Италија Archives - Васељeнска ТВ 24. јуна 2018.\tLeave a comment Европа је на прагу још веће мигрантске кризе него што је била она из 2015. године. Несугласице унутар ЕУ расту, владе Италије, Аустрије и немачке савезне покрајине Баварске, прете потпуним затварањем граница за избеглице од 1. јула. На њихову воденицу, ... Рим – Будућност Европске уније је ризична и биће одређена у току следеће године, сматра министар унутрашњих послова и потпредседник Владе Италије Матео Салвини. „У наредних годину дана постаће јасно да ли ће се сачувати јединствена Европа“, рекао је Салвини у интервјуу ... Италија престала да прима мигранте 12. јуна 2018.\tLeave a comment Рим-Спасилачки брод „Водолија” са 629 миграната из Африке, међу њима и 124 детета, углавном без родитеља, као и седам трудница, пловио је јуче Средоземним морем између Италије и Малте, безуспешно тражећи луку која би га примила и, према речима хуманитарне ... 5. јуна 2018.\t1 Коментар Венетски напис пронађен на урни под ознаком ЕС 89, данас се чува у националном музеју Атестино у Италији. Његово тумачење путем словенске језичке основе показује да су Срби (Словени, Венети) на северу Италије живели више векова пре нове ере. Према ... 3. јуна 2018.\tLeave a comment Бег од цивилизације или нови почетак само су неки од разлога који би могли да вас подстакну да прихватите понуде. Италијански градић Ололаи продаје куће по цени од свега једног долара надајући се да ће на тај начин привући нове становнике, на првом ... Нови италијански министар поручио мигрантима: Бесплатна вожња је завршена пакујте се! Рим-Нови италијански министар унутрашњих послова и лидер Лиге Матео Салвини поручио је мигрантима да је време да оду из Италије. Хаос у Хрватској: Полиција пуцала на комби с мигрантима, рањено двоје деце „Бесплатна вожња је завршена. Време је да спакујете ... НАТО авиони из Италије и Грчке надлећу Црну Гору 2. јуна 2018.\t1 Коментар Подгорица-Борбени авиони ваздухопловних снага Италије и Грчке, у сарадњи са Ваздухопловством Војске Црне Горе, почеће у уторак 5. јуна редовно патролирање црногорским ваздушним простором и његову заштиту, саопштено је из Министарства одбране Црне Горе. Поводом почетка заштите ваздушног простора Црне ... Страна 1 of 5612345\t»\t102030...Задња »


source: fineweb

text: Православни Холивуд Том Хенкс, Џенифер Анистон су само неки од светски познатих глумаца који су чланови православне цркве као што су то били и Натали Вуд и Јул Бринер Протојереј Александар Лебедев, старешина руске цркве Преображења у Лос Анђелесу, већ 30 година брине о душама филмских уметника који су ангажовани у холивудској „фабрици снова“. „Многи од мојих парохијана раде у филмским студијима као режисери или глумци, а неки од њих су активни у црквеном животу. Звезде као што су Натали Вуд и Сандра Ди такође су били моји парохијани. Близак сам био и са Јулом Бринером, који је био члан православне цркве у Њујорку“, прича отац Александар за руску агенцију Интерфакс. Отац Александар ипак каже да су међу данашњим холивудским звездама најпознатији православци Том Хенкс и Џенифер Анистон. Анистонова је одрасла у православном окружењу, јер је њен отац Јанис Анасакис, Грк рођен на Криту. Том Хенкс, који се активно брине о цркви Свете Софије која припада Цариградској патријаршији, прешао је у православље пошто се оженио Ритом Вилсон. Хенкс је својевремено за магазин „Џорџ“ о свом религијском животу рекао: „До 10. године био сам под утицајем католицизма. Моја маћеха је постала мормон. Тетка с којом сам дуго живео припадала је назаренима, а у средњој школи сви моји добри пријатељи су били Јевреји“. Откако је постао православни хришћанин, главни протагониста у филмовима „Форест Гамп“ и „Спасавање редова Рајана“ каже да грчко православље сматра својим духовним наслеђем. „Венчао сам се у истој цркви у којој је моја супруга крштена, а моја деца су крштена у истој крстионици у којој и моја супруга. Ипак, на црквена богослужења не идемо баш често“, прича Хенкс за Интерфакс. Свештеник Александар Лебедев каже да су многи познати Американци упознали православље тек после брака са супругама које су родом из Грчке или Русије. Као најбољи пример наводи случај америчке бејзбол звезде Алекса Родригеза који је прешао у православље тек пошто се оженио Гркињом Синтијом. У Холивуду има и руских глумаца. Лебедев као једног од најактивнијег парохијана наводи Павела Личникова који га је недавно позвао да освешта студио пре снимања новог филма у којем глуми. Старешина ове православне цркве у Лос Анђелесу истиче да православна духовност подстиче холивудске глумце да воде мање распустан живот. „Помажем им духовним саветима да пронађу равнотежу у животу. Понекад ме и послушају приликом избора сценарија за филм како би одабрали улогу чији карактер промовише хришћанске моралне вредности“, каже протојереј Александар Лебедев. М. Пешић Последњи коментари Tom je poreklom Srbin, i o tome je javno govorio. Svest Pored pomenutih licnosti, valjalo bi pomenuti jos neke poznate pravoslavce u Americi. Na prvom mestu to je Troy Polamalu, najbolji defanzivac americke fudbalske NFL lige, koji igra za Pittsburgh Steelers. To je igrac polinezanskog (Samoa) porekla koji je ozenio Grkinju Teodoru takodje cerku jednog nekadasnjeg NFL fudbalera. Polamalu je veoma istaknut pravoslavac, posti sve postove, redovno ide u crkvu, redovno se moli i krsti cak i na terenu tokom utakmica, rado govori o pravoslavlju, a njegov i Theodorin sin se zove Paisios po starcu Pajsiju Svetogorcu. Troy i Theodora odlaze i u Grcku na hodocasca - Patmos, Egina itd. U Americi on je jedan od najpoznatijih NFL igraca, narocito po svojoj kosi i reklami za sampon koja se svuda prikazuje. Najzasluzniji je za titulu Steelersa u 2009. Valjalo bi pomenuti i licnosti kao sto su John Belushi (jedan od Blues Brothers), glumica Tina Fey, George Tenet bivsi direktor CIA, Spiro Agnew bivsi potpredsednik SAD, George Stephanopoulos sa ABC itd. Da li je neko vec unapred predodredio ili je to samo splet okolnosti, ali cinjenica je da niko ne moze da bira koju veru ce dobiti kada dodje na ovaj svet. Kasnije, tokom zivota, sticuci brojna iskustva mozemo se samoopredeliti koje cemo vere biti i kog Boga slaviti. Ja sam umereni ateista tj. za mene Bog ne postoji kao licnost i bice, vec kao... nesto. Nesto sto bdi nad nama. Ako makar i pomislite da toga nema, da li makar na trenutak imate osecaj izgubljenosti i samoce? Zbog toga za mene razlicite vere predstavljaju samo drugacije tumacenje jednog te istog Boga. Da li shvatate da su se toliki ratovi vodili samo zbog filozofije - suprostavljenih stavova i principa tumacenja Svevisnjeg?!


У белгијском граду Кортријку, од 27. до 29. децембра 2017. године, одржан је међународни кошаркашки турнир на коме су учествовале женска и мушка селекција Кошаркашког савеза Београда. Шеф делегације и вођа пута био је Ненад Пујаз, члан председништва Кошаркашког савеза Београда. Женска селекција узраста до 17 година освојила је прво место, а мушка узраста до 19 година девето (од 20). Финалној утакмици са белгијским тимом DB Waregem присуствовала је министар саветник Ирена Бановчанин, која је уручила златне медаље и пехар победницама турнира. У полувремену финалне утакмице организатори су уручили маскоту турнира брату Дејана Димитријевића, бившег председника Кошаркашког савеза Београда, преминулог у јулу 2017. године, са којим су имали дугогодишњу успешну сарадњу.


source: wikipedia

text: 27. август (27.08.) је 239. дан у години по грегоријанском календару (240. у преступној години). До краја године има још 126 дана. Догађаји 55. п. н. е. — Римски конзул Гај Јулије Цезар се искрцао се на тло Британије са 10.000 војника VII и X римске легије. 1189 — Започела је Опсада Акре. 1388 — У бици код Билеће босанска војска под командом Влатка Вуковића је поразила османлијску војску. 1689 —Руско царство и Кина династије Ћинг су потписали Нерчински споразум о разграничењу. 1776 — Британске снаге предвођене генералом Вилијамом Хауом су поразили америчку Континенталну војску под командом Џорџа Вашингтона у бици за Лонг Ајленд, највећој бици Америчког рата за независност. 1793 — Град Тулон се побунио против Француске републике и допустио британској и шпанској флоти да заузму његову луку, што је довело до француске опсаде Тулона. 1813 — У бици код Дрездена Наполеон Бонапарта је са 130.000 војника поразио удружене аустријске, руске и пруске снаге од 200.000 људи. 1832 — Црни Јастреб, вођа индијанског племена Саука, се предао америчким властима, чиме је окончан Рат Црног Јастреба. 1896 — Почео и завршио се најкраћи рат у историји ратовања - Англо-занзибарски рат. 1907 — Краљ Србије Петар I Карађорђевић положио је камен темељац за зграду парламента у Београду по пројекту архитекте Јована Илкића. Градња је трајала готово 30 година, а прво заседање скупштине Југославије у њој одржано је 20. октобра 1936. 1916 — Италија је у Првом светском рату објавила рат Немачкој а Румунија Аустроугарској. 1921 — Велика Британија је поставила Фејсала, сина Шерифа Хусеина, вође арапских побуњеника против Турака, за краља Ирака. 1928 — У Паризу је потписан Брајан-Келогов пакт којим су се земље потписнице одрекле рата као средства националне политике и решавања међудржавних сукоба и обавезале да ће спорна питања решавати мирним путем. Међу 63 државе потписнице била је и Краљевина Југославија. 1936 — Постигнут је споразум о окончању британске окупације Египта, изузев зоне Суецког канала у којој су остале трупе Уједињеног Краљевства. 1940 — Петар Ђурковић, српски астроном, открио астероид 1700 Звездара. 1945 — Америчке трупе су на крају Другог светског рата почеле искрцавање на тло Јапана. 1946 — Француска и Лаос су закључили споразум којим је Лаос постао краљевина под француском доминацијом. 1990 — САД су протерале 36 од 55 службеника амбасаде Ирака у Вашингтону. 1992 — У Лондону је завршена дводневна Међународна конференција о бившој Југославији, на којој су представници Републике Српске прихватили да тешко наоружање ставе под контролу УН. 1995 — Израел и ПЛО су у Каиру потписали споразум о проширењу палестинске аутономије и на Западну обалу. Аутономија је дотад била предвиђене само за област Газе. 2000 — У Москви је у пожару изгорео телевизијски торањ Останкино, један од симбола града. Торањ, висок преко петсто метара, саграђен је 1967. према плановима архитекте Николаја Никитина. 2001 — У израелском ракетном нападу на Западну обалу убијен је лидер Народног фронта за ослобођење Палестине Абу Али Мустафа. 2003 — Марс се приближио Земљи најближе у последњих 60.000 година, прошавши на растојању од 55.758.005 -{km}-. Рођења 1770 — Георг Вилхелм Фридрих Хегел, немачки филозоф. (прем. 1831) 1845 — Еден Лехнер, мађарски архитекта. (прем. 1914) 1858 — Ђузепе Пеано, италијански математичар и логичар. (прем. 1932) 1864 — Херман Вајнгертнер, немачки гимнастичар. (прем. 1919) 1865 — Чарлс Г. Доз, амерички банкар, генерал, дипломата и политичар, 30. потпредседник САД, добитник Нобелове награде за мир (1925). (прем. 1951) 1871 — Теодор Драјзер, амерички књижевник и новинар. (прем. 1945) 1874 — Карл Бош, немачки хемичар и инжењер, добитник Нобелове награде за хемију (1931). (прем. 1940) 1886 — Прока Јовкић, српски песник, новинар и војник. (прем. 1915) 1890 — Мен Реј, амерички визуелни уметник. (прем. 1976) 1908 — Доналд Бредман, аустралијски играч крикета. (прем. 2001) 1908 — Линдон Џонсон, амерички политичар, 36. председник САД. (прем. 1973) 1909 — Силвер Мас, белгијски бициклиста. (прем. 1966) 1911 — Рахела Ферари, српска глумица. (прем. 1994) 1915 — Норман Фостер Ремзи мл., амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (1989). (прем. 2011) 1939 — Никола Пилић, југословенски и хрватски тенисер и тениски тренер. 1941 — Сезарија Евора, музичарка са Зеленортских Острва. (прем. 2011) 1943 — Тјуздеј Велд, америчка глумица. 1953 — Алекс Лајфсон, канадски музичар и музички продуцент, најпознатији као суоснивач и гитариста групе -{Rush}-. 1953 — Зоран Лилић, српски политичар, 2. председник СР Југославије (1993—1997). 1953 — Петер Стормаре, шведски глумац, музичар, драматург, сценариста, продуцент и редитељ. 1955 — Роберт Ричардсон, амерички сниматељ и директор фотографије. 1959 — Герхард Бергер, аустријски аутомобилиста, возач Формуле 1. 1959 — Данијела Ромо, мексичка певачица, глумица и ТВ водитељка. 1961 — Том Форд, амерички модни дизајнер, редитељ, сценариста и продуцент. 1965 — Горан Василијевић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1965 — Пауло Силас, бразилски фудбалер и фудбалски тренер. 1966 — Рене Игита, колумбијски фудбалски голман. 1968 — Петар Наумоски, македонски кошаркаш. 1970 — Кели Трамп, немачка порнографска глумица. 1971 — Миљан Гољовић, српско-словеначки кошаркаш. 1975 — Наташа Тапушковић, српска глумица. 1976 — Марк Вебер, аустралијски аутомобилиста, возач Формуле 1. 1976 — Карлос Моја, шпански тенисер. 1977 — Деко, бразилско-португалски фудбалер. 1979 — Арон Пол, амерички глумац и продуцент. 1983 — Џамала, украјинска певачица и глумица. 1984 — Натали Диздар, хрватска музичарка. 1984 — Сули Мунтари, гански фудбалер. 1985 — Никица Јелавић, хрватски фудбалер. 1986 — Себастијан Курц, аустријски политичар. 1986 — Марио, амерички музичар, глумац и модел. 1992 — Ким Петрас, немачка музичарка. Смрти 1474 — Махмуд-паша Абоговић, турски државник, војсковођа, песник и велики везир српског порекла. (рођ. 1420) 1576 — Тицијан Вечели, венецијански сликар. (рођ. 1490) 1664 — Франсиско де Сурбаран, шпански сликар. (рођ. 1598) 1916 — Петар Кочић, српски писац. (рођ. 1877) 1950 — Чезаре Павезе, италијански песник, романописац, књижевни критичар и преводилац. (рођ. 1908) 1960 — Сима Пандуровић, српски писац. (рођ. 1883) 1975 — Хаиле Селасије I, цар Етиопије. (рођ. 1892) 1990 — Стиви Реј Вон, амерички гитариста (рођ. 1954) 1999 — Хелдер Камара, бразилски католички надбискуп, познати борац за људска права. (рођ. 1909) 2015 — Борис Аранђеловић, српски рок музичар и певач групе Смак. (рођ. 1948) 2015 — Дерил Докинс, амерички кошаркаш. (рођ. 1957) 2016 — Слободан Ж. Јовановић, српски позоришни, филмски, телевизијски и радио редитељ. (рођ. 1945) Празници и дани сећања 1828 — Уругвај је званично постао независна држава на основу мировног уговора склопљеног у Рио де Жанеиру после окончања рата између Бразила и Аргентине. 1991 — Молдавија је прогласила независност од СССР. Српска православна црква данас прославља: Свети пророк Михеј (Претпразништво Успенија) Дани


