуда на десет, петнаест дана раније. У Кртолима уочи Св. Игњата, пет дана пред Божић, домаћина позива из сусједства, обично од својте, мушко дијете за полазника. Тај долази сутрадан прије сванућа, испред куће зове домаћина и затим улази унутра говорећи: »Добро јутро и честит вам Св. Игњатије!« - »И с тобом заједно!« одговара домаћица. Полазник се пољуби с домаћицом и с домаћином, који га сачека у кревету, сједне на т р у п у, почасте га јелом и при одласку му дадну наранџу, јабуку или шипак. Прије би у Перасту, Рисну, Бијелој и Кртолима на Ту циндан припремили пиће и одредили или пак заклали брава, односно прасе. У Перасту би домаћин који је имао стоке, све до посљедњег рата, заклао брава у стаји преко прага, јер се вјеровало да праг треба окрвавити. Бадњаци се данас беру понајчешће кад ко може. Обично их на Прчању и Мулу уберу на Томиндан, у Кртолима на Игњатдан, а у Поборима, Маинама и Паштровићима главни бадњак на Бадње јутро. Свуда се правим бадњацима сматрају само они који се уберу тог јутра. У пријашње доба, кад људи нису били толико запослени, брали су их највише на Бадње јутро. Бадњаци се увијек беру до подне, док дан расте, беру се редовно од тврдог дрвета, које је у појединим мјестима друкчије, што зависи највише од богатства вегетације. У Паштровићима беру једино дубове бадњаке, чији број није одређен, већ их сваки налаже онолико колико сам жели, вјерујући да је срећније за кућу ако их је више. У Перасту, Ораховцу, Доброти, Шкаљарима, горњем Грбљу, Поборима и Маинама такође су дубови бадњаци, али је одређен њихов број: онолико колико има мушкараца у кући и један више за напредак. У Рисну и Бијелој бере се исти број бадњака, али могу бити не само од дуба већ и од маслине, а у Бијелој још од ловорике. У Кртолима и Луштици бадњаци су такође дубови или пак маслинови, али се обично спреме три, ријетко два. Многе кртолске породице ложе пак »онолико бадњака колико има мушких глава и један придавак више«.1 На Мулу и у Тивту ложи се по један бадњак више него што је мушких укућана. Ако нема дуба, бадњаци у Мулу могу бити и од маслине или ловорике, а у Тивту и од планике, ловорике или бријеста. У доњем Грбљу беру за све укућане уопште по бадњак од дуба или маслине, осим за домаћицу, које је бадњак од смрдљике и зове се бадњачица. Нигдје се уопште у Боки не ложи мање од три бадњака, па ако је и један мушкарац у кући, јер се узима непарни број ради напретка. Сви бадњаци у једној кући не морају бити од исте врсте дрвета. У шуму по бадњаке иду понајчешће домаћин и млађи мушкарци. У Луштици је обичај да сви мушкарци који могу узму учешћа у брању бадњака. У Маинама и Поборима иде се обично прије изласка сунца, јер се вјерује да су бадњаци срећнији уколико се уберу раније. Свуда се за бадњак бира право дрво, без чворова, које није оборено нити сломљено. За сваку особу се бере бадњак од посебног стабла, односно гране, »да је сваки мушкарац чврст као коријен«. Бадњаци су разне дебљине и дужине, обично од једног до два и по метра, према ширини огњишта. Најдебљи је бадњак сваког домаћина, »пошто је он коријен куће«, сваки други је све мањи, према старјешинству мушкарца, а најмањи је онај за напредак. Раније је био обичај скоро свуда, а и данас је у Кртолима, да се домаћин кад дође пред бадњак окрене к истоку, скине капу, прекрсти се и помоли богу, па почне да га бере с најпогодније стране. С једне стране бадњак се бере за десетак сантиметара више него са друге, тако да се з аб а д њ а ч и, остане један зубац при њему ради напретка, а други у земљи. У Кртолима, као и у Бијелој и на Мулу, забадњаче га на оба краја и настоје, ако је бадњак од маслине, да му при врху оставе гранчицу. Приликом пада прихвати се и спусти на земљу да се не би рђаво заљуштио. Врхови од бадњака обично се оставе у шуми. Бадњаци се доносе кући свуда као обично дрво, осим у Паштровићима, Маинама, Поборима и Перасту, гдје је обратно: тањи крај се окрене напријед. У Паштровићима све бадњаке, осим главног