source: wikipedia

text: 23. октобар (23.10.) је 296. дан у години по грегоријанском календару (297. у преступној години). До краја године има још 69 дана. Догађаји 42. п. н. е. — Војска Марка Антонија и Октавијана је нанела Бруту одлучујућу пораз у бици код Филипа. 425 — Валентинијан III проглашен у Риму за цара Западног римског царства са само 6 година. 1702 — Битка у заливу Виго где је англо-француска флота потукла шпанску и француску флоту и уништила шпанску Флоту Индија. 1739 — Велика Британија је објавила рат Шпанији, узевши као повод одсецање ува Роберта Џенкинса. 1862 — Државни удар у Краљевини Грчкој којим је свргнут краљ Отон I, први владар нововековне Грчке. 1912 — Почела битка код Куманова у Првом балканском рату у којој је српска војска нанела тежак пораз турским трупама и присилила их да се повуку ка Битољу. 1917 — Америчке снаге ступиле у прве борбене акције у Првом светском рату, код Линевила у Француској. На седници Централног комитета руске Социјалистичке радничке партије донета одлука о подизању оружаног устанка. У припремама и извођењу Октобарске револуције од тада непосредно учествује Владимир Лењин. 1942 — Британска Осма армија генерала Бернарда Монтгомерија почела офанзиву против немачких снага под командом Ервина Ромела у египатској пустињи код места Ел Аламејн. 1944 — Партизанске јединице из Срема и Бачке ослободиле Нови Сад у Другом светском рату. Совјетска Црвена армија током Другог светског рата ушла у Мађарску. У филипинском заливу Лејте почела је битка у заливу Лејте. 1954 — После серије састанака у Паризу, СССР, САД, Уједињено Краљевство и Француска споразумеле се да окончају окупацију Немачке. 1956 — Уличним демонстрацијама студената и радника у Мађарској почела је Мађарска револуција 1956. 1958 — Руски писац Борис Пастернак добио Нобелову награду за књижевност за роман Доктор Живаго који је постао бестселер на Западу, док у СССРу тада још није био објављен. 1961 — Бившем генералном секретару Уједињених нација, Швеђанину Хјалмару Агне Дагу Хамаршелду, који је под неразјашњеним околностима погинуо у авиону у време конгоанске кризе, постхумно додељена Нобелова награда за мир. 1973 — Северновијетнамски мировни преговарач Ле Дук То одбио Нобелову награду за мир уз образложење да у његовој земљи још нема мира. 1983 — У нападу камионима напуњеним експлозивом на штаб америчких маринаца у Бејруту и оближњу зграду у којој су били француски војници погинуо 241 амерички војник и 58 француских. На акушерској клиници у Загребу рођена прва југословенска „беба из епрувете“. 1990 — Украјински премијер Виталиј Масол принуђен да поднесе оставку после масовних студентских протеста. То је био први функционер Совјетског Савеза који је отишао са власти под притиском јавности. 1991 — Представници 19 земаља потписали, на међународној конференцији у Паризу у организацији УН, мировни споразум за окончање 13-годишњег грађанског рата у Камбоџи. 1994 — У експлозији бомбе на предизборном митингу у главном граду Шри Ланке Коломбу погинуло најмање 50 особа, међу којима и кандидат опозиције за председника Гаминија Дисанајакеа. 1996 — Завршава се шаховски турнир у Тилбургу, Холандија. Побеђује Борис Гељфанд. 1998 — Почиње шаховски турнир у Тилбургу, Холандија. 2001 — ИРА објавила да почиње разоружавање, а два дана касније Велика Британија укинула четири безбедносна пункта. 2002 — Окружно јавно тужилаштво у Београду подигло оптужницу против више лица осумњичених за отмицу и убиство 16 муслимана из Сјеверина у октобру 1992. Рођења 1705 — Максимилијан Браун, аустријски фелдмаршал. (прем. 1757) 1715 — Петар II Алексејевич, руски император. (прем. 1730) 1766 — Емануел Груши, француски маршал. (прем. 1847) 1789 — Димитрије Давидовић, српски новинар и публициста. (прем. 1838) 1801 — Алберт Лорцинг, немачки композитор, певач и диригент. (прем. 1851). 1817 — Пјер Ларус, француски лексикограф и енциклопедиста. (прем. 1875) 1835 — Адлеј Ј. Стивенсон, амерички политичар. (прем. 1914) 1875 — Гилберт Њутон Луис, амерички физикохемичар. (прем. 1946) 1905 — Феликс Блох, швајцарско-амерички физичар. (прем. 1983) 1908 — Франтишек Доуда, чехословачки атлетичар. (прем. 1990) 1908 — Иља Михајлович Франк, совјетски физичар. (прем. 1990) 1919 — Манолис Андроникос, фрчки археолог и професор. (прем. 1992) 1927 — Деже Ђармати, мађарски ватерполиста. (прем. 2013) 1927 — Лешек Колаковски, пољски филозоф и историчар. (прем. 2009) 1938 — Братислав Ђорђевић, српски кошаркаш и кошаркашки тренер. 1940 — Пеле, бразилски фудбалер. (прем. 2022) 1941 — Игор Смирнов, молдавски политичар. 1942 — Мајкл Крајтон, амерички књижевник, сценариста, редитељ и продуцент. (прем. 2008) 1942 — Мирослав Павловић, српски фудбалер. (прем. 2004) 1946 — Миклош Немет, мађарски спортиста. 1947 — Казимјеж Дејна, пољски фудбалер. (прем. 1989) 1945 — Александар Мандић, редитељ и сценариста. 1951 — Фатмир Сејдију, политичар самопроглашене Републике Косово. 1954 — Анг Ли, тајвански редитељ и сценариста. 1957 — Пол Кагаме, руандански политичар. 1958 — Франк Шафер, источнонемачки атлетичар. 1959 — Гордана Бјелица, српска глумица. 1959 — „Вирд Ал” Јанковик, амерички музичар. 1959 — Сем Рејми, амерички редитељ, продуцент, сценариста и глумац. 1961 — Андони Зубизарета, шпански фудбалски голман. 1962 — Ђорђе Вукадиновић, српски филозоф, политички аналитичар, новинар и политичар. 1969 — Доли Бастер, немачка порнографска глумица, режисерка, продуценткиња, певачица и списатељица чешког порекла. 1970 — Грант Имахара, амерички електроничар и глумац. 1971 — Дејан Обрадовић, српски историчар. (прем. 2010) 1972 — Кејт дел Кастиљо, мексичка глумица. 1976 — Рајан Рејнолдс, канадско-амерички глумац, продуцент и сценариста. 1979 — Лин Грир, амерички кошаркаш. 1979 — Ален Муратовић, црногорски рукометаш. 1979 — Прабас, индијски глумац. 1982 — Александар Луковић, српски фудбалер. 1984 — Изабел Гулар, бразилски модел. 1984 — Анђелка Прпић, српска глумица и ТВ водитељка. 1986 — Бријана Евиган, америчка глумица, плесачица, музичарка и кореографкиња. 1986 — Емилија Кларк, енглеска глумица. 1986 — Јованка Радичевић, црногорска рукометашица. 1987 — Милан Борјан, српско-канадски фудбалски голман. 1989 — Ајсис Тејлор, америчка порнографска глумица. 1990 — Парадис Оскар, фински музичар. 1992 — Алваро Мората, шпански фудбалер. 1992 — Томане, португалски фудбалер. 1993 — Едгар Барсенас, панамски фудбалер. Смрти 42. п. н. е. — Марко Јуније Брут, један од вођа завере у којој је 44. убијен Јулије Цезар. (рођ. 85. п. н. е.) 877 — Игњатије I Цариградски, цариградски патријарх. (рођ. 797) 1157 — Свен III Дански, дански краљ. (рођ. 1125) 1456 — Јован Капистран, фрањевачки монах, теолог, инквизитор и проповедник. (рођ. 1386) 1590 — Бернардино де Саагун, францискански фратар, шпански мисионар и етнолог. (рођ. 1499) 1872 — Теофил Готје, француски писац. (рођ. 1811) 1893 — Александар I Батенберг, бугарски кнез. (рођ. 1857) 1921 — Џон Бојд Данлоп, шкотски ветеринар и проналазач. (рођ. 1840) 1944 — Чарлс Гловер Баркла, енглески физичар, добитник Нобелове награде за физику. (рођ. 1877) 1944. — Иван Милутиновић, црногорски и југословенски комунист и револуционар. Члан ЦК КПЈ, Врховног штаба НОВ и ПОЈ и НКОЈ-а, генерал-лајтант НОВЈ и народни херој. (рођ. 1901) 1957 — Кристијан Диор, француски модни креатор. (рођ. 1905) 1984 — Оскар Вернер, аустријски глумац. (рођ. 1922) 2011 — Марко Симончели, италијански мотоциклиста. (рођ. 1987) 2016 — Пит Бернс, енглески певач, текстописац и медијска личност. (рођ. 1959) Празници и дани сећања Српска православна црква данас прославља Свети мученици Евлампије и Евлампија Литература http://www.b92.net/news/indexs.php?start=40&order=hrono&dd=23&mm=10&yyyy=2003


Порошенко о спору „Гаспрома“ и „Нафтогаса“: Русија ће бити разрушена - Спутњик Србија 01:18 20 Септембар 2019 10:11 08.03.2018 (освежено 11:50 08.03.2018) Преузмите краћи линк „Ако Русија не буде поштовала закон и не буде спровела одлуку Арбитражног суда у Стокхолму, верујем да ће бити у потпуности разрушена. Са тим се треба помирити“, рекао је Порошенко. „Русија мора да прихвати казну у складу са апсолутно прецизно процедуром Суда — ако ’Гаспром‘ не спроведе одлуку Суда имаћемо случај са кршењем међународне трговине“, навео је украјински председник. Арбитражни суд у Стокхолму је наложио „Гаспрому“ да плати „Нафтогасу“ 2,56 милијарди долара компензације због неиспорученог транзитног гаса, након чега је руска компанија започела процедуру раскида свих уговора са украјинском фирмом. Званични Кијев је у међувремену оптужио „Гаспром“ за непоштовање уговора, а одлуку „Гаспрома“ о раскиду назвао је „гасном уценом“. спор, гас, Петро Порошенко, Русија, Украјина


