Пројекат ХОЋУ ДА ЗНАМ: Не може без медија · Home » Пројекат ХОЋУ ДА ЗНАМ: Не може без медија Пројекат ХОЋУ ДА ЗНАМ: Не може без медија „Интерна финансијска контрола у јавном сектору и ревизије буџета”,назив је јавне дебате која је одржанау Радио кафеу у Пожаревцу у оквиру пројекта „Хоћу да знам“ који реализује Радио Boom 93. Учесницису били некадашњи високи локални функционери: Славољуб Матић, Миодраг Милосављевић и Звонимир Благојевић. Они су оценили да постоји дужност носилаца јавних функција да буџете приближе грађанима и свим актерима у јавности, као и да добијају повратне информације шта је грађанима и заједници потребно. По речима Славољуба Матића, некадашњег председника Скупштине општине Пожаревац, битно је да постоји транспарентност и јавност у раду служби које су одговорне за доношење и реализацију самог буџета. -То не може без медија и могу да констатујем да је медијска сцена у Србији данас у мраку. У Србији преко 1.800 медија дели скромна средства из буџета, што омогућава онима који имају зле намере, а то су они који не желе транспарентност у сопственом вршењу власти, да манипилишуи онемогућавају да медији буду продуктивни на начин на који то налаже стварност, рекао је Матић. Звонимир Благојевић актуелни одборник и некадашњи заменик председника Општине рекао је да је питање колико који представник власти препознаје потребе грађана и потребе за изменама у буџету. -Одборници су постали политички представници странака. Све је лошији одабир чланова Градског већа. Чланови Градског већа би требало да прате области и усмеравају...Они би требало да имају одређене планове и програме, али и периодичне извештаје шта су урадили у претходном периоду. Не може један човек да буде стручњак за све, то видимо и на нивоу државе, а тако је и у локалу. Колико год да имамо способног градоначелника, његовог заменика или неког од њих, то није довољно. Морамо да имамо тимове способних људи на сваком месту, закључио је Благојевић. По мишљењу Миодрага Милосављевића, некадашњег градоначелника Пожаревца, интеркација између власти и грађанског сектора у Пожаревцу никада није била квалитетна. Он је рекао да су разлози за неутрошена средства у буџету нерад, незнање и недостатак пројеката, као најбитнији.


Шта ради ендокринолози и који органи третира - Анкета 2020 Хормони регулишу метаболизам, дисање, раст и друге главне процесе у органима људског тела. Хормонска неравнотежа је главни узрок широког спектра болести. Оно што је ендокринолог урадио је блиско повезано са проучавањем деловања хормона и рада жлезда и ткива који производе ове хормоне. У људском телу производи више од 50 различитих хормона. Оне могу постојати у врло малим количинама, а истовремено имају значајан утицај на телесне функције и развој. Ако терапеут сумња да је главни узрок болести повезан са производњом хормона, он може да пацијенту упути референцу на ендокринолога, доктора специјализованог за ендокрине жлезде. За разлику од опште праксе, ендокринолози истражују само хормоне и хормоналне болести. Већина општих лекара поседује вјештине потребне за дијагнозу и лијечење основних хормоналних стања, али понекад је потребна помоћ специјалисте. Међутим, међу ендокринолозима имају своје специјализације. На примјер, доктор који је специјализиран за болест штитне жлијезде је тироидородиста. А постоје ендокринолози-гинекологи, ендокринолози-генетика, ендокринолози за децу и адолесценте и друге гране ендокринологије. Питање онога што ендокринолог уради, лекари често чују. Ендокринолози помажу у избору лечења усмјереног на обнављање хормонске равнотеже у телима. Овај доктор такође испитује физиолошке поремећаје, као што су слаб метаболизам, варење или циркулација крви, јер се могу јавити хормонске дисбаланце као резултат функционисања органа ван ендокриног система (као што су мозак, срце и бубрези). Такође ће предложити најбоље начине за спречавање ендокриних болести. Ендокринолози обично третирају следеће болести: поремећаји менопаузе; карцином ендокрине жлезде; мушка менопауза (андропаусе); надбубрежне поремећаје као што је Цусхингова болест или Аддисонова болест; поремећаји хипофизе као што је дефицит хормона раста; Већина ендокриних болести је хронична и потребна је доживотна терапија. Третман којих органа је ангажован Ево шта ради ендокринолог, ако говоримо о дијагнози и лечењу одређених органа људског тела: Надбубрежне жлезде, које се налазе на горњем делу бубрега и помажу у контроли ствари као што су крвни притисак, метаболизам, стрес и сексуални хормони. Хипоталамус је део мозга који контролише телесну температуру, глад и жед. Панкреас, који производи инсулин и друге супстанце за варење. Паратироидне жлезде су мале цервикалне жлезде које контролишу количину калцијума у крви. Хипофизна жлезда је жлезда величине грашка, која се налази у основи мозга и контролише равнотежу хормона. Гонаде (гонаде) су јајници код жена и тестисе код мушкараца. Штитна жлезда је лептир жлезда у врату, која контролише метаболизам, енергију и раст и развој мозга. Који симптоми воде до канцеларије ендокринолога Обично, ендокринологу приступају људи који пате од: ирационалне раздражљивости, прекомерног знојења, менструалних поремећаја, необјашњивих флуктуација у тежини, честог откуцаја срца, хроничног умора, неплодности и проблема концентрације. Дијабетес се често називају тихим убојицом због својих симптома, који се лако приписују многим другим болестима, а често се превидају. Дијабетес је оно што ендокринолози у највећем броју случајева упућују пацијенту, јер је преваленција ове болести у различитим земљама свијета веома висока. Најбољи начин да сазнате да ли постоји дијабетес или не, је мерење нивоа шећера у крви. Али ако имате ове симптоме, пријавите се за консултацију ендокринолога: Често мокрење, претјерана жеђ. Срби кожу. Споро зарастање рана. Инфекције квасца. Дијабетес доводи до повећане подложности различитим инфекцијама, иако су најчешћи квасац (цандида) и друге гљивичне инфекције. Печурке и бактерије успевају у окружењу богатом шећером. Веома често вагиналне кандидене инфекције код жена са дијабетесом. Хронични замор и раздражљивост. Блурри висион. Искривљени вид или повремени блиц светлости су директни резултат високог нивоа шећера у крви. Добра вест је да је овај симптом реверзибилан када се ниво шећера у крви враћа у нормалу. Мршавост или утрнутост у рукама и ногама, као и паљењем бола или отока. То су знаци да су нерви оштећени због дијабетеса. Оно што се види у канцеларији ендокринолога Практично у свакој канцеларији ендокринолога, како у клиници, тако иу плаћеном медицинском центру, постоји и медицинска опрема неопходна за физичку дијагностику. Ови уређаји укључују: уређај за мерење притиска; мерач глукозе у крви; неуролошки чекић; монофиламент за одређивање кршења тактилне осетљивости; медицинског тунинга од стране Рудел-Сеифера да идентификује дијабетичку неуропатију. Пријем ендокринолога: који су симптоми за лијечење одраслих и деце Деца су мање вероватна од одраслих да се нађу у канцеларији ендокринолога. Ово је делом због тога што родитељи не обраћају пажњу на здравствене проблеме дјетета у погрешно вријеме, вјерујући да су хормоналне промјене у току пубертета криве за све и "то ће ускоро проћи". Такође, деца увек не обавештавају родитеље о лошем стању здравља. Међутим, пажљиви родитељи могу приметити знаке да је неопходно постављање ендокринолога. То укључује: оштећени раст и физички и емоционални развој, брзо повећање или смањење тежине, упорне заразне болести, што је сигнал смањења заштитних функција тела, спора или убрзаног пубертета, поремећаја менталног развоја. Који проблеми се односе на канцеларију ендокринолога Ако особа испод 45 година нема узнемирујуће симптоме, онда нема потребе да посетите ендокринолога. Међутим, парови који планирају замислити дијете, жене које се жале на несаницу, раздражљивост и друге проблеме због менопаузе, као и особе старије од 45 година, требају видјети ендокринолога најмање једном годишње. Како је заказана инспекција Током прве посете, ендокринолог ће питати пацијента низ питања како би појаснила дијагнозу. Ова питања помажу доктору да прикупља информације о актуелним лековима, витаминима и додатцима дијететима које пацијент узима; породичну историју болести и друге здравствене увјете, укључујући алергије на храну. Ендокринолози могу питати о симптомима који изгледа да нису повезани са основном обољењем и који се за пацијента могу чинити безначајним. Међутим, ове информације су такође важне јер нивои хормона утичу на различите системе у телу. Стога, мале промене у једној жлијезди могу утјецати на дио тела који је далеко од оболелих жлезда. Лекар ће такође проверити притисак пацијента и срчану фреквенцију, погледати стање коже, косе, зуба и усне шупљине, као и додирнути штитничку жлезу да би проверио да ли је увећан. Након визуелне дијагностике, специјалиста ће упутити пацијента на додатне тестове, а већ их узети у обзир ће израдити план лечења. Који тестови и тестови могу додијелити Ендокринолог користи дијагностичке тестове из неколико разлога, укључујући: Измерити ниво различитих хормона у телу пацијента. Да бисте сазнали да ли ендокрине жлезде раде исправно. Да би се утврдио узрок ендокринолошког проблема. Да би се потврдила дијагноза која је раније направљена. Највероватније, након прве дозе, ендокринолог ће упутити пацијента на анализу глукозе у крви, уринима и холестеролу. У случају лечења неплодности, ендокринолози могу прописати анализу семена код мушког пацијента. Ово је тест који тестира сперму за бројање сперматозоида, покретљивост и број беле крвне слике, што може указивати на инфекцију. За дијагнозу хипертироидизма и испитивање нодула у штитној жлезду прописан је скенирање штитне жлезде. То је слика штитне жлезде након што је пацијент прогутао пилулу (или је ињекција дата) са малом количином радиоактивног јода. Пошто штитна жлезда користи јод за производњу неких својих хормона, она ће апсорбовати радиоактивну супстанцу. Ова супстанца зрачи енергију и омогућава вам да добијете слику жлезде. Све скенирање је безболно и траје око пола сата. Бржа, иако мање информативна, процедура је ултразвучно скенирање штитне жлезде. Ако сумњате да је за патологију штитне жлезде потребно контактирати специјализованог специјалисте. Овде пацијент постаје свестан онога што је ендокринологија и колико су опасни болести ове области. Патологије ендокриног система крше хормоне, у одсуству терапије доводе до озбиљних здравствених последица. Ко је ендокринолог Када дисфункцију штитне жлезде без лекова, немојте радити. Само их специјалиста може доделити. Ендокринолози раде плодно у датом правцу, проверавају функције унутрашњих органа који производе хормоне или их контролишу. Говоримо о тироидној жлезди, панкреасу, тимусу и гениталним жлездама, надбубрежним жлездама, хипоталамусу, хипофизи, пинеалном тијелу. Корекција хормонске дисбаланце је главни задатак ендокринолога који безбедно третира одрасле пацијенте и дјецу. Шта третира ендокринолог? Специјалиста у ендокринологији послује у две главне области: педијатријска ендокринологија и дијабетологија. Прва група обухвата старосну категорију деце и адолесцената који на позадини хормонске неравнотеже имају проблеме сексуалног развоја. Други правац, који чини ендокринолог, обухвата акутне и хроничне патологије, као што су дијабетес и компликације које могу изазвати карактеристичну болест. Болест је тешко третирати, може бити урођена, стечена. Остале групе болести које третирају ендокринолози су представљене у наставку: Ацромегали - убрзана производња хормона раста. Итсенко-Цусхинг болест са великим оштећењем функција надбубрежних жлезда. Диабетес инсипидус дијабетес стеченог облика на позадини прогресивних болести хипоталамуса и хипофизе. Аутоимунски тироидитис је болест када тироидна жлезда постаје патолошки увећана у присуству недостатка јода. Патологија са прогресивним оштећењем метаболизма калцијума. Гојазност, која једнако се јавља код жена, деце