text: Патријарх српски г. Иринеј у Диселдорфу У недељу, 1. децембра 2013. године, након што је посетио храм Светог Луке у Дортминду и парохију Светог Стефана у Есену, Његова Светост Патријарх српски г. Иринеј посетио је храм Светог Саве у Диселдорфу. Пре доласка у храм, Српски Патријарх посетио је градско гробље у Диселдорфу, где је недавно, после одлуке градских власти, одрђен посебан део где се сахрањују православни Срби, Грци, Руси... Порта и храм били су испуњени децом и благочестивим Србима из Диселдорфа и околине који су са духовном радошћу чекали Српског Патријарха. Испред храма у шпалиру били су рипидоносци, деца у народним ношњама као и свештеници: архијерејски намесник за Северну Рајну-Вестфалију, протојереј-ставрофор Јован Марић из Вупертала, протонамесник Славенко Савић из Ахена, јереј Драган Чолаковић из Есена и старешина храма, протонамесник Данило Радмиловић са братством - протонамесником Душком Спасојевићем и јерејом Неђељком Ђокићем. Након свечаног дочека у храму Светог Саве доксологију су служили старешина храма Данило Радмиловић и протођакон Дамјан Божић. После многољествија народу и Свјатјејшем, старешина је пожелео добродошлицу Српском Патријарху и подсетио на рад његових предходника, како свештенослужитеља тако и одборника, који су марљиво и напорно радили да би овај храм данас био дом свим Србима који живе у Диселдорфу и околини. Патријарх Иринеј је захвалио на добродошлици и изразио радост због сусрета са многобројном децом и парохијанима, подсетивши да је једини начин нашег опстанка очување православне вере, ћириличног писма и српског језика. У порти храма налази се капела Светог Ђорђа Кратовца, у богослужбеној употреби од 2007. године. Поред храма и капеле у порти се налази велелепни Парохијски дом сазидан у старом српском стилу. У њему се налазе две сале, три стана за свештенике и канцеларије. При црквеној општини делује Коло српских сестара и фолклорна група Моравац. Веронаука се редовно предаје од стране пароха. Као званични датум оснивања ове парохије узима се 11. септембар 1960. године. Међутим, пре званичног оснивања Црквене општине парохијску дужност обављао је јеромонах Симеон Гроздановић још 1946. године. Велики духовни траг оставио је и протојереј-ставрофор Добривоје Ћилерџић. Патријарх је, после посете капели и Парохијском дому, одржао седницу са свештенством и управом.


К. Ја радим мало печења за велику журкубацајући се за неколико недеља, и планирам да замрзнем већину онога што пецим, а затим га одмрзавам за забаву. Ово је први пут да планирам да испробам торте и нисам сигуран да ли треба унапред да их направим или да сачекам. Можеш ли замрзнути колаче? А. Не труди се да чекате, дефинитивно можете замрзнутиторта. Постоји неколико начина да их можете замрзнути, тако да можете одлучити који је најбољи начин за вас. Замрзавање обичног торта попса пре него што су у потпуности монтиране и замрзнуте је најједноставнији начин замрзавања. Печемо торту по рецепту и пустимо да се потпуно охлади. Уклоните кокице из торте из њихових калупа. Како би се избегло сагоревање замрзивача или кугле за торту, приликом замрзавања држећи се једни на друге, сваку куглу завијте појединачно у пластичну фолију. Затим поставите кугле за колаче у један слој унутар врећице замрзивача, уклоните ваздух и заптивање. Да бисте користили, потпуно вадите крушне торте у фрижидерупре него што их украсите, а затим их ставите на шалтер како бисте их довели на собну температуру. Врло је важно да се лоптице за тепање потпуно отапају пре него што убаците штапове и потапате у чоколаду или бомбону. Ако лоптице за торте нису потпуно одмрзнуте, премаз ће се разбити док колач попије облик промене док се одмрзава. Да замрзнем припремљену торту, малопотребан је другачији метод. Припремите колаче по рецепту, а потом украшите љепило, чоколаду или бомбону. Дозволите да се торта попсије потпуно посуши пре него што их покуша замрзнути. Обмотајте сваку поједину колачицу у воском, уместо пластичном омотачу, да бисте избегли било који слој који се лепи након одмрзавања. Превртајте доњи део папира око штапа како бисте спречили пуно уласка ваздуха, али не морају се чврсто завити. Затим завити воштани папир око група од 5 или 10колаче и ставите их у затворени контејнер замрзивача како бисте избегли да их замрзну други објекти у замрзивачу. Кад је спреман за употребу, уклоните посуду из замрзивача и ставите га у фрижидер или на шатор и дозволите да се колач отапати у одмрзавању неколико сати пре него што их одмотите. Омогућавајући их да се отапају на овај начин помоћи ће вам да избегавате кондензацију од формирања на поп-у или ако имате поп-пукотину. Да би се осигурало да се отапају потпуно прије служења, најбоље је да их уклоните из фрижидера пре него што планирате да их сервирате.