Рак крви - Фиброма 2020 Рак хематопоетског система, под називом леукемије, леукемије, односно рака крви - њених симптома, симптома код одраслих и деце, лечење и прогнозе - то је главни распон питања која треба да знају. Рак хематопоетског система је врста рака, је тешко лечити, па рана дијагноза је важна за позитиван прогнозу, а максимално живот болесника. Онкологија крви, по правилу, почиње у коштаној сржи. Мутације ћелије доводе до поремећаја процеса хематопоезе - смањује број леукоцита, тромбоцита, произведено прекомерне количине незреле леукоците, анемија (хемоглобин смањење, праћене смањењем броја еритроцита). Туморне ћелије, као и други облици рака, се шире по целом телу, метастазирају у лимфним чворовима, утичу на јетру, слезину, желудац. Симптоматологија анемије (друго име за леукемију) зависи од облика, стадијума развоја канцера. Болест се развија споро, уз исте знаке код одраслих мушкараца и жена. У раној фази превладавају соматски симптоми, с обзиром да се болест развија, опште стање пацијента се погоршава у позадини смањеног имунитета. Један од карактеристичних симптома, независно од старости пацијента и пола, често крварење, појављивање великог броја субкутаних хематома (модрица) у целом телу. Са развојем леукемије код жена било које доби, симптоми канцера се јављају у касним стадијумима болести. Први знаци су бледица коже, погоршање апетита, оштар озбиљан губитак тежине. Симптом је праћен повећан умор, хронична слабост, константан тешки замор. Пораз лимфног ткива и ширење метастаза рака изазивају се следећи симптоми: повећани и запаљени лимфни чворови; бола и бол у костима, повећавајући њихову крхкост; јачање и повећање броја крварења (код жена, укључујући и менструално крварење); црвене тачке се појављују у горњим слојевима коже (развија се петехија); Повећана инциденција инфекције вирусним и бактеријским инфекцијама. Знаци рака крви код деце су идентични симптомима леукемије код одраслих. Тумор или утиче на коштану срж или, у ретким случајевима, са екстра-екстрамариналним периферним облицима карцинома, прво уништава рад крвних зрнаца, а затим коштана сржка пати од метастазе. Главни симптоми који прате развој болести код деце су: соматски симптоми - слабост, замор, поремећаји спавања, одсутност; мала брзина зарастања рана; често крварење из носа и десни; честе инфекције заразне вирусне природе; неразумно повећање и пад телесне температуре. Симптоми карцинома крви у раним фазама У раним стадијумима рака хематопоетског система практично нема значајне симптоматологије. Уопштено говорећи, можемо говорити о соматским симптомима - одрасли и деца која су болесни подложни су повећаном умору, пате од слабог квалитета спавања или повећане заспаности. Меморијске функције су смањене. Ово се дешава јер се снабдевање крви у мозгу погоршава због поремећаја у нормалној формацији крви. Кости боли и болови зглобова, модрице несхватљиве природе појављују се по целом телу. Сви наведени симптоми су знаци развоја леукемије или другог облика рака хематопоетског система. Пошто се описани симптоми лако могу збунити симптомима других болести, када се сумња да леукемија обраћа пажњу на крвне знакове и знаке као што су: анемија (смањење хемоглобина и број црвених крвних зрнаца) - екстерно се манифестује кроз бледо кожу; леукопенија (повећање броја леукоцита); ширити на тело модрица и модрица, појављујући се без узрока; Повећана вирусна заразна болест, транзиција хроничних болести у акутној фази. Модерна медицина је тешко идентификовати тачне узроке рака крви. Један од најважнијих је утицај канцерогених фактора, као што је зрачење. Генетске патологије, наследна предиспозиција (преношена дуж насљедне линије), повећавајући ризик од леукемије, а други фактори се приписују: дуготрајна изложеност хемијским мутагенима - бензен (саставни део бензина), цитостатици (антитуморски лекови); имунодефицијенција са истовременим болестима (ХИВ, АИДС); пол пацијента (за облике канцера лимфома и мијелома - често их погађају мушкарци); лечење других малигних тумора користећи радиотерапију или хемотерапију. Име комбинује три онколошке патологије хематопоетског система. У зависности од облика канцера, од места његове почетне локализације и од накнадног ширења, разликују се сљедеће крвне болести малигне природе: Леукемија - болест карактерише убрзано ширење мутираних бијелих крвних зрнаца (леукоцити). Повећање њиховог броја спречава развој здравих црвених крвних зрнаца и тромбоцита, проузрокује неспособност тела да се одупре инфекцијама, оштро смањење имунитета. Лимфом - Оштећење лимфног система. Појављују се патолошки лимфоцити склони убрзану репродукцију. Како болест напредује, рашири се у лимфна ткива, уништавају имуни систем тела. Миелома - канцер ћелија плазме одговорних за производњу антитела на вирусе и бактерије. Како се болест развија, мутиране плазма ћелије парализују имунолошки систем, слабе заштитне способности тела. Разликују акутну и хроничну форму карцинома хематопоетског система. Обе форме карактеришу иницијалне фазе, на којима се болест обично не дијагностицира због недостатка симптоматологије. Када се развије фаза леукемије акутне форме, карактеристична је промена у саставу крви. После лечења, долази до фазе ремисије (одсуства патогених ћелија у крви у наредних неколико година) или терминалне фазе рака, у којем је систем хематопоезе потпуно депресиван. Како одредити рак крви Пацијент који тражи помоћ иде на општи и проширен (биохемијски) тест крви. Када се открију карактеристични знаци (присуство експлозивних ћелија, хемобластоза, смањени ниво здравих ћелија) коришћењем биопсије коштане сржи, утврђује се облик и тип рака. Касније анализе - ЦТ, рентген, МРИ - имају за циљ откривање присуства метастаза. Цуре или не рак крви Малигна болест крви, звана рак, има агресивну природу, нарочито у акутном облику. Развој болести и пораз тела пацијента долази у року од шест месеци. Успех терапије зависи од многих фактора - старосне доби пацијента, општег стања његовог тела, реакције његових система на интензиван третман са хемотерапијским лијековима. После терапије лечења, релапса болести је могућа у првих 2-3 године. Лечење канцера у крви зависи од облика, фазе развоја. Главни метод остаје хемотерапија са цитостатским лековима капањем интравенске инфузије. Првих шест месеци пацијент се ставља у болницу, у случају успеха терапије, даље лечење се наставља амбулантно. Током овог периода врши се редовна трансфузија крви како би се надокнадио дефицит црвених крвних зрнаца и тромбоцита крви пацијента. Важно је посматрати максималну изолацију пацијента у вези са уништеним имунолошким системом његовог тела. У фази ремисије, главни задатак је задржати постигнуте резултате. У неким случајевима, трансфузије крвних крвних ћелија се настављају. Ако се дају одговарајуће индикације, прописана је терапија радиотерапијом. Ако дође до рецидива, пацијент се упућује на трансплантацију коштане сржи. Донатор треба да буде особа која је што је могуће компатибилнија по саставу крви (пожељно родбина пацијента), јер успех лечења рака зависи од тога. Рак крви код деце - група обољења рака циркулаторног система, који се карактерише појавом генетских мутација у коштаној сржи ткива, што доводи до повећаног стварања малигних ћелија, замењујући физиолошких елементе крви. Промена структурног састава циркулаторног система код деце и одраслих доводи до цитопеније (смањење броја леукоцита и тромбоцита), анемија (недостатак хемоглобина), често крварење и заразних болести. Леукемију карактерише ширење малигних ћелија кроз лимфни систем уз настајање метастаза у јетри и слезини. Узроци рака крви код деце: симптоми, тестови и прогноза Малигне формације погађају не само одраслу популацију планете, већ и бебе. Пролази у ћелијско ткиво и у систем циркулације. Рак крви код деце и адолесцената може се приписати пандемији. Често су доктори почели да дају дијагнозу леукемије која још није познавала живот и беспомоћног пацијента. Угрожене ћелије заузимају цело тело, циркулишући дуж ње заједно са крвљу која циркулише преко ње. Нажалост, ову врсту онкологије је врло тешко идентификовати. Тумор се не може палпирати. Може се наћи само у анализи коштане сржи. Рак крви код деце, који су разлози за његову појаву? Шта узрокује ћелије да деле без контроле? Прије него што пређете на ово питање, треба знати шта је хематопоетски систем. Људско тело је комплексан механизам у којем сваки орган има своју улогу. Ова мисија изводи ћелија, уз одржавање нераскидиве везе са целим организмом. Коштана срж је хемопоетски орган у коме се рађају крвне ћелије. Овај концепт је сама по себи широка, јер постоји неколико врста таквих ћелија. Леукоцити - они делују као баријера против пенетрације микроба, вируса, инфекција и других врста микроорганизама. Тромбоцити. Њихова сврха је очување интегритета ткива тела. У случају оштећења појављују се тромби. Према томе, тромбоцити покривају оштећени део ткива, а крв престаје да циркулише. Еритроцити - представљају врсту транспорта људског тела. Испоручују кисеоник у ћелије. Свака од горњих ћелија може се дегенерирати у малигни. Младе ћелије су најнеобичније. Разлози за такву метаморфозу су многи. У наставку су наведени најважнији фактори: Излагање радијацијом - оштар скок у патологији становништва догодио се након бомбардовања Хирошиме, Нагасака и експлозије у нуклеарној електрани Чернобила. Лоша еколошка позадина. Технички напредак нема само позитивну страну. Са својим скоком напред, екологија широм света нагло се погоршала. Генетска предиспозиција. У породици у којој су били онкологи, ризик од рака је много већи. Ослабљени имуни систем, посебно након хемотерапије. Важно! Главни узрок леукемије код деце је ослабљен имунитет после озбиљне болести. Научници су открили занимљиву чињеницу. Деца са алергијама су мање вероватна да трпе од карцинома. Ово се објашњава чињеницом да је имуни систем у сталном тону. Да би се развила болест, постоји само једна мутирана ћелија. Она брзо почиње да дели, а симптоми карцинома крви се појављују брзо. Што је мања старост пацијента, то се брзо развија. Симптоми карцинома крви код деце и адолесцената су скоро идентични, као и одрасли пацијенти. На почетку патологије болести је тешко идентификовати, али можемо разликовати следеће симптоме: Соматски симптоми - повећан умор, поспаност или несаница, заборав; Ране и апсцеси не леже дуго, они нестају; Под очима модрице, оток, боја коже има бледу сјенку; Из носа често долази крв, десни се крвари; Честе вирусне и заразне болести, АРИ. Знаци рака крви код детета су слични онима код обичних болести, због чега је проблематично дијагностиковати болест. Обратите пажњу на следеће: Благо повећање телесне температуре без узрока; Осећајно сензација у коленима, колена. Кости постају крхке. Недостатак апетита - беба одбија храну, чак и његову