и мушкараца на позадини хормонске дисбаланце. Остеопороза је дијагноза која је праћена смањењем густине структура костију на позадини поремећаја концентрације хормона. Са оним што се окреће ендокринологу Ако пацијент доживи неподношљив осећај жеје, а жале се на често уринирање, могуће је да такво ендокрино обољење, као што је дијабетес инсипидус, преовлађује у његовом телу. У тако тешој ситуацији помоћи ће се ендокринологу - ко је и шта је лек већ познат. Не оклевајте да посетите, иначе болест постаје хронична. Због тога је посета ендокринологу прикладна у следећим клиничким сликама: нодуле у штитној жлезди; акутна и хронична инсуфицијенција надјубрива; Ендокринолог - шта третира жене Често, специјалисту болести ендокриних жлезда је потребна прекрасна половина човечанства, посебно у репродуктивном добу. Ендокринолози су први локални специјалиста, други је гинеколог. Такви уско специјализовани лекари у дуету успешно третирају хормонску неравнотежу женског тијела, нормализују репродуктивни систем. Подједнако помажу у суочавању са болестима младих девојака и младих дама током менопаузе. Детаљније, код жена, ендокринолог третира такве болести: пременопаузални синдром; вишак мушких хормона код жена; бенигне цисте или малигне туморе штитасте жлезде. Ендокринолог - шта лечи код трудница Пожељно је провјерити рад штитне жлезде чак и приликом планирања трудноће, у супротном понављање патулозе надбубрежне жлезде, на пример, може се погоршати када се фетус излегне на позадину радикалне реструктурирања хормонске позадине. Ово је опасно стање које може утицати на интраутерини развој. Због тога је неопходно да се региструје код доктора, стално се испитује, спроводи низ лабораторијских испитивања за даљу корекцију биокемијских параметара. Код трудница, ендокринолог третира такве патологије: надбубрежна неоплазма (канцер). Ендокринолог - шта третира мушкарце Представници јачег пола такође се обратите овом доктору, а такође посјетите и уролог у комплексу. Такви уски стручњаци тачно знају шта да раде ако постоји изразита симптоматологија патолошких патологија ендокриних система. Прво, неопходно је испитати претпостављени фокус патологије, а затим наставити на тренутну терапију. Ендокринолог за мушкарце помаже у таквим клиничким сликама: апудомас; недостатак антитела код мушкараца; неправилан метаболизам калцијума у телу; пубертални омладински диситуаризам. Ендокринолог који третира децу Под утицајем спољашњих и унутрашњих фактора, хормонска неравнотежа се такође може посматрати код детета. Пријем медицинских препарата болесном штитном жлездом је строго ограничен, стога, са карактеристичним симптомима, потребно је да се ангажује код лекара уске специјализације. Потребно је провјерити штитне жлезде, јер је у тако младом добу врло крхко тело дјечјег тијела. Код деце, ендокринолог третира овако обимне патологије: гигантизам; мозак гигантизам; хипотироидизам и хипертироидизам; Анкета ендокринолога Први корак је контактирање специјалисте. Лекар ће не само испитати пацијента, већ и донијети одлуку о даљој дијагнози, успјешном лијечењу конзервативним методама. Да то учинимо брзо, како би се елиминисао хроничан развој таквих опасних патологија. Примарни преглед код ендокринолога је само почетак, главни фокус доктора је на спровођењу серије лабораторијских тестова за одређивање особина хормонске позадине у одређеној клиничкој слици. Ово је тест крви за хормоне и шећер, који проверава дијабетес. Испитивање од стране ендокринолога Потписивање уговора са специјалистом, пацијент треба да разуме шта га чека. Први преглед од стране ендокринолога омогућава сакупљање података из анамнезе, спољни преглед клиничког пацијента, детаљније истраживање историје болести. Затим, специјалиста са одређеним профилом испитује запаљену штитасту жлезду за присуство страних нодула и неоплазме, и даје прелиминарно медицинско мишљење у вези превладавајуће болести. Анализа шећера и хормона потврђује све медицинске сумње, али, наравно, лекар препоручује ултразвучни преглед штитне жлезде. Видео: шта уради ендокринолог Подручје активности ендокринолога концентрисано је на пољу дијагнозе, лијечења и превенције одређеног броја болести које могу бити релевантне за ендокринолошки систем. У питању онога што ради ендокринолог, може се нагласити да он одређује најоптималнија рјешења која се тичу хормонске регулације у телу у сваком појединачном случају, као и мјере за отклањање било каквих кршења која се односе на ову функцију. У детаљном прегледу функција ендокринолога запажамо његово истраживање рада ендокриног система, дијагнозе релевантних патологија у њему и њиховог лечења, као и елиминацију оних поремећаја који се јављају под утицајем специфичних патолошких стања. Стога можемо закључити да ендокринолог третира и саме болести и последице које су им изазвале. Ово укључује корекцију хормонске равнотеже, обнављање нормалног метаболизма, елиминацију стварних сексуалних дисфункција итд. Ендокринологија: главне подсекције У ендокринологији, као иу неколико других области медицине, постоје и подсекције које имају и директну везу са њом. То укључује: Педијатријска ендокринологија У овом случају говоримо о дијелу ендокринологије која се бави проблемима који проистичу из сексуалног развоја и раста, укључујући патологије, са овим проблемима. Као што је јасно из дефиниције, специфични проблеми се разматрају унутар старосне групе која обухвата децу и адолесценте. Диабетологија. То подразумијева дио ендокринологије, који је посвећен дијагностици, лијечењу и одређивању превентивних мјера везаних за проблем у облику дијабетеса, као и компликације које постају релевантне у овој патологији. С обзиром на бројна нова открића која се односе на проучавање дијабетес мелитуса, дијабетологија се померила изнад претходне позиције у медицини, чиме је постала независна дисциплина. Напомињемо да је сама дијабетес мелитус изузетно сложена болест у хроничном облику течаја, која захтијева његово одговарајуће раздвајање на медицинском пољу, као и третман који се развија на одређени начин за то. Који органи третирају ендокринолог? Активност ендокринолога се односи на следеће органе: пинеално тело. дијабетес инсипидус - поремећаји који настају у функцији хипофизе или хипоталамуса, доводећи до осећаја константне жеје и, сходно томе, честог мокрења; дијабетес мелитус је група болести која се јавља у позадини недостатка хормонског инсулина; аутоимунски тироидитис - стање увећане штитне жлезде, изазване недостатком јода у телу; поремећаји метаболизма калцијума - измењена стања калцијума у крвном серуму (смањење или повећање концентрације у њему); Иссенко-Цусхинг болест - болест ендокрине скале, изазивајући повреду функција надбубрежних жлезда; акромегалија - редундантност у производњи хормона раста; поремећаји изазвани патологијама релевантним за ендокрини систем: неуропсихијатријски поремећаји, гојазност, мишићна слабост, остеопороза, поремећаји у сексуалној функцији итд. Како се испитује код ендокринолога? Примарни пријем ендокринолога подразумева следеће акције: сакупљање медицинске историје (анамнеза), идентификовање стања узнемиривања пацијената и жалби; преглед и палпација лимфних чворова, штитне жлезде, преглед гениталних органа такође је могуће; слушање срца, мерење притиска; постављање додатних испитивања у зависности од резултата испитивања и откривених притужби (МР, ултразвук, ЦТ скенирање, пункција итд.); Кабинет ендокринолога Као и канцеларија било ког другог лекара, канцеларија ендокринолога има одређене компоненте. Посебно се може приметити присуство следећих: електронске ваге; мерач глукозе у крви и тестне траке за њега; неуролошки кит који се користи за дијагнозу дијабетичке неуропатије (неуролошки чекић, степенасте виљушке, монофиламент); тест траке којим се кетонска тела и микроалбуминурија откривају у урину. Када доћи до рецепције до ендокринолога Одредили смо специјализацију ендокринолога, док су симптоми инхерентни ендокриним болестима изузетно сложени и обимни у својим манифестацијама. С обзиром на то, одређивање када доћи до ендокринолога је у многим случајевима тешко. Прихватајући покушаје генерализације држава које захтевају апелацију на специјалисте који смо ми сматрали, могуће је додијелити сљедеће: чести умор, осећај уморни без специфичних разлога који воде до њих; дрхтаве ноге, руке; повреда менструалног циклуса, трајање или обим менструације; тешкоће у преношењу хладне или топлотне енергије, прекомерно знојење; значајне промене у тежини без доброг разлога; често депресивно расположење, проблеми повезани са концентрацијом пажње; често запртје, поремећај сна, мучнина; погоршање ноктију, коса; неплодност необјашњене етиологије порекла. Ове државе често указују на присуство одређених ендокриних поремећаја и, последично, на болести. Конкретно, то су поремећаји у производњи хормона код штитне жлезде, поремећаји концентрације калцијума у крви (недостатак или вишак) и друге патологије хормонског порекла. Основни разлози за посету ендокринологу су симптоми који указују на могући развој болести као што је дијабетес. То укључује: појаву пруритуса или свраб у слузницама; често појављивање запаљенских лезија на кожи које је тешко третирати; умор, слабост мишића; осећај жеђи, суха уста; честе главобоље, посебно у комбинацији са осећајем глади у овом тренутку; нагло повећање апетита, нарочито ако се комбинује са смањењем телесне тежине; бол у мишићима телета. Када је потребно узети дијете код ендокринолога? Требате ићи код овог специјалисте ако: дијете има мали имунитет; примећени су поремећаји у расту и развоју (физички и ментални); постојале су патологије које се тичу пубертета, који се манифестује прекомерним или, напротив, недовољном тежином, суптилним секундарним сексуалним карактеристикама итд. Када треба први пут контактирати ендокринолога? У одсуству горе наведених симптома, рутински преглед ендокринолога вам није потребан. Истовремено, разликују се следеће ситуације у којима је неопходна консултација са ендокринологом: деца (рутински преглед ендокринолога); потребу избора контрацептива; период пре почетка менопаузе (профилактички преглед ендокринолога); достижући 45-50 година, што се односи и на мушкарце и жене, без обзира на опште стање здравља (превентивно испитивање ендокринолога). Као мјеру контроле над променама везаним за узраст, канцеларија ендокринолога треба посјетити најмање једном годишње. Пријавите се за пријем Ендокринологу За становнике Москве и Санкт Петербурга постоји изврсна прилика да заказујете састанак на интернету за заказивање са најбољим ендокринологима града. Упитнике лекара можете прегледати са информацијама о свом радном искуству, образовању, прегледима пацијената и одабрати најбољег специјалисте за себе. Шта ради ендокринолози и шта то ради Наше тело се састоји од многих система, који заузврат представљају одређени органи. Свака од њих се налази на одређеном месту, одговорна је за своје задатке и обавља више функција. Посебну пажњу треба посветити таквој структури као што је ендокрини систем. Његова главна карактеристика је правовремено, ефикасно и правом количином, специјалним супстанцама, званим хормонима, који касније улазе у крв, одакле до других система, како би регулисали њихову активност и нормализирали функционисање. Она је руководилац рада репродуктивних органа, контролише метаболичке процесе, липидни метаболизам, концентрације инсулина, калцијума и јода у крви, а такође је одговоран за менталне поремећаје, развој остеопорозе, дијабетес мелитус и дијабетес, прогресију гојазности и сексуалну дисфункцију. Као што можете видети, низ болести повезаних са поремећајима у ендокриним жлездама је веома велик и разноврстан. Доктор који третира све ове патологије назива се ендокринологом. Упркос чињеници да је специјалиста, он мора бити упознат са гинеколошким, андролошким, гастроентеролошким, кардиолошким, неуролошким подручјима и другима. Сада ћемо дубље погледати шта ради ендокринолози, и друга питања