source: CulturaX

text: Милета Лесковац (сценограф) — Википедија Милета Лесковац (сценограф) Милета Лесковац, сценограф Српског народног позоришта 4. октобар 2014.(2014-10-04) (90 год.) Милета Лесковац (Лалић, 1924 – Нови Сад, 2014), био је сценограф Српског народног позоришта и сликар. Током радног века извео је преко 200 сценографија за драмске, балетске и оперске представе. 2 Примењена уметност 2.1 Запажена сценографска остварења 2.2 Костимографије у СНП-у 2.3 Сценографска гостовања 3.1 Самосталне изложбе: 3.2 Групне изложбе: Рођен је у Лалићу, у Бачкој, 1924. године. Од најранијих дана показивао је склоност ка цртању и сликању.[1] Године 1948. уписао је Школу примењених уметности у Новом Саду, где му је сценографију предавао професор Владимир Маренић.[2] Како у ово прво време академија није имала своје просторије, практична настава се одржавала у позоришним радионицама, што је умногоме допринело примењеном знању студената који су дане проводили на предавањима и вежбама, а вечери на позоришним представама.[1] Милета Лесковац завршава студије 1953. године у првој генерацији студената. Исте године започео је рад у Српском народном позоришту, у којем је провео цео радни век, до 1989. године. У почетку је радио као сликар-извођач, а одмах потом као сценограф. Прва сценографија коју је извео била је за представу Покондирена тиква у режији Боривоја Ханауске, (1954). године. Два пута је био технички директор СНП-а од 1978—1980. и 1982. године. Био је члан Удружења ликовних уметника примењених уметности и дизајнера Војводине (УПИДИВ-а).[3] Примењена уметност[уреди | уреди извор] Милета Лесковац је у Српском народном позоришту извео око 170 сценографија за драме, опере и балет и још око шездесет на другим сценама.[4] У матичној кући је израдио и четири костимографије. Сценографије му се одликују маштовитошћу, прегледношћу и ефектним решењима простора и углавном су доследно реалистичке или са благим степеном стилизације.[4] Сценографијом је био у стању да изрази свакојака расположења и у том смислу је сматрао да се до стила представе и сценографије долази кроз кохезију самог дела, затим деловања његовог аутора као и редитеља представе, а у том пољу сценограф треба да истражује и пронађе најбоље сценографско решење.[1] О стилу и начину рада овог сценографа, Драгослав Васиљевић, аутор књиге о Милети Лесковцу[1], наводи: Као одличан сликар-извођач и даровити сценограф, проникао је у законитости и тајне позоришног сликарства и сценографије и смело примењивао нове материјале и технологије, увек коректно сарађујући са редитељима. Његове сценографије одишу различитим изазовима, а лирски су доминантни; импресивни су и пуни драматског набоја. Запажена сценографска остварења[уреди | уреди извор] У опусу од преко 200 сценографија, као најбоље се издвајају следеће: Покондирена тиква, комедија Јован Стерија Поповић Боривоје Ханауска 1954, 1958 Љубав је свему крива, комедија Јован Коњовић Миленко Шуваковић 1954 Путујуће друштво, комедија Стеван Сремац Радослав Веснић 1954 Нора, драма Хенрик Ибзен Јован Коњовић 1955 Кројцерова соната, драма Лав Н. Толстој Јован Коњовић 1956 Војводина, поетска панорама Борислав Михајловић Михиз Јован Коњовић 1956 Да се насмејемо, драма Арман Салакру Радослав Веснић 1956 Оптимистичка трагедија, драма Всеволод В. Вишњевски Димитрије Ђурковић 1957 Тишина шума, драма Жика Гавриловић Димитрије Ђурковић 1958 Власт, комедија Бранислав Нушић Боривоје Ханауска / Лука Дотлић 1958 Парастос у белом, драма Мирослав Антић Боривоје Ханауска 1959 Дванаест гневних људи, драма Реџиналд Роз Лука Дотлић 1959 Аутобиографија, комедија Бранислав Нушић Душан Родић 1960 Три луда дана, комедија Живорад Живуловић Серафим Славољуб Стевановић Раваси 1960 Лаждипажди, панорама Јован Јовановић Змај Дејан Мијач 1960 Избирачица, комедија Коста Трифковић Боривоје Ханауска / Димитрије Ђурковић 1960 Квадратура круга, комедија Валентин П. Катајев Иштван Варга 1962 Господин ловац, водвиљ Жорж Фејдо Михаило Васиљевић 1962 Кир Јања, комедија Јован Стерија Поповић Боривоје Ханауска 1965 Поп Ћира и поп Спира, комедија Стеван Сремац Дејан Мијач 1965 Џандрљиви муж, весело позорје Јован Стерија Поповић Дејан Мијач 1967 Пошто-пото посланик, комедија Коста Трифковић, Богдан Чиплић Миодраг Гајић 1969 Богојављенска ноћ, комедија Вилијам Шекспир Дејан Мијач 1969 Лажа и паралажа, комедија Јован Стерија Поповић Радослав Лазић 1971 Награжденије и наказаније, весела игра Јоаким Вујић Желимир Орешковић 1973 Бела кафа, драма Александар Поповић Бранко Плеша 1990 Сумњиво лице, комедија Бранислав Нушић Дејан Мијач 1994 Овај списак је преузет из Лексикона драме и позоришта[4], али је допуњен из Васиљевићеве књиге о Младену Лесковцу.[1] Костимографије у СНП-у[уреди | уреди извор] Иркутска прича / Алексеј Н. Арбузов; режија: Димитрије Ђурковић; 1961; Анђео на станици / Јарослав Абрамов; режија: Дејан Мијач; 1966; Ваљевска подвала / Милован Глишић; режија: Дејан Мијач; 1967. и Кунинско лето / написао и режирао Милан Тодоров; 1985. Сценографска гостовања[уреди | уреди извор] Милета Лесковац је као сценограф гостовао у следећим позориштима: Новосадско позориште - Újvidéki Színház; Народно позориште, Сомбор; Народно позориште, Београд; Југословенско драмско позориште, Београд; Атеље 212, Београд; Македонски народен театар, Скопје; Народно позориште, Сарајево; Хрватско народно казалиште, Загреб; Хрватско народно казалиште, Осијек; Хрватско народно казалиште, Сплит; Словенско народно гледалишче, Марибор; Далас опера, САД; Њујорк Сити опера, САД и Позориште младих, Нови Сад. Поред рада у професионалним позориштима, Лесковац је стално сарађивао и са аматерским позориштима у: Жабљу, Новом Кнежевцу, Врбасу, Бачком Петровцу, Руском Крстуру, Црвенки, Ковачици, Новом Бечеју, Лалићу, Иригу итд. Милета Лесковац је излагао слике и сценографије самостално и на групним изложбама.[1] Самосталне изложбе:[уреди | уреди извор] Изложба слика, уља на платну, Народно позориште, Сомбор, 1957; Изложба сценографија, Културно пропагандни центар, Кула, 1968; Изложба сценографија, Народна библиотека, Нови Сад, 1972; Изложба сценографија: Палета простора и маштања, салон УПИДИВ-а Нови Сад, 1974; Изложба слика, уље и пастел, Народна библиотека, Жабаљ, 1976. и Изложба сценографија, Предворје мале дворане Српског народног позоришта, Нови Сад, 1988. Групне изложбе:[уреди | уреди извор] Изложба УЛУВ-а, Галерија Матице српске, Нови Сад, 1958; Биненбилд од 1954-1964, Цирих; Изложба: Сценографија и костим у Србији, 1945-1965, Дом ЈНА, Београд; Излоћба ФОРМА, УПИДИВ, Нови Сад 1965, 1981, 1995; Међународно тријенале сценографије и костимографије, Стеријино позорје, Галерија Матице српске, Нови Сад, 1966, 1969, 1972, 1975,1978, 1981. и 1984; Изложба сценографије и костимографије, Салон примењених уметника, Београд 1966; Прашки квадријенале сценографије и костимографије, 1967,1971,1975. и 1979; Мајска изложба, Музеј примењених уметности, Београд, 1971; Савремена српска сценографија и костим, Галерија Цвијета Зузорић, Београд, 1977. Сарајевски тријенале примењених уметности, 1978. и Југословенска изложба, Дортмунд, 1978. Награда Среског народног одбора Нови Сад, за сценографију представе Избирачица Косте Трифковића, СНП, 1960; Октобарска награда града Новог Сада за изванредну сценографију позоришног комада Награжденије и наказаније Јоакима Вујића, СНП, 1973; Љубљански оперски фестивал, награда за сценографију опере Набуко Ђузепе Вердија у извођењу Народног позоришта, Београд; Стеријина награда за сценографско остварење представе Бела кафа Александра Поповића, СНП, 1991; Награда на Сусрету војвођанских професионалних позоришта у Вршцу за сценографије представа Фишкал Галантон Петра Грујичића, НП Сомбор; и Сумњиво лице Бранислава Нушића, СНП, 1995; Златна форма УПИДИВ, за сценографију, Сумњиво лице Бранислава Нушића, 1994. и Златна медаља Јован Ђорђевић за дугогодишњи успешни рад у Српском народном позоришту, 1988. Добио је више признања на фестивалима аматерских позоришта Војводине и Србије. Медаља заслуге за народ 1947. Орден заслуге за народ са сребрном звездом, 1986. ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 ВАСИЉЕВИЋ, Драгослав. Милета Лесковац сценограф, Нови Сад, Српско народно позориште и Стеријино позорје, 1997. ^ ЕНЦИКЛОПЕДИЈА Новог Сада. Књ. 13, Лес-Мап / главни уредник Душан Попов, Нови Сад, Новосадски клуб и Прометеј, 1999. стр. 11-13 ^ Leksikon umetnika Vojvodine. Vehovec, Roman. Novi Sad: Vega media. 2001. ISBN 9788683425013. OCLC 62128090. ↑ 4,0 4,1 4,2 Jovanović, Raško V. Leksikon drame i pozorišta. Jaćimović, Dejan,. Beograd. ISBN 9788607019991. OCLC 883837997.


text: 1. децембар (1.12.) је 335. дан године по грегоријанском календару (336. у преступној години). До краја године има још 30 дана. Догађаји 1640 — Португал после устанка којим је збачена шпанска власт поново стекла независност. Две седмице касније војвода од Брагансе крунисан за португалског краља под именом Жоао IV. Шпанија независност Португалије признала тек 1668. 1821 — Доминиканска Република, која обухвата две трећине источног дела карипског острва Хаити, тада познатог као Хиспањола, прогласила независност од Шпаније. 1822 — Оснивач бразилског царства Дом Педро крунисан за првог цара Бразила под именом Педро I. 1835 — Ханс Кристијан Андерсен објавио своју прву књигу бајки. 1903 — Приказан први вестерн филм „Велика пљачка воза“. 1906 — У Паризу отворен биоскоп „Омнија Пате“, прва дворана у свету наменски изграђена за приказивање филмова. 1918 — Одлуком данског парламента Исланд стекао независност. У Београду проглашена Краљевство Срба, Хрвата и Словенаца, с принцем Александром I Карађорђевићем као регентом и Београдом као престоницом (Дан уједињења). Провинција Трансилванија, раније у саставу Мађарске, односно Аустроугарске, ујединила се с Румунијом. У састав Румуније ушао и румунски део Баната и још неке покрајине. Тај датум Румуни славе као национални празник, Дан уједињења. 1925 — У Локарну у Швајцарској потписани споразуми европских држава о гаранцији мира и неповредивости граница. Најважнијим сматра се Рајнски пакт којим су се Немачка, Француска и Белгија обавезале на поштовање граница, а Немачка прихватила демилитаризацију Рајнске области. Те споразуме прекршио Адолф Хитлер 1936, када је окупирао Рајнску област, а потом напао Чехословачку и Пољску. 1941 — Црногорски НОП одред за операције у Санџаку, под командом Арса Јовановића, извршио напад на италијански гарнизон у Пљевљима. После тешких борби партизани су били приморани да се, уз тешке губитке, од око 500 погинулих и рањених, повуку из Пљеваља. (види Пљеваљска битка) 1955 — Кројачица Роса Паркс је ухапшена након што је одбила да уступи место белцу у аутобусу у Монтгомерију, што је довело до бојкота аутобуса у Монтгомерију. 1971 — У Карађорђеву, на седници Председништва Савеза комуниста Југославије, смењен део руководства Савеза комуниста Хрватске, носилаца политике тзв. масовног покрета. Уследиле чистке у политичким и привредним врховима у Србији, Словенији и Македонији, чиме је спречен покушај политичких и привредних реформи у СФРЈ. 1976 — Ангола постала чланица Уједињених нација. 1981 — У највећој несрећи у историји југословенског ваздухопловства, авион -{„DC-9 super 80“}- љубљанског „-{Inex-Adria}- авио-промета“ ударио у планину у близини Ајачија на Корзици. Погинуло свих 172 путника и 8 чланова посаде. 1988 — Беназир Буто постала премијер Пакистана, као прва жена на челу једне исламске земље. 1989 — Михаил Горбачов као први совјетски лидер посетио Ватикан и договорио се с папом Јованом Павлом II о успостављању дипломатских односа СССР и Ватикана. 1991 — На референдуму у совјетској републици Украјини надмоћна већина бирача изјаснила се за независност од СССР. 2000 — Лидер Партије националне акције Висенте Фокс Кесада инаугурисан за председника Мексика, чиме је окончан 71 годину дуг период владавине Институционалне револуционарне партије. То је био први пораз те партије од 1929. 2001 — У два напада палестинских бомбаша-самоубица у Јерусалиму погинуло 10 Израелаца, а у експлозији аутобуса у Хаифи убијено њих 30. У нападима повређено преко 200 особа. 2002 — За председника Словеније изабран дотадашњи премијер у више мандата Јанез Дрновшек. Рођења 1793 — Николај Лобачевски, руски математичар. (прем. 1856) 1800 — Михаљ Верешмарти, мађарски песник и драматург. (прем. 1855) 1896 — Георгиј Жуков, совјетски војсковођа, маршал Совјетског Савеза, један од најуспешнијих команданата у Другом светском рату. (прем. 1974) 1924 — Павле Ивић, српски филолог, лингвиста и академик. (прем. 1999) 1925 — Мартин Родбел, амерички биохемичар и молекуларни ендокринолог, добитник Нобелове награде за физиологију или медицину (1994). (прем. 1998) 1928 — Ђакомо Скоти, италијанско-хрватски књижевник, новинар и преводилац. 1930 — Милутин Бутковић, српски глумац. (прем. 1997) 1931 — Рајко Кузмановић, српски политичар, правник и академик, 7. председник Републике Српске. 1932 — Антун Шољан, хрватски књижевник. (прем. 1993) 1935 — Вуди Ален, амерички редитељ, сценариста, глумац и комичар. 1935 — Ивица Шерфези, хрватски музичар. (прем. 2004) 1936 — Фрањо Јурчец, хрватски глумац. 1939 — Ли Тревино, амерички голфер. 1944 — Џон Денсмор, амерички музичар, писац и глумац, најпознатији као бубњар групе -{The Doors}-. 1945 — Бет Мидлер, америчка музичарка, глумица, комичарка и продуценткиња. 1949 — Пабло Ескобар, колумбијски наркобос и кријумчар, познат као краљ кокаина. (прем. 1993) 1951 — Трит Вилијамс, амерички глумац и писац. (прем. 2023) 1954 — Сребренко Репчић, босанскохерцеговачки фудбалер и фудбалски тренер. 1956 — Џули Круз, америчка музичарка и глумица. (прем. 2022) 1958 — Хавијер Агире, мексички фудбалер и фудбалски тренер. 1964 — Салваторе Скилачи, италијански фудбалер. 1965 — Магнифико, словеначки музичар. 1970 — Сара Силверман, америчка комичарка, глумица, сценаристкиња и продуценткиња. 1971 — Емили Мортимер, енглеска глумица. 1974 — Коштиња, португалски фудбалер и фудбалски тренер. 1975 — Един Шкорић, српски одбојкаш. 1977 — Бред Делсон, амерички музичар и музички продуцент, најпознатији као суоснивач и гитариста групе -{Linkin Park}-. 1978 — Стефан Капичић, српски глумац. 1981 — Никола Манојловић, српски рукометаш. 1984 — Алексис Роудс, аустралијска бициклисткиња. 1985 — Џанел Моне, америчка музичарка, музичка продуценткиња и глумица. 1985 — Шанел Престон, америчка порнографска глумица. 1988 — Јелена Благојевић, српска одбојкашица. 1988 — Зои Кравиц, америчка глумица, певачица и модел. 1996 — Зои Штрауб, аустријска певачица и глумица. Смрти 1135 — Хенри I, енглески краљ (рођ. 1068) 1455 — Лоренцо Гиберти, италијански вајар, златар и сликар. (рођ. 1378) 1825 — Александар I Романов, руски цар. (рођ. 1777) 1941 — Душан Обрадовић, командант Језерско-шаранског батаљона Црногорско-санџачког НОП одреда и народни херој (рођ. 1913) 1934 — Сергеј Киров, близак Стаљинов сарадник. 1936 — Луиђи Пирандело, италијански писац. (рођ. 1867) 1947 — Алистер Кроули, енглески окултиста, мистик и астролог. (рођ. 1875). 1955 — Владислав С. Рибникар, новинар, учесник НОР-а и директор „Политике“ и ТАНЈУГ-а. 1970 — Јосип Кулунџић, драмски писац, драмски режисер, теоретичар драме и позоришта, романсијер. (рођ. 1899) 1973 — Давид Бен-Гурион, вођа борбе за стварање државе Израел. (рођ. 1886) 1974 — Лајош Зилахи, мађарски романсијер и драматичар. (рођ. 1891) Празници и дани сећања У свету се обележава: Светски дан борбе против сиде Српска православна црква данас слави Свети мученик Платон свети мученици Роман и Варул Отрок Свети мученици Закхеј и Алфеј Свети новомученик Анастасије парамитијски Свети преподобни Василије