вољену. Честе главобоље, вртоглавица, несвестица. Горе наведени знаци се налазе код респираторних и заразних болести, због тога они не наглашавају. Они би требало да изазову сумњу ако се у комплексу за њих појављују такви знаци: Боја коже има жућчасту боју и постаје суво; Дете има апатију, он жели стално да спава; Појављује се раздражљивост; Повећано знојење током сна; На кожи се појављује црвенило на кожи; Целокупна група лимфних чворова је увећана; У неким случајевима, јетра, слезина, желудац су увећани. Важно! Уколико се пронађу назначени знаци, дијете треба хитно показати лекару. Требало би такође не пропустите знаке унутрашњег крварења - повраћање крвљу, тешком умор, тахикардија, хипотензија, расподјеле крви из ануса, кашаљ са Ицхор, Тарри столице и крвавог урина. Такви симптоми могу бити благи, али у сваком случају не могу се игнорисати или сами-медицински. Ако постоји сумња на рак крви, дете се упућује на испитивање, што ће укључити и тест крви. Он ће прецизно показати да ли постоји патологија или не. Што се тиче стања крви, биће направљена прелиминарна дијагноза, потребна ће даља дубља истрага: Уз помоћ, стручњаци добијају детаљну слику болести - степен оштећења органа и коштане сржи, врсту образовања и присуство метастаза. Биопсија се изводи помоћу специјалног шприцета, који пробије кости грудне кости или карлице и даје уношење материјала. Цитолог на анализи материјала може да да тачан закључак. Савремена медицина за дијагнозу рака крви користи имунохистохемију. Ова релативно нова метода дијагнозе омогућава утврђивање броја протеина присутних у ћелијама карцинома. Према добијеним индикаторима, направљен је закључак о природи болести. Овај метод је врло прецизан. Због тога се користи у веома тешким случајевима. Хемоглобин је знатно испод дозвољене стопе. Њени параметри су 60-20 г / л. У раној фази рака у крви, анемија је одсутна, али увек присутна у каснијим фазама. Ниво еритроцита је потцењен до 1,5 - 1,0 × 102 / л. Повећање или смањење лимфоцита. Ова флуктуација је могућа код деце. По нивоу лимфоцита одређује се стадијум и облик патологије. Количина ретикулоцита се смањила. Ретикулоцити су млади еритроцити, који немају језгро. Њихов ниво од нормалне стопе може пасти на 10% - 30%. Тромбоцити су смањили ниво. На почетку болести, одступање од норме можда неће бити приметно, али онда смањење достиже 15 г / л. Базофилни и еосифилијски леукоцити нестају из крви. Велики број експлозивних ћелија у акутном облику леукемије, до 99% од укупног броја. У хроничном облику болести, они су потпуно одсутни или присутни у малој количини - до 10%. Деца ретко имају хроничну форму. Стопа седиментације еритроцита или ЕСР понекад је снижена. Анисоцитоза су различите у величини леукоцита. Слично томе, тест крви може показати повећану активност билирубина, уреје, гама глобулин, ЛДХ, АСТ. И смањен је ниво фибриногена, глукозе и албумин. Доктори широм света не престану да раде на минуту како би створили ефикасније и сигурније методе лечења карцинома. Али за данас постоје само две: Хемотерапија је метода третмана у којој болесно дете прими велике дозе веома токсичног лекова у крвоток. Сврха таквих лекова је потпуно уништавање малигних ћелија у крви. Главни недостатак ове методе је неселективност ефекта примењеног лијека - заједно са ћелијама канцера, здрави људи такође умиру. Пре свега, брзо развијајуће ткиво пати од хемотерапије: Сијалице за косу; Из тог разлога, губитак косе се јавља код пацијената, јавља се мучнина и почиње дијареја. Апетит се смањује и појављује се анемија, леукопенија. Након таквог третмана, пацијентима се препоручује трансфузија крви, која би надокнађивала изгубљену количину црвених крвних зрнаца и тромбоцита. Важно! Хемотерапија дјетета и адолесцента је много лакше пренијети него код одраслих. Од десет пацијената, седам се опоравља. Када се трансплантација коштане сржи пацијенту даје концентрат ове супстанце, заплијењен од здравог донатора. Али пре него што изврши ову операцију, пацијент пролази кроз уништавање "нативне" коштане сржи увођењем хемотерапијских лекова. И здраве и оболеле ћелије умиру од овога. Овај метод лечења деце се користи у врло екстремним случајевима, када је тумор изузетно малигни. Донатори за операцију најчешће постају блиски рођаци. То може бити браћа, сестре. Током операције и пре функционисања коштане сржи пацијент је у јединици интензивне неге. Ово је због чињенице да је у овом тренутку веома рањив према било којој инфекцији. Родитељи треба запамтити, главна ствар у терапији било ког рака, ово је време. Каснији третман почиње, вероватније је да ће резултат бити неефикасан. Због чињенице да је тело деце много брже враћено, терапија код беба је много лакша него код одраслих. Важно! Са било којом онкологијом, а нарочито са раком крви, не би требало да се прибегава помоћу традиционалних хеалера и хомеопата. Једино што је дозвољено. Ово је метода витамина и биљних одјека, који могу нормализовати рад дигестивног тракта. Коначни резултат хемобластозе код деце директно зависи од врсте формације и стадијума болести. Акутна леукемија је позната по флексибилности и агресивности. Из тог разлога, прогноза за ову врсту онкологије је неповољна. Хронични облик патологије карактерише бенигни ток болести, а прогноза је много позитивнија. У акутној лимфобластној леукемији, позитиван резултат лечења достиже 75%, са акутним миелобластом -40 - 50%. Рак крви за дојенчад се сматра веома опасним. Њихово тело није довољно развијено и не може се саме борити против болести. Дијагноза код ових пацијената је тежа. За разлику од деце и тинејџера, бебе не могу рећи о њиховом стању. Из тог разлога многи родитељи препознају знаке болести касно, а они се окрећу лекару већ када патологија прође у агресивнију фазу. Деца деца са раком крви заостају у развоју, рано одустају од груди, пати од недостатка апетита, не добијају тежину, лоше спавају. Рак крви код деце: узроци, тест крви Леукемија је цела група малигних болести система хематопоезе. Све болести ове групе имају општу карактеристику, што се састоји у чињеници да се малигни клонови формирају из хемопоетских ћелија коштане сржи. Постоји много разлога за развој леукемије. Ова болест може изазвати вирусне инфекције. Неки вируси делују на људском тијелу тако да се нормалне ћелије претварају у канцерозне ћелије. Леукемија се може преносити наслеђивањем. Студије показују да ако је бар један члан породице болестан леукемијом, онда ће се ова болест дефинитивно манифестовати у својим унуцима, деци или праунукама. Ако један или оба родитеља имају хромозомске дефекте, онда се често њихова деца рађају леукемијом. Понекад постоје случајеви када се леукемија развија због присуства дефеката у имунолошком систему. Леукемију могу изазвати леукоза и хемијски фактори. То јест, могуће је изазвати леукемију антибиотицима пеницилинских група, цитостатици, препоручују се пацијенту за лечење онколошких болести, као и цефалоспорини. Ови лекови требају се узимати само када је то неопходно. Хемикалије које могу утицати на настанак болести укључују теписоне, линолеум, детерџенте (синтетичко поријекло). Узроци леукемије су такође излагање зрачењу. Знаци и ток леукемије код деце Болест се постепено развија. Период од појаве болести до појаве првих клиничких симптома је најмање два месеца. Током овог периода, патолошке ћелије се акумулирају, а болест се осећа. Али током ових два месеца почињу се појављивати прве жалбе, родитељи болесног детета најчешће не обраћају пажњу на њих. Прво, понашање детета се мења. Брзо се уморио, научи још горе, одбија храну, губи интересовање за игре и вршњаке. Одбрана тела је смањена, тако да чак иу почетним стадијумима леукемије може доћи и прехлада и других заразних болести, уз повећање температуре. Понекад повишена телесна температура може бити директно повезана са највећом леукемијом. Ако током овог времена прође тест крви, видеће се неке промене, али нису довољне за дијагнозу. Ако се посматрају такве промене, препоручује се посматрање болесног детета. После одређеног временског периода, специфични симптоми болести почињу да се манифестују. Многа деца се жале на бол у кичми, у ногама. Бол се може појавити први у једној области, затим у другом и има персистентну природу. Често пацијенти престају да се крећу и третирају од стране трауматолога и кардиолога о полиартритису или трауми. Постоји бледа коже, појављују се модрице. У неким случајевима, знаци леукемије се јављају спорије, могу се додати боловима у костима, инфекцијама, крварењу и грозници. Ако водите анкету пацијента, онда поред знакова анемије, можете пронаћи увећану слезину, а мање често - јетру, упале и увећане лимфне чворове, микро-полигоне. У анализи крви, примећују се промене, типичне за леукемију: смањен садржај хемоглобина, тромбоцита, еритроцита, убрзаног ЕСР. Број леукоцита у крви може бити низак, висок и веома висок. Што више ћелија експресије из коштане сржи улази у крв, то је већи број леукоцита. Ако је беба здрава, онда нема експлозија у тесту крви, али ако се открију, то указује на присуство леукемије. У овом случају се врши пункција коштане сржи. Ово се ради како би се проучило како су ове ћелије конструисане, до које врсте ћелијске линије припадају (Т или Б). Добијени подаци помажу у дијагнози типа леукемије, али и помажу у идентификовању додатних фактора ризика за неповољан ток болести и при одређивању адекватног лечења. Дијагнозирати ову болест према резултатима биохемијског и општег крвног теста. Леукемију потврђују резултати студија биопсије коштане сржи - биопсије коштане сржи. За биопсију, материјал се узима током трепанације скалапа у оруму или пункту грудне кости. Лечење ове болести јесте предузимање свих мера, ау телу није било ни једне леукемске ћелије. Активно