везана за његов рад. Шта је ендокринолог? Ендокринолог је доктор који дијагноза стања људског ендокриног система, идентификује патологије у својим жлездама и развија терапеутске мере за њихов третман. Осим тога, лекар је у стању да спречи болест, правилним одабиром превентивних средстава и процедура. Његова надлежност укључује корекцију рада унутрашњих жлезда, може потиснути или активирати производњу одређених хормона, или сугерирати супституциону терапију за хормоне као додатак. Као што је раније поменуто, хормони играју важну улогу у животу особе, јер су, поред њиховог директног утицаја на унутрашње органе, одговорни за процесе као што су метаболизам, раст, пубертет, трудноћа и друго. Уопштено говорећи, постоји више од 70 врста хормона, који се разликују у својој структури и хемијском саставу. За нормално функционисање тела потребно је мало, тако да се производе у малим дозама, мада са неким патологијама, а ова норма се не може испунити. Све заједно, у правом делу, формирају хормоне који могу да варирају у зависности од услова као што су: Еколошка ситуација; Истовремене болести итд. Да би се идентификовао неуспех у времену, пацијенту треба правовремена дијагноза, што значи да је важно пронаћи доброг ендокринолога и радити заједно како би превазишли проблем. Шта третира лекарски ендокринолог? Да би разумели шта ради ендокринолози и шта он третира, неопходно је одредити главне жлезде, због чега се обезбеђује унутрашња секреција. То укључује: Хипофатна жлезда је основна жлезда лоцирана у мозгу, која је одговорна не само за раст и развој организма, већ и за метаболичке процесе унутар ње, али и за регулисање функционисања других жлезда; Штитна жлезда - обезбеђује телу јоду, неопходном за раст ћелија и спровођење метаболизма унутар њих; Паратироидна жлезда - врши контролу метаболизма калцијум-фосфора; Надбубрежне жлезде су унутрашње жлезде у којима се синтеза супстанци које обезбеђују водену сољу, минерале, протеине, угљене хидрате и метаболизам масти. Истовремено, производе хормоне који контролишу рад срца, процес нормализације телесне температуре, притиска и нивоа глукозе у крви; Панкреас - његов главни задатак је производња инсулина, неопходног за метаболизам угљених хидрата; Полне жлезде представљају јајници и тестице у зависности од пола особе. Захваљујући свом раду, адолесценти постају сексуално зрели, а одрасли су способни да репродукују потомство; Тхимус - игра важну улогу у развоју одбране тела. Наравно, ово нису све жлезде, већ само главне. А питање "шта уради ендокринолог" може се одговорити овако - третира сваку болест на коју су ови органи изложени. Шта ради ендокринолози и шта ради? Као што сте сами видели, ендокринологија је прилично сложен и обиман део. Због тога је конвенционално подијељен у подсекције: Педијатријска ендокринологија, пошто се систем деце значајно разликује од одрасле особе, а методе коришћења које су коришћене за њега су радикално различите; Репродуктивно подручје које се бави сексуалним поремећајима код мушкараца и жена узрокованих хормонским поремећајима; Тхироидологи је супсидијарна ендокринолошка наука која дубоко проучава патологије штитне жлезде; Дијабетологија је грана ендокринологије фокусирана на дијабетес. Педијатар може бити потребан током адолесценције, са менталном ретардацијом, растом и повећањем телесне тежине, и проблемима са пубертетом. Посебно је потребан репродуктивни специјалиста: у случају планирања трудноће, ако имате проблема са ношавањем детета или зачећа, ако желите да пређете на хормонске контрацептиве, у периоду пре менопаузе и током ње. Потребна је тироидологија у случају развоја проблема са штитном жлездом, израженом брзим губитком тежине или обрнуто у гојазности, лужном кожом, проблемима са памћењем, хроничним умором итд. Помоћ дијабетолога је неопходна ако особа има дијабетес или има симптоме који указују на ову болест. Патологија се манифестује честим мокрењем, јаким осјећајом жеје, слабостима у мишићима, погоршањем вида и неугодношћу печења у стопалима. Заједничке ендокрине болести Без обзира на то који ендокрини орган је био подложан оштећењима, ендокринолози морају испитати пацијента, послати на тестове и тек након тога раде кроз третман. Спречавање ендокриних болести је добар корак ка здрављу, тако да се увек можете пријавити на специјалисте да се консултује с њим о овоме. Знајући шта ради ендокринолози, остаје детаљно сазнати које болести третира. Много их има, али најчешће су: дијабетес мелитус - развија се због недостатка инсулина у крви, кршењем панкреаса; дијабетес инсипидус је поремећај који се јавља када се дисфункција хипофизе карактерише хроничном жеђом и честим мокрењем; аутоимунски тироидитис је болест штитне жлезде. Покреће је недостатак јода у телу, у којем се повећава у величини; акромегалија - болест узрокована проблемима са хипофизном жлездом, односно његовим предњим режњем, због чега се костна ткива удова, лобање и лица згушњава и повећава у величини; неплодност - најчешће је разлог оваквог одступања хормонална по природи, па ако не можете затруднути, најпре морате испитати ендокринолог. Када је неопходно консултовање ендокринолога? Хормонски поремећаји се могу манифестовати на различите начине, а не веома специфични. Од вас се захтева да пажљиво слушате своје тело и надгледате спољашње стање тела. Када особа има симптоме непознатог порекла, он може ићи код терапеута, који ће, ако је потребно, издати упуту специјалисту. Међутим, у наставку ћемо дати најкрвније карактеристичне жалбе са којима можете безбедно заказати састанак са ендокринологом: хронична слабост, недостатак снаге и жеља за спавање током дана; оштри скокови у телесној тежини, како горе тако доле; оток на врату, повећавајући њен волумен; сувоћа у устима, жеђ; алопеција, губитак косе више од 100 комада. дневно; погоршање коже и ексера; крварења у дигестивном тракту (пролив, запртје итд.); костију костију преплављене преломима и другим повредама; неразумно осећање хладноће, "мраз на кожи" у топлом времену; трепавице, трепавице, слабости у удовима. Ендокринолог савети Било који проблем лакше је спречити него поправити, такође се односи на наше здравље. Спречавање хормонских поремећаја је оно што ендокринолози раде, осим за лијечење пацијената. Заузврат, препоручује: преведите своје тело на правилну исхрану. Јело здрава, свежа и витаминска храна, спасићете се од многих болести, продужити живот и побољшати његову квалитету; пити пуно течности, односно чисту воду (око 2 литра); вежбање - позитивно делује на метаболизам, имунолошке силе, циркулацију крви у жлездама и телесну тежину; живети без стреса, или обраћати мање пажње њима; ако су подложни болести, редовно се испитују и тестирају како би надгледали њихово стање; Да одржавате нормалан ниво јода у телу, једите јодизовану соју, једите морску плодовину, морску храну, јетра, тамјан и јесен у току сезонског времена сваке недеље. Ендокрини систем је нека врста регулатора целог организма, тако да је веома важно да је здрав, али ако се нешто догоди, знаш шта ради ендокринолози и када га треба контактирати. Шта је укључено у поље активности ендокринолога, која је његова специјализација? Захваљујући њиховом функционисању, могуће је хармоничан рад читавог организма. Ендокринолог специјализира дијагнозу, лечење и превенцију свих болести повезаних са овим органима. Субсекције ендокринологије Ко је ендокринолог, која је његова сврха? Овај лекар може имати различите специјализације: адолесцентни или педијатријски ендокринолози. Овај специјалиста дијагностицира и третира проблеме који су повезани са физичким, менталним и сексуалним развојем од ране године. За помоћ, педијатријски гинеколог-ендокринолог се упућује на хормоналне поремећаје репродуктивног система код дјевојчица. Такође је у надлежности овог лекара да лечи друге болести код деце које утичу на ендокрине жлезде, укључујући аутоимуне, онколошке; ендокринолог за мушкарце и жене. Може бити и хирург, гинеколог, тироидеолог (он се бави лечењем штитне жлезде), дијабетолог (специјализован за дијабетес), генетичар, гинеколог итд. Ендокринолог такође помаже у другим проблемима који се односе на проблеме репродукције, гојазности, болести хипоталамуса, хипофизе, надбубрежних жлезда и других. Које су болести у надлежности ендокринолога? Ендокринолог (доктор) - ко је то што ради? Овај специјалиста је компетентан у решавању проблема везаних за функционисање ендокриних жлезда. То укључује тироидну жлезду, панкреас, паратироидну, сполне жлезде, надбубрежне жлезде, хипоталамус, хипофизу, пинеално тело. Које болести се обраћа ендокринологу када се треба обратити? Може помоћи у следећим здравственим проблемима: дијабетес инсипидус. У присуству овог проблема примећује се повећана сензација жеђи и често мокрење, што се објашњава узнемиравањем у функционисању хипоталамично-хипофизног региона у мозгу; дијабетес мелитус. Развија се са недовољном инсуфицијенцијом хормонског инсулина, што доводи до метаболичких поремећаја у људском телу; ацромегали. Развија се са прекомерном производњом хормона раста; аутоимунски тироидитис. Ова болест је запаљенске природе, која утиче на тироидну жлезду и објашњава се поремећајом људског имунолошког система; Итсенко-Цусхинг болест. Ова болест је неуроендокрине природе, која је праћена повећањем концентрације главних хомона излучених од надбубрежног кортекса; грб штитне жлезде. Ова патологија је праћена повећањем величине органа због различитих разлога (то се не објашњава инфламаторним процесима или онкологијом); поремећаји који су повезани са променама концентрација калцијума у крви; гојазност која се јавља на позадини хормонске неравнотеже. И овај и одрасли и педијатријски ендокринолози се баве овим проблемом; остеопороза. Болест, која је праћена смањењем густине костију због хормоналних поремећаја; друге болести повезане су са лактацијом, менструалним поремећајима, проблемима репродуктивног система код мушкараца и жена итд. Када посетити доктора? Шта третира ендокринолог (доктор различитих специјализација)? Када је препоручљиво посјетити? Испитивање од стране овог лекара треба обавити током рутинских прегледа, што вам омогућава да брзо идентификујете много опасних повреда. Позивање на ендокринолог је такође неопходно ако постоји један или више симптома који могу указивати на болести ендокриних система: замор, који се јавља без објективних разлога; апатити и равнодушности према свему што се дешава; тремор, локализован у горњим или доњим екстремитетима; узрочни губитак тежине или повећање телесне масе; смањење интелектуалних способности, оштећење меморије; често запртје, константно осећање мучнине; погоршање изгледа ноктију и косе; женско или мушко неплодност, чији узроци нису утврђени. Шта би могло указати на дијабетес? Шта је дијабетес? Ово је хронична болест која је чести узрок приступа ендокринологу. Овако опасно стање можете осумњичити на основу следећих симптома: свраб, који се може локализовати на кожи или мукозним мембранама; чести развој инфламаторних болести коже које је тешко третирати; осећај жеђи, који не дуго нестаје; перзистентна суха уста; честе главобоље, које се могу комбиновати са необјашњивим осећајем глади; брз губитак тежине, који се често комбинује са повећаним апетитом; појаву болова у мишићима телета. Када довести до дјетета ендокринолога? Шта ради ендокринолог за здравље детета? Хормонске неравнотеже могу настати због ефеката различитих спољашњих и унутрашњих фактора. Дечји ендокринолог је лекар који ће помоћи у присуству крвних судова у било којој од ендокриних жлезда. Следећи симптоми могу указати на то: дете често трпи од прехладе и других болести; ментално или физичко оштећење се примећује; пронађена патологија у пубертету. Педијатријски ендокринолог такође учествује у лечењу дјетета који има неразвијене гениталне органе. Када је још увијек потребан ендокринолог? Шта уради ендокринолози? Да ли треба да ступим у контакт са њим у одсуству жалби? Постоји неколико случајева где је потребна