Info. About Нацрти закона за Херцеговину. What's This? i Нацрти закона за Херцеговину Нацрти закона за Херцеговину или Нацрт закона за херцеговачке усташе представља један предлог закона и устројства Херцеговине који је написао Валтазар Богишић. Написан је како би евентуално послужио за потребе устаника у Херцеговини. Предлог закона највише пажње посвећује војним питањима. Богишић је држао у тајности овај пројекат због односа са црногорским двором који се супростављао херцеговачким главарима који су хтели да самостално уреде Херцеговину. Као место скуштине помиње се манастир Косијерево. Цео предлог закона је подељен у одељке а одељци у параграфе. Укупно има 77 параграфа. Девети одељак носи назив Финанчна струка и у ређујеје финансијска питања, порезе, царине, благајне и доходак. Седми одељак носи назив Судска струка и одваја грађанске и кривичне спорове од војних и уређује друга питања и судског поступања. Шести одељак носи назив Војничка економија, има 8 тачака и уређује војне набавке, ратни плен и добровољне прилоге. Трећи одељак носи назив Струка унутрашњих послова уређује питања администрације, унутрашњих послова, сигурности странаца, саобраћају, безбедности итд. Осми одељак носи назив Устрој земље и уређује административну поделу земље и права и дужности округа и окружних главара. Први одељак носи назив Устрој привремене земаљске управе за Херцеговину. Као председник је наведен Мићо Љубибратић. Четврти одељак носи назив Војничка струка и говори о обавезном служењу војног рока за све Херцеговце од 18 до 50 год. да Херцеговци-мухамеданци не служе војску али морају дати довољно јемства да неће бити противници народној војсци. Пети одељак носи назив Војнички суд и има 14 тачака. Предвиђени су војнички судови у свакој чети, набројани су главни војнички злочини и преступи и начин кажњавања. Од санкција се помињу глоба као и смртна казна. Други одељак назив Основна јавна права Херцеговине и у њему се говори о једнакости пред законом, заштити личности, имања, части, политичких права итд. Милетићу је поверена израда предлога закона о народностима од стране српског посланичког клуба Угарског сабора. Нацрт је предвиђао да у Угарској уставом да је за доношење Устава потребна проста већина 50 један глас Постојали су различити нацрти новог устава. Радикали и демократе били су за централистичко Мариновићев о грађанским реформама у европском делу Турске Други нацрт залагао се за поправљање положаја хришћана у Османском царству и извесна побољшања су локални медији. На седници Владе Србије усвојен је Предлог закона о допунама Закона о државним и другим празницима у Републици Србији којим се предлаже неколико закона Закон о пословном реду у Народној скупштини, Закон о пословном реду у Државном савету, Закон о избору народних посланика, Закон о министарској Instituta za savremenu istoriju. 12 1 7 - 41. Радојевић, Мира 1995 Споразум Цветковић - Мачек и Босна и Херцеговина Босна и Херцеговина од средњег prijemnika. Zakon o autorskim i srodnim pravima, Službeni glasnik BiH - ZASP BiH br. 63, Član 4. PDF Parlamentarna skupština Bosne i Hercegovine Pristupljeno Wikipedia: Нацрти закона за Херцеговину


Ми ћемо створити духовну атмосферу, атмосферу морала, у којој ће херој моћи да се роди и у којој ће он моћи да се развија. Тај ће херој повести наш народ путем величине. У праскозорје 9. октобра 1923. неколицина људи седела је на клупама у празној соби полицијске станице у Букурешту. Били су ухапшени неколико часова раније. Полицијски доушник у њиховим редовима оптужио их је за припрему ликвидације више од двадесет водећих грађана Румуније. Сада су их о томе саслушавали полицајци и званичници владе. Вођа наводних завереника, двадесетчетворогодишњи Корнелије Кодреану, седео је замишљено док су његови другови, један по један 4000 ;, одвођени у собу за саслушања. Покушавао је да смисли тактику за парирање иследницима, а онда је на њега дошао ред. Тужилац је наредио да пред Кодреануа изнесу неколико инкриминишућих писама и две корпе са оружјем које је припадало групи. „Да ли је ово ваше оружје?“, промумлао је. Кодреану је оклевао. Затражио је да мало размисли. Били су то пресудни тренуци. Тужилац и полицајци су се подругљиво смешкали, очекујући негирање оптужби. А онда је Кодреану проговорио: „Да, ти пиштољи су наши. Желели смо да њима упуцамо министре, рабине и крупне јеврејске банкаре.“ Затим је навео имена румунских политичара и истакнутих Јевреја са своје листе за ликвидацију: Марцеску, Берковићи, Бланкови, Розентал, Филдерман, Хонигман... Иследници су били забезекнути самопоуздањем и смелошћу младића. Тужилац, чије надувености је сада нестало, промуцао је: „Али... Зашто да их убијете?“ „Министре, зато што су издали нашу земљу“, као из топа одговори Кодреану. „Јевреје, јер су непријатељи и кваритељи.“ „Па зар се сада не кајете?“ „Не, не кајемо се уопште... Није битно што смо пали: иза нас су десетине хиљада оних који мисле исто!“ Са првим зрацима сунца који су се пробили кроз прозор полицијске станице, Кодреану је раширених рамена и уздигнуте главе поведен у подрмуску ћелију. Коцка је била бачена. Од тог дана, у својој борби за слободу отаџбине, Кодреану се више није двоумио нити узмицао. Ко је заправо био овај изузетан младић, и шта га је навело на тако очајнички потез? Корнелије Зелеа Кодреану је рођен 13. септембра 1899. у Хушију, градићу у румунској покрајини Молдавији. Његов отац, Јон Зелеа Кодреану, потомак више генерација шумара, био је професор средње школе и ватрени националиста. Његова мајка, Елиза Браунер Кодреану, била је унука баварских имиграната. Од своје 11. до 16. године Кодреану је похађао чувену војну школу у месту Манастиреа Деалулуи (Манастир на брду). Тамо је стекао војничке врлине храбрости, дисциплине и смирености. Кодреануов урођени дар за вођство и организовање додатно се развио у војној школи, где је искусио тежак рад и много самоодрицања. У Манастиру је, како ће касније забележити, „научио да воли ров а презире кабинет.“ Када је августа 1916. Румунија објавила рат Аустроугарској, Корнелије, који је био сувише млад за мобилизацију, отишао је од куће и придружио се своме оцу на фронту, где је старији Кодреану командовао једном пешадијском четом. Узео је учешћа у напредовању а потом и повлачењу преко суровог терена Трансилваније, све док му отац није наредио да се врати кући. Крај Првог светског рата 1918. године, Корнелије је дочекао као кадет у једном логору за пешадијску обуку. Међутим, када је стигао у Јаши, Кодреану је затекао град уздрман штрајковима и демонстрацијама. Радници, који су се мучили у лошим радним условима и за бедну плату, почели су да по& 138f #1076;лежу лукавству комунистичких агитатора, који су им пунили главу лажима о „обећаној земљи“ која је настала преко границе, у бољшевичкој Русији. На Универзитету су многи професори и студенти били отворени марксисти, и њима је било дозвољено да малтретирају своје колеге националисте. Ситуација у Јашију је заиста била неприхватљива, поготово за једног младог родољуба какав је био Кодреану. Сједињење свих Румуна после Првог светског рата, у једну, Велику Румунију, било је испуњење вековних националних тежњи. Па ипак, градска интелигенција и радници све више су се окретали против румунског краља Фердинанда, против Цркве и Војске. Кодреануу није било потребно дуго да препозна покретачку снагу иза антинационалних активности радника и интелектуалаца. И једни и други били су изманипулисани и контролисани скоро искључиво од стран 3ff9 е групе туђинаца, непријатељски настројених према румунској култури и држави. Били су то Јевреји. У то време такозвани „раднички“ покрет у Јашију предводио је др Гелертер, чији су помоћници били Гелер, Шпиглер и Шрејбер. Њихови претпостављени у Букурешту, румунској престоници, били су Ана Паукер и Илие Московићи. Сви они, као и већина комунистичких вођа у Румунији, били су Јевреји. Јеврејски револуционари у Румунији били су оснажени успехом својих сународника у Русији, где су Јевреји чинили већину бољшевичких главешина и кадрова. Подједнако су били инспирисани и кратком али крвавом владавином Беле Куна (рођеног Кон) и његових јеврејских комесара у Мађарској, који су свргнути интервенцијом румунске армије свега неколико месеци раније. Кодреану се није уплашио набуситих, кочоперних левичара и њихових јеврејских налогодаваца. Био је спреман да се ухвати у коштац са јудеомарксизмом у Јашију са истом смелошћу коју је показао на ратишту три године раније. Згрожен апатијом и кукавичлуком конзервативних студената, Кодреану се придружио малој групи по имену Гарда националне свести, коју је основао и предводио Константин Панчу, кршни радник челичане. Гарда је међу својим члановима имала Румуне свих сталежа, посвећених изградњи снажне Румуније, засноване на праведном социјалном поретку и монорасном друштву. Кодреану је за кратко време постао водећа фигура Гарде националне свести. Кроз непрестани и пожртвовани активизам он је ову малу организацију учинио респектабилном снагом на улицама и у фабрикама Јашија. Кодреану је са неколицином својих следбеника убедио хиљаде радника пред Агенцијом за државни монопол и на изградњи пруге у месту Николина да са својих радних места скину црвене заставе и уместо њих уздигну румунску тробојку. Корнелије Кодреану и чланови Гарде националне свести су се разликовали од реакционара, који су тежили одржању постојећег друштвеног поретка. Програм Гарде звао се „Хришћански национални социјализам“ и Кодреануов декларисани циљ био је да румунске раднике ослободи јеврејско бољшевичких утицаја и да у њима пробуди снажан осећај националног идентитета. Као што је сâм казао: „Није довољно победити комунизам. Морамо се борити за права радника. А радници имају право на хлеб и на достојанство. Морамо се борити против олигархијских партија и створити националне радничке организације, које ће радничка права чувати уз помоћ државе а не у борби против државе“. Када је румунска влада најзад показала вољу да сломи штрајкове и демонстрације које су предводили комунисти, Кодреану и његови млади саборци окренули су се Универзитету. Године 1920. румунски универзитети, а посебно онај у Јашију, врвели су од Јевреја. Иако су Јевреји у Румунији чинили свега око 5% популације, у Јашију 4000 89;у више од трећине студената били Јевреји. На факултетима су они организовали различите кампање против свега што је румунско. Међутим, Кодреану и његови другови су у врло кратком року завели ред у студентском насељу. Црвени батинаши, који су до скора малтретирали студенте националисте, сада су прешли у дефанзиву. Руске капе, које су неки носили у знак подршке бољшевицима, врло брзо су „изашле из моде“. Студентски штрајк, који је организовао Јеврејин Шпајглер, пропао је када је Кодреануова група заузела универзитетску мензу и саопштила студентима да „они који не раде, неће моћи ни да једу“. До 1922, када је дипломирао на правном факултету, Кодреану је готово сам претворио Универзитет у Јашију у бастион национализма. Штавише, Кодреануови симпатизери су наставили ову борбу у школама и на факултетима широм земље. Кодреану је затим одлучио да школовање настави у Немачкој. У јесен 1922. уписао је политичку економију на Универзитету у Берлину, где је убрзо ступио у контакт са немачким националистима. Међутим, његово студирање у Немачкој је изненада прекинуто. 10. децембра 1922. румунски студенти су започели штрајк, захтевајући не само бољу храну и животне услове, већ и ограничење броја Јевреја на универзитетима. Кодреану је пожурио натраг да би помогао студентима. Штрајк се одужио, упркос полицијским акцијама и претњама владе да ће употребити чак и војску да обузда студенте. Током штрајка Кодреану је схватио да је право време за формирање националистичког покрета који би се обраћао румунском народу у целини, а не само студентима. Заједно са А. К. Кузом, професором Универзитета у Јашију, Кодреану је 3. марта 1923. основао Лигу хришћанске националне одбране. Свега три недеље касније, румунски парламент је показао зашто је Румунији био потребан један борбени националистички и антијудејски покрет. Наиме, у парламенту је изгласана промена устава како би сваки Јеврејин у земљи могао да добије и држављанство Румуније. Када је то чуо, Кодреану је бризнуо у плач. Национално оријентисани Румуни били су шокирани. Основни разлог за незадовољство због ове осионе одлуке парламента лежао је у чињеници да су Јевреји у Румунији доказано били страно тело у националном организму. Они су се од Румуна разликовали језиком, вером, обичајима, оделом, расом и духом. А нису ни желели да се прилагоде, већ су од Румуна захтевали да се прилагоде њима. Још од 19. века Јевреји у Румунији су били господари финансија, трговине и индустрије. Јеврејски историчар Аврам Леон Сашар је арогантно признао да „антисемитизму у малој, затуцаној Румунији није била потребна стимулација споља... Средња класа се састојала искључиво од Јевреја, као и класа интелектуалаца, а и трговина у земљи била je у њиховим рукама. Стога је румунско сељаштво огорчено мрзело Јевреје“. Када се Рум 4000 091;нија 1879. ослободила османске окупације, румунски државници и интелектуалци су покушали да Јеврејима ускрате право на држављанство. Европски моћници, увек спремни да удовоље својим јеврејским финансијерима, тада су интервенисали па је румунска влада била присиљена да промени одлуку. Међутим, пошто је добијање држављанства условљено служењем у румунској војсци или доказаним моралним квалитетима, мало Јевреја је могло да добије држављанство Румуније. Па ипак, јеврејска контрола над економијом бивала је све већа. У годинама у којима је Кодреану започињао борбу против њиховог утицаја, Јевреји су били власници већине банака и доброг дела штампе у Румунији. Либерални историчар Еуген Вебер забележио је да су у том периоду 80% запослених у банкама и 70% новинара били Јевреји, а Јевреји су била и 139 од 142 радника берзе у Букурешту. Контрола над румунском економијом омогућила је Јеврејима да добрим делом контролишу и политички систем земље. Највеће странке – Либерали, Сељачка странка и Аграрна партија – константно су биле у служби јеврејских интереса. Ове странке су се толико деформисале служећи Јеврејима, да је постало тешко разликовати их. По Кодреануовим речима, „међу њима у суштини није било разлике, сем другачије форме и различитих личних интереса, али су оне биле иста ствар у различитим облицима. Лични интересу били су једини разлог због кога су странке уопште заступале различите ставове“. Упркос напорима Кодреануа и његових следбеника, студентски штрајк је пропао. У јесен 1923, румунски студенти су се вратили у учионице. Успели су да се изборе за побољшање материјалних услова, али је влада одбила да ограничи прилив Јевреја на универзитете. Дубоко разочарани свршетком студентског штрајка и одлуком владе да прошири права јеврејских туђинаца на држављанство, Кодреану и Јон Мота, млади националиста из Трансилваније, осмислили су план ликвидације, који је услед издаје пропао. На суђењу у Букурешту, Кодреану је на себе преузео пуну одговорност. Међутим, траљавост тужилаштва и симпатије поротника, који су били прави Румуни, донели су Кодреануу и његовим друговима ослобађајућу пресуду. Само је Мота остао у затвору: првог дана суђења, он је њиховог издајника упуцао у судници. Кодреану се вратио у Јаши и наставио свој рад на организовању Лиге хришћанске националне одбране. У недостатку средстава, али и рада, Кодреану и Братство крста, како се називало омладинско крило Лиге, отпочели су изградњу сопствених просторија у Унгенију, неколико километара од Јашија. Призор градске деце са ашовима и лопатама, оставио је снажан утисак на локалне сељаке. Многи од њих су пришли да помогну омладини и од Кодреануа почели да примају идеје о обнови Румуније. Али Кодреану и његови саборци нису за дуго остављени на миру. Свега три нед 4000 1077;ље од почетка грађевинских радова у Унгенију, младићи из Братства су опкољени од стране полиције и одведени у полицијску станицу у Јашију. Тамо су на различите начине малтретирани, док најзад, интервенцијом угледних грађана Јашија, нису пуштени из притвора. Кодреану и професор Куза поднели су захтев министру унутрашњих послова да уклони одговорног официра, полицијског префекта Манћиуа. Али Манћиу не само да није позван на одговорност, већ је чак одликован и унапређен. А Јевреји Јашија показали су своју захвалност тиме што су му поклонили ауто. Неколико месеци касније, 25. октобра 1925, Манћиу се поново сусрео са Кодреануом, овог пута у судници, где је Кодреану требало да сведочи у одбрану студента ухапшеног на градилишту у Унгенију. Окружен жандармима, Манћиу је провоцирао Кодреануа. Али овога пута Кодреану није пристао да буде понижен. Извукао је револвер и хицима усмртио полицијског префекта на лицу места. Суђено му је Турну Северину, на крајњем југозападу Румуније, а што даље од Молдавије, где је његов покрет стицао све више симпатија. Па ипак, на суђење које се одржавало у једној великој сали, дошло је неколико хиљада Кодреануових присталица. Многи угледни Румуни сведочили су у Кодреануову одбрану, док је државни тужилац неуспешно покушавао да оповргне чињенице о Манћиувој бруталности. Након 25 минута консултовања, поротници су Кодреануа прогласили невиним. Кодреану је наредних годину дана ограничио своје политичке активности. Убрзо након суђења за убиство Манћиуа, он се оженио Еленом Илиноју. Затим је са својом невестом отпутовао у Француску, где је на Универзитету у Греноблу наставио своје студије и стекао докторат из политичке економије. Маја 1927. вратио се у Румунију. Лига хришћанске националне одбране се поделила на две фракције, тиме што је професор Куза исхитрено из организације искључио групу својих неистомишљеника. Чак и без тога, јаз између Кодреануа и Кузе је већ неко време растао. Куза је у суштини био конзервативац, па је и поред свог декларативног антижидовског става показивао спремност да сарађује са компромитованим странкама. Лига је такође трпела због тога што није имао довољно организационих способности. Стога је Кодреану са неколико својих највернијих другова напустио професора Кузу и Лигу хришћанске националне одбране. 24. јуна 1927. године, на малом скупу у свом дому у Јашију, Кодреану је прогласио нови покрет – Легију Светог архангела Михаила. Легија није имала партијски програм. Како је Кодреану записао, „ова земља умире јер јој недостају људи, а не програми... То, другим речима, значи да нам нису неопходни програми већ људи, нови тип људи. Зато што данашње људе или формирају политичари или су инфицирани јудејским утицајем, нови људи ће представљати најбриљантнији политички програм“. 4000 (Наставак у следећем броју) Војска Смене (Часопис Србске Акције) број 1/2011.