прегорача, могу донијети и жене. Овдје је прије био обичај да домаћин, кад би доносио прегорач, сврати редом у сваку ближу кућу и да честита Бадње јутро. У Перасту би раније тог јутра, кад би принијели бадњаке, пуцали преко куће. Будући да се већ и по селима губе огњишта, многи данас доносе толико мале бадњаке да их могу ложити у штедњаку. Кад принесу бадњаке, домаћин и синови улазе у кућу и честитају домаћици Бадње јутро, а ова их почасти ракијом и приганицама. Многе домаћице почну да спремају приганице врло рано, али не дају да се једе од прве просуље (тигања), да не би тијесто упијало много уља. Домаћин попери бадњаке уз кућни зид, понајчешће с десне стране врата, обично дебљи крај доље, осим у Паштровићима и на Прчању, гдје се ставе обратно. У Перасту их, почевши од врата, поређају по старјешинству, а онај за напредак остане посљедњи. Бадњаке обавезно ките, домаћин или домаћица, до подне разним зеленилом, које се бере обично тог јутра: ловориком, маслином, бршљаном, а понегдје још и рузмарином и смреком. У Грбљу се то обави прије сунца да би била роднија година, а у Паштровићима кад их ставе уз кућу. Зеленило се стави на сваки бадњак посебно на три мјеста: при дну, врху и на средину, па се причврсти најчешће вијенцима од бршљана. У Рисну, Бијелој и Перасту умјесто бршљана зеленило завежу црвеним свиленим, вуненим или кончаним концем и врхове бадњака још оките позлаћеним папиром. На Мулу католици завежу зеленило троскотом само при врху и дну. Уколико су бадњаци окићенији, сматра се да им се, како год и кући, указала већа част. У Тивту на Бадње јутро то зеленило поспу пшеницом, жутим кукурузним брашном и оризом, да би била родна година. Жене тог јутра оките још маслиновим гранчицама прозоре, врата, иконе, а изнад врата или у звекир на вратима задјену повећу грану ловорике, коју претходно натакну на слатку поморанџу. У Бијелој још оките гранчицама ловорике све четири ноге трпезе и гвоздену лопатицу на огњишту, коју увече зову веселица и склоне је испред бадњака. Ако кућа нема уопште мушкараца, обично се не беру бадњаци, али се врата и прозори ипак оките. У случају к о р о т е, жалости у кући, прве године, а до првог свјетског рата и за три, стави се грана ловорике или маслине на бадњаке. У Тивту до подне један мушкарац из куће или, ако нема њега, зет окити обавезно ловориком шталу, кокошињац и свињац, па га онда домаћица чашћава ракијом и приганицама. На Прчању и у Тивту домаћин тог јутра забоде грану ловорике у виноград и у њиву са пшеницом и тамо оне остану преко читаве године. У сточарским крајевима, у Паштровићима, Маинама, Поборима, Грбљу, Ластви, Кртолима, Луштици, Богдашићима и на Прчању, у досељеника из залеђа очувани су неки обичаји око стоке. На Бадње јутро чобани стављају испод прага конобе јемјеш (раоник), односно на Прчању к о с и ј е р, да стока пређе преко њега ради напретка. У Кртолима се стока тог јутра пропушта између двије воштане свијеће, које се прилијепе при десној и лијевој вратници конобе. Она се изгони нарочитим прутом, који се у Кртолима, Маинама и Поборима начини тог јутра од три младике: бијеле лозе, ловорике и маслине, у Грбљу од бијеле лозе и двије младике ловорике, а у Луштици само од једне ловорике младике. Све три младике, од којих су маслинова и ловорова обично с гранчицом, завежу црвеним кончаним, свиленим или вуненим концем. Домаћица, која понајчешће изгони стоку, иде у конобу, по могућности тим прутом додирне сваког брава, испрати чобана до краја села и при повратку стави прут усправно иза врата конобе. На Бадње јутро у Богдашићима и на Прчању, све до првог свјетског рата, долазио је у свануће неки мушкарац, обично својта или сусјед, на честитање. Он би прво пуцао испред куће, звао домаћина, наздравио му Бадње јутро и онда га питао да лису били он и његови домаћи здраво у току године, како му је б л а г о (стока) поднијело, да ли су му родиле маслине, лозе, пшеница, кукуруз, каква му је била у свему година уопште. Домаћин би из куће одговарао редом на свако питање, увијек да је све било добро, па и ако није, »збок сутука«, да му не буде у чему баксуз, предајући свако зло брдима, далеко од куће. Затим онај уђе у кућу, пољуби се с домаћином и стави гранчицу ловорике на сто, па ту гранчицу с другим зеленилом чувају у вази до Нове године. Посјетиоцу се приликом одласка обавезно да поморанџа или које друго воће. У Шкаљарима би рано тог јутра, до првог свјетског рата, старијој неудатој дјевојци дошао ближи сродник и испред куће јој говорио: »Добро јутро, Паве (име), јеси ли се вјерила? Хоћеш, ако богда!