консултација лекара. Добар ендокринолог је потребан у таквим ситуацијама: деца (рано или касније); жене у пременопаузи; избор методе контрацепције, посебно ако планирате да користите хормоналне лекове; све жене и мушкарци старији од 45 година. Најбоља опција се сматра када се испитивање код ендокринолога јавља годишње. Уколико постоји било каква притужба, посјет лекару треба често појавити. Који се тематика може наћи у канцеларији ендокринолога? Прихватање ендокринолога је немогуће без посебне опреме и алата који се морају налазити у свакој специјализованој просторији. То укључује: вага, мерач висине, мерна трака за одређивање основних параметара људског тела (тежина, висина, обим тела у различитим тачкама); мерач глукозе у крви са тестним тракама за брзо одређивање нивоа шећера у крви; неуролошки сет, који укључује специјални чекић, монофиламент, разгранат тунинг виљушке. Потребно је за дијагнозу дијабетичке неуропатије; тест траке за одређивање кетонских тела и протеина у урину. Како пацијент прима код ендокринолога? Како је пријем код ендокринолога коју лекар провјерава? Пре свега, специјалистички разговори са пацијентом, испитује његову историју болести, узима у обзир присуство било каквих притужби. На рецепцији лекар прегледа и пацијента, што вам омогућава да унапријед утврдите присуство или одсуство различитих патологија. Конкретно, ендокринолог гледа на следеће: На рецепцији, лекар мора да осети врат у пределу штитасте жлезде. Ово је неопходно како би се утврдила његова величина, присуство или одсуство печата; пробијање лимфних чворова. Неопходно је утврдити да ли нису увећани, што може указивати на различите патологије; ако је потребно, лекар који испитује може прегледати гениталије; измери крвни притисак, пулс, слушај срце; испитује кожу, ексери, косу; измерена висина и тежина. Ако се неки проблеми идентификују током првог прегледа, пацијент се може послати на додатни преглед. За правичан третман, често је неопходно тестирање крви за одређивање општих индикатора, нивоа шећера и различитих хормона. Често се прописује ултразвучно скенирање штитне жлезде, карличних органа за жене и друге додатне дијагностичке процедуре. Знамо многе границе медицине. Сви одрасли се суочавају са терапијом, млађи становници наше земље виде педијатрији. Не постоји ни једна особа која никада у животу никада неће посетити зубара. Постоје кардиолози, гинекологи, ортопедисти и трауматолози, хирурзи и многи други уски специјалисти који нам помажу да победимо комплексне болести нашег тела. Ендокринолог - ко је то? Ово питање је од интереса за оне који се по први пут сусрећу са овим специјалистом. За одређени број људи овај тренутак долази у зрелом добу, а неки су, нажалост, присиљени да га упознају много раније. Ендокринолог - ко је то? Доктор ове специјализације прати стање ендокриног система тела. Ендокринолог се бави дијагностицирањем и лечењем, као и спречавање проблема хормоналне регулације у нашем телу. Уколико се повреди било која функција овог система, одмах контактирајте овог специјалисте. Осим тога, ендокринолози третирају посљедице патолошких процеса ендокриног система. Они исправљају количину хормона у крви, лековито враћају метаболизам у тело, раде на враћању репродуктивних функција особе. На које гране научне ендокринологије је подељено? Када поставља питање: "Ко је тај ендокринолог?", Човек можда не сумња да ова ужа специјализација има неколико праваца. Ендокринологија је подељена на три главне врсте: Дјеца - предмет и предмет студије је раст дјеце, њихов сексуални развој, проблеми који су повезани са овим процесима. Дијабетологија је проучавање узрока, симптома, курса и компликација болести као што је дијабетес. Данас је ова болест једна од лидера међу прогресивним неизлечивим болестима. Ово је хронична патологија која директно или индиректно утиче на све људске системе и органе. С тим у вези, постојала је хитна потреба за посебним медицинским смером, који би се бавио само проучавањем карактеристика појаве, кретања и лечења ове болести. Диетологија - главни фокус у овој индустрији је правилна исхрана и људски начин. Ендокринолог-дијететичар помаже особи да се ослободи додатних килограма без болова и тачности. За ово, он користи лекове и прави индивидуалну исхрану. Ови специјалисти су у последње време имали велику потражњу, пошто многи људи имају проблема са тежином због сталних стреса, недостатка спавања, нездравих исхрана, седентарног живота. Органи чији се статус прати од стране овог специјалисте Оно што је ендокринолог уради је ко може да се разуме на листи људских органа који први прегледује овај специјалиста. Сви они, у већој или мањој мери, производе хормоне. Штитна жлезда. Пуно зависи од њеног стања - како ће особа изгледати, понашати се, да ли ће бити раздражљив, стално уморан и тако даље. Хипоталамус је мали орган који се налази испод две мождане хемисфере. Он одређује многе функције тела, као што је раст, очување когнитивних процеса. Пинеално тело. Смештен у близини дијенцепхалон. Одговоран за развој хормона среће, одмор. Панкреаса. Овај орган је познат по својој способности да производи хормон који регулише ниво шећера у телу. Хипофизна жлезда је мали процес мозга који регулише репродукцију, раст и метаболизам. Надбубрежне жлезде. Хормони које производе они помажу човеку да се прилагоди тешким условима, учествује у метаболизму. Који су третмани болести у надлежности ендокринолога? Ови специјалисти третирају много болести. То су све патолошки процеси који се јављају у било којем од наведених органа. Код најмања промена стања тела која производи било који хормон, његова функционалност се такође мења. Хормони - супстанце су врло мршавне. Када им недостаје, особа може изгубити репродуктивну функцију или престати расти. Са њиховим вишком, могу се појавити нови растови или глутења са посебним супстанцама у организму. Стога, ендокринолози пажљиво истражују све пацијенте како би им помогли да живе у нормалном животу. Најчешће болести које ендокринолози третирају су: Поремећаји метаболизма калцијума; мишићне слабости и других. Државе у којима је неопходна консултација са овим специјалистом Ниједна особа неће разумети да нешто с њим није у реду. За многе поремећаје ендокриног система, навикли смо да напишемо тешке дане, стрес, хладноћу или топлоту, преједање одмора и тако даље. Пријем ендокринолога који вам је потребан у следећим случајевима: хронична слабост и умор; дрхти руке или стопала; лоше стање ноктију или косе; неплодност без икаквог разлога; болови у зглобовима и костима. Испитивање пацијента са ендокриним проблемима Испитивање и лијечење доктора ове специјализације могу се понудити од стране јавних болница и било које приватне клинике. Ендокринолог у свакој установи ради на специфичном алгоритму. Испитивање пацијента који је дошао код лекара за консултацију увек ће бити фазно: Прво, доктор прикупља анамнезу - притужбе и историју болести. После тога, настави се на директан преглед или палпацију информационих делова тела са становишта ендокринологије: лимфних чворова, гениталних органа, штитасте жлезде. Испитује перформансе срчаног мишића и крвног притиска. Прописује додатна испитивања или лечење. Најбољи московски ендокринолози Сви би волели искусног и интелигентног ендокринолога да их третира. Прегледи показују да је Москва богата таквим специјалистима. Набављамо најтраженије докторе ове специјализације. Садиков Рустам Назимовицх. У овој индустрији ради више од 30 година, има највише квалификације, ужива добру славу међу пацијентима. Крестанскаа Татиана Валентиновна. Има највишу категорију, кандидат медицинских наука, има патентиран програм за лечење нервног система код дијабетес мелитуса. У професији више од 25 година. Вербовскаа Анна Павловна. Млада, али искусни специјалиста, има прву категорију. Ангажиран је у лечењу великог броја патологија ендокриног система. Сербаков Сергеј Анатољевицх. Ендокринолог и нутрициониста са највишом категоријом. Самостално чини ултразвуком и дешифрује своје резултате, развија програме за смањење телесне тежине. Пруза ефикасан третман многих ендокриних патологија. Нузхнова Јулиа Константиновна. Има прву категорију, оспособљала је додатну обуку у сва три подручја ендокринологије. Има богато искуство у лечењу патологија ендокриних органа. Златинскаиа Елена Владиславовна. Ендокринолог, нутриционист. Помаже пацијентима од 12 година да исправно смањују и одржавају тежину, чине индивидуалне програме исхране трудница, деце, спортиста, који садрже све корисне супстанце. Кииавка Герман Иванович. Има највишу категорију квалификација, брани своју тезу. Пружа ефикасан третман болести ендокриног система. Цене за примање ендокринолога Данас су ендокринолози специјалисти за тражење посла. Слабу екологију, лош животни стил и храну претежно су претукли производњом хормона. Поражавање свих болести органа ендокриног система назива се ендокринологом. Цене за услуге специјалиста из ове области медицине у Москви варирају у зависности од искуства доктора, његове категорије и научног степена. Примарне консултације ендокринолога у граду могу се добити наплаћујући од 1.300 до 2.300 рубаља. Шта узрокује спаљивање у врату и како се ослободити Окситоцин је хормон среће. Ова супстанца може се производити иу женском и мушкем телу. Произведе од хипоталамуса и потом се транспортује до задњег режња хипофизе. У другом се акумулира, након чега се пушта у крв. Лажни Л-тироксин. Фолк лекови за лечење трахеитиса Исхрана са високим шећером у крви. Диет број 9: мени


На данашњи дан, 1389. године, на Косову пољу, неустрашиви српски витезови предвођени српским кнезом Лазаром Хребељановићем супротставили су се многобројнијим освајачким азијатским хордама и тиме спречили њихово даље продирање у Европу. Легендарном храброшћу и свесним жртвовањем зарад вишег циља кнез Лазар и његови ратници уписали су се у странице најславније историје целокупног човечанства. Својим светлим примером надахњују и инспиришу генерације кроз векове и уче поколења како се воли и брани Отаџбина. На Газиместану Милан Ракић Силни оклопници, без мане и страха, Хладни к'о ваш оклоп и погледа мрка, Ви јурнусте тада у облаку праха, И настаде тресак и крвава трка. Заљуљано царство сурвало се с вама. Кад олуја прође врх Косова равна, Косово постаде непрегледна јама, Костурница страшна и поразом славна. Косовски јунаци, заслуга је ваша Што последњи бесте. У крвавој страви, Када труло царство оружја се маша, Сваки леш је свесна жртва, јунак прави. Данас намa кажу, деци овог века, Да смо недостојни историје наше, Да нас захватила западњачка река, И да нам се душе опасности плаше. Добра земљо моја, лажу! Ко те воли Данас, тај те воли. Јер зна да си мати; Јер пре нас ни поља ни кршеви голи Не могаше другом свесну љубав дати. И данас, кад дође до последњег боја, Неозарен старог ореола сјајем, Ја ћу дати живот, Отаџбино моја, Знајући шта дајем и зашто га дајем.


source: CulturaX

text: И док је вишесатна блокада опозиције, због које нису могла да прођу амбулантна возила, па је чак један радник и нападнут, није било немилих сцена и полиција је поступила крајње професионално. Потпуно другачије сцене забележене су претходних недеља и месеци у западноевропским земљама. Тако су у САД демонстранти који су блокирали путеве редовно прскани сузавцем, у Француској гађани гуменим мецима и шок бомбама, док је у Великој Британији полиција физички уклањала оне који блокирају улице.


text: Семинар "Активно –оријентисана настава –АОН " - ОШ ''Вук Караџић'' Црвенка Пред сам почетак нове школске године, група од 30 наставника, педагог, психолог и библиотекар школе присуствовали су семинару под називом "Активно оријентисана настава" бр. 412, К2, који носи 16 бодова. Семинар има за циљ оспособљавање учесника за формулисање захтева у настави са различитим нивоима Блумове таксономије .Учесници су путем вежби уочавали и схватали значај везе између циљева, исхода, стандарда и компетенција дефинисаних у наставном програму.