коришћена хемотерапија, мање развијена имунотерапија. Користе се различити програми третмана леукемије. У таквим програмима користи се неколико лекова који имају антитуморски ефекат. Просечна терапија је две године. Програм лечења је изабран индивидуално за свако дете од стране лекара, узимајући у обзир варијанту леукемије и одсуство или присуство фактора могућег повратка болести. Ако терапија лековима не помогне, постоји потреба за трансплантацијом коштане сржи. Као рођаци, рођаци детета обично се користе као донатори ако су погодни за резултате истраживања. Што раније открије болест и тражи помоћ, брже и вероватније ће бити опоравак. Да бисте спречили леукемију, потребно је благовремено третирати све вирусне инфекције, једити у праву, водити здрав животни стил, одустати од лека и узимати само оне лекове прописане од стране лекара. Нажалост, рак крви код деце је прилично честа појава. Традиционално, дјеца старости од двије до пет година најчешће су болесна, а већина жртава су дечаци. Рак крви је болест системског плана хематопоетског ткива, који је малигне природе. Пошто су морфолошки супстрат ове болести непожељне експлозивне ћелије које оштећују коштану срж. Код деце, рак може доћи због дејства зрачења (на пример, мајка може бити озрачена током трудноће) или кршење ћелијског генетичког апарата (као наследни фактор). У току развоја болести, долазе до одређених мутација у ћелијама одговорним за хематопоезу. Осим тога, ћелије стално расте и тешко се могу разликовати од нормално функционисаних ћелија и мијењати брзину сазревања. Чињеница је да све ћелијске групе које формирају леукемијски тумор потичу из једног ћелија кавеза. Рак крви код деце има исте симптоме као код одраслих. Ови симптоми могу се манифестовати у раној фази. Пацијент можда не зна ни за своје стање, али ће имати бол у абдоминалној шупљини (обично у горњем делу абдоминалне шупљине). Поред тога, постоје болови у зглобовима и нечим боловима у костима. Затим се може појавити често крварење, довољно тешко зауставити, лако се формирају модрице са модрицама, величина јетре са лимфним чворовима се повећава. Пацијент осјећа константну апатију и слабост, понекад може бити грозница, може осјетити редовну потребу за мокрењем. Осим тога, пацијенти су склони заразним болестима. Међу њима, такође се може разликовати мучнина, која пацијенти понекад описују као неочекиване знаке слабости, што може бити праћено осећајем вртоглавице и чак повраћањем. Чак и ако пацијент раније није патио од морске болести или болести кретања у возилу, онда након појаве болести, такви симптоми могу да се манифестују. Ноћу се може повећати знојење. Што се тиче тежине, онда из очигледних разлога, може почети да се смањује (апетит, међутим, погоршава се и). Такође, као симптом ране манифестације рака у крви, може се јавити честа ангина, а поред тога - може доћи до осипа на кожи. Али ако у раним стадијумима болести није идентификовано, онда се јавља касна фаза, када је потребна хитна медицинска помоћ. Одликује се симптоми попут појаве плавичаста боја усана и ноктију, појава високог анксиозности (као промену нивоа свести), честог несвестица, смањен одговор на различите спољашње стимулансе. У кардиолошком региону може доћи до јаких болова, стезања и притиска у грудима, палпитације. Може повећати температуру тела (до тридесет осам степени Целзијуса) и пораста срчане фреквенције (тј, тахикардија). Појављује се кратак дах и пискање, или их једноставно омета респираторни процес. У стомаку појављују се тешки болови, могу се појавити неконтролисано и озбиљно крварење. Дијете треба константно бригу и можда ће некоме бити потребна медицинска сестра са смјештајем. По правилу, деца могу бити болесна са две врсте леукемије - акутне и хроничне. А облик болести не одређује трајање одређених клиничких манифестација, већ структуру ћелија карцинома. Акутни облик се може карактеризовати присуством нежељених ћелија у заједничком ћелијском подлогу. Хронични облик се може карактеризирати присуством зрелог елемената у ћелијама карцинома. Врло често код деце постоји таква врста рака крви, као што је "неуролејкоз". У овом случају дете може приказати неуролошке симптоме (укључујући оштећење мозга и мозак), вртоглавицу, појаву главобоље и тако даље. Овај облик болести може да се развије у случају релапса болести - када се након неког времена након завршетка терапије појављује нови завој од карцинома. Тада је неопходно користити нове лекове за хемотерапију, јер је лијечење дјетета са таквим релапсом врло тешко. Општи тест крви за рак показује потребу за хитним третманом. А лечење карцинома код деце практично се не разликује од лечења одраслих. Ово је метода хемиотерапије и трансплантације коштане сржи. И треба истаћи да је код дјеце могући ефекат хемотерапије обично најбољи, једем код одраслих. Чињеница је да се тело детета може брзо опоравити после поступка лечења. Када је трансплантација коштане сржи, онда као донатор, често делује један од блиских рођака детета. Крвни сарком је болест опасна по живот и неопходно је извршити обавезну трансфузију крви ради дијагнозе. Ово је неопходно због чињенице да болесно дете престане да производи било које ћелије мозговима мозга. А ако време не чини обавезни трансфузију крви, дете може да умре од најчешћих инфекција и крварења минута (за здраве особе такви проблеми неће представљати претњу). Такође постоје лекови који могу наставити рад коштане сржи детета, али не може се рећи и за тренутак изложени на лек, а самим тим и дете ће ипак морати одређене делове крви по први пут. Дакле, нека деца добијају трансфузију једном недељно, а неки сиромашни - сваки дан. Наравно, постоје лекови који могу вратити коштану срж у дијете, али њихова акција не почиње одмах, и стога ће пацијенту први пут требати нове дијелове крви. Нека деца која имају рак у крви требају трансфузију крви на фреквенцији једном недељно, а неке - сваког дана. Такође се врши хемотерапија, као и интравенозна примјена високо токсичних и моћних лијекова. Ови лекови се узимају у високим дозама, а терапија је усмерена на уништење свих страних агресивних ћелија карцинома. Али то може оштетити ваше ћелије. Због тога, може патити брзо развија ткиво броја нормалан - укључујући ћелије косе сијалице (може испасти косу), ћелије гастроинтестиналног тракта (може изазвати мучнину и повраћање, узнемирила столицу), пате репродуктивни систем и коштану срж (понекад постоји анемија, као смањење броја црвених крвних зрнаца, или зрачења, као смањење белих крвних зрнаца. i данас, научници су стручњаци широм света напорно раде на развоју лекова за лечење од којих неће утицати на нормално функционисање ћелија Оне. Ако у овом тренутку такав лек не постоји, а ћелије рака су врло сличне нормално функционалним ћелијама. Многи људи су заинтересовани за то колико живи са раком крви. Ако се не лечите на време, онда ће бити довољно пет месеци. И тако све зависи од дијагнозе и облика леукемије. генерална болест, летаргија и поспаност повреда снабдевања крвног ткива мозга се манифестује у виду оштећења меморије дугорочно зарастање површних огреботина и повреда честим загријавањем површине ране Краћи знаци рака крви код деце укључују: упорно повећање телесне температуре на субфебрилне индикаторе Деца која имају рак током хемиотерапије налазе се у стационарној јединици хематолошке клинике. Такви пацијенти треба да буду изоловани из околине због њихове високе осетљивости на бактеријске и вирусне инфекције. Ово се објашњава чињеницом да током лечења у телу број леукоцита одговорних за стање имуног система је оштро смањен. Симптоми и лечење рака крви код деце Рак крви код деце, леукемија или дечја леукемија је подмукла болест, што је практично немогуће препознати у почетним фазама. Болест карактерише мутација ћелија хематопоетског система. Леукемија нема специфичну локализацију, туморске ћелије слободно се шире по целом телу, што може довести до бројних метастаза. Повољан исход болести зависи од времена дијагнозе - раније откривени канцер, већа је шанса да се дете штеди. Нико не може сигурно рећи зашто деца рака рака. На крају крајева, деца нису погођена канцерогеном - они не конзумирају алкохол, не пуше, нису изложени штетним ефектима у индустријским положајима. Који су разлози за појаву малигног тумора у раном добу? Наука може претпоставити само могуће узроке мутација у ћелијама хематопоетског система, међу којима су: наследна предиспозиција леукемији слабљење имунолошког система након озбиљних болести, посебно ако је лечење користило хемотерапију озбиљно излагање зрачењу и неповољно окружење. Ови разлози не морају нужно узроковати рак крви код деце, већ повећавају ризик од развоја ове болести. Комбинација ових узрока је најчешће почетни фактор. Због негативних спољашњих утицаја и са смањеним имунитетом, тело није у стању да се бори са мутираним крвним зрацима. Њихов број се повећава, они замењују здраве ћелије, а болест напредује. Затим се појављују први симптоми. Нема специфичних симптома код рака крви. Болести се не могу препознати у раним фазама, јер се знаци тога перципирају као уобичајена реакција организма на спољне факторе. Постепено, њихов број се повећава, стање детета погоршава, а онда родитељи примећују манифестацију патологије и доводе бебу код доктора. бледица коже и анемија повећан умор, летаргија и слабост мали осип, модрице, мање модрице слаба температура (37-38 ° Ц) крварење десни, често крварење из носа боли у костима увећани лимфни чворови, слезина, јетра Симптоми се не појављују у тренутку, прате једни другима у различитим редовима. Нека деца имају озбиљну анемију, друге имају хеморагичност (крварење), а друге имају опште заструпљење. Често родитељи први пут третирају симптоме погрешно. Бланцхинг због недовољне