« Она би га затим увела у кућу и частила. У Столиву и Шкаљарима пријетили би тог дана воћки која није рађала. Неко од укућана би узео сјекиру, мач или велики нож, и пријетио воћки: »Ако нећеш рађати, посјећу те!« Други укућанин, који је ишао с овим, задржао би га ријечима: »Родиће, немој је сјећи!« У Рисну тај обичај су обављали домаћица, која је носила сјекиру, и домаћин на Божић ујутро. У народу се вјерује ако се на Бадњидан усади биљка, особито цвијеће, да ће се примити. На Бадњи дан се обично не сиједа за трпезу, већ се углавном једу приганице, и жене ужурбано обављају многе кућне послове. Поред осталог оне тог дана понајчешће мијесе пријесни божићни крух, који се у појединим мјестима зове друкчије. У Рисну, Бијелој, Столиву и околини Херцегновог зове се чесница, у Љуштици, Кртолима и Грбљу кршњак, у Паштровићима и Перасту божићњак или божитњак, у Шкаларима и Доброти божићни колач, у Тивту, Маинама, Поборима и на Прчању бадњача, а на Мулу крух домаћин или домаћин. Божићни крух је уопште оздо украшен разним шарама: звијездама, отисцима ракијске или винске чаше, врхом кључа, понегдје чешљем, а у Поборима и Маинама највише пишњацима, проскурњаком. У Маинама домаћица је донедавно у бадњачу стављала прстен, обично своју б у р м у. У насељима ближе граду многе породице би, нарочито прије рата, наручиле крух у пекара. У Перасту, Шкаљарима, на Мулу и Прчању мијесио се до првог свјетског рата још за дјецу, по могућности и за одрасле чланове, а понегдје и за родбину, колач, такозвани л у г о-к о л а ч, који је био шупаљ, у облику потковице, с крстом по средини, тежак око 15 грама. Ти колачи су се јели о ручку на Божић. Већином на Бадњи дан, једино у Перасту-и Бијелој на Туциндан, коље се брав, свињче или пијетао. Брав се зове пециво, свињче п е к н а или б о ж у р а, а све печено, осим пијетла, п е ч е н к а. До првог свјетског рата приређивало се понајчешће пециво, рјеђе пекна, а данас се, највише из економских разлога, коље пијетао или се скува свињски или брављи бут. Мушко свињче и кокошке уопште се не кољу. У Грбљу, Паштровићима и на Прчању брав се клао увече на огњишту, преко главе домаћинова бадњака, јер се вјеровало да га треба окрвавити. У Перасту и данас домаћин који има стоке коље брава на прагу конобе. У Кртолима се свињче не коље ножем, већ га тврдим предметом тукну у главу. Ако умре који укућанин, поготово домаћин или домаћица, обавезно се мора за три године узастопно пећи нешто с главом, у Кртолима макар глава од пијетла. Богатије породице шаљу по млађем мушкарцу својим ближњим, сиромашнијим особама хране, највише сувог меса. До тог дана треба вратити све ситне дугове вјеровницима. На Бадњи дан стока једне породице треба да је сва заједно. Тог дана кокошкама дају да једу из обруча да би носиле у кући. Дјеца питају домаћицу гдје јој носе кокошке, а она увијек означи неко мјесто у кући, понајчећшће пањегу или јасле у коноби. У Кртолима домаћица сачека увече чобана на вратима од обора, прихвати браве и додирује их редом троструким прутом којим их је ујутро истјерала, говорећи нечујно: »Тврди као гвожђе!« Затим даје чобанину три приганице, пријесни колачић и флашу вина, од чега овај унакрст редом трипут загризе, односно пије, и загрисцима попрска стоку ради напретка, а остатак узме касније код куће. У Маинама стока уђе између двије воштане свијеће и растављених гребена у вратима. Затим чобанин гребене склопи, а остатак свијећа смјести код иконе крсног свеца. У Паштровићима, Поборима, Луштици и на Прчању ставе у врата обора или конобе неки обруч да кроз њега уђе стока, »да би скупа ишла кроз гору.