source: wikipedia

text: Колумбија, званично Република Колумбија () је држава на северозападу Јужне Америке. Према северозападу се граничи са Панамом, према северу излази на Карипско море, према истоку се граничи са Венецуелом и Бразилом, према југу са Перуом и Еквадором, а према западу излази на Пацифички океан. Колумбија је 26. земља на свету по површини, а четврта у Јужној Америци. Са преко 49 милиона становника на 29. месту је у свету и друга је земља по броју говорника шпанског језика, после Мексика. Колумбија је четврта земља по висини БДП-а у Латинској Америци. Чланица је КИВЕТС-а и спада у земље које се брзо развијају. Етнички је веома шаролика. Услед вишевековног мешања домородачког становништва са потомцима афричких робова, Европљанима и људима са Блиског истока створена је јединствена културна баштина. Већина градских средишта је смештена на Андима, иако територија Колумбије обухвата и амазонске кишне шуме, тропске пашњаке и карипску и пацифичку обалу. У еколошком погледу Колумбија спада међу 17 земаља које имају највећи биодиверзитет и сматра се земљом са највећим биодиверзитетом по квадратном километру. Порекло имена Име Колумбија је осмислио венецуелански револуционар Франсиско де Миранда извевши га из презимена Кристифора Колумба, чиме је желео да означи цео Нови свет, а посебно онај део који је био под шпанском и португалском влашћу. Касније је Република Колумбија прихватила овај назив за територије које су обухватале некадашње Вицекраљевство Нова Гранада, коју су чиниле данашње државе Колумбија, Панама, Еквадор, Венецуела и северозападни део Бразила. Године 1835. Венецуела и Еквадор су се издвојили из заједничке државе, а регион Кудинамарка је постао нова држава Република Нова Гранада. Нова Гранада је 1858. званично променила име у Гранадинска Конфедерација, а 1863. у Сједињене Државе Колумбије, да би коначно 1886. добила садашње име — Република Колумбија. Историја Преисторија Због свог географског положаја, данашња територија Колумбије била је коридор за људе између Мезоамерике, Кариба, Анда, и Амазоније. Најстарији археолошки налази са локалитета Монсу и Пубенза датирају од двадесет хиљада година пре нове ере. Други остаци указују на ране насеобине у областима као што су Абра између Токансипа, Зипакире и Текендаме у Кудинамарки. Ова налазишта су из палеоиндијанског периода. У Пуерто Ормиги су пронађени трагови из давних времена, укључујући и најстарију грнчарију откривену у Америци од три хиљаде година пре нове ере. Преколумбовско раздобље Десет хиљада година пре нове ере данашњу територију Колумбије су између осталих настањивали домородачки народи Муиска, Кимбаја, Таирона. Заједнице ловаца-сакупљача које су живеле код данашње Боготе трговале су међусобно као и са народима који су живели у долини реке Магдалена. Неких хиљаду година пре нове ере заједнице Амероиндијанаца су развиле политички систем касиказгâ са пирамидалном структуром моћи, на чијем челу је био поглавица или на језику домородаца cacique. Народ Муиска је настањивао области данашњих департмана Бојака и Кудинамарка тј. висораван Алтиплано Кундибојасенсе. Муиске су се бавиле гајењем кукуруза, кромпира, киное и памука а трговали су производима од злата, смарагда, ћебадима, керамичким производима, коком, и сољу са околним народима. Народ Таирона је настањивао северну Колумбију у изолованом планинском венцу Анда у Сијера Невади де Санта Марији. Шпанска освајања (1499—1525) Шпански истраживачи, предвођени Родригом де Бастидасом, су истражили карипску обалу 1500. године. Васко Нуњез де Балбоа је 1508. започео освајање територије у заливу Ураба а 1513. је био први Европљанин који је стигао до Пацифичког океана, ког је назвао Mar del Sul тј. Јужно море. Алонсо де Охеда је 1500. стигао до полуострва Гвахира. Насеље Санта Марта је основано 1525. а Картахена 1533. године. Гонзало Хименез де Кесада је 1535. предводио експедицију у унутрашњост и основао „Нови Град Гранада“, касније проименован у Санта Фе. Друге две значајне експедиције Шпанаца у унутрашњост Панаме такође су обављене у истом периоду. Себастијан де Белалказар, освајач Кита, путовао је на север и 1536. основао Кали а 1537. Попајан. Николас Федерман је прешао Љанос Оријенталес и дошао до источних Кордиљера. Последица доласка Европљана била је повећана смртност међу домородачким народима од болести на које нису били имуни, као што су велике богиње, што је довело до њиховог значајног смањења. У 16. веку Европљани почињу да доводе робове из Африке. Колонијално раздобље (1525—1808) Шпанци су се населили дуж северне обале данашње Колумбије почетком 16. века али је њихова прва трајна насеобина, у Санта Марти, основана 1525. године. Краљевска аудијенција у Санта Фе де Боготи је 1549. овом граду доделила статус главног града Нове Гранаде, која је највећим делом обухватала данашњу територију Колумбије. Због бојазни да би земља могла опустети, шпанска Круна је продала земљиште гувернерима, освајачима и њиховим потомцима што је омогућило стварање великих газдинстава и рудника. Робови су уведени као радна снага. Такође, ради спречавања десетковања домородачког становништва створени су резервати. Обнављање становништва је постигнуто омогућавањем колонизације сељака и њихових породица које су дошле из Шпаније. Овиме је почело колонијално раздобље. Новом Гранадом је управљала Краљевска аудијенција у Санта Фе де Боготи () али је важне одлуке доносио Савет Индија () из Шпаније. Краљевским декретом из 1713. озакоњено је постојање насеобине Паленке де Сан Басилио коју су основали одбегли робови. То је постало прво слободно место за бивше робове у Америци. Вођа одбеглих робова је био Бенкос Биохо, рођен у области Биохо у Гвинеји Бисао на западу Африке. Вицекраљевство Нова Гранада је званично створено 1717, да би затим било привремено укинуто, и коначно поново успостављено 1739. године. Главни град вицекраљевства је била Санта Фе де Богота. Вицекраљевство Нова Гранада је обухватало и неке провинције које су раније биле под управом Вицекраљевства Нова Шпанија и Вицекраљевства Перу. Тако је Богота постала један од главних административних центара Шпаније у Новом свету, заједно са Лимом и Мексико Ситијем, иако је била у извесној мери заостала у односу на ова два града у привредном и логистичком погледу. Свештенику, ботаничару и математичару из 18. века, Хосе Селестину Мутису је вицекраљ Антонио Кабаљеро и Гонгора поверио истраживање природе Нове Гранаде. Ово је познато као Краљевска ботаничка експедиција у Новој Гранади, током које су разврстане биљке, животиње и основана је прва астрономска опсерваторија у Санта Фе де Боготи. Стицање независности (1808—1824) Од почетка колонизације овог подручја било је неколико побуњеничких покрета. Већина је била или уништена или је била сувише слаба да би могла да промени околности. Последњи који се залагао за потпуну независност од Шпаније је оформљен 1810, након независности Санто Доминга (данашњег Хаитија) 1804, чиме је обезбеђена значајна подршка будућим вођама устанка: Симону Боливару и Франсиску де Паула Сантандеру. Један покрет који је основао Антонио Нарињо, противник шпанског централизма и предводник опозиције против вицекраљевства, изборио се за независност Картахене у новембру 1811, и стварање две независне владе које су се бориле у грађанском рату – раздобљу познатом као La Patria Boba. Следеће године Нарињо је прогласио Уједињене Провинције Нове Гранаде на чијем челу је био Камило Торес Тенорио. Упркос успесима устанка, појава две различите идеолошке струје међу ослободиоцима (федерализам и централизам) подстакла је унутрашњи сукоб и помогла Шпанцима да поврате територију. Вицекраљевство је обновљено под командом Хуана де Самана, чији је режим казнио устанике. Одмазда је подстакла обнављање побуне под вођством Симона Боливара. Он је коначно прогласио независност 1819. године. Прошпанске снаге су поражене 1822. на територији данашње Колумбије а 1823. на територији Венецуеле. Територија Вицекраљевства Нова Гранада је постала Република Колумбија, организована као унија Еквадора, Колумбија и Венецуеле (Панама је у то време била саставни део Колумбије). Конгрес у Кукути је 1821. усвојио устав републике. Симон Боливар је постао први председник Колумбије а Франсиско де Паула Сантандер потпредседник. Међутим, нова република је била нестабилна и престала је да постоји након што су се отцепили Венецуела 1829. и Еквадор 1830. године. Република (1824—1930) Колумбија је била прва држава која је донела устав у Јужној Америци а Либерална и Конзервативна странка, основане 1848. и 1849, две су најстарије политичке странке на америчком континенту. Унутрашње политичке и територијалне поделе су 1830. довеле до отцепљења Венецуеле и Кита (данашњи Еквадор). Такозвани „Департман Кудинамарка“ је усвојио назив Нова Гранада (), који је задржао до 1856. када је постао „Гранадска Конфедерација“ (). Након двогодишњег грађанског рата 1863. створене су „Уједињене Државе Колумбије“. Оне су постојале до 1886. када је држава коначно преименована у Републику Колумбију. Унутрашње поделе су остале између двеју политичких снага, стварајући повремено веома крваве грађанске ратове, од којих је најзначајнији био Хиљадудневни Рат () од 1899. до 1902. Ови догађаји заједно са намерама Сједињених Америчких Држава да остваре контролу над облашћу Панамског канала, довели су 1903. до отцепљења Департмана Панама и стварања државе Панаме. Сједињене Државе су 1921, седам година након завршетка изградње канала, платиле Колумбији двадесет пет милиона долара као вид обештећења, а Колумбија је Споразумом Томсон—Урутија признала Панаму. Године 1932. избио је Колумбијско—перуански рат због територије у Департману Амазонас и његовог главног града Летисије. La Violencia и Национални фронт (1930—1974) Након колумбијско-перуанског рата, Колумбија је имала релативну политичку стабилност, све до краја четрдесетих година 20. века када је дошло до великих сукоба између присталица Конзервативне и Либералне странке. То раздобље је познато као La Violencia, што на шпанском значи насиље. Сукоб је избио након убиства председничког кандидата Либералне странке Хорхеа Елијесера Гаитана. У Боготи су 9. априла 1948. избили нереди, познати као El Bogotazo, а убрзо су се раширили по целој земљи. У њима је страдало најмање 200.000 Колумбијаца. Од 1953. до 1964. насиље између две политичке струје је спласнуло након што је Густаво Рохас у војном пучу свргнуо председника Колумбије. Након њега за председника је 1958. године изабран генерал Габријел Парис Гордиљо. После силаска с власти Рохаса, Конзервативна и Либерална странка су се договориле да оснују „Национални фронт“, коалицију која ће заједно владати земљом. Према договору свака странка ће наизменично делегирати председника на сваке четири године током наредних шеснаест година. Такође, ове две странке су имале паритете и на другим функцијама у државној управи. Национални фронт је окончао раздобље La Violencia, и њихове владе су покушале да остваре дугорочне социјалне и привредне реформе у сарадњи са Алијансом за напредак. Међутим, упркос напретку у одређеним областима остало је много друштвених и политичких проблема а створене су и герилске групе као што су ФАРК, Национална ослободилачка армија и Покрет 19. април, које се боре против владиног и политичког апарата. Географија Колумбија се може поделити на шест природних региона у складу са специфичностима тих подручја. Ти региони су: планински венац Анда; пацифички регион; карипска обала; љаноси; амазонске кишне шуме, и острвски регион. Колумбија је једна од земаља са највећим биодиверзитетом, у њој живи више ендемских врста него у било којој земљи. Око десет посто свих биљних и животињских врста на свету постоји у Колумбији, укључујући преко хиљаду осамсто врста птица, више него што их заједно имају Европа и Северна Америка, и 456 врста сисара, више него у било којој земљи. Колумбија је једина земља у Јужној Америци која има излаз и на Атлантски и на Пацифички океан. Заједно са острвима у Карипском мору, Колумбија је смештена између 14 и 5 степени СГШ и 66 и 82 ° ЗГД. С обзиром да је смештена у Ватреном појасу Пацифика, највећи део Колумбије заузимају Анди (у којима се налази већина градских средишта). Иза Колумбијског масива Анди се гранају у три планинска венца: Западне Кордиљере (), који се пружају уз обалу Тихог океана и на којима се налази Кали; Централне Кордиљере (), који се пружају између долина рекâ Каука и Магдалена, на њима се налазе градови Медељин, Манизалес, Переира и Јерменија; и Источне Кордиљере () који се протежу ка