Рерихов покрет у Краљевини Југославији / Немања Ј. Радуловић // Годишњак Катедре за српску књижевност са јужнословенским књижевностима. - Vol. 11 (2016), p. 31-67.


Три јединке вука успешно збринуте у прихватилишту у Грчкоj | Министарство заштите животне средине Три јединке вука успешно збринуте у прихватилишту у Грчкоj Министарство пољопривреде и заштите животне средине (Група за спровођење ЦИТЕС конвенције) је 15. децембра 2015. године успешно спровело акцију збрињавања три примерка вука (Canis lupus) – мужјак и две женке у специјализовано прихватилиште за крупне звери ARCTUROS у Грчкој. Акција је спроведена у сарадњи са НВО “Четири Шапе” и стручњацима за крупне звери Биолошког факултета Универзитета у Београду и Природњачког Музеја у Београду. Вукови су били привремено збринути у прихватилиштима за псе у Панчеву и Зрењанину. Kaда је пронађен у октобру 2006. године, мужијак вука био је повређен. Након санирања повреде збринут је у склопу прихватилишта за псе ЈКП „Хигијена“ у Панчеву. Црна вучица је пронађена у августу 2008, а затим збринута у Панчеву. Трећа јединка, вучица, односно хибрид вука и пса, пронађена је у фебруару 2014. године. На основу понашања ове животиње, претпоставља се да је одгајана као пас, тако да је навикнута на људе и релативно је питома. Ова три вука, није било могуће пустити у природу, јер су одрасли у заточеништву и навикнути су да се људи старају о њима, што значи да не могу самостално да живе на слободи. Током привременог боравка у прихватилиштима за псе у Панчеву и Зрењанину, вуковима је обезбеђен посебан ограђен простор са природном подлогом и вегетацијом, базенима и брлозима. Иако су имали одговарајући простор за основне етолошке потребе, неопходно је било да се збрину у специјализовано прихватилиште за крупне звери, односно вукове. Процес проналаска трајног решења за њихово збрињавање у склопу специјализованог прихватилишта трајао је више од две године. Министарство је успоставило званичну сарадњу са специјализованим прихватилиштем за крупне звери ARCTUROS у Грчкој, које прихвата и рехабилитује повређене или одузете медведе и вукове са територије Грчке, других држава чланица ЕУ, али и из других држава у региону. Такође, захваљујући већ постојећој сарадњи Министарства и НВО „Четири Шапе“, обезбеђен је транспорт ових примерака. Вукови су приститигли у прихватилиште у раним јутарњим часовима, 16. децембра 2015. године. Вук (Canis lupus) има статус строго заштићене врсте на већем делу територије АП Војводина, док на остатку територије Републике Србије има статус заштићене, али истовремено и ловне врсте. Ова врста је заштићена међународним уговорима попут ЦИТЕС и Бернске конвенције, а у свим државама ЕУ има статус строге заштите. Дрина студија захтеви процена утицаја третман отпада рециклажа климатске промене животна средина Министар обавештења ЕУ решење отпад Триван Студија о процени утицаја