шетње, замор - загушења на запошљавање и берибери, осип и модрице - алергије и повреда због Игара, температуре и губитка тежине - а прехладу. У овој се налази подмукла малигних болести крви код деце - тешко је приметити. Највидљивији знаци су повећање лимфних чворова и озбиљне анемије. Горе наведени симптоми нису изговор за панику, али требали бисте се обратити лекару. Посебно је важно посјетити педијатар ако су симптоми обимни. Можете видети да су знакови подељени у групе: анемија - губитак снаге, вртоглавица, пасивност, блањање слузокоже и коже интоксикација - недостатак покретљивости, слабост, бол у костима, свраб, знојење, губитак тежине, повећање температуре хеморагија - крварење, осип у облику малих црвених тачака, модрице које се појављују без узрока итд. пролиферативни - увећани абдомен и лимфни чворови. Симптоми прикупљени од група се називају синдроми. Ако деца имају бар један од ових синдрома, треба га хитно показати педијатру. Ако лекар не може дати конкретан одговор на ваша питања, има смисла посјетити хематолога. Изузетно је важно правилно дијагностицирати рак крви. Неправилно дијагностификован и погрешан третман може довести до погоршања стања. Да би се открила ова врста рака код деце, кориштене су сљедеће методе: Проучавање симптома и компилација почетне клиничке слике хистологија коштане сржи. Ако је дијете дијагностиковано леукемијом, потребно је хитно и продужено терапијску терапију. Како лекари могу помоћи? Главни третман је хемотерапеутски. Дијете је прописан курс цитотоксичних лијекова који имају многе нежељене ефекте које ће морати издржати ради спашавања његовог живота. То укључује потпуни губитак косе, бол, мучнину и вишеструко повраћање, тешко оштећење других ћелија које расте у телу детета. Пуни курс третмана деце од рака траје око две године, а првих шест месеци морају се провести у болници под блиским надзором медицинских специјалиста. Због великог оштећења леукоцита - ћелија имуног система - тело је изузетно склоно различитим вирусним, бактеријским и гљивичним инфекцијама, тако да је дете заштићено од контакта са спољним светом. Почетак хемотерапије је најтежи период за децу. Већ неколико недеља, интравенски дрипперс се дају свакодневно, нарочито нежељени ефекти. Због тога је неопходно подржати блиског сродника, мајка или отац ће морати остати у болници са дјететом. После хемотерапије у дечијем тијелу, они допуњују тромбоците и црвене крвне ћелије користећи трансфузију крви. Обично у овом тренутку започиње ремиссион рака. Терапија је усмерена на превенцију метастаза, према одлуци доктора може се прописати радиотерапија. У посебно тешким случајевима, после неког времена пацијент има релапсе болести. У овом случају, за пуноправно лечење може бити потребна трансплантација коштане сржи, крвни сродници или друга особа која одговара крви служи као донатор. Дјечија леукемија није пресуда. Деца узраста од 2-5 година највише су подложна развоју карцинома. Ова болест је најтеже лечити, али степен опстанка деце са овом дијагнозом је и даље висок. Према статистикама, преко 72% беба се носи са лечењем и наставља да живи, док је код одраслих та бројка око 40%. Правовремени третман је основа за успех у борби против рака циркулаторног система. Пазите на здравље вашег детета, не одлажите излете код лекара и не одлажите терапију ако му дијагностикује страшну дијагнозу. Вера, стрпљење и брига за бебу у тешком периоду за њега допринеће позитивном исходу. Симптоми карцинома крви код деце: откривање, лечење, превенција Функционални поремећаји хематопоетског система изазивају онколошке болести крви. Ове веома опасне болести погађају чак и новорођенчад. Према запажањима, симптоми карцинома крви код деце су фиксирани између две и пет година. Код дечака постоји више случајева патологије. Откривање болести компликује скоро асимптоматски ток на самом почетку, међутим, рана дијагноза може спасити живот малог пацијента. Рак крви код детета, познат и као леукемија, леукемија и бела крв, манифестује се као комплекс малигних дегенерација у крвним ћелијама. Постоји мутација гена. Коштана срж интензивно производи патогене ћелијске јединице, које замењују здраве ћелије тела. Ове озбиљне метаморфозе система хематопоезе изазивају недостатак леукоцита, хемоглобина и тромбоцита. Непромични леукоцити почињу да доминирају. Особа често крвари, одбрана имунолошког система пада, он постаје осјетљив на инфекције. Дегенерисане ћелије се крећу дуж крви и лимфних судова, изазивајући појаву малигних формација у унутрашњим органима. Тенденција младих ћелија (расте брзо) да буду мутиране. У зависности од врсте погођених ћелија, разликују се следећи облици леукемије: леукоцит (заштитне ћелије се мењају); тромбоцита (ћелије које задржавају нетакнутост ткива се регенеришу) и еритроцита (мутирајуће ћелије које наситавају тело кисеоником). Узрокујући рак крви код деце, околности се и даље проучавају и изазивају контроверзу. Узроци рака крви у детињству су различити. То укључује: генетска предиспозиција гениталијама; агресиван ефекат зрачења на људско тело, акумулација канцерогених супстанци у њој; последице еколошких катастрофа. По правилу, случајност неколико фактора знатно повећава шансе да се разболи. Патолошки процес може покренути измењену ћелију, проћи кроз имунитет и заробљен у крвотоку. Код дојенчади, симптоми се развијају прилично брзо. Забележено је да су деца са депресираним имунитетом најопаснија за развој рака. Ово се може догодити након тешких патологија које утичу на заштитне функције (нарочито након хемотерапеутског третмана). Пошто алергије имају имунитет увек претјерано активне, ово смањује шансе за развој онкологије. Али чак и одсуство описаних стања понекад не штити од болести. Зато је важно редовно испитати, покушати да се ослободите зависности. Болест се развија приближно у истом сценарију у било које доба. У почетку се готово не обично манифестује. Болести које се могу посматрати у раном периоду често нису повезане са тумором. Најчешће се примећују већ у ретроспективи, када болест напредује и наставља у каснијим фазама. Како развој патологије почиње да показује следеће симптоме карцинома крви код деце: беба је пребрзо уморна, пасивна, уморна, одбија да игра и једе, брзо постаје надражена; дијете има вртоглавне нападе, губи свест; кожа је понекад прекривена црвеним осипом, модрицама без очигледних узрока; беба се интензивно зноје ноћу него раније; држи малу температуру до тридесет осам степени; постоје знаци респираторног упале; поремећене капиларе у носу и уста, узрокујући често крварење из носа; оштећење епидермиса је лошије регенерисано, може се упалити; патити од болова у зглобу и костију; лимфонодуси, слезина, отицање јетре, испупчење желуца; телесна маса детета оштро опада. Знаци се постепено повећавају, мало се разликују једни од других, манифестују се у различитим редоследима код сваког пацијента. Најочигледнији су лимфаденитис, анемија. Касну фазу болести карактерише тешке манифестације као што су: цијаноза ткива око уста и ексера; екстремна анксиозност, пропраћена губитком свести; постоји бол, стискање у срцу, неуједначен и убрзан откуцај срца, хипертермија. респираторна функција је прекинута, јављају се конвулзивни напади. Посебно претећи су сигнали о унутрашњем крварењу који је започео: крв у повраћању, фецес, урин, кашаљ, као и астенија, убрзан откуцај срца, низак крвни притисак. Уколико се појавило неколико прекршаја са листе код вашег детета, не одлажите посету специјалисту. Рано откривање болести повећава вероватноћу успешног лечења. Типични симптоми карцинома крви код деце могу указивати на облик болести. У акутном облику леукемије произведе се вишак незрелих оболелих ћелија. Ако се дијагностикује хронични тип рака, постоји вишак дегенерираних гранулоцита. У фази бластне кризе, неоплазме секундарне етиологије расте, повећавају се лимфни чворови и неки органи. Сваки облик се сматра независном хематолошком патологијом. Фаза рака крви акутног типа не може постати хронична, и обрнуто. Болест пролази неколико фаза у његовом развоју: на првој фази је имунитет ослабљен, ћелије у коштаној сржи почињу мутирати; почевши од друге фазе, формирају се неоплазме; После одређеног времена, са напредовањем оболелих ћелија дуж крвотока и лимфног система, са растом метастаза, трећа фаза је фиксирана; са почетком четврте последње фазе болести у другим органима, откривају се тумори (по правилу, лек у овој фази више није могућ). У детињству, рецидива леукемије може бити компликована поразом ћелија карцинома нервног система и његових компоненти. Са неуролеукемијом, забележени су неуролошки поремећаји, губитак свести и мигренски напади. Болест може ићи у фазу ремисије, када је крв ослобођена од незреле ћелије најмање пет година. Терминална фаза се одликује потпуним потискивањем хематопоезе. Уколико се виде било какав знак рака крви код деце, прво се врши тест крви. Омогућава вам да проверите веома важне показатеље, како бисте открили присуство канцерогеног тумора. Ако постоји онколошки губитак крви, ниво хемоглобина пада на шездесет до двадесет грама по литру. То указује на касну фазу болести. Густина еритроцита пада на 1,5-1,0 × 102 / л. Такође постоји недостатак ових младих не-нуклеарних ћелија. Полако се успоравају. Варија број лимфоцита, показујући који облик и стадијум болести. Број тромбоцита и леукоцита се мења на доњој страни. Волумен првих капи петнаест грама по литру, а крв не садржи никакве базофиле и еозинофилне леукоците. Код акутне леукемије, број експлозивних ћелија се повећава на скоро сто процената. У случају хроничне анемије, они су заступљени не више од десет процената, или никако. Крвне ћелије су поремећене у димензионалној униформности, постоје леукоцити различитих величина. Алармантан