северу и истоку, и на којима се налазе градови Богота, Букараманга и Кукута. Највиши врх у Западним Кордиљерима је висок 4.250 m, у Централним Кордиљерима је највиши врх висине 5.750 m, док је у Источним Кордиљерима највиши врх висине 5.410 m. са надморском висином већом од 2590 m Богота је највиши град на свету те величине. Источно од Анда налази се савана, део басена реке Ориноко, док се на крајњем југу и истоку земље налази џунгла, део амазонских кишних шума. Заједно, ове равнице чине више од половине територије Колумбије али на њима живи мање од три процента становништва. У Карипском региону живи око двадесет посто становништва. У њему су велики лучки градови Баранкиља и Картахена. Иако овде преовлађују равнице ту се протеже и планински венац Сијера Невада де Санта Марта са највишим врхом у Колумбији и пустиња Гвахира. Пацифички регион заузима узани појас од обале Тихог океана до планина Серанија де Баудо, ретко је настањен и покривен је густом вегетацијом. Најважнија пацифичка лука у Колумбији је Буенавентура. У саставу Колумбије се такође налазе и бројна пацифичка и карипска острва. Она чине шести регион који обухвата департмане Сан Андрес и Провиденсија у Карипском мору и острва Малпело и Горгона у Тихом океану. Положај Државе са којима се Колумбија граничи су: Еквадор, Панама, Перу, Венецуела, Бразил, Никарагва. Површина државе износи 1.141.748 km2. Геологија и рељеф Воде Највеће реке у Колумбији су Магдалена, Каука, Гвавијаре и Какета, а воде целе земље се одводњавају у 3 слива, ка Тихом океану, Карипском мору (део сливног подручја реке Ориноко) и Атлантику (преко реке Амазон). Реке Ориноко и Амазон чине природну границу Колумбије са Венецуелом и Перуом. Клима До упадљиве разлике у температури и падавинама долази првенствено због разлика у надморској висини. Температуре ваздуха се крећу од тропских на морској обали до прилично ниских на вишој надморској висини, а температурна колебања по областима су релативно мала током године. Температура ваздуха опада за по 2 °C на сваких 300 m надморске висине. Кишне падавине су сезонског карактера и већина се излучи током два кишна периода (у јесен и пролеће). Пацифичка обала Колумбије је један од делова света са највећом количином падавина. На југоистоку земље падне више од 5.000 мм кише, док на полуострву Гвахира падавине ретко прелазе 750 mm на годишњем нивоу. Количина падавина у остатку земље се креће између ова два екстрема. Колумбија је подељена на четири климатске зоне. До 900 m надморске висине је тијера калијенте или врела земља, где се температуре крећу између 24 и 38 °C. Земљиште најпогодније за обраду као и већина становништва Колумбије смештено је у тијери темплади или умереној земљи, која се налази између 900 и 1.980 m надморске висине. Тијера фрија или хладна земља, налази се између 1.980 и 3.500 m надморске висине. Ово подручје је погодно за узгој пшенице и кромпира. У овом делу земље просечне температуре се крећу између 10 °C и 19 °C. Изнад тијера фрије се налази зона форестада, или шумска област а изнад ње су пашњаци. Изнад 4.500 m надморске висине налази се тијера елада, област која је покривена вечним снегом и ледом. Око 86% територије Колумбије се налази у подручју тијера калијенте. Тијера фрија обухвата шест посто територије али у њој живи око четвртина становника Колумбије. Флора и фауна Географске регије Колумбија је подељена на 6 физичко-географских целина: Амазонска област обухвата амазонску прашуму на југу и истоку земље; Андска област обухвата колумбијски део планинског ланца Анда; Карипска област обухвата карипско приморје и његово планинско залеђе које није део планинског ланца Анда (попут Сијера Невада де Санта Марта); Острвска област обухвата острвску територију ван континенталног дела земље у Карипском мору (Сан Андреас) и Тихом океану (острва Горгона и Малпело); Источне равнице обухватају североисточни део Колумбије који припада сливу реке Ориноко; Пацифичка област обухвата пацифичко приморје и уско планинско залеђе ван планинског ланца Анда (типичан пример је планина Серанија дел Баудо). Административна подела Колумбија је подељена на 32 департмана и дистрикт главног града, који се сматра департманом (Богота је такође и главни град департмана Кундинамарка). Департмани су подељени на општине а општине су подељене на корехимијентосе (). Сваки департман има локалну владу са гувернером и скупштином, који су директно изабрани на мандат од четири године. На челу општине су градоначелник и веће, а сваки корехимијенто има оп једног изабраног корехидора (), или локалног лидера. Поред главног града још девет градова има статус дистрикта, тј. посебне општине. То су Баранкиља, Картахена, Санта Марта, Кукута, Попајан, Букараманга, Тунха, Турбо, Буенавентура и Тумако. Кликните на департман да бисте погледали чланак о њему. Становништво Са више од 49 милиона становника 2020. Колумбија је трећа земља по броју становника у Латинској Америци, док је почетком 20. века имала око четири милиона. Између 1975. и 2005. становништво се увећавало по годишњој стопи од 19 промила а процењује се да ће у раздобљу од 2005. до 2015. број становника расти по годишњој стопи од 12 промила. Године 2005. у Колумбији је више од 30% становништва било млађе од 15 година док је 5,1% било старије од 65 година. Становништво је сконцентрисано у области Анда и дуж Карипске обале. Девет департмана на истоку земље који обухватају 54% територије имају мање од три посто становништву а густина насељености у тим крајевима је мања од једног становника по квадратном километру. Половином 20. века дошло је до масовног сељења становништва у градове и данас је Колумбија једна од најурбанизованијих земаља у Латинској Америци. Градови су 1938. имали 31%, 1975. 60% а 2005. 72,7% становника. Само је број становника Боготе повећан са 300 хиљада на приближно осам милиона, колико има данас. Свеукупно у Колумбији седамдесет један град има више од сто хиљада становника. У 2010. Колумбија је била земља са највише интерно расељених особа на свету, процењује се да их је било око 4,5 милиона људи. Више од 99,2% становника Колумбије говори шпански али се поред њега користи и 65 језика америчких индијанаца, два креолска и ромски језик. Енглески језик има службени статус на острвима Сан Андрес и Провиденсија. Животни век је 74,79 година а смртност новорођенчади је 15,92 на хиљаду живорођених. Стопа писмености је 93,4% а држава издваја 7,3% БДП-а за образовање. Етничке заједнице Према попису становништва из 2005. године, 49% становника Колумбије су местици, или су особе европског и индијанског порекла. Око 37% становника је европског порекла (углавном шпанског и једним делом италијанског, португалског и немачког). Око 10,6% становника је афричког порекла, док домородачко становништво чини 3,4% становништва. Белци живе углавном у градовима, посебно у Боготи. Становници већих градова су углавном местици и белци. Домородачки народи Пре шпанске колонизације на територији данашње Колумбије живео је велики број домородачких народа. Многи од њих су се утопили у местике али они који су преостали представљају више од 85 различитих култура. У Колумбији постоји 567 резервата () намењених домороцима, који обухватају површину од 365.004 km2, што је више од тридесет посто територије, и у њима живи више од 800.000 људи у преко 67.000 породица. Устав из 1991. признаје домородачке језике као службене на локалном нивоу а већина деце у овим областима има двојезичну наставу, на матерњем и на шпанском језику. 850.000 држављана Колумбије говори неки од домородачких језика као матерњи, а најраспрострањенији је гвахибо (23.006). Неки од највећих домородачких народа су Вају, Аруакос, Муиска, Куна, Паез, Тукано, Гваибо. Каука, Гвахира и Гваинија су департмани где живи највећи број припадника домородачких народа. Имигрантске заједнице Први талас модерне имиграције у Колумбију започели су шпански колонисти, након доласка Европљана 1499. године. Међутим, велики број Европљана и људи из Северне Америке је имигрирао у Колумбију крајем 19. и почетком 20. века, и у мањој мери Пољаци, Литванци, Енглези, Ирци, и Хрвати током и након Другог светског рата. Данас у Колумбију углавном мигрирају Венецуеланци, због политичких и привредних прилика у њиховој земљи. Велики број имигрантских заједница налази се на карипској обали. У Баранкиљи, највећем колумбијском граду на обали Карипског мора, и у другим градовима на карипској обали је присутан велики број Палестинаца, Либанаца и осталих Арапа као и Јевреја и Рома. Тамо такође постоје и заједнице Кинеза и Јапанаца. Црнци су из Африке довођени као робови, углавном у обалске крајеве, од 16. до 19. века. Данас постоје велике заједнице Афроколумбијаца дуж пацифичке и карипске обале. У департману Чоко, који се налази у северном делу пацифичке обале Колумбије, више од 80% становника чине црнци. Религија Национални завод за статистику (DANE) не прикупља податке о вероисповести па је тешко одредити тачне податке. Међутим, на основу разних студија, више од 95% становника Колумбије су хришћани, највећи број њих (између 81 и 90%) су католици. Око један посто Колумбијаца су анимисти а мање од једног процента чине Јевреји, муслимани, хиндуисти и будисти. Међутим, око 60% испитаника у анкети листа „Ел Тјемпо“ () су рекли да не одлазе редовно у цркву. Као и у остатку Латинске Америке, и у Колумбији долази до повећања броја протестаната, већина њих су обраћеници из католицизма у протестантизам. Сада протестанти чине између 10 и 13% становништва. Привреда Упркос проблемима које стварају оружани сукоби, тржишна економија у Колумбији је у последњим деценијама 20. века стабилно расла, те је БДП увећаван по просечној годишњој стопи од четири процента у раздобљу од 1970. до 1998. године. До рецесије је дошло 1999. када је Колумбија по први пут после Велике депресије забележила негативан раст БДП-а током целе године. Опоравак од рецесије је био дуг и мукотрпан, међутим, последњих година Колумбија бележи високе стопе раста БДП-а. Тако је 2007. БДП повећан за 8,2% а током 2010. и 2011. БДП је порастао за 4,3 односно 5,9%. У међувремену је индекс акција на Колумбијској берзи порастао са 1000 поена, у тренутку оснивања у јулу 2007. године, на више од 7300 поена у новембру 2008. Међународни монетарни фонд процењује да је БДП, мерен према куповној моћи, износио 500 милијарди долара, што је Колумбију сврстало на треће место у Јужној Америци и 28. у свету. Такође БДП по становнику је 2012. износио 10.742 долара што Колумбију сврстава на 81. место у свету. Међутим, Колумбију карактерише велика несразмера у расподели дохотка. Држава троши 37,9% БДП-а, од чега је једна четвртина намењена отплати државног дуга, који је у 2011. процењен на 44,6% БДП-а. Проблеми са којима се суочава колумбијска привреда су слаба домаћа и инострана тражња, финансирање пензионог система, и незапосленост, која је крајем 2011. износила 10,8%. Стопа инфлације је релативно ниска последњих година, те је 2012. износила 2,44%. Колумбија као и друге земље Латинске Америке, има проблема са криминалом, корупцијом, као и са производњом дроге, јер је била највећи произвођач кокаина на свету . И у свету је имала лошу репутацију због кокаина и других дрога и нарко дилера босова као Пабло Ескобар . У пољопривредном сектору запослено је 22,7% радно способних људи, и они остварују 11,5% БДП-а; у индустрији ради 18,7% радно способних људи и остварују 36% БДП-а, док у услужним делатностима ради 58,5% радно способних људи и остварују 52,5% БДП-а. Колумбија има велика природна богатства а највише извози нафту, угаљ, кафу, какао, дуван, ананас и друге пољопривредне производе, злато, текстил, хемијске производе, пластику и легуре метала. Колумбија је највећи произвођач смарагда на свету, док око 70% цвећа које се увози у САД је из Колумбије. Најважнији трговински партнери Колумбије су САД, Европска унија, Венецуела и Кина . Култура Захваљујући свом положају, у средишту америчког континента, бројни културни утицаји се испољавају у Колумбији. У савременој колумбијској култури може се уочити индијанско, шпанско, европско, афричко, карипско, америчко, арапско као и присуство латиноамеричког културног утицаја. Свој печат такође су дали процеси попут урбанизације, индустријализације, глобализације и остале политичке, друштвене и привредне промене. Многи национални симболи, како предмети тако и мотиви, створени су из разноврсне колумбијске традиције с циљем да представе шта Колумбија и колумбијски народ имају заједничко. Књижевност и музика Пре доласка Европљана код домородачких народа