Poems and Essays: Далеко, далеко од Вавилона Далеко, далеко од Вавилона Don't play what's there, play what's not there... Бежао је далеко, што даље од Земље. На Земљи је превладала једна сила – перманентна апокалипса зла. Људи нису схватали, то је био једини начин да се опстане. Али, то је значило рат до истребљења. Они који јесу схватили, највише су страдали. Био је то истински Тамни вилајет – ко није награбио довољно памети, тај је тешко патио. Ко јесте – тај је још и награбусио од ових првих. Неочекивано, појавио се излаз – или барем нада у спас. Потекао је ван Земље, дошао је, пружио руку... Земаљска власт је, после доста колебања, на крају схватила и – дозволила. То је Ђаво дошао по своје. Прво је рекао: „Пустите оне који с вама неће, а вама ће остати потпуна слобода да радите шта хоћете.“ А власт, која је и до тада радила шта је хтела, прво је запуцала, па када је видела да не може да уништи Ђавола, покушала је да га уцени. Тражила је одговарајућу накнаду за ослобађање својих политичких противника. Ђаво им је обећао напреднији свемирски погон. Даривао би их једним величанственим свемирским крсташем, али је тражио да посада буде његов талац, док се не изврши обавеза с њихове стране. За то време, посада би научила да управља бродом, који је назван, према једној библијској легенди: Левијатан. Изазов је био неодољив, власти Земаљске су пристале. Пристале су чак и да се „они који с њима неће“ укрцају на исти тај брод и да његов први лет с новом посадом буде до удаљеног звезданог система, где ће их искрцати, а онда – слободни су да Левијатан врате на Земљу. Био је то добар посао, мислили су Земаљски плутократе. Брод ће им послужити за проучавање и насељавање Сунчевог, па и суседних звезданих система. Истовремено ће проучити богатство нових технологија обједињених у њему. Их! Ма, где ће им бити крај! Постојала је, наравно и зебња да им је Ђаво на неки начин подвалио, али – нема бизниса без ризика! Јона се одмах пријавио да напусти своју постојбину. Њему се живот на Земљи ништа није допадао. Морало је много да се ради за мале паре, стално су се догађале недаће и несреће, те због застареле и похабане инсфраструктуре, те људски фактор, па безумни терористички напади на невине грађане, безобзирни локал-диктатори, непредвидиве природне катастрофе. Од скоро триста милиона пријављених, у брод је ушло свега седам стотина истинских непријатеља земаљских власти. Ову селекцију је извршио сам Ђаво, примењујући неки свој, мало коме схватљив, критеријум. Јона је пажљиво загледао лица својих истосуђеника, покушавајући да процени међу какву братију је успео да себе ували. Беху то људи и жене махом у зрелим годинама, помало збуњени и узврпољени, али нигде нико познат. На броду је све било аутоматизовано: покретни тротоари, двери и распевани гласови Вештачке интелигенције који су их наводили према одајама у којима ће провести ко зна колико времена, док их Ђаво-би-га-знао некуд не испоручи. И Ђаво, наравно, он је био ту, мало крупнији и виши од очекиваног, црвен у лицу и с рошчићима, мада се Јони чинило да је то све некаква прегротескна маскара. „А сада ће вам убризгати серум истине...“, објавио је симпатични гласић. Шта ће му сад па то? чудили су се „одабрани“. „Да се не бисмо лагали“, објаснио је Ђаво. Нисмо знали да се иде Ђаволу на истину, испунила је Јону иронична спознаја. „Истина је да се Артур Кларк није шалио“, створи се Ђаво, у свом минијатурном облику, Јони на левом рамену. „Ви сте последња генерација људског рода и ред је да вам се саопшти о чему се ту ради.“ „Јесмо ли барем мутирали у нешто достојно вишемиленијумског труда?“, помало разочаран упита Јона. „Нисте“, одговори Ђаво, не трудећи се нимало да буде нежан. „Ту је Артур малкице претерао. Али, све у свему, правилно је проценио како ће се све завршити.“ Јона се као кроз маглу присећао старе књиге, коју је читао још у младости. „Колико се сећам, у тој књизи нема ништа о одвратном корпорацијском, фармацијском и бирократском терору који је завладао Земљом, него је све некако у благим, скоро уметничким издисајима у комфору и блаженој доколици...“ „Па, јесте, и ту је омануо“, сложи се Ђаво без оклевања. „Шта је онда погодио? Да је дошао крај? Па, таквих који упозоравају на смак света су пуне улице и паркови!“, иритиран, Јона повиси тон. „Видиш како је то“, рече ђаволчић лукавим гласићем и унесе му се у ушну шкољку. „Веровао је у технолошки напредак, што се и остварило. Али је криво проценио добробити свеколиког труда.“ Јону заголица уво. Поче да се чешка и чачка малићем и отуд нешто испаде, звецну на под. Саже се и поче да тражи погледом. Нека мала, као, бубица, батргала се преврнута на леђа. Не гадећи се, Јона је пажљиво узе с два прста и принесе очима да боље види. Бззз, бзззз, бзззззз, млатарала је крилцима бубица. „Па ти си буба!“ повика запањени Јона. Кврц, бззз, пзззз, батргао се инсект. „Изгледа да се нешто покварило...“ Левијатан је био путнички брод. Огроман и до савршенства нереалан. Разговарао је с путницима, налазио им се на услузи, хранио их, рекреирао, задовољавао и најситније прохтеве, објашњавао и распршивао све недоумице. Био је то Рај, прилагођен потребама и навикама људи из Јониног времена. Али, седам стотина „одабраних“ није се дало тек тако навући на овакву неочекивану податност. „О, чујте!“, викао је неко. „Нешто овде смрди...“ Брод се огласи, гласом Ђавола: „Приближавамо се коначном одредишту. Имате два сата времена да се упознате, изгрлите, изљубите, а затим искрцате.“ „Неће ми бити жао ако сада треба и да умрем“, вајкао се један чова покрај Јоне. „Зовем се Гавра“, представи се он. „А где ти је труба Гаврило?“, упита га Јона, после краћег премишљања. „Оставих је на Земљи, друже. Подешену“, рече овај раздрагано, видевши да га је саговорник препознао. „Отприлике за два сата, засвираће крешендо.“ „Ја сам се надао да је и Ђаво нешто слично смислио.“ „Он је смислио друго име за Арку...“ Posted by Slobodan Skerovic at 11:57 PM Labels: humoreska, SF Рад – Нерад ... Work – No Work Добра страна историје Магнет у крви killing floor dharma killing floor dharma i come to africa a destination whale yelling snake darfur! falls victoria! descendin... big trailing company messing out big trailing company messing out shadowy train go human minds round eyes crossing eyes vomit your thought em... kelvin zero i thought you was faithful to me said the queen to the jack i have a job said the jack to serve... Evolutionary adaptation to idiots - sign of intelligence? monkeys watch man monkeys watch man do you want soda? i like to watch leeches bleed


text: Ломбардијци у Првом крсташком походу (I Lombardi alla Prima Crociata), опера, drama lirico у четири чина Ђузепеа Вердија Либрето Темистокле Солера (Temistocle Solera) према песми Томаса Гросија (Tomasso Grossi). Француска верзија Јерусалим (Jérusalem) – Алфонс Роје (Alphonse Royer) и Густав Ваез (Gustave Vaëz), према Солерином либрету. Праизведба 11. фебруар 1843., Милано у Teatro alla Scala Француска верзија – 26. новембар 1847., Париз у Opéra. Ликови и улоге Арвино (Arvino), вођа ломбардијских крсташа, син Фолка, господара Роа - баритон Пагано (Pagano), брат Арвинов, касније пустињак, син Фолка, господара Роа - бас Виклинда (Viclinda), Арвинова жена - сопран Ђиселда (Giselda), њихова ћерка - сопран Пиро (Pirro), Арвинов штитоноша - бас Милански игуман - тенор Ачано (Acciano), антиохијски тиранин - бас Оронте (Oronte), његов син - тенор Софија (Sofia), Ачанова жена, потајно хришћанка - сопран часне сестре, монаси, плаћени разбојници, војници у Фолковој палати, изасланици из Персије, Медије, Дамаска и Халдеје, крсташи и војници, ходочасници, ломбардијске жене, харемске жене (одалиске), небеске девице (хор) Место и време Милано, Антиохија и околина, као и околина Јерусалима, око 1096. године. Садржај I чин - „Освета“ Сцена I Милано, трг испред базилике светог Амброзија. Помирење између браће Арвина и Пагана, у свађи око жене, треба да буде запечаћено црквеном службом. Пагано, који је био осамнаест година у изгнанству, приказује се као покајник, али потајно планира да убије брата. Арвино је именован заповедником ломбардијских Крсташа. Сцена II Ноћ, недалеко од Арвинове куће. Часне сестре из околног самостана моле се Богу за благослов и мир, док испред самих самостанских врата, Пагано планира убиство. Сцена III У Арвиновој кући. Арвинова жена Виклинда не верује Пагану. Са ћерком Ђиселдом, моли се Богородици за милост, и обећава да ће отићи на ходочашће на Свети Гроб. Пагано и његови помагачи подмећу пожар, али игром случаја, Пагано убија не брата већ њиховог оца. Ђиселда зауставља свог оца који жели да се освети. Пагано, ужаснут оним што је учинио, је прогнан из града заувек. II чин - „Човек из пећине“ Сцена I Престона дворана Ачанове палате у Антиохији. Крсташи су пред градом, оставивши траг пљачке и насиља за собом. Ачано се одлучује да брани град. Ђиселда је у заробљеништву у харему палате, а Ачанов син Оронте се заљубио у њу. Његова мајка Софија је већ прешла у хришћанство и прихвата њихову љубав. Сцена II Изван камене пећине. Изгнани Пагано жуди за доласком ломбардијаца да би им се придружио. Он испашта за свој грех животом пустињака и већ га сматрају свецем. Арвино мита остарелог пустињака где може наћи своју ћерку и како да стигне у Антиохију. Пустињак обећава помоћ. Сцена III У харему палате у Антиохији. Љубоморне робиње се подсмевају Ђиселдиној лепоти. Антиохија пада захваљујући издајству и крсташи упадају у палату. Ачано је убијен у бици, а чини се и Оронте. Ђиселда бежи од оца, говорећи да не може бити Божија воља да се земља натапа људском крви. Арвино покушава да убије своју ћерку. III чин - „Преобраћење“ Сцена I Крсташки камп у долини Јосафат, са Јерусалимом у даљини. Ходочасници који прате Крсташе поздрављају Свети Град. Ђиселда, бежећи из очевог шатора, наилази на Оронтеа, за кога је сматрала да је мртав. Обоје се одричу своје прошлости и заклињу да ће наћи "домовину, живот и небо" у својој љубави. Сцена II Арвинов шатор. Арвино проклиње изгубљену ћерку. И пустињак је нестао. Сцена III Унутар пећине, где се Ђиселда сакрила са смртно рањеним Оронтеом. Пустињак, који их је пратио, покрштава умирућег младића. IV чин - „Свети Гроб“ Сцена I Пећина у близини Јерусалима. Ђиселда има визију, у којој се Оронте јавља и прориче да ће извор Силоим поново потећи. Сцена II Ломбардијски шатори, недалеко од Рахелиног гроба. Измучени жеђу, Ломбардијци се сећају домовине. Ђиселда, пустињак и Арвино доносе вест о чудесном извору. Повративши снагу, Ломбардијци су спремни да наставе и освоје Јерусалим. Сцена III Арвинов шатор. Пустињак је смртно рањен у борби. Суочен са смрћу, Пагано открива свој идентитет и два брата се мире. Познате музичке нумере Sciagurata! hai tu creduto (Паганова арија из I чина) Salve Maria! (Ђиселдина молитва из I чина) La mia letizia infondere (Оронтеова арија из II чина) Qual volutta trascorrere (Терцет из III чина са великим солом за виолину) Non fu sogno! (Ђиселдина арија из IV чина) O Signore, dal tetto natio (хор Ломбардијаца из IV чина) Спољашње везе Либрето I Lombardi alla prima Crociata (Giuseppe Verdi - il sito ufficiale) Jerusalém - (француска верзија) (Giuseppe Verdi - il sito ufficiale) Опере