« У Луштици том приликом домаћица да чобану и сјекиру, коју он преко рамена унесе у конобу и остави међу стоком. На Прчању домаћица сачека чобана с б а д њ ач о м, пшеничном погачом, коју овај загризе унакрст на три мјеста, али загриске не поједе, већ их измијеша са сољу и даје стоци одмах или сутрадан ујутро. У Перасту су прије угонили браве у конобу поред упаљење воштане свијеће и чобанин би им из једне руке давао редом да загризу од повеће пшеничне погаче, а у другој би држао шипак и њиме их бројио, па би га најзад ставио у врата. У околини Херцегновог, како наводи С. Накићеновић, чобанин би том приликом благосиљао сваку врсту стоке посебно.2 Чобански прут, којим се на Бадњи дан изгони и угони стока »да би ишла напријед», употријеби се и на сва три дана Божића, па се онда смјести у коноби изнад живог, а идуће године на Бадњу вече наложи се испод бадњака. У Поборима он се на исти начин употријеби ина Мали Божић (Нову годину). Увече домаћин припреми велику ватру од сувих дрва без трња и смрдљике, да би добро горјела, јер не ваља те ноћи у њу дувати, а домаћица припреми вечеру. У Кртолима на ватру се прво придавају остаци од прошлогодишњих бадњака, такозвани придавци, међу којима мора бити, као скоро и у читавој Боки, глава од домаћиновог бадњака. Они служе као подлога новим бадњацима, који се симболички везују из године у годину. Затим домаћин уноси, честитајући Бадњу вече, балу ловорике и сомине и распростре је по кухињи. У сумраку у свима крајевима Боке домаћин и остали мушки укућани, гологлави, уносе бадњаке у кућу, обично с дебљим крајем напријед, осим католици у Перасту, код којих се ради обратно. Православци уносе бадњаке између двије запаљене воштане свијеће, које држе жене или их пак прилијепе при десној и лијевој вратници. Православци на Мулу и многе породице у Бијелој упале још воштану свијећу на забадњаченом дијелу домаћинова бадњака. Међутим, католици обично упале свијећу у божићном хљебу или, као у Столиву и на Мулу, ставе двије свијеће на домаћинов бадњак, на дно и врх. Код свих уопште кандило гори те ноћи, а понајчешће га упале на Бадње јутро. Домаћин улази први и, отприлике, каже: »Добро вече и честито вам ноћашње вече!« Домаћица на то одговара: »Добра ти срећа и с тобом заједно до сто година?» Тада га она код православаца уопште и католика у Перасту посипа пшеницом или у Рисну и на Мулу оризом, а у Грбљу пшеницом и кукурузом. У посуду са пшеницом, у Перасту, домаћин би претходно ставио слатки шипак са забоденим новцем. Домаћин, пошто наложи свој бадњак преко средине огњишта с врхом према истоку, обично прихвата редом и остале, како му их приносе синови, и ставља их преко свога у истом правцу или унакрст. У Перасту се бадњаци не стављају непосредно на огњиште, већ на два краћа зелена дрвета, дубова или јасенова, која се подметну са стране. Бадњак за напредак уноси један од синова, обично најмлађи. На вратима га домаћица посипа житом, а он благосиља: »Наздравље, догодине у здравље и весеље, акобогда!« На Прчању постоји предање, како наводи Ш. Кулишић, да је тај бадњак овдје уносио православац који је био позван те вечери као гост.3 У старије доба у Доброти, према наводима С. Накићеновића, кметови су налагали бадњаке у капетанским кућама.4 Међутим, новија испитивања то не потврђују, већ кажу да је у Доброти било као и у осталом дијелу Боке. С бадњацима се свуда у Боки, осим у Паштровићима, Маинама и Поборима, стављају на ватру придавци, остаци домаћинова и понегдје осталих бадњака. На наложене бадњаке ставе гране ловорике, маслине, рузмарина и понегдје два, три лозова прута, а у Грбљу, Маинама и Поборима још сломе в е з (везу) на три дијела па их наложе. У Тивту, Столиву, Перасту, Паштровићима, Рисну и на Прчању простиру сламу испред огњишта и испод бадњака, а у Грбљу и Луштици ловорику. У Рисну је и данас обичај, који наводи В. Караџић, да се виче кад се слама простире: »Куда слама, туда слава!