на подручју данашње Колумбије постојала је усмена књижевност чији је најсликовитији пример епска поема Легенда о Јурупарију. Током колонијалног раздобља истакнутији књижевници су били Ернандо Домингез Камарго са епском песмом San Ignacio de Loyola, Хуан Родригез Фрејле са делом El Carnero, и представница мистицизма часна сестра Франсиска Хосефа де Кастиљо. Након стицања независности књижевност креће путем романтизма предвођена Антониом Нарињом, Хосеом Фернандезом Мадридом, Камилом Торесом Тенориом и Франсиском Антониом Зеом. У другој половини деветнаестог и почетком двадесетог века постаје популаран књижевни жанр костумбризмо; велики писци из овог периода су Томас Караскиља, Хорхе Исакс и Рафаел Помбо. Током овог периода аутори као што су: Хосе Асунсион Силва, Хосе Еустасио Ривера, Леон де Грејф, Порфирио Барба Ђакоб и Хосе Марија Варгас Вила су развили модернистички покрет. У Колумбији је 1872. основана Колумбијска академија језика, прва академија шпанског језика на америчком континенту. Канделарио Обесо је 1877. написао књигу песама Cantos Populares de mi Tierra, која представља прво литерарно дело неког Афроколумбијца. Током 1939. и 1940. у Боготи је објављено седам књига песама под именом Камен и небо које су оставиле снажан утицај. Њих је приредио песник Хорхе Рохас. Наредне деценије, Гонзало Аранго је основао покрет „празнина“ као одговор на ондашње насиље; он је био под утицајем нихилизма, егзистенцијализма, и мисли још једног великог колумбијског писца: Фернанда Гонзалеза Очое. Током бума у латиноамеричкој књижевности, појавили су се успешни писци, предвођени добитником Нобелове награде Габријелом Гарсијом Маркесом и његовим великим делом Сто година самоће, Едвардом Кабаљером Калдероном, Мануелом Мехијом Ваљехом и Алаваром Мутисом, добитником награде Сервантес и награде Принц од Астурије за књижевност. Други значајнији савремени аутори су Фернандо Ваљехо и Херман Кастро Кајседо, писац са највећим тиражима својих дела у Колумбији после Гарсије Маркеса. Визуелна уметност Уметност на тлу Колумбије је стара више хиљада година. Керамички предмети пронађени у Колумбији су најстарији на америчком тлу а начињени су око три хиљаде година пре нове ере. Најранији примери уметничких радова начињених од злата везују се за припаднике народа Тумако са пацифичке обале и датирају око 325. године пре нове ере. Између 200. п. н. е. и 800. култура Сан Агустин ушла је у свој класични период. Припадници ове културе су подигли обредна средишта, саркофаге и велике монолитне стене осликавањем антропоморфних и зооморфних облика стена. Колумбијска уметност је следила утицаје времена, па је од 16. до 18. века шпански католицизам имао огроман утицај на уметност у Колумбији, а након што су Бурбони преузели шпански трон популарни барокни стил је заменио рококо. Не тако давно, четрдесетих година 20. века, колумбијски уметници Педро Нел Гомез и Сантијаго Мартинез Делгадо основали су Колумбијски муралски покрет, истичући неокласичне карактеристике арт декоа. Од педесетих година 20. века, колумбијска уметност почиње да развија сопствени изражај употребом фолклорних елемената. Примери оваквог изражавања су Грејфови портрети Игнасија Гомеза Хармиља, којима је приказана комбинација нових техника са традиционалним колумбијским мотивима. Карлос Кореа, са својом „Мртвом природом“ (), комбинује геометријску апстракцију и кубизам. Алехандро Обрегон се, захваљујући јединственом приступу, често сматра оцем модерног колумбијског сликарства и један је од најутицајнијих уметника тог доба. На његовим сликама преовлађују колумбијски пејзажи са симболичком и експресионистичком употребом животиња, нарочито андског кондора. Фернандо Ботеро и Омар Рајо су вероватно најпознатији колумбијски уметници у свету. Колумбијско вајарство од 16. до 18. века углавном је приказивало религиозне мотиве у еклектичком стилу, под снажним утицајем шпанске школе црквеног вајарства. У првим годинама независности Колумбије, уметници су били усмерени на стварање скулптура политичара и јавних личности у чистом неокласицистичком правцу. Током 20. века, колумбијско вајарство почиње да развија смео и иновативан приступ са циљем постизања бољег разумевања националних осећања. Фотографија је у Колумбији почела да се развија 1841. када је Жан-Баптист Луј Грос донео дагеротип. Јавна библиотека Пилото поседује највећу колекцију негатива у Латинској Америци и 1,7 милиона фотографије Колумбије насталих између 1848. и 2005. године. Референце Литература Спољашње везе Опште информације Колумбија на сајту Encyclopædia Britannica Колумбија на сајту UCB Libraries GovPubs Кључне развојне прогнозе за Колумбију на сајту International Futures Званични инвестициони портал Званични туристички сајт Учење шпанског у Колумбији Национално административно одељење за статистику Влада Владин сајт Финансије Култура Министарство културе Географија Национални паркови Колумбије Државе у Јужној Америци Латинска Америка


Изгубили смо много, али образ и српско срце су ту - | - Извор: Танјуг Једно дете дневно. То је она нajтежа, најмучнија и најболнија бројка НАТО агресије из 1999. године. Убијено, заустављено, без икакве своје кривице, никакав грех нису починили, без права на одбрану, и без права на правду. Извор: РТС 1 Објаснити то, ни данас, 22 године после агресије, није могуће, не постоји, и поред свег труда, универзално оправдање, нема разлога, смисла, остала су само, као вечни грех, имена. Миљана Милић, петнаест година, Владимир Милић, дванаест година, Миомир Младеновић, четрнаест година, Драган Димић, три године, Јулијана Брудар, десет година, Оливера Максимовић, дванаест година, Мирослав Кнежевић, тринаест година, Дајана Павловић, пет година, Стеван Павловић, осам година, Марко Симић, две године, Милица Ракић, три године, Иван Иванчић, седам година, Марко Ивановић, три године... И тако, седамдесет девет имена, и то не само српских. Бесмисао пуког убиства није бирао. Шеснаесторо деце, од две до седамнаест година, из породица Ахметај и Хасани, убијено је у колони која се враћала кући, у Призрен. То је, у једном наслову, на западу, једноставно објашњено "трагична грешка". Смрт која је стигла Марка Роглића, Милана Игњатовића, Гордану Николић, Ирену Митић, Милицу Стојановић, Бојану Тошовић, Бранимира Станијановића, Сању Миленковић... није могла да рачуна ни на такво објашњење. Те смрти нису, за оне који су их посејали, биле ни трагичне, а још мање грешка. Биле су намера, биле су јасна одлука, преки суд над једном земљом, над њеним људима, над њеном децом. И зато данас нећемо да лицитирамо око именовања свега што се, током пролећа 1999. године догодило. Зато што се догодио злочин. И догодила се агресија. Напад на суверену земљу, без одлуке УН, без оног довољног разлога који би представљао напад тадашње Југославије на неку суседну, или НАТО државу. Никога ми тада нисмо напали. Напали су нас, са јасним циљем. Да нас поразе, да нас, да би нас поразили, убијају, и да нам одузму део територије. И колико год данас анализирали ствари, како год и колико год оштри и критични били према себи, нашој тадашњој политици, руководству, јасно је да су Савезна Република Југославија и Србија тада остављене готово без избора. Избор је био језив, или губитак територије и људи са једне стране или потпуни нестанак српске државе, морала, части и српског духа. И нисмо могли да не изгубимо. Деветнаест великих напала је једну малу земљу, Савезну Републику Југославију и та мала земља, и тај мали народ одржали су им час из оног најважнијег, части, морала и љубави према слободи коју један народ може да осети. Да, правду, правду да не заборавимо. Свих тих деветнаест великих и данас ће немушто говорити о свом војничком успеху, избегавати одговоре на питања, а замислите, један мали, само бројчано мали српски народ, тај мали али величанствени народ, са тугом, сузом у оку поносно се присећа свог отпора и борбе против деветнаест окрутних и бахатих. Изгубили смо много, али образ и српско срце још су ту, да чувају Србију која је вечна и неуништива. И изгубили смо децу, изгубили смо људе, изгубили смо контролу над великим делом територије, изгубили смо милијарде због уништене инфраструктуре и привреде. И све што нам је остало било је тело једне измучене, уништене земље, земље у распадању, измрцварене, опљачкане, изранављене, пусте, и криве, осуђене за све што се не само деведесетих, него и током читаве историје, догађало. Земље без снаге да се усправи, подигне, и ради било шта друго него да ћути, или да сагне главу и покорно се извини, за све, па и за своје мртве, за своју убијену децу. Данас, то више није та земља. Данас, то је Србија, која је поново пронашла и своју снагу и свој понос. Србија која је окренула леђа рату и поразима, и кренула да ради. Србија која је устала, стала на своје ноге и добила свој глас. Србија којој се верује. Која је способна, која расте, и више није део проблема. Србија која јесте и биће, баш оно решење које омогућава читавом региону живот у миру, сарадњу и разумевање. И та Србија, данас, када је у свету и даље много више бомби него вакцина у регион шаље, не бомбе, него вакцине. Данас је спремна и да их производи, производиће их, и за себе и за друге, за цео Балкан. Спремни смо, и хоћемо да помогнемо. Нисмо спремни, и нећемо да ћутимо нити да будемо, поново понижени. Право на то не црпимо само из жртава које смо имали, него и из чињенице да смо одавно престали да гледамо друге и тражимо грешку и кривицу на било ком месту осим у себи. Погледали смо се и признали. Сваки губитак, сваки пораз, сваки злочин који је неко у наше име починио, сваки промашај и сваку погрешну политику. И не радимо више ништа што било кога, осим у најлуђим сновима, угрожава. Радимо, растемо, јачамо са само једним циљем: да будемо најбољи у економији, образовању, здравству, култури, науци, спорту... И хоћемо да будемо безбедни, на свом. Да никада више не дођемо у ситуацију да нам неко убија децу, руши земљу, или наш народ протерује. Хоћемо да останемо слободни, да сами одлучујемо о својој судбини, и да нам нико више не одузме све, а да нам не да ништа. А ништа је данас, и то ћу да понављам колико год буде потребно, идеја да нас Косово призна, не би ли ми признали Косово. Не треба нам то признање. Потребан нам је компромис, треба нам испуњавање свих оних обавеза које смо преузели и ми и Приштина, а само их ми испунили. И то није наш каприц. Није то ни фантазмагорија о неком српском свету који хоћемо да створимо. И данас када нам прете формирањем Велике Албаније, када кажу да нема ништа од Заједнице српских општина, наше је да будемо мирни, да бринемо о нашем народу на КиМ, али и да им јасно поручимо да нисмо слаби као што смо били, да ћемо умети да сачувамо своје, не дирајући ни у шта туђе. Уосталом , Србија није и неће бити шака зоби за сваку белосветску врану да је позоба. И оне који су искористили снагу и силу деветнаест бахатих и окрутних само молим да нам не прете, да не мисле да је Србија сломљена и да неће имати снаге да одговори. Молимо вас, само вас молимо, наше албанске комшије, да нам не претите. Само то и ништа више. То је нова реалност, она у којој ми нисмо више на коленима, нити ћемо икада бити, она у којој Србија има право и да тражи, а не само да губи. И има то право, баш зато што је спремна да даје. Ми данас градимо путеве, који ће да нас повежу, и са собом, и са регионом и са светом. И до краја године радићемо на осам ауто-путева, на осам вена читавог Балкана, осам путева мира и сарадње. Само луд човек би то мењао за рат, за мртву децу, за рушење и нови губитак. И да, хоћемо да имамо најближе односе са свима који су у агресији на лепу Србију учествовали, опростили смо одавно, али не, нећемо заборавити. Тог једног дана, сваке године, подсећаћемо и себе и вас. Да се никада не би поновило. Не нама, већ ни једном другом слободољубивом народу на свету. И ако имамо неку понуду, она данас гласи - спремни смо да од целог Балкана направимо победника, да свако на њему добије, све док нико не покушава да само ми будемо губитници. И уопште није тежак пут до тога. Потребно је само да се поштујемо, разумемо и не покушавамо да једни друге понизимо. Да не дирамо у оно што је свако најтеже и најкрвавије платио. Слободу. У право да је имамо, да је чувамо и да се сетимо свих жртава које су у њу уграђене. А у нашу су уграђена и наши порази, наши животи и наша деца. Превелика је то цена да би о њој ћутали. Зато што би то значило да смо спремни на још један тотални пораз, на још једно понижење. А нисмо. И када сви буду ћутали, ми ћемо да понављамо. Једно дете дневно. Толико сте нам убијали. Током агресије. И понављаћемо то, баш да нам се не би догодило поново. Са посебним пијететом испуњавамо нашу обавезу да одамо почаст свим невиним српским жртвама које су положиле свој живот на олтар отаџбине, како цивилима, тако и нашим јуначним војницима и полицајцима, херојима Кошара, Призрена, Митровице. Данас за нас Србе, живот на Косову личи на Пут суза (Via Dolorosa), на успињање последњим снагама на Голготу, али ми не би ни били Срби да нисмо кадри, и ''на страшном месту постојати''. Нека је вечна слава свим жртвама НАТО агресије. Живела слободна и поносна Србија! Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