Доменицо Пурифицато Неореалистички сликар - Италиан Артист - 2020 Доменицо Пурифицато | Неореалистички сликар Доменицо Пурифиед (Фонди, 1. новембар 1915. - Рим, 6. новембар 1984) био је италијански сликар, протагониста "НеореалисмоУ првом делу своје каријере придружио се дефинисаном садашњем римском, иницираном од Сципиона (Гино Боницхи) и Марио Мафаи, поделили са Раффаеле Вхеатс. Вишеструки уметник, од 1940. до 1943. био је уредник часописа Цинема. Након рата био је протагонист у Риму неореализма, хватајући на својим сликама неке људе, фигуре земље и сцене свакодневног живота. Ла Репубблица.ит - 1984.11.07Е 'МОРТО ДОМЕНИЦО ПУРИФИЦАТОИл сигнификантно је да се умеће у Доменицо Пурифицато, и да се бави културом и здрављем, и да се опорави од рибе, као што је то случај у Ампиа већини у продаји Рома Цастелл С. Ангело. У потрази за таквим стварима, уметници ће моћи да се упознају са посебним интересовањем за деликатне реалности, као што је то случај у документу који ће се одржати у време када је реч о фикусу. Далла формазионе нелл'амбиенте делла сцуола романа, аи суои раппорти цон ле пиу аутономе ед естросе инвензиони ди Цагли фино алл 'адесионе, аппунто, алла поетица неореалиста цхе Пурифицато сеппе арриццхире цон ун сорта ди интериоре, пополана цапацита ди евоцазионе.Фин далл'есордио д'алтронде - Пурифицато еспосе пер ла волта нел 1936 - и дипинти делл'артиста ханно семпре пресо спунто, пур нелл'амбито ди уна раффината цултура, дагли еписоди е даи моменти делла вита куотидиана, фино а даре анцхе алла сториа е алла сториа драмматица (рипенсо аи куадри дедицати алла Ресистенза(а) ун сенсо ди куотидиана е умиле местизиа.Ла цостанте делла суа арте рестано цомункуе и паесагги е и персонагги делла суа терра д'оригине (ил Лазио ди Фонди, дов 'е нато, е Латина). Е, потрага за прозиводом, и могућа променаЛе донне ди Фонди", "Ил лаго ди Фонди"е церте цасалингхе е пенсосе натуре морте цоме"Фиори цон луме": тутте опере дегли анни Сессанта. Е анцхе молте слика фемминили.Пурифицато еббе цон ла цосидетта"традизионе" (Оттоценто цомпресо) диффицили е соттили раппорти. Су тале аргоменто и ассаи прецисо уно сцритто ди Либеро Де Либеро. "Е 'веро цхе анцхе пер Пурифицато - егли сцриве - ил сентименто делла реалта трова л '"хумус"неедарио нелла традизионе, анцхе егли и пер ло студио делла традизионе: ма уна традизионе цхе си си цхиуде алл спалле ди Теофило Патини е ди континуо си риапре ад ултериори цонкуисте е гуадагни ди стиле, алл нуове рагиони делла вита цхе ла арриццхисце ди ун футуро , прием и акадът в огни епоца е нелла ностра; ма уна традизионе цхе нон дивенти цомплице ди суррогазиони антицултурали е ди аццатти полемици, ди цонтраббанди есизиали".У поцхе пароле Де Либеро индивидуа ла"мисура"Пурифицато е, инолтре, ла суа компоненти интеллеттуале, ди леттерато, ди провоцаторе ди цултура. Олтре ад ессерси дедицато цон успех алла сценографиа театрале е цинематографица, а ното инфатти цхе Пурифицато ха пубблицато нумероси сагги ди цритица д 'арте. Реста форсе ил пиу фамосоЛа питтура нелл 'Оттоценто италиано"дел 1959."И цолори ди Рома", "Цаллимацо, уна питтура пер л'уомо", "И рисцхи делл'арте"," Направљен је авангардни начин рада "," Полемика је масовно уништена ". Убрзана је Академија Брера, која је добила своје име у разним облицима, Доменицо Пурифицато си ера дедицато негли ултим темпи анцор пиу интенсаменте, алла питтура. Авева анцхе суа аргута и ироница рубрица сулла ривиста "Проспеттиве д'арте", интитолата"Ил цалеидосцопио". Нелла мемориа мистериоса, цхе регола ин циасцуно ди нои ле имагини куандо соправвиене ла морте ди ун вицино о ди унонтано цомпагно ди виаггио, виене а менте ун дипинто:"Уомо нел цаннето"ди цирца венти анни фа, цхе сембра раццхиудере у ун пунто ривелаторе л'арте е ла фатица ди Пурифицато. Ле цанне соно ла терра, ло сгуардо делл 'уомо и ун аммонименто: и суои оццхи соффроно ма риапроно ун пур пиццоло спираглио алла сперанза . | МАРИО НОВИ ПУРИФИЦАТО Доменицо - Питторе, нато а Фонди (Латина) ил 14 марзо 1915; титоларе делла цаттедра ди орнато ал Лицео артистицо ди Фирензе. Партеципе ће вам омогућити да вам се придруже, као и сви подаци који се налазе у близини, а све то можете пронаћи у романтичном роману негдје у 1935. години, али можете погледати све што је у реалном времену. цон пацата персеверанза а перцоррере, оријентирам се да се сретнемо са сопственим шифрама и афинаментом у квалитети. И суи су ритратти, и суои паесагги, и суои фиори, ле суе фигуре ди маринаи ди ди цонтадине дел бассо Лазио, ди бамбини, ди рагаззе се пур нон ванно Ако желите да погледате илустрацију, можете се информисати о томе да ли сте заинтересовани за пирамиду у кроматичној или новој верзији, да бисте могли да се одлучите да ли желите да се ослоните, или пређете на друго место, да бисте прешли на старо место и да бисте могли да уживате ун паесе.Олтре а молте алтре еспосизиони персонали е цоллеттиве, ил Пурифицато ха партеципато алла КСКСИВ (1948), КСКСВ (1950), КСКСВИ (1952) е КСКСВИИ (1954) Биеннале ди Венезиа1955-56) е ВИИИ (1959-60) Куадриеннале ди Рома. Суе опере си тровано нелла Галлериа назионале д'арте модерна ди Рома е в алтре галлерие, пубблицхе е привате. | Агнезе ЦОНЦИНА СЕБАСТИАНИ © Треццани Енцицлопедиа Италиана Рицхард Сцхмид, 1934 Антони Гауди | Симболизам / Арт Ноувеау Арцхитецт Лаила Белл ~ Фигуративни вајар Витали Зук / Виталиј Жук, 1973 | Фантаси Арт Трисха Ламби, 1962 Јауме Хугует | Рано ренесансни сликар Оливиа Муус, 1985 Copyright 2020 \ none \ Доменицо Пурифицато | Неореалистички сликар


Условна забрана за навијаче • Фронтал.СРБ Условна забрана за навијаче Комитет за нормализацију стања у Фудбалском савезу БиХ, донио је данас условну одлуку о забрани организованог одласка гостујућих навијача на утакмице Премијер лиге БиХ и Купа БиХ. Одлука ће ступити на снагу уколико навијачи на стадиону, или изван стадиона, направе било какав озбиљан инцидент до краја ове сезоне у Премијер лиги БиХ и Купу БиХ. [...] среда, септембар 19, 2012 / 19:32 Комитет за нормализацију стања у Фудбалском савезу БиХ, донио је данас условну одлуку о забрани организованог одласка гостујућих навијача на утакмице Премијер лиге БиХ и Купа БиХ. Одлука ће ступити на снагу уколико навијачи на стадиону, или изван стадиона, направе било какав озбиљан инцидент до краја ове сезоне у Премијер лиги БиХ и Купу БиХ. Комитет за нормализацију осудио је хулиганско понашање дијела навијача, те апеловао на надлежне безбједоносне структуре да предузму одговарајуће мјере. Комитет обавезује клубове Премијер лиге БиХ, да посвете више пажње организацији путовања својих навијача на утакмице. Подсјећамо, најбруталнији у серији инцидената који су се догодили протеклог викенда, био је напад на навијаче Славије из Источног Сарајева, неколико километара сјеверно од Мостара. Том приликом једно лице је повређено, а запаљен је комби навијача Славије. Ђокић у Броду: Черек ће побиједити упркос лобију из Рафинерије Јелшинград: Извјештај против директора Еуромотора, адвоката и судије