« Међутим, у Кртолима, Бијелој и на Прчању сламу разастиру обично прије уношења бадњака, а у Маинама, Поборима, Доброти, Шкаларима и не уносе је уопште посљедњих седамдесет година. У старије доба би пуцањем из пушака давали знак да су бадњаци наложени. У свима мјестима данас домаћин прекрсти и прелије у облику крста на три или четири мјеста бадњаке вином из чаша, боцуна или понегдје бардака; прелије врх, средину, десну и лијеву страну, говорећи: »3драв, бадњаче весељаче, ја теби хлеба (или пшенице) и вина, а ти мени сваког берићета и мира!« Наздрави укућанима Божић, пије и даје свима осталима да пију по старјешинству, мушкарцима, па женама. До прије тридесет г. у Кртолима су бадњаке прелијевали из тикве, а у многим другим мјестима Боке из бардака. У Поборима и Столиву домаћин претходно стави на бадњаке, на три мјеста, парче хљеба, па их онда прелијева вином. У Тивту и код православаца у Перасту мјесто хљеба стави се пшеница. Код католика у Перасту домаћин узме парче пшеничног хљеба, замочи га у вино и циједи га на три мјеста, говорећи отприлике као и у осталим мјестима, па затим хљеб поједе. У Маинама домаћин кроз прстен, обично бурму, посипа бадњаке прво пшеницом, па вином на три или четири мјеста. У Паштровићима домаћин ломи погачу (у којој је сребрни новац) преко главе и прелијева бадњаке на четири мјеста вином, па уљем. У Тивту, Столиву и на Прчању домаћин окади тамјаном бадњаке, а домаћица кућу. На Бадњу вече вечера је увијек посна. Састоји се највише од посне рибе: сипе, лигња, оботнице и бакалара, затим зеља на уљу, понегдје од пасуља и порог лука, пиринча, приганица, маслина, разног поврћа и воћа. У Грбљу, Кртолима, Луштици и Паштровићима вечерава се и данас из наћава,5 а у осталим мјестима са трпезе. Наћве се ставе на под, а укућани посиједају око њих на сламу, односно ловорику. У Паштровићима мушкарац који је ложио главни бадњак сједи за вријеме вечере на њему. Многе породице у Рисну те ноћи, као и у току сва три дана Божића, једу с одређене мале трпезе. По селима се вечерава уз воштану свијећу, забодену у божићни колач, који се држи на истакнутом мјесту. У Кртолима се кршњик са свијећом држи у наћвима или непосредно до њих и не једе се прије Нове године. На пола вечере устају сви, скидају капе, домаћин шибицом пали свијећу и говори: »Пићемо у велику божју славу, за славу нашег рождества Христова, за здравље нашег домаћина, његову фамељу, браћу, пријатеље и за оног ко му хтио добро!« Пије из боцуна вино и даје га свима редом присутнима по старјешинству, мушкима, па женскима. Наћве се склоне, али храна у њима углавном остане до сјутрадан у подне. У Паштровићима се посуђе од вечере пере тек сјутрадан. У Бијелој чесницу, у коју забоду грану ловорике кроз питому поморанџу и оките разнобојним гурђелама и папиром, ставе на видно мјесто поред трпезе. У Луштици домаћин послије вечере смири (гаси) свијећу парчетом хљеба, замоченим у вино, које послије стави обично на кршњак. На Мулу такође свијећу смири парчетом хљеба, замоченим у чашу вина што претекне приликом преливања бадњака, па затим хљеб и вино баци у ватру. Обично старији укућани, негдје обавезно домаћин, остану да чувају бадњаке, а млађи се групно посјећују, чашћавају и пјевају народне и црквене божићне пјесме. У Столиву сваки посјетилац обавезно донесе киту ловорике и њоме кити кућу, а на Прчању још и поморанџу, коју стави на коријен, главу, домаћинова бадњака и малко га гурне напријед. Многе старинске пјесме су ишчезле, понеку памти само која старија особа. У Бијелој су до данас сачуване ове:6 Шеница је уродила, весело, весело! Сваки класак стар жита, коледо, коледо! А ђе који и два стара, весело, весело! Који посла бјагнит' овце, коледо, коледо! Сестра брату поручује, весело, весело: »Дођи, Божо, дођи, брате, коледо, коледо! Овце су се објагниле, весело, весело! Свака овца по јагњицу, коледо, коледо! А ђе која двие јагњице, весело, весело!» Божић зове с оне стране: »Превезите ме!