Стефан Душан: Политички олош Србије Посланик ЛДП-а Бојан Ђурић оценио је да је политички значај избора Вука Јеремића за председавајућег ГС УН много мањи од трошка Јеремићеве кампање коју је „водио широм света“. Ђурић је као „срећну околност“ навео да су, због протоколарне функције председавајућег, „мање шансе да Јеремић прави тако велику штету какву је наносио интересима Србије као шеф дипломатије“. Далеко сам од позиција оних који Вука Јеремића представљају као некакву икону патриотизма. Прича о одважном појединцу који је, ето, стицајем околности постао члан једне уистину паклене екипе, што му ипак нимало није сметало да доследно спроводи своју политику одбране српских националних интереса, одувек ми је звучала крајње бизарно и шупље. Зашто су забога паклени толерисали њега, а зашто он њих? Међутим, као што горња вест показује, постоје и они којима Јеремић не може б& 2e9 #1080;ти подобан ни за какву функцију. Вук је, наиме, Србин. Наречени су зато свим срцем навијали за његовог противкандидата, Литван 3ffa ца. Јер, тај је изгледа кориснији по српске националне интересе, виђене очима ове политичке групације. И, ако начинимо тај напор те покушамо да размишљамо њиховим вијугама, преокретени су у праву. Ако би га неко уопште питао, политичар из редова потомака древних Балта би свакако пре пристао на територијално комадање њему далеке и непознате Србије, на данашње отимање Космета, те сутрашње отцепљење Рашке и Војводине. Србија би тако брже била сведена на простор некадашњег београдског пашалука, што је неименовани идеал наших јунака. Што мање Србије и њеног историјског идентитета, то мање проблема. Тако једноставно. Заиста, како је могуће да једна тако монструозна политичка странка буде основана, постане довољно популарна у народу и на концу помоћу гласова бирача уђе у скупштину? Греше они који лаконски све своде само на новац (који неспорно притиче за разне антисрпске пројекте). Ради се о феномену самомржње (нем. Selbsthass , аутошовинизам, србомржња ) уобличеном у политичку странку. Ова појава је проучена на бројним ваљано документованим историјским примерима јеврејске самомржње. Примера ради, постоји међународна организација ортодоксних Јевреја под именом Neturei Karta која, сагласно њиховом схватању учењâ Торе и Талмуда, сматра да Јевреји немају право на државу Израел. Јевреји стога треба да живе под влашћу других народа, као што је то било миленијумима. Поред јеврејске, данас су у светским оквирима јасно препознатљиве и српска и руска самомржња. Погледајте само руску опозицију. Она је слика у огледалу српске псеудоелите и њене марионетске власти. Постоји и битна разлика у односу на Србију. Изванредно уређена држава Израел способна је да се успешно носи са својим екстремистима и да их политички маргинализује. Владимир Путин, са своје стране, није вољан да руској врсти преокретена попусти ни за милиметар. У Србији, међутим, једна минорна екстремистичка групација добија сву могућу медијску пажњу. Тако она постаје mainstream , самозвана авангарда коју треба следити. Бројна издања емисије Оље Бећковић су најбољи доказ. Уосталом, ових дана је најављено да би лидер србомрзачке странке могао да постане министар у новој влади, можда и на позицији коју је раније држао управо Вук Јеремић. Замислите вођу поменуте јеврејске секте на месту министра иностраних послова Израела. Или, рецимо, Гарија Каспарова на челу МИП-а Русије. Преокретени, дакле, у Србији нису сами . И то никако не треба заборавити. При том, немам у виду Кристину и Ђенку, илити представнике „културне елите“, који су их подржали у кампањи. Србија нажалост одавно није слободна држава, те није у стању да се ефикасно избори са овом горућом социопатолошком појавом и сведе је на разумну меру. Једино што као грађани можемо учинити је да ствари назовемо правим именом. До ослобођења 4000 .


Најусамљенији затвореник на свету је у Сан Марину Глас Српске 27.04.2012 08:21 Мушкарац стар 30 година најразмаженији је затвореник на свијету, али и једини, у једином затвору микродржаве Сан Марино. Он, како кажу, пати једино од досаде и усамљености. Затвореник добија своје оброке из локалног ресторана јер није економично да се само због њега отвори кантина. Једини је корисник теретане, библиотеке и собе са телевизијом. Заузима једну од постојећих шест ћелија санмаринског затвора, направљеног у крилу бившег капуцинског манастира, положеног на врху литице која, заједно са неколико километара равне долине и настањених подручја чини трећу најмању државу у Европи, након Ватикана и Монака. До 2009. у затвору је било 14 затвореника, да би на крају тај број спао само на једног. Најусамљенији затвореник на свијету, откако је притворен прошлог мјесеца, контактира једино са чуварима, уз повремене посјете рођака и адвоката. Дозвољено му је да излази ван сваког дана на један сат. Мушкарац, чији идентитет власти нису хтјеле да открију, има да одслужи још осам месјеци казне, а осуђен је због насиља у породици. Његово самовање ће се, међутим, окончати прије тога – очекује се да ће му се за неколико дана придружити нови затвореник. Сан Марино има 30.000 становника и најстарија је независна република на свијету, са својих 1.700 година. Овај порески рај у центру је скандала повезаних са прањем новца, али је стопа криминала по другим питањима ниска.


source: fineweb

text: Раши |Овај чланак не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| |Раши| |Датум смрти:||1105.| Шломо бен Јицхак (исто Соломун бен Исак, јевр. רבי שלמה יצחקי, око 1040. у Троа - 5. августа 1105. ), са надимком Раши, био је рави и знаменит издавач и коментатор талмуда у средњем веку. Један од до данас најважнијих талмуд-коментара води се на његов рад. Раши, како је често назван по скраћеници рави Шломо бен Јицхак, одрастао је у француском Троа где му се породица бавила виноградарством. Око 1055. отишао је у Немачку, у Мајнц и Вормс, и студирао у тамошњим талмуд-школама. 1065. вратио се у Троа и основао је талмуд-школу, коју је финансирао приходима из својих винограда. Његови унуци Рашбам и Рабену Там студирали су код њега и постали исто значајни коментатори талмуда. У дотичној школи настали су коментари за тору и талмуд, данас сакупљени као Раши-коментари. Због њихове дословне егсегезе и данас су веома цењени и има их у скоро сваком талмуду. За њих створено је у 14. веку посебно писмо, такозвано Раши писмо.


ПОРОДИЧНА ПИТАЊА: САВЕТИ ЗА САМООДРЖАВАЊЕ - СВЕТ-О-ПСИХОЛОГИЈЕ-БЛОГ - 2021 Породична питања: Савети за самоодржавање „Можда ће кад буде старији схватити утицај менталног здравља. Имаће девојку и једног дана ће је добити “, шапуће ми моја покојна мајка. Кимам главом, више да умирим своју уморну мајку. Очи јој сјаје када разговара о своја три сина. Заразним звекетом и несташним осмехом задиркивала би ме због мојих ексцентричности. Кад бих одсутно промашио домаћи задатак те ноћи, она би ме умиљато звала „Дах од ушица“. Мама је била породично сидро, емотивни светионик за три жестоко такмичарска дечака. Њена три дечака су је обожавала, уживајући у напорним похвалама. Мамина трансцендентна личност - блистав осмех, строг одсјај, прагматизам и понос - позвали су све у њен богати живот. Живела је, чак и док јој је тело полако капитулирало пред отровом рака панкреаса. Испод тог срдачног церекања, међутим, осећао се тихи бол. Поносна и приватна, мучила се због борби за ментално здравље свог најстаријег сина. Моји проблеми са менталним здрављем први пут су се појавили у средњој школи. Унутрашње муке усковитлале су се док сам дипломирао на селективној додипломској институцији. Правни факултет и његов казан који је успео да пређу, угрозили су моју емоционалну равнотежу. Прва година била је замагљена на консултацијама, часовима и клоназепаму. Али дисциплинован и одлучан, завршио сам правни факултет са солидним просеком успеха и одликовањем. Узрок за славље? Наравно. Али, као што знамо, ментално здравље може торпедовати све прославе. Док је студирао на правном факултету, мој брат - дружељубива, растопљена личност - сазнао је о мојим борбама са менталним здрављем. Његова реакција: снажна варка презира и неповерљивости. Неразумевајући ментално здравље, наша веза се погоршала у кратке размењене размене. Читала сам хистеричне мејлове и чула разбеснеле позиве. „Матт је„ луд “и„ ментално нестабилан. Измислио је „ОКП“ да би створио симпатије. “„ Повредио сам - због себе, али, још више, због наше вољене мајке. Мама, жртвујући толико за своје дечаке, била је уплетена у породичну неслогу. Држећи се осећаја самоправедности, мој брат и ја, и удруживање, наша одана мајка, сваки смо изгубили. Мој брат је симпатичан, забаван и паметан. У основи је он добри људи. Али његова реакција одражава фундаменталну погрешну перцепцију о менталном здрављу: то је карактерна мана, а не хемијска неравнотежа. Као потрошачи менталног здравља, очекујемо да чланови породице схвате емоционална превирања која се врте у нашим пренапуњеним умовима. Као што показује жесток укор мог брата, породична динамика се компликује. Како сам постајао старији, научио сам да прихватам ову хладну стварност. Од браће до руководилаца предузећа, сметње у менталном здрављу. Као резултат, морамо бити опрезни приликом одавања наше приче. Ево савета за оснаживање и очување сопственог (менталног) здравља: Дистанцирајте се од токсичних личности. Неки људи успијевају на критици, трудећи се за недостатке и недостатке других. Њихова критика исцрпљује, исцрпљујући вас емоционалном енергијом. Уклоните се из ових нездравих ситуација. Успоставите чврсте границе. Ви сте најважнији заговорник свог здравља. Не морате да одговарате на свако питање о свом менталном здрављу. У пуно случајева мање је више. Затражите подршку група за ментално здравље. Ми смо заједница, нека врста шире породице. Разумемо вашу усхићеност, бол и сваку контрадикторну емоцију између. Од Националне алијансе за менталне болести до Фондације за опсесивно-компулзивни поремећај, можемо пружити списак ресурса или само симпатично ухо. Укратко, будите сигурни у своје поверљиве особе. И једног дана, ваш раздражљиви брат, скептични шеф и друштво ће га „добити“. Умјетни диск Цхарите - Клинички резултати Испричајте причу 2021 © https://goodlifestudio.net Породична питања: Савети за самоодржавање


Mистериозна смрт: У САД нађено тело угледног епидемиолога - Спутњик Србија Widgets Magazine 01:02 17 Октобар 2018 08:31 06.04.2018 Преузмите краћи линк Тело епидемиолога Тимотија Канингема (35) нађено је данас делимично потопљено у води и муљу, на тешко приступачном терену, на западној обали реке Чатахучи, изјавио је на конференцији за новинаре портпарол Ватрогасно-спасилачке службе Кортез Стафорд, преноси АП. „Пошто је истрага у току, немамо доказе који би указивали на несрећни случај, самоубиство нити било шта друго осим да се Канингем утопио“, рекао је главни окружни медицински вештак Јан Горнијак. Према његовим речима, тело је нађено у фази распадања, али је идентификовано на основу зуба. Тело су пронашли риболовци, који су одмах позвали полицију, навео је Стафорд, истакавши да је тело нађено у области који су власти претраживале у фебруару, али тада ништа нису пронашле. Канингем је био епидемиолог федералне агенције са седиштем у Атланти, а нестао је 12. фебруара, што је његова породица пријавила четири дана касније након што је у његовој кући затекла само његове ствари и аутомобил. Центар је саопштио да је Канингем 1. јула добио „унапређење за изузетну стручност“. Полиција је раније саопштила да нема доказе о убиству, али да ту могућност не може да искључи. Грађанска група која се бори против криминала „Крајм стоперс“ (Crime stopers) понудила је награду од 15.000 долара за информацију која би указала на било какву криминалну активност. Власти ће се сада фокусирати на покушаје да реконструишу последње тренутке живота овог врхунског епидемиолога, наводи америчка агенција. епидемиолог, САД, смрт, Свет