Мехурићи на гениталним уснама жена: фотографије, могуће болести, лечење - Акне June Мехурић на гениталним уснама код жена: узроци, лечење Мехурићи на гениталним уснама - један од врста осипа, чији узрок може бити и спољашњи фактор и присуство заразне болести код жене (овдје говоримо о конвексним туморима на кожи са садржајем течности, укључујући и бубуљице). Носити благо и синтетичко доње рубље које спречава кожу да "дисање", посебно жице, може узроковати дрочу и друге заразне болести због трења и блиског контакта ткива са анусом. Појава тумора на лабијама у овом случају није неуобичајена. појава карактеристичних лезија у облику мехурића са беличастим садржајем, који након одређеног времена пукне, а ране су прекривене жућкастим краставима; Болест се не лечи. Можете само зауставити симптоме антивирусних лекова. Имуномодулаторни лекови су такође од великог значаја у лечењу болести. сираст вагинални пражњење; отицање вагиналних зидова; пилинг коже пола усне; водени везикли на гениталним уснама бургундијске боје (везикле), који проистичу из стратификације дермиса под утицајем гљивице. Осим појављивања осипа, болест се одликује: свраб, сагоревање, оток, црвенило. Симптоми болести су слични манифестацији неких заразних лезија, па је приликом избора лечења потребна консултација специјалисте. Ако имате туморе у пределу лабија, тражите помоћ од лекара. Након обављања свих потребних студија, он ће преписати терапију, евентуално зауставити развој опасне болести. Мехурићи на гениталним устима - прилично чест проблем пацијентовог гинеколошког одељења. Може се покренути инфекцијом, кваром у телу или излагањем штетним спољним факторима. Блистерс у различитим случајевима могу изгледати другачије и бити праћени различитим симптомима. Као што показује пракса, жене са слабим имунитетом, као и оне које су често надохлађене, су у опасности. Пемпхигус је аутоимуна болест, чија је етиологија остаје непозната до данас. Пацијенти чији блиски рођаци пате од пемфигуса, као и они са историјом аутоимунских болести, угрожени су. Локални осип у овом случају ће бити углавном на лабиа мајора и близу ануса. У тешким случајевима, патолошки процес може се ширити на груди, пазуху, нос и уста. Блистерс на гениталним уснама са пемфигусом болно. У њима постоји јака жућкаста течност. Касније су пуцали и на њиховом месту крварили облике ерозије. Током процеса зарастања, на таквим подручјима формирају круне. Суштина третмана пемфигуса смањена је на употребу цитостатике и глукокортикостероида. Приликом бактеријске инфекције, требају се прописати антибиотици. Пацијенту ће имати користи и витамини и лекови, који укључују калцијум, калијум. Генитални херпес је заразна болест, чији је узрочник ХСВ-2, често тип 1. Инфекција са инфекцијом је могућа преко ваздушног, домаћег, контакта, а такође и вертикалне. У овој патологији, појављују се мали водени мехурићи на лабиринтима. Унутар њих је светло жута течност. Патологија може утицати не само на лабиа, већ и на оближња подручја. У тешким случајевима жена претвара на вагину, материцу, материцу, па чак и на додаци. Осим формирања везикула на гениталијама, генитални херпес прати и следећи симптоми: бол, свраб и други нелагодности у погођеном подручју; Отприлике недељу дана након појаве, блистерс на уснама на уснама пукла, а на њиховом месту се појавила коријена. Недељу дана касније исте корице нестају. Вреди напоменути да једном у људском телу вирус херпеса остаје у њој заувек. Потпуно лечење је немогуће. Већину времена вирус ће бити у режиму спавања. У овом тренутку особа неће бити узнемирена манифестацијама ове болести. Међутим, уз смањење имунитета, појавит ће се активација вируса. У овом случају, жена ће поново почети да се појављује на кожи на гениталијама. Суштина третмана гениталног херпеса сведена је на употребу антивирусних лекова локалне и системске акције (по правилу, то је Ацицловир). Ибупрофен или Парацетомол ће помоћи у елиминацији бола и смањењу температуре. Од свраб ће бити ефикасан лидокаин у облику спреја. У циљу брзог опоравка и спречавања поновног појаве болести, специјалиста може прописати имуностимуланте и витаминско-минералне комплексе. Дршка је врста микрофлора. Главни разлог за његово појављивање је претерано активан раст гљивичних гљива, који константно живе на женским гениталијама, али у малим количинама. Многи фактори могу покренути дршку. Главне су следеће: Код трчања, жена се појављује у малим белим мехурићима на лабијима и перинеуму, који су прекривени белим патином. Код ове болести, пацијент може осећати свраб и паљење у препуцају. Из гениталног тракта обично долази до сисавог пражњења са киселим мирисом. Током секса и мокраће, жена осећа неугодност. Због гребања гениталија са ноктима, на њима се могу појавити огреботине и ране. Сустина лечења болести у овом случају се своди на употребу антимикотичних лекова, и орално и спољашње (вагиналне таблете, супозиторије, маст), као и елиминисање основног узрока болести. У циљу уклањања нелагодности у најкраћем могућем времену, жена може бити исперена помоћу слабог сода раствора. Да би се убрзао процес опоравка и спречавања рецидива, прописани су имуностимуланси и витаминско-минерални комплекси. Након што се жена потпуно опоравила, препоручује се пребиотици. Потребно је обнављање нормалне микрофлоре вагине. Током лечења жена мора пажљиво пратити хигијену. Сексуални однос треба привремено напустити. Током терапије, пацијент мора следити посебну исхрану, чија суштина је да напусти слатко, производе од теста квасца, димљеног меса, погодне хране и млека. Алергијски дерматитис је специфична кожна реакција у контакту са иритантом. У овом случају, жена је формирана на воденим мехурићима малих димензија. У већини случајева улога иритативне супстанце је: интимни мазива за гелове; Вреди напоменути да појава мехурића није једини знак атопијског дерматитиса. Уз то, жена такође осећа свраб и гори, а она може доживети нелагодност током мокраће. Црвенило и оток су опажени у погођеном подручју. Да би се опоравио од атопијског дерматитиса, жена мора сазнати који је фактор проузроковао, а затим је елиминисао. У случају благе патологије, доктори обично прописују лијекове кортикостероида прве генерације (за спољну употребу). Антихистаминици такође дају добар ефекат у овом случају. Код тешких болести се користе десенситизујући лекови. Моллусцум цонтагиосум је болест узрокована једним од вируса великих богиња. Може утицати на кожу и мукозне мембране. Болест се преноси кроз заједничке предмете, као и путем контакта (укључујући и током сексуалног односа). У овом случају, инфекција изазива формирање малих мехурића (до 2-5 мм у пречнику) беж-ружичасте боје са врхом од бисера. Они не боли, али понекад могу србети. Обично је мала депресија у центру таквог балона. У почетној фази, болести формације су тешке, али с временом омекшавају. Када их притискате на мехуриће, може доћи до сиразне цеви. Ако жена има проблеме са имунитетом, због чега опоравак не траје дуго, или се жели брзо отарасити мехурића, онда се третман може извести. Његова суштина лежи у узбуђењу патолошког подручја. Ово се може урадити уз помоћ специјалних препарата (обично киселина), високих (ласерских) или ниских температура (течни азот). Као и свака друга вирусна инфекција, заразни моллусцум је имун на антисептике који садрже алкохол. Ове формације се не препоручују да се на било који начин осуше или оштећују. Ако је формација на неки начин угинула, треба га опрати топлом водом и благим сапуном. За брзу опоравак и како би се избјегло понављање болести, пацијентима се даје имуностимулирање лијекова. У тешким случајевима могуће је прописати антивирусне лекове (како за унутрашњу тако и за спољну употребу). Вреди напоменути да, за разлику од херпеса, заразни мекушац потпуно нестаје када се излечи. Међутим, имунитет на ову инфекцију биће привремени, тако да након неког времена жена може бити поново заражена. Чак и кршење правила хигијене може довести до стварања мехурића на интимним органима. Чињеница је да зној, себум и вагинални секрети стварају идеално окружење за опортунистичке бактерије, због чега почињу да активно пролиферишу. То доводи до чињенице да се кожа упали и боле, формирају мале мехуриће испуњене гњатом. Исто правило важи за доње рубље. Ако се временом не мења, штетни микроби из ануса могу се пренијети у лабиа и вагину, што ће узроковати развој патолошког процеса. Понекад се опекотине појављују након неправилно обављене депилације или епилације. Штавише, ситуација може бити значајно погоршана ако жена пролази кроз хормонске промене или јој се смањује имунитет. Да бисте смањили ризик од осипа, потребно је опрати чистом и топлом водом након сваке посете тоалету. Обавите хигијенске процедуре сапуном и водом - ујутру и увече. Такође, два пута дневно потребно је мењати доње рубље. Она мора бити погодна величина и направљена од природних материјала. За депилацију, требало би да користите само нови, оштар бријач, а затим скините умирујућу крему у кожу. Међутим, прекомерна чистоћа такође може бити штетна. Пречишћено прање и душење доводи до тањавања заштитног слоја на кожи и мукозним мембранама. Као резултат, сува површина гениталних органа постаје прекривена пукотинама, у који инфекција даље продире. Ако се, упркос поштовању свих правила, и даље појављују везикли на гениталним уснама - жена треба затражити помоћ од антенаталне клинике. Чак и ако то није ништа, она није забринута ни за шта друго. Правовремена дијагноза и третман помоћи ће зауставити напредовање патолошког процеса и развој тешких компликација. Како се пријавити код гинеколога преко Интернета, можете наћи овдје. Блистерс на гениталним уснама: узроци Узроци блистера на гениталним уснама Блистерс на подручју женских гениталних усана могу се појавити из различитих разлога: Непоштовање основних правила личне хигијене, што доводи до запушених поре. Стога, пликови се појављују на гениталним уснама услед запаљеног процеса у фоликулу косе, зноја или лојне жлезде и Бартхолина Ако жена носи уско или стално затегнуто доње рубље, као и одјећу од синтетичких тканина, због чега је немогуће удахнути кожу. Али у овој ситуацији, кожа је изложена само осипу, а нема болова и свраб. Слабљење одбрамби тела, промискуитетни секс или незаштићени секс Ако се пликвице које се појављују на женским гениталним уснама праћене болом, сврабом, онда се обично дијагностикује генитални херпес. Латентни период развоја вируса гениталног херпеса траје 2-20 дана. Такав велики интервал је због индивидуалних карактеристика имунитета сваке особе. Након овог времена појављују се следећи симптоми који трају око две недеље: Црвенило и свраб око лабија После неког времена, појављују се мехурићи мале величине мехурића. После 7-8 дана, лоптице почињу да пуцају, течност се ослобађа, а мехуриће се исушују, након чега се после неког времена појављују краке на њиховом месту Током развоја болести је повећање лимфних чворова Могуће повећање телесне температуре, праћене болом, слабост, бол у мишићима, погоршање општег стања. Ови симптоми су карактеристични за акутну фазу или током почетног уношења вируса у људско тијело. Ако жена има чиреве на гениталним уснама, онда је то разлог непосредне посете лекару. У таквој ситуацији, можда ћете морати консултовати гинеколога, дерматолога, виролога, гастроентеролога. Обавезно истраживање за утврђивање тачне дијагнозе биће тест крви и бактериолошко сјеме. Неопходно је пожурити доктору ако се појаве такви симптоми: Апсцес не нестаје током седмице, док се њен облик и промјена боје и гњурентни садржај формирају у средини. Свраб, бол, оток Постоји течност у средини балона, која може бити и прозирна и облачна, крвава Температура жене се повећава, а оближњи лимфни чворови знатно повећавају. Вирус херпеса се преноси само контактом: када је незаштићени сексуални однос, када се не поштује лична хигијена, када особа користи неког другог хигијенског предмета (на пример, пешкир). Повратак већ постојеће болести може се развити ако је одбрана тела ослабљена из неког разлога, на пример, жена је под стресом дуго или у лето на сунцу. Превенција болести у гениталној области жена Савремена медицина нема средства која би помогла заштити особе током сексуалног контакта од гениталног херпеса. Али ако пратите неке мере предострожности, можете знатно смањити вероватноћу инфекције овом болестом. Можете се заштитити током секса употребом висококвалитетних кондома. Избегавајте случајни сексуални контакт са непознатим партнерима. Пратите правила личне хигијене, користећи само појединачна средства за ово. Немате орални секс Ојачати имунитет, конзумирати витамине, обављати физичке вежбе, организовати потпуно активан одмор Ако има било каквих знакова гениталног херпеса, требало би да се консултујете са доктором, а не сами себе. Ако одмах након сексуалног односа сазнате да ваш партнер има херпес вирус, можете користити дрога Панавир Сек, који убија вирус. Лечење блистера на гениталним уснама Да би се утврдило зашто су били на плазми, могу да гинеколог, акушер или дерматовенеролог. Када се ови проблеми појаве, свакако треба посјетити те докторе. Само-лијечење може довести до негативних последица. Лечење блистера у интимним подручјима укључивало је само специјалисте. Али, пре свега, неопходно је искључити било какве сексуалне контакте како не би заразили партнера а не изазивали погоршање његовог стања. Лекар мора прописати лекове који стимулишу имунолошки систем, додатке витамина. Поред тога, користе локалне лекове - масти и гелове који промовишу брзо зарастање пликова и нестанак непријатних симптома болести.


text: Гж 1838/10 Гж бр. 1838/10 АПЕЛАЦИОНИ СУД У БЕОГРАДУ, у већу састављеном од судија Марине Говедарица, председника већа, Зоране Делибашић и Снежане Настић, чланова већа, у парници тужиље Републике Србије, Министарство одбране, коју заступа начелник Дирекције за имовинско правне послове Одељења у Београду, улица Светозара Марковића бр. 21, против тужене ББ, коју заступа БА, ради чинидбе, одлучујући о жалби тужиље изјављеној против пресуде Првог општинског суда у Београду П.бр.3724/05 од 30.05.2007.године, у седници већа одржаној дана 17.02.2010.године донео је ОДБИЈА СЕ као неоснована жалба тужиље и потврђује пресуда Првог општинског суда у Београду П.бр.3724/05 од 30.05.2007.године. Пресудом Првог општинског суда у Београду П.бр.3724/05 од 30.05.2007.године, одбијен је тужбени захтев којим је тужиља тражила да се наложи туженој да део дворишне зграде вв, на катастарској парцели број __ КО __, који се налази у дну дворишта гледано са улице десно до стана који је од тужиље откупио ВВ, испражњен од лица и ствари преда у државину тужиљи, као и захтев тужиље за накнаду трошкова парничног поступка. Благовремено поднетом жалбом тужиља пресуду побија из свих законом прописаних разлога и чл. 360 став 1 Закона о парничном поступку. Тужена није доставила одговор на жалбу. У спроведеном првостепеном поступку нису почињене битне повреде одредаба парничног поступка из чл. 361 став 2 тачка 1,2,5,7 и 9 ЗПП на које првостепени суд пази по службеној дужности. Побијана пресуда садржи потпуне, јасне и непротивречне разлоге о свим важним чињеницама, који непротиврече садржини доказа у списима, тако да се законитост и правилност пресуде за сигурношћу могу испитати, па не стоје наводи жалбе о почињеној битној повреди одредаба парничног поступка из чл. 361 став 2 тачка 12 ЗПП. Чињенично стање важно за доношење одлуке о основаности тужбеног захтева у поступку је потпуно и правилно утврђено изведеним доказима, који су правилно оцењени применом чл. 8 ЗПП. Према утврђеном чињеничном стању тужиља је земљишно књижни власник три дворишне зграде вв на катастарској парцели број __ КО __. Уговором о закупу стана на одређено време дана 17.04.2000.године као закуподавац ГГ дала је у закуп стан, дворишну зграду вв1, по структури __особан, са правом коришћења шупе број вв3 у дворишту зграде, чија површина не улази у површину стана. У поступку није било спорно да тужена шупу која је предмет Уговора о закупу стана на одређено време закљученог са трећим лицем, користи за становање пуних 40 година. Брат тужене био је носилац станарског права на стану вв са правом коришћења шупе број вв3. Тужена је била члан његовог породичног домаћинства и шупу је адаптирала и претворила у стамбени простор. Брат тужене решио је стамбено питање тако што му је додељен други стан у својству носиоца станарског права на Новом Београду, па се иселио из стана вв. По његовом исељењу тужена је наставила да користи шупу за становање. Пре тужиље носилац права располагања на стамбеној згради вв, са становима и помоћним објектима у дворишту зграде била је Општина Стари град у Београду. Током 1974.године, а потом 1985.године, Општина Стари град је покренула пред првостепеним судом парничне поступке ради исељења тужене из стана вв у Београду, а оба судска поступка правноснажно су завршена тако што је тужбени захтев за исељење тужене одбијен. Код овако утврђеног чињеничног стања правилно је поступио првостепени суд када је побијаном пресудом тужбени захтев одбио као неоснован. Шупа из које се тражи исељење тужбеног, пре 40 година адаптирана је у стамбени простор, па је дошло до фактичке пренамене, тако што је од помоћног објекта, направљен главни објекат. Претходни носилац права располагања није покренуо ни управни, а ни парнични поступак и тражио да се наложи туженој да објекат врати у претходно стање и да се са свим лицима и стварима исели из помоћног објекта, већ је тражио исељење тужене из стана, из кога се њен брат иселио. Фактичком промене намене помоћног објекта и коришћењем помоћног објекта за становање тужена се понашала као носилац станарског права, односно закупац стана, па је тужбени захтев правилно одбијен као неоснован. Према одредбама чл. 8 Европске конвенције за заштиту основних људских права и слобода тужена има право на заштиту свог породичног дома у коме станује више од 40 година, па тужиља не може тражити њено исељење, јер правни претходник тужиље, када је тужена предузела прве радње у циљу претварања помоћног објекта у стамбени објекат, није предузео ни једну законом прописану радњу како би заштито своја права, па се има сматрати да је пристао да се изврши пренамена помоћног објекта у стамбени. Ни осталим наводима жалбе, правилност и законитост побијане пресуде не доводи се у сумњу, јер тужиља није доставила током првостепеног поступка, па ни уз жалбу у оквиру овлашћења из чл. 359 ЗПП, ни један доказ да тужена у дужем временском периоду спорну непокретност не користи за становање. На основу изложеног, Апелациони суд је одбио као неосновану жалбу тужиље и потврдио побијану пресуду, као у изреци ове пресуде, применом чл. 375 ЗПП. Потврђена је и одлука о трошковима поступка јер је донета правилном применом чл. 149 став 2 ЗПП, према постигнутом успеху странака у спору.