сигнал могу да буду претерано и компоненте као што су жучних пигмената, у диамида угљене киселине, гама-глобулин, ензими лактатдегидроденаза, аспартат аминотрансфераза. Али фибриноген, шећер и албумин ће бити у недостатку. Након добијања првих резултата, друге ефективне манипулације прибјегавају се: биопсија коштаног ткива, узорци се узимају са шприцем, пробијањем кости карлице или торакалне зоне; Рентгенски преглед, магнетна резонанца или компјутеризована томографија, који омогућавају проналазак у подручјима тела са неоплазмама секундарне природе; имунохистокемијска студија, која помаже да се идентификују и идентификују туморски антигени. Ове дијагнозе омогућавају свеобухватно истраживање патолошких процеса, њихову рецептуру и озбиљност. Доктор се појављује у потпуности у вези са болестима, помажући у одабиру најбоље третиране шеме. Рак крви код деце, као и код одраслих, третира се једнако. Изводи се хемотерапија и трансплантација коштане сржи. Циљ прве методе је да се отарасе свих мутирајућих патогених ћелија. Ова процедура је много успешнија за децу и младе људе. Три четвртине свих малих пацијената може се спасити. Пацијент прима интравенозно отрован лек, који је антитуморску цитостатичких, која, нажалост, није селективно, и укупне утицај. Заједно са јединицама ракавих ћелија у крви и лимфама изгубљене су и апсолутно здраве. Последице ове технике су оштећени фоликули флаша, поремећаји у коштаној сржи, дигестивни систем. Делови система на којима се јавља брза обнова ћелија су погођени. Као резултат тога, пацијенти постају ћелави, пате од напада мучнине, дијареје, слабост на апетиту. Анемија се развија, открива се дефицит леукоцита. Глукокортикостероиди се такође користе. Термини терапије у сваком клиничком случају су изабрани за пацијента. Овај третман траје око шест месеци. Изузетно је важно да беба буде са њим и да га подржава у свакој фази. Обавезно стање после лечења је враћање изгубљених црвених крвних зрнаца и тромбоцита трансфузијом. Болест после свих манипулација се често претвара у ремисију, али је опасност од повратне патологије и даље велика. Лекари покушавају да спрече развој метастаза, могу да изводе радиотерапију. Карактеристике озбиљног третмана Код тешких болести постоји шанса за повратак. У овој ситуацији лечење рака крви код деце примјењује трансплантацију коштане сржи. Пресађивање се узима од здравог човека, најчешће рођака (брата, сестре). Многе карактеристике треба да се подударају. Тада се трансплантата убацује у пацијента кроз капалицу. Овом поступку претходи сузбијање развоја сопствене коштане сржи увођењем специјалних лекова. У овом случају, пацијент остаје готово без заштите имунитета, све ћелије умиру пер се. Треба имати у стерилном окружењу, далеко од било каквих утицаја околине и других људи у ослабљеном телу није нападнут од стране инфекције током трансплантације и прихватања калема. Успех ове хируршке интервенције зависи од расположивости донаторског материјала погодног за све параметре, квалификација специјалиста. За комплетно лечење, дете ће морати да остане у болничком одељењу шест месеци и настави курс још годину и по дана. Хронични облици леукемије третирају се инхибиторима метаболизма, што успорава биокемију репродукције ћелија карцинома. Понекад се прибегавају радиотерапији, уводе радиоактивне супстанце. У сваком случају, стање крви и коштане сржи ће се стално пратити до краја живота. Обавестите свог онколога о најмању знаку повратка болести или нежељених ефеката терапије. Уколико опадање није опажено више од пет година, болест може бити у лакшем облику. Прогноза за рак крви код деце Вероватноћа повољног исхода и опоравка акутне леукемије директно долази од врсте тумора и стадијума на којој се дијагностикује болест. Патологија се брзо развија и често је смртоносна. Хронична леукемија даје веће шансе да преживи. Акутне лимфобластне неоплазме су излечене у седамдесет пет процената случајева патологије код одраслих, миелобластичних - у педесетој. Мала дјеца се развијају и врло су слаба прије претње од рака. Ако је болест откривена касније, вријеме није на њиховој страни. Али са откривањем онкологије на самом почетку развоја, стопа преживљавања је до осамдесет посто. Евинг саркома - болест изазвана малигног тумора коштане скелета и утиче на све скелета кости, али већина дугих костију у доњем делу карлице, кичме, лопатице, ребара и кључне кости.


source: CulturaX

text: Маститис – Rec naroda 2020-10-17T11:43:51+02:00 4. октобра, 2020. 13:16 | Маститис је упала вимена, најчешће изазвана бактеријским узрочницима. Према виду промена које се огледају у млеку маститиси могу бити серозни, гнојни, хеморагични... Према томе да ли су јасно уочљиви делимо их на клиничке, видљиве и оне који су субклинички, односно нису јасно видљиви. -Клинички маститиси представљају велики проблем јер поред тога што доводе до неупотребљивости млека, доводе до промене општег стања животиња без обзира да ли се ради о кравама, овцама или козама. Оваква промена општег стања је последица бола у вимену и повишења телесне температуре, као и могуће последичне септикемије. Нису ретки случајеви да при озбиљним маститисима дође до трајног губитка лучења млека у тој четврти вимена, а код оваца чак и до таквих промена које доводе до агресивних промена да је неопходно да се изврши ампутација целокупног вимена, каже Ненад Вујчић дипл. инж. сточарства из Пољопривредне саветодавне стручне службе Пожаревац и додаје да овакав вид маститиса захтева од власника да што хитније позове ветеринара који ће одмах спровести неопходну терапију. Чак и поред благовремене реакције власника и стручне дијагнозе и терапије ординирајућег ветеринара двадесетак оваквих грла ће имати трајне последице у виду оштећења четврти вимена или трајног засушења оболеле четврти, а ако оболи више четврти статистички подаци говоре да је угинуће у висини од 5 до 10 процената оболелих грла. Субклинички маститиси су они који су присутни, али нису јасно видљиви. За њихову дијагнозу потребно је да се одраде претраге, једна од њих је такозвана брза шталска метода. Калифорија маститис тест (КМТ) која се изводи крајње једноставно, брзо и јефтино. Препорука је да сваки фармер сам уради једном недељно ову претрагу свих својих музних крава са маститис реагенсом који може купити у ветеринарској апотеци. Ова метода ће показати ако се појави субклинички маститис и то је време када ће власник одмах позвати ветеринара како би што пре започели терапију и како би избегли напред наведене проблеме за случај да пређе у озбиљан маститис или пак да на време почетим лечењем смањи број соматских целија у млеку. Субклинички мастити поред тога што повећавају број соматских ћелија у млеку па фармер добија пенале у исплати млека они смањују укупну количину млека за 10 до 20 процената. Лечење субклиничких мастита се увек мора спроводити уз стручни надзор ветеринара, а могуће га је урадити утрљавањем оштрих масти (попут камфора) и стављања ињектора са антибиотицима или оно што је новитет ињектора без антибиотика, па тиме и без каренце, али увек уз консултацију са ветеринаром. Према свему напред написаном јасно је да се мора много тога уложити у превенцију маститиса, као и у што раније откривање маститиса. Шта је оно шта сточар може да предузме како не би дошло до маститиса? -Хигијена штале мора да буде на високом нивоу – Брижљива припрема крава за мужу коришћењем квалитетних препарата пре и после муже за прање вимена и заштиту после муже, -Редовна контрола исправности апарата за мужу од стране овлашћених сервисера, редовна замена сисних гума... – Редовна превентивна контрола млека на појаву субклиничких мастита, сваком маститису се посветити са посебном пажњом, -Никад самостално да не лечи маститис већ увек уз консултацију са ветеринаром са којим иначе сарађују.


source: fineweb

text: Манастир Кикос Манастир Кикос је православни манастир на Кипру. Основао га је византијски цар Алексије I Комнин у 11. веку. Манастир лежи на 1.318 метара над морем северозападно од планина Тродос. Нема остатака оригиналног манастира јер је спаљиван много пута. Први председник Кипра, архиепископ Макариос III, неколико пута је посећивао манастир. Сахрањен је на три километра од манастира где му је подигнут и споменик. Историја[уреди] Према предању, испосник Исаија је живео у пећини близу данашње локације манастира. Византијски гувернер острва проводио је дане у Маратаси на планинама због великих летњих врућина. Кренуо је у шуму у лов. Изгубио се у шуми и срео је монаха Исаију и тражио и затражио да му покаже пут. Монах није био заинтересован за овоземаљске послове и није му одговорио, па је то наљутило гувернера да је монаха псовао и малтретирао. Када се гувернер вратио у Никозију, разболио се па се покајао због свога поступка. Исаији се по предаји приказао Бог, који га је упутио да од гувернера тражи икону Богородице, коју је насликао јеванђелист Лука. Икона се чувала у Константинопољу. Гувернер је сазнао за монахову жељу, али сматрао је да је нће моћи испунити. Исаија му је објаснио да је то Божја воља, па су обојица кренули у Константинопољ. Време је пролазило, а гувернер није могао да нађе праву прилику да се појави пред царем и затражи икону. Исаију је са неким другим иконама послао на Кипар. Тада се разболила ћерка цара Алексија III Анђела. Гувернер Кипра је цару испричао да се он разболио од сличне болести и да га је монах излечио. Рекао је цару да ће му ћерка бити излечена ако на Кипар пошаље икону. Цар је то учинио и ћерка му је одмах оздравила. Цар се није желео растати од вредне иконе па је дао да се наслика реплика. Међутим, појавила му се у сну Богородица, која му је рекла да жели икону на Кипру, а реплика да остане код цара. Тако се икона Богородице нашла на Кипру.