« »А нијесу људи дома - у бадњаке су.« »Ако нијесу људи дома, оно су жене.« »Ма су жене пјандурице, опјаниће те, Старе бабе кашљавице, закашљаће те, А ђевојке ките беру да те заките И да с тобом поиграју кола весело. Кола играт', пјесме пјеват', и веселит' се.» Божић зове сврх планине, оне високе: »Веселите се, Срби браћо, вријеме ви је! Налагајте крупна дрва, не цијепајте! Сијеците суво месо, не мјерите! Простирите шенич, сламу мјесто трпезе, А по слами трпежњаке, свилом кићене! А одаје и пенџере ловоричицом! А иконе и столове маслиничицом! Уточите рујна вина, рујна црвена! И ракије лозоваче прве бокаре! Ви, ђевојке и невјесте, кола играјте! А ви, старо и нејако, бога молите! Поручује Божићева мајка: »О хришћани, моја браћо драга, Тамо ћу ви послати Божића. По Божићу три ките цвијећа: Прва кита здравља и весеља, Друга кита мира и погодбе, Трећа кита вина и шенице. Која кита здравља и весеља, Метните је у двору вашему Да сте у двору здраво и весело. Која кита мира и погодбе, Метните је у селу вашему Да сте у селу мирни и погодни. Која кита вина и шенице, Метните је у пољу вашему Да би рађе вино и шенице И остали фрути свакојаки.» У Шкаљарима су се доскора пјевале ове пјесме:7 У Божића три ножића; Један реже кобасицу, Други реже ђевеницу, Трећи реже погачицу. Божић зове с Локве: »Дораните смокве!« Божић зове с планине: Дораните сланине! Божић зове с Мирца: »Дораните винца!« Божић зове с те стране: Превезите ме! Ако нијесу људи дома, биће жене. Жене су ми домаћице, почастиће ме. Умијесиће погачицу, најешће ме. Уточиће бокарицу, напиће ме.« Коледо, коледо! Да ћемо га оженити, весело!» Бадњаке пажљиво чувају мушкарци док не превеселе, прегоре, а онда их, обично домаћин или, ако је он одсутан, најстарији син прелије вином и благослови. У Тивту рекне овако: »3драв си ми, бадњаче, ја тебе вином, а ти мене и сву дружину здрављем и весељем! Догодине опет нам дођи и свијех нас у здрављу и весељу нађи!« Обичај је да се пуца кад који бадњак прегори, нарочито домаћинов. Он се више те ноћи и не ставља на ватру, а у Маинама и на Прчању ни остали. Жене те ноћи не ваља да дирају бадњаке уопште. Код католика оне ноћу ките божићно стабло, које је обично од смреке. Ватра не ваља да се угаси, већ се стално одржава, у Кртолима до Шћепан-дана, док домаћица не умијеси хлеб. Кад се ватра добро распламти, домаћин доноси на ражњу пекну, пециво или пијетла и пече га лагано уз ватру. На Прчању га донесе тек кад прегоре сви бадњаци. У божуру, у Кртолима, ставе да се пече кокошка или бравље или говеђе т р и п е. У Паштровићима се сачувају с бадњака гранчице рузмарина, маслине и ловорике, које се ложе у случају уједа змије и над ватром се кади рана. Обично нека старија особа преноћи уз ватру од бадњака. У Кртолима је обичај да младожења и млада, ако су те године вјенчани, спавају на ловорици поред бадњака. У Рисну болесна особа лежи обично на сламњачи поред ватре и послије Божића. Ако на Бадњу вече пуцкара »бадњево лишће«, ловорика, маслина и рузмарин, на ватри, вјерују да је то добар знак за кућу. Међутим, ако тумиња, очекује се нешто рђаво. Такође се вјерује да се те ноћи комостре (вериге) не могу загријати, па ма колика била ватра. Послије поноћи полазник може доћи кад било. Он је скоро увијек мушкарац, већином младић, из братства, сусједства или од својте, једино на Мулу и код Кривокапића у Перасту долази жена. У Кртолима он је понајчешће дијете од 7—12 година, јер не смије бити г р е ш а н, ожењен. За њега се вјерује да може донијети срећу или несрећу кући. Стога је негдје годинама један исти, или се пак мијења други, што обично ради домаћица на два, три дана пред Божић. Полазник испред куће зовне домаћина, прије би и пуцао, улази унутра, наздрави Божић, предаје домаћици киту ловорике или маслине или пак ставља на домаћинов бадњак поморанџу, јабуку или новац, гура га напријед и говори лагано: »3драво био, бадњаче весељаче, за дуго и много година да идеш напријед као трава о Ђурђевдану!