text: Опера је облик позоришта у којем се драма преноси у целини или углавном кроз музику и певање. Опера се појавила у Италији око 1600-е године и углавном је повезана са западном класичном музичком традицијом. Опера користи многе од елемената говорног позоришта као што су сценографија, костими и глума. Међутим, уопштено гледајући опера се разликује од других облика драматизације по важности песме и конвенција певачке технике. Уз певача су у пратњи музички ансамбл у распону од малог инструменталног ансамбла до пуног симфонијског оркестра. Опера може имати плес, а ово је посебно истинито код француске опере за велики део њене историје. Традиционална опера има три врсте певања: рецитатив, декламацију и арију, тј. отпевану соло деоницу. Кратка певна деоница назива се и ариосо. Све врсте певања прате музички инструменти. Певачи и њихове улоге разврставају се према распону гласа. Мушки гласову могу бити бас, бас-баритон, баритон, тенор и контратенор. Женски гласови могу бити алт, мецосопран и сопран. Свака од тих врста има подврсте. (На пример, подврсте сопрана: лирски сопран, колоратурни сопран, спинто сопран, драмски сопран.) Те подврсте помажу да певач добије улоге које најбоље одговарају боји и квалитету његовог гласа. О релативном значају речи и музике у опери се расправља још од 17. века. Визуелне уметности као што је сликарство користе се како би створио сценски спектакл, који се сматра важним делом извођења. Осим тога, у опери се често користи плес. Због свега тога је славни оперски композитор Рихард Вагнер доделио опери знамениту титулу -{Gesamtkunstwerk}-, што би се могло превести као „збирно уметничко дело“. Позадина опере Истовремено постоје уметнички облици из других делова света, а многи од њих су древног порекла, и такође се понекад називају опере. Обично иду уз придев који означава регије (на пример, кинеска опера). Ове независне традиције нису производ западне опере, али су веома различит облик музичког позоришта. Опера исто тако није једини облик западног музичког позоришта у античком свету. У грчкој драми се користи певање и инструментална пратња, а у модерним временима, појављују се други музички облици. Оперска терминологија Речи у опери су познате као либрето (дословно „мала књига“). Неки композитори, посебно Рихард Вагнер, написали су своја либрета, други су радили у тесној сарадњи са својим либретистима, нпр. Моцарт с Лоренцом да Понтеом. Традиционална опера се састоји од два начина певања: рецитатива, прелаза током развијања радње у опери, често певани у немелодијском стилу карактеристичним за оперу, и арија у којој ликови изражавају своје емоције у вишеслојном мелодијском стилу. Дуети, трија и друге врсте ансамбла се често јављају, а рефрени се користе за коментар на акцију. У неким облицима опере, као што су сингспиел, комична опера, оперете, и полуопера, у рецитативима је углавном замењен говорним дијалогом. Мелодични или полумелодијски одломци се јављају усред или уместо рецитације, а такође се називају „ариосо“. Током барокног и класичног раздобља рецитативи се могу појавити у два основна облика: -{secco}- (суви) рецитатив, у пратњи само „континуа“, која је често била не више од чембала или -{„accompagnato“}- (такође познат као -{stromentato}-) у којем оркестар пружа пратњу. Од 19. века музичка пратња -{accompagnato}- се много више користи, а оркестар има много већу улогу. Рихард Вагнер је извршио револуцију у опери укидањем готово свих разлика између арија и рецитације у потрази за оним што је он назвао „бескрајне мелодије“. Каснији композитори следе Вагнеров пример, иако су неки попут Стравинског у свом -{The Rake's Progress}- надјачали силазни тренд. Историја Настанак опере Реч опера је скраћени облик италијанског израза -{opera in musica}- (музичко дело), чиме се жели описати опера као збир музичких дела: соло певања, хорског певања, као и игре у једном делу. Прво дело које се сматра опером у данашњем смислу је опера Дафне (-{Daphne}-) италијанског композитора Јакопа Перија из 1597. године, а текст за ту оперу је обновио Отавио Ринучини. Написана је за елитни круг фирентинских хуманистичких уметника који су се окупљали у просторијама "Camerata". Намера је била да се опером Дафне оживи класична грчка трагедија, као део целокупног буђења античких вредности у периоду ренесансе. Следећа Перијева опера Еуридика (-{Euridice}-) из 1600. године је најстарија сачувана оперска партитура. Изговорен или декламиран дијалог уз свирку оркестра, што се у опери зове речитатив, јесте темељна особина мелодраме у њеном изворном смислу. Најпознатији пример такве музике је Менделсонова музика за Сан летње ноћи. Невидљиви оркестар који је у мелодрами 19. века наглашавао драмску радњу данас се може препознати у филмској музици. Филмски спектакли с озбиљном музиком директно наслеђују традицију мелодраме, а њихови специјални ефекти могу се сматрати наследницима и конкурентима облика велике опере. Међу раним елементима из 16. века, који се још нису сложили у препознатљиву оперу, треба споменути дворску параду звану маска. Нови елементи маске могу се видети у драми Олуја Вилијама Шекспира (око 1611. године). Музичко-драмски елементи могу се видети и у мадригалима из 16. века, који су се уланчавали како би се постигла драмска радња. Ако се осврнемо на још старија раздобља, видећемо да се музика користила већ у средњовековним мистеријаима. Сачувало се једно музичко дело које је старије од Дафне, Филотеја, које је на верски текст компоновао свештеник по имену Силберман. Осим тога, музика Хилдегарде из Бингена изводила се на сцени у драмском облику. Барокна опера Опера се убрзо проширила изван оквира дворске публике. Око 1637. године у Венецији се појавила идеја „оперне сезоне“ (унутар карневала), где су се опере изводиле јавно уз наплату улазница. Истакнути оперни композитори 17. века су Франческо Кавали и Клаудио Монтеверди, чији је Орфеј (1607) најстарија опера која се још увек изводи. Монтевердијево касније дело Одисејев повратак (1640) такође се сматра врло важном раном опером. У Венецији се развија вокална деоница арије. Даље се опера проширила на Рим, где је сценографија и костимографија постала уверљивија, с обзиром се на то раније није претерано обазирало. Долазак опере у Напуљ је довело до настанка нумера као посебних музичких целина у опери. Те ране барокне опере мешале су комедију с елементима трагике, што је сметало профињенијим духовима, па је тако покренута прва у великом низу оперних реформа. Вођа реформе је био песник Пјетро Метастасио, чија либрета су увела облик опера сериа ("озбиљна опера"), пун морализирања. Комедија је у барокној опери добила своју грану: опера буфа ("смешна опера"), која се развијала засебно, а делимично се заснивала на традицији Комедије дел арте. Италијанска је опера поставила стандарде за барок. Италијанска либрета била су стандард, чак и за Немца Хендла, који је писао за Енглезе, или Моцарта, који је писао у Бечу крајем 18. века. Белканто Под бел кантом (ита., bel canto, лепо певање) подразумевамо развијено, виртуозно певање које је имало улогу да истакне способности и лепоте људског гласа и да изједначи јачину гласа у свим регистрима. Белканто настаје у Италији и након неког времена је, због дате слободе импровизовања коју су имали певачи, деоница арије постала и превише развијена и слободна. Тада долази до настанка великог јаза између арије и речитатива који касније Французи "доводе у ред" тиме што смањују виртуозност арије а значајно раде на квалитету речитатива. Француска опера Насупрот операма увезеним из Италије, развила се засебна француска традиција, где се певало на француском. Засновао ју је један Италијан, Жан-Батист Лили, који је основао француску музичку академију и владао француском опером од 1672. године надаље. Лилијеве увертире, течни и уредни рецитативи, плесна интермеца, дивертисмани и оркестрални пасажи између сцена поставили су схему коју је променио тек Глук готово сто година касније. Текст је био једнако важан као и музика: компликоване алегорије служиле су за ласкање краљу, а завршетак је готово увек био срећан. Опера је у Француској затим укључила и балетне делове, као и разрађену сценску машинерију. Француска барокна опера, коју је разрадио Рамо, добила је једноставнији облик због реформе коју је спровео Кристоф Вилибалд Глук (Алкестида и Орфеј) крајем 1760. их година. Француска је опера била под утицајем школе бел канто, коју су заступали Росини и други Италијани. Опера буфа и опера comique Опера буфа или комична опера, настала је из италијанске увертире. Француска опера с говореним дијалогом назива се комична опера без обзира на тему. Једна врста комичне опере је оперета. Оперета је заједно с водвиљом довела до мјузикла, који је досегао врхунац у Њујорку. Романтична опера и велика опера Ђузепе Верди је главни представник романтичне опере. Елементи француског облика велике опере појавили су се први пут у Росинијевој опери Виљем Тел (1829) и Мејерберовој опери Роберт ле Диабле (1831). Немачка опера Моцартов сингспиел Чаробна фрула (1791), написан на немачком, увео је традицију немачке опере, коју су у 19. веку развили Бетовен, Вебер, Хајнрих Маршнер и Вагнер. Вагнер је створио стил у којем се рецитатив и арија мешају уз сталну пратњу оркестра. Вагнер је такође обилно користио лајтмотиве (иако их је први користио Вебер), који повезују одређену мелодију с одређеним ликом или појмом током целе опере. Остале националне опере Шпанија је створила свој облик опере, назван зарзуела. Почевши од Михаила Глинке, руски композитори су написали више значајних опера (Модест Мусоргски, Антон Рубинштајн, Петар Чајковски и Николај Римски-Корсаков). Након Вагнера: веризам и модернизам Након Вагнера, опера је кренула разним путевима. Једна реакција кратког века била је сентиментална „реалистична“ мелодрама веризма. Ту можемо споменути велико име, Ђакомо Пучини с операма Манон Леско, Боеми, Тоска, Мадам Батерфлај, Турандот и др. Друга реакција на Вегнеров митски средњи век је психолошка снага и социјална анализа Рихарда Штрауса. Током 20. и 21. века, иако је по читавом свету опера постала популарнија него икад, модерне опере које су ушле у канон могу се набројити на прсте, а међу њих спадају: Wozzeck (Берг), Живот развратника (Стравински), Питер Грајмс (Бритн) и Разговори кармелићанки (Поуленц). Карактеристике Певање представља саму срж опере. У великој опери (-{grand opera}-), врсти опере која се најчешће изводи у данашње време, читав текст је певан. Овакве опере обухватају како соло певање, тако и хорске деонице и играчке нумере (углавном балетске), а често су и бриљантни примери ликовне уметности у погледу сценографије и костима. За разлику од овога, у комичним операма (-{opera buffa}-) најчешће нема већих, грандиозних сцена, а често ни хор није толико заступљен, а радња између арија је приказана речитативима (ит. -{recitativo}-), полу-говорним полу-певаним пасажима уз (углавном само акордску) пратњу најчешће редукованог оркестра или клавијатурног инструмента (клавир или чембало). Сам термин комична опера имплицира забавну радњу. Овај назив се односи на опере са ведријом темом од озбиљних опера (ит. -{opera seria}-). Ова разлика се појавила у 18. веку и сматрало се да комичне опере треба да се баве обичним људима и местима и да имају срећан крај, док озбиљне опере треба да се баве митолошким или историјским темама које се завршавају трагично. Касније, тема комичних опера је постала основа за веристичке опере, али оне су се најчешће завршавале трагично (такве су Травијата Ђузепеа Вердија, Кавалерија Рустикана Пјетра Маскањија (-{Pietro Mascagni}-), Боеми и Мадам Батерфлај Ђакома Пучинија и многе друге). Веселије теме су у 19. веку постале основа за оперете које су се касније (у 20. веку) развиле у водвиље и (најпре у САД) мјузикле. Певачке улоге се у опери разврставају по распону и боји гласа. Мушки гласови могу бити (од највишег ка најнижем): контратенор (ит. -{contratenore}-), тенор (ит. -{tenore}-), баритон (ит. -{baritono}-), бас-баритон (ит. -{baritono basso}-) и бас (ит. -{basso}-). Женски гласови су: сопран (ит. -{soprano}-), мецосопран (ит. mezzo[-]soprano) и алт (ит. -{alto}-), који се некада називао и контралт (ит. -{contralto}-). Сваки од ових гласова има и подврсте (на пример, код сопрана то су лирски сопран, драмски сопран, колоратурни сопран, спинто сопран, и као посебна врста, вагнеријански сопран). За детаљнији преглед фахова види Гласовни фахови. Напомена - већина музичких примера из опера је наведено према -{Opera kalauz}- - -{Kertész Iván – Fiesta-Saxsum}- 1997. Савремени, недавни, и модернистички трендови Модернизам Можда најочигледнија стилска манифестација модернизма у опери је развој атоналности. Тај корак даље од традиционалних тоналитета у опери почео је с Вагнером, а посебно са „Тристан акордом“. Композитори као што су Рихард Штраус, Клод Дебиси, Ђакомо Пучини, Паул Хиндемит и Ханс Пфицнер потиснули су вагнеровску хармонију даље с екстремнијим коришћењем хроматизма и већим кориштењем дисонанце. Оперски модернизам има свој прави почетак у операма два бечка композитора, Арнолда Шенберга и његовог помоћника Албана Берга. Оба композитора су били заговорници атоналности и његовог каснијег развоја (као што је било код Шенберга), додекафонија. Шенбергови рани музичко-драмски радови, „Очекивање” (-{Erwartung}-) iz 1909, премијерно приказан 1924. године и „Сретна рука“ (-{Die Glückliche Hand}-) приказују велику употребу хроматске хармоније и дисонанце у целини. Шенберга такође повремено користи „говорећи глас“ (-{sprechstimme}-), који је описао као: Две опере Шенберговог ученика Албана Берга, -{„Wozzeck“}- и опере “Лулу” (остављене непотпуне због смрти композитора) деле многе исте карактеристике као што је већ описано горе. Иако Берг комбинује своје високо лично тумачење Шенбергове додекафоније, која представља начине свирања разних група по 12 тонова са мелодијским прелазима који су више традиционалне тонске природе (сасвим Малеријанског карактера). Ово можда делимично објашњава зашто су његове опере остале у стандардном репертоару, упркос својој контроверзној музици и радњама. Шенбергове теорије су утицале (директно или индиректно) на значајан број оперских композитора све до данас, чак и ако они сами нису компоновали користећи његове технике. Композитори који су били под овим утицајем су: Енглез Бенџамин Бритн, Немац Ханс Вернер Хензе, и Рус Дмитриј Шостакович. Филип Глас такође користи атоналност, иако се његов стил може уопштено описати као минимализам, обично сматран као још један од музичких развоја из 20. века. Међутим, кориштење додекафоније у оперском модернизму изазвала је реакцију међу неколико водећих композитора. Истакнути предводник ове реакције је био руски композитор Игор Стравински. Након састављања очито модернистичке музике за балете „Петрушка“ и „Посвећење пролећа“ у продукцији Сергеј Дјагиљева, године 1920. Стравински се окренуо неокласицизму, који је кулминирао у његовом оперском ораторијуму „Oedipus Rex“. Када је компоновао целу оперу која је била без сумње опера (надахнута радовима Римског-Корсакова „Славуј“ из 1914, и Мавра из 1922), у -{„The Rake’s Progress“}- он је наставио да игнорише сериалистичке технике и написао „број“ оперу у стилу из 18. века, користећи диатоницизам. Његов отпор серијализму показао се као инспирација за многе друге композиторе. Остали трендови Заједнички тренд током целог 20. века, како у опери тако и уопште оркестарском репертоару, је смањење оркестара. Како се покровитељство за уметност смањује, наруџбине и наступи са новим музичким радовима се остварује са мањим буџетима, врло често резултирајући мањим делима попут камерних дела или опера у једном чину. Многе опере од Беџамина Бритна су написане за само 13 инструменталиста, Марк Адамова опера у два чина „Мале жене“ је написана за 18 инструменталиста. Још једна карактеристика опера у 20. веку је појава савремене историјске опере. „Смрт Клингхофера“ и опера „Никсон у Кини“ Џона Адамса, и -{„Dead Man Walking“}- опера Џејка Хеџија потцртавају драматизацију недавних догађаја на сцени, где су ликови описани у опери били живи у време премијере саме опере. Ранији модели опере углавном су се бавили више удаљеном историјом, поновна обрада савремених измишљених прича (обраде популарних представа), или приче из митова и легенди. Метрополитен опера у Њујорку извјештава да је просечна старост њених покровитеља сада 60 година. Многе оперске компаније, су имале сличан тренд, и интернет странице оперских компанија су препуне покушаја да привуку млађу публику. Овај тренд је део ширег тренда „проседе“ публике за европску класичну музику у последњој деценији 20. века. Од мјузикла назад према опери Од касних 1930-их, неки позоришни мјузикли почињу се писати с више оперске структуре. Ови радови укључују сложене полифоне ансамбле и одражавају музичка догађања свог времена. -{„Porgy i Bess“}-, под утицајем џез стилова, и оперете -{„Candide“}- са својим отвореним, лирским одломцима и фарсичним пародијским операма, обе прво изведене на Бродвеју, али су постале прихваћене као део оперског репертоара. "Прича са западне стране“, -{„Brigadoon“}- у мјузиклима -{„Sweeney Todd“}-, „Евита“ и друге драматичне приче са сложеном музиком и сада се понекад могу видети у операма. Неки мјузикли, почевши са рок опером „Томи“ из 1969. и „Исус Христ суперзвезда“ из 1971. су потпуно састављени и написани са рецитативом уместо дијалога, говорећи своје емотивне приче углавном кроз музику, у стилу рок опера. Оперски гласови Певачи и улоге које они играју се прво разврставају према њиховим вокалним распонима. Мушки певачи су разврстани по вокалном распону као: бас, бас-баритон, баритон, тенор и контратенор. Женски певачи су разврстани по вокалном распону као: контраалт, мецосопран и сопран. Осим тога, певачки гласови се лабаво препознају по карактеристикама осим распона, као што је боја звука или боје, вокалног квалитета, окретност, снага, и прилагођеност гласа музичком инструменту. Тако се сопран може назвати лирским сопраном, -{coloratura}-, -{soubrette}-, -{spinto}-, или драматични сопран. Ови појмови дефинишу улоге најпогодније за вокалне особености певача. Немачки Фач систем је посебно организован систем, иако не описује у потпуности певачки глас, повезујући певачки глас с вокалном класификацијом. Посебан певачки глас може се променити драстично у току његовог/њеног живота, ретко достижући вокалну зрелост до тридесете године, а понекад тек у средњим годинама. Занимљивости За почетке опере се обично сматрају драме из античке Грчке. Међутим, Египћани су изводили „Хеб-Сед“ (египатски, Празник репа) 2000 година раније. Хеб-Сед је прерастао у „Пасије“ у којима су Египћани глумили у причама из славне прошлости Египта уз музику и певање. Прва јавна оперска кућа (-{San Cassiano}-) отворена је у Венецији 1637. године где је „отац опере“, Клаудио Монтеверди (1567—1643), направио помак у нагласку на више музичку оперу у односу на оперу засновану на дијалогу. Монтеверди је помогао у устоличењу Венеције као главног светског оперског града. После 13 година оперета „Весела удовица“ аустро-угарског композитора Франца Лехара, поново се вратила на сцену Народног позоришта Сарајево. Године 2013. је одржана премијера којом је дириговао Дарио Вучић, а режирао Крунослав Цигој - признати оперски певач из Хрватске. Насловну улогу је тумачила сопранисткиња Аида Чорбаџић. Баритон београдског Народног позоришта Драгутин Матић глумио је грофа Данила Даниловича. Матићу је ово била прва сарадња са Сарајевом. Чувена швајцарска оперска певачица Лиза Дела Каза, једна од највећих интерпретаторки Моцартових и Штраусових дела у првој половини 20. века, преминула је у понедјељак 10. децембра 2012. у 93. години у швајцарском граду Минстерлинген, саопштила је Бечка државна опера. Види још Списак познатих опера Међународно такмичење соло певача „Лазар Јовановић” Водвиљ Кабаре Оперета Мјузикл Варијете Зингшпил Референце Литература Apel, Willi, ed. (1969). Harvard Dictionary of Music, Second Edition. Cambridge, Massachusetts: The Belknap Press of Harvard University Press. }- The New Grove Dictionary of Opera, edited by Stanley Sadie, 5,448 pages, is the best, and by far the largest, general reference in the English language. and. The Viking Opera Guide, edited by Amanda Holden, 1,328 pages. -{The Oxford Illustrated History of Opera, ed. Roger Parker (1994)}- The Oxford Dictionary of Opera, by John Warrack and Ewan West, 782 pages. Opera, the Rough Guide, by Matthew Boyden et al, 672 pages. John Louis DiGaetani: An Invitation to the Opera, Anchor Books, 1986/91. -{Dorschel, Andreas, 'The Paradox of Opera', The Cambridge Quarterly 30 (2001), no. 4. pp. 283–306. ISSN (printed): 0008-199X. ISSN (electronic): 1471-6836. Discusses the aesthetics of opera.}- -{Rous, Samuel Holland (1919). The Victrola Book of the Opera. Stories of The Operas with Illustrations.... Camden, New Jersey, U. S. A.: Victor Talking Machine Company. View at Internet Archive.}- -{Simon, Henry W.: A Treasury of Grand Opera, Simon and Schuster, New York, 1946.}- -{Howard Mayer Brown, "Opera", The New Grove Dictionary of Music and Musician. 2001. Oxford University Press}- -{"Louis II", Encyclopædia Britannica. http://www.britannica.com/EBchecked/topic/348741/Louis-II}- -{"Opera", Encyclopædia Britannica. http://www.britannica.com/EBchecked/topic/429776/opera}- Спољашње везе Narodno pozorište Sarajevo - Opera Живот и каријера: Јасмина Трумбеташ Петровић, РТС Уметничка музика - Званични канал Живот и каријера: Софија Пижурица, РТС Уметничка музика - Званични канал Operabase - Baza podataka opera predstava StageAgent – synopses & character descriptions for most major operas What's it about? – Opera plot summaries Vocabulaire de l'Opéra OperaGlass, a resource at Stanford University HistoricOpera – historic operatic images "America's Opera Boom" By Jonathan Leaf, The American, July/August 2007 Issue Opera~Opera article archives Музички облици