« Код католика на Мулу он понекад донесе и бадњак. Затим сједне, домаћица га почасти и при одласку му да мањи дар: чарапе, рубац, пешкир, или неко воће. У Перасту га домаћица посипа пшеницом и даје му нож, којим он одсијече плећку пецива у наћвима и једе од ње, као и од другог меса. У многим кућама на Прчању да му се бијела џигерица, печена на жару, да би био лаган као она. У старије доба у Рисну, како наводи В. Караџић, полазник је долазио обично послије подне с крчагом вина у руци, окићеним цвијећем или воћем, који би му при повратку опет напунили домаћим вином.8 У Кртолима је полазник донедавно долазио четири пут годишње: на Игњатдан (Мали или Први Божић), Бадњи дан, Божић и Нову годину. У Рисну домаћица на Божић рано ујутро сједне на домаћинов бадњак и наизмјенично крпи, преде и плете, да би била вриједна читаве године. У Перасту и Грбљу тог јутра пусте кокошке у кућу да покупе просуто ?кито. У Грбљу се вјерује да ће бити плодна идућа година ако прво уђе пијетао. Честитање празника почиње још пред црквом. Прије су се целивали, а данас само честитају једни другима и старији рекну: »Христос се роди!« - »Ваистину се роди!« О ручку се сви укућани поређају око трпезе, а у Кртолима, Луштици и једном дијелу Грбља око наћава. Завјетне особе, обично домаћин или најстарији укућанин, а могу бити и сви чланови једне породице, тог дана не мрсе. Такође нико не једе сира. Прије свега, стојећи сви на ногама, мушкарци гологлави, домаћин упали свијећу, обично дублијер, у божићном хљебу, а затим почну да једу. Кад се принесе печење, прије обавезно пециво или пекна, домаћин устаје и напија: »Пијемо у велику божју славу, за славу нашег рождества Христова, за здравље нашег домаћина, његове породице, браће и пријатеља!« Послије ручка домаћин смири свијећу парчетом погаче, који баци у ватру. У Бијелој се не пали једна свијећа, већ онолико колико има чланова породице и једна или двије више, увијек непарни, мушки број. Родитељи узму једну или двије свијеће, а дјеца свако једну, па се мирбожају изговарајући наизмјенично одређене ријечи: »Мир божји«, »Христос се роди«, »поклањамо се рождеству Христову«, и сваки пут се целивају, и то прво родитељи међусобно, па онда они редом с дјецом. На крају домаћица пољуби домаћина у лијево раме, он њу у чело, а дјеца њих у руку. Свећице се затим скупе у тањир пшенице и ту горе за вријеме ручка, па их послије домаћин угаси вином, Један дио те пшенице стави се на Јовандан (24. јула по с.к.) у посуду, намијени се сваком укућанину нешто и на Петровдан, прије изласка сунца, гледају је и претсказују шта коме предстоји. Католици о ручку понајчешће рекну три црквене молитве. У Перасту се до прије тридесет година један чобанин са свијећом у руци, мирбожао са својим стадом. У Рисну домаћин тјера ражњем, кад скине с њега пециво, одрасле дјевојке ријечима: »Бјежи зло из куће, а узми добро!« То је у старије доба, како наводи В. Врчевић, чинила домаћица говорећи: »Ајде ове године у суђени ти дом, доста си дворила свој род!«9 Божићни колач се не једе у свима мјестима истовремено. У Рисну и Перасту он се ломи и једе обично о божићном ручку, а у неким другим мјестима касније: у Грбљу на уставке Божића, у Паштровићима на Нову годину, у Кртолима послије Васиљевдана, у Перасту код православаца на Богојављење, у Столиву послије Водокршћа, а у Бијелој послије Савиндана. У Бијелој се тада из чеснице дигне грана ловорике и спрема се за идућу годину да се са придавцима метне под нове бадњаке, а гранчице од ње се ставе у робу ради чувања од инсеката. На Божић до подне посјећују се мушкарци, а послије или сјутрадан жене. У Маинама би и прије мушкарци ишли у групама од куће до куће, на челу с виђенијим човјеком, који би носио грану ловорике и на њу натицао добијене поморанџе. Мрве с божићне трпезе не ваља избацати напоље нити уопште првог дана метлом чистити кућу. Слама и ловорика износе се из куће тек послије четири, пет дана, негдје и касније, па се изгоре или ставе испод лоза у винограду. На Божић не ваља бос излазити из куће, износити ватру напоље, нити уопште тих дана давати коме кућну ствар. Ако је Божић облачан, вјерују да ће бити добра година, и обратно: »Либерате, боже, божићне ведрине и Ђурђеве облачине!« У Кртолима се пак каже: »Боље је Божић кужан него јужан.« Од Божића, каже се у народу, дан креше (расте) за онолико колико је потребно пијетлу да пређе праг. Прије су сељани божићне празнике проводили у весељу и игри. Од Божића, па у току претиле недјеље, почињу одиве да долазе с дјецом у род. У Боки се још ложе бадњаци, убрани кад и божићни, сваки према свом календару, уочи Нове године и Богојављења, односно Три краља, а у Луштици и уочи Савиндана. У Кртолима и Доброти уочи Старог Божића (Три краља) ложи се онолико бадњака колико и о Божићу, а у осталим мјестима само један. На Прчању њих те ноћи називају чобанским бадњацима. Обавезно их налажу мушкарци, понајчешће домаћин. С њима горе донекле придавци божићних бадњака, али они не изгоре потпуно као први, већ се мањи дијелови чувају у кући, обично поред огњишта или испод крова, или се, као на Прчању, носи један комад у шталу, под бачве, у виноград и њиву с пшеницом, гдје остану до сљедећег Бадњег јутра, кад се купе и увече ложе с бадњацима. У Кртолима на Нову годину и понегдје у Грбљу још на Богојављење долази полазник у кућу и говори отприлике као о Божићу. У Рисну дјеца на Нову годину носе поморанџу или јабуку и посјећују стари]е говорећи: »Наздравље вам ново љето дође, а ви мени што метнете овђе! На то их домаћин канделише: забада им новац у воће. Фусноте 1 М. Влаховић. Неки божићни обичаји у Кртолима. (Записи, књ. XI, Цетиње 1931, 346). 2 С. Накићеновић, Бока (Српски етнографски зборник XX, Београд 1913, 314). 3. Ш. Кулишић, Етнолошка испитивања у Боки Которској (Споменик СIII, САН, 1953, 208). 4 С. Накићеновић, Бока (Српски етнографски зборник XX, 1913, 318). 6 Дрвена посуда у облику правоугаоника за мијешење хлеба, дугачка око 1 м, а широка око 50 цм. 6 Саопштила их је Милица Шеровић, стара 96 година (1960). 7 Саопштила Марија В. Бркановић, рођена 1880. Године. 8 В. Караџић, Црна Гора и Бока Которска, Београд 1922, 105 9 В. Врчевић, Три главне народне свечаности, Божић, крсно име и свадба, Панчево 1883, 31. © 2001. "Пројекат Растко - Библиотека српске културе на Интернету"; Технологије, издаваштво и агенција "Јанус"; као и носиоци појединачних ауторских права. Ниједан део овог сајта не смије се умножавати или преносити без претходне сагласности. За захтјеве кликните овдје.


ПРОДАЈЕ СЕ ИНДУСТРИЈА МОТОРА РАКОВИЦА Процењена вредност... · Hronograf.net Насловна Економија ПРОДАЈЕ СЕ ИНДУСТРИЈА МОТОРА РАКОВИЦА Процењена вредност... ПРОДАЈЕ СЕ ИНДУСТРИЈА МОТОРА РАКОВИЦА Процењена вредност... 3. маја 2019. у 21:17 Индустрија мотора Раковица (ИМР) у стечају понуђена је на продају као правно лице. Укупна имовина, која се осим у Београду, у Раковици, налази и на Златибору, процењена је на 2,93 милијарде динара (око 25 милиона евра). Имовину ИМР-а у Раковици чине седам хала с 15 објеката машиноградње и седам магацина који се простиру на 75.000 м2, самачки хотел на 1.600 м2, управна зграда, инфраструктурни објекти и власништво над Институтом ИМР. Део имовине су и издвојени производни комплекс у општини Чајетина, један у месту Шљивовица, који се налази на 7 ха и 84 ара, а други у златиборском месту Љубиш. Уз ове непокретности, имовина ИМР-а су и целокупна опрема фабрике за производњу мотора и трактора као и потраживања. Продаја ИМР-а јавним прикупљањем понуда заказана је за 31. мај, а до тада је могуће поднети писане понуде, пише еКапија. индустрија мотора раковица Претходни чланакБорчанци дошли на бесплатан доручак у албанску пекару, а из возила у покрету пале су прве прозивке (ФОТО) (ВИДЕО) Наредни чланакТитов пионир – „мали Хитлер” из првомајског сокака