Београд Београд је главни и највећи град Републике Србије. Један је од најстаријих градова у Европи. Прва насеља на територији Београда датирају из праисторијске Винче, 4.800 година пре нове ере. Сам Београд су основали Келти у 3. веку пре н. е, пре него што је постао римско насеље Сингидунум.[1][2] Словенско име „Белиград” (слов. Бјелград) први пут је забележено 878. године, у чему је садржан утисак изгледа тадашње тврђаве. Београд је главни град 1000 Србије од 1405. године и био је престоница разних јужнословенских држава од 1918. па до 2003, као и Србије и Црне Горе од 2003. до 2006.[3] Град лежи на ушћу Саве у Дунав у централном делу Србије, где се Панонска низија спаја са Балканским полуострвом. Број становника у Београду према попису становништва из 2011. је износио 1.233.796 док је у широј околини живело 1.659.440.[4] Највећи је град на територији бивше Југославије и по броју становника четврти у југоисточној Европи после Истанбула, Атине и Букурешта. Град Београд има статус посебне територијалне јединице у Србији са својом локалном самоуправом.[5] Његова територија је подељена на 17 градских општина, од којих свака има своје локалне органе власти.[6] Београд заузима преко 3,6% територије Републике Србије, а у њему живи 21% укупног броја грађана дела Србије на коме је извршен попис 2002. године (без података за Косово и Мет 1000 охију). Београд је такође економски центар Србије и средиште српске културе, образовања и науке. Садржај - 1 Географија - 2 Историја - 3 Локална самоуправа - 4 Демографија - 5 Привреда - 6 Култура - 7 Саобраћај - 8 Знаменитости - 9 Имена кроз историју - 10 Међународна сарадња - 11 Види још - 12 Референце - 1000 13 Литература - 14 Спољашње везе Географија[уреди] Положај и пространство[уреди] Београд се налази на 116,75 метара надморске висине, на координатама 44°49'14" северно и 20°27'44" источно. Историјско језгро Београда (данашња Београдска тврђава) налази се на десној обали Саве. У саставу Београда су Нови Београд и Земун који су на левој обали реке Саве, па тиме и у средњој Европи. Град лежи на ушћу Саве у Дунав. Урбанизована површина града износи 359,92 квадратних километара. Београд се налази на раскрсници западне и источне европске културе.[7]1000 Велико ратно острво је ада на Дунаву, лоцирана у општини Земун. Налази се на ушћу Саве у Дунав. Због великог броја различитих птичијих врста острво је заштићено као природни резерват. На северу острва се налази плажа Лидо. Клима[уреди] Београд има умерену континенталну климу. Просечна годишња температура је 12,3 °C, док је најтоплији месец јул, са просечном температуром од 21,8 °C, а најхладнији јануар са просечном температуром од 0,6 °C. Београд у просеку има око 25 дана у години са температуром преко 30 °C. Просечна годишња количина падавина је око 680 милиметара. Годишње Београд има око 2.025 сунчаних сати, са јулом и августом као најсунчанијим, и децембром и јануаром као најмрачнијим данима, са тек 2—2,3 сунчана сата дневно.[8] (68,5) (73,6) (84) (89,8) (93,4) (96,3) (104,4) (101,7) (98,6) (84,7) (83,1) (72,7) (104,4) (38,3) (43,5) (53,4) (63,5) (72,5) (77,5) (81,1) (81,1) (74,7) (64,6) (51,8) (41,5) (62,1) (27,9) (31,6) (37,9) (46) (53,8) (59) (61,3) (61) (55,4) (46,9) (39,2) (31,6) (46) (−5,8) (4,3) (9,7) (28,6) (34,9) (40,3) (48,7) (44,1) (33,1) (27,3) (17,6) (4,8) (−5,8) (19,41) (17,48) (19,49) (23,15) (27,83) (35,59) (26,18) (20,16) (20,24) (15,87) (21,38) (22,64) (269,41) Историја[уреди] У строгом центру Београда, испод данашњ 1000 Палате Албанија, пронађени су током њене градње 1938. године скелети неандерталца који је погинуо у борби са мамутом чији је скелет нађен у близини[9], што говори о насељености простора данашњег Београда још у праисторијско доба. Касније се на простору Балкана, пре око 7.000 година, развила Винчанска култура, па се њени остаци могу пронаћи и у околини Београда код истоименог насеља, по коме је цела култура добила име.[1] Насељен у трећем веку п. н. е. од Келта, тај простор убрзо прелази у руке Римљана и постаје насеобина Сингидунум.[2] За владавине цара Диоклецијана, током прогона хришћана, у Сингидунуму се помињу први хришћански мученици.[10] Једни од најстаријих по имену познатих хришћанских страдалника у овом граду су Ермил и Стратоник. Поделом римског царства остаје под контролом Визант 1000 ије. Средњи век[уреди] Сингидунум су освајали многи освајачи, попут Хуна, Сармата, Острогота и Авара — пре доласка Словена око 630. године нове ере. Први записи о словенском имену Београд датирају из 878. године (словенски облик Бјелград), за време владавине Првог бугарског царства, упућујући на утисак тврђаве сачињене од белог камена посматране са стране реке и панонске равнице. Град је остао предмет размирица између Византије, Мађарске и Бугарске наредна четири века.[11] Град коначно прелази под власт Срба као део Срема 1284. године. Први српски краљ који је владао Београдом био је Стефан Драгутин (1276—1282), владар Краљевине доњег Срема (Мачве), ког је добио на поклон од свог таста, мађарског краља Ладислава IV.[12] Након великих губитака у Косовском боју 1389. године, Српско царство почиње да се распада и његови јужни делови великом брзином прелазе у руке Турака Османлија.[13] Ипак, север је дуго одолевао. Српски деспот Стефан Лазаревић добио је Београд од угарског и римског краља Жигмунда Луксембуршког након што је постао његов вазал. Године 1405. Стефан Лазаревић је прогласио Београд својом престоницом. У наредном периоду Београд је доживео велики успон. Поновно су утврђене старе зидине града заједно са замковима, а цркве и тврђаве су обновљене, што је помогло да град одолева навалама Турака чак 70 година. У ово време Београд је постао уточиште многим балканским народима који су бежали од власти Османлија. Верује се да је број становника тада достизао и 40.000—50.000. Током владавине Ђурађа Бранковића већи део деспотства доспева под турску власт, међутим, Београд долази под заштиту мађарских краљева.[12] Турци су желели да покоре Београд јер им је представљао препреку у даљем напредовању ка средњој Европи. Напали су 1456. када се одиграла чувена Опсада Београда, где је хришћанска војска под вођством Сибињанин Јанка успешно одбранила град од турског напада.[14] Османско царство[уреди] Војска под вођством Сулејмана Величанственог 28. августа 1521. је освојила Београд од Мађара, што је означило пад града под Османско царство. Турци Османлије након тога насељавају срушен и спаљен град, постепено га претварајући у китњасти оријентални град, чија је панорама са многобројним мунарама издалека одушевљавала многе европске путнике тог доба.[15] Око 1571. 1000 године у Београду је било 27 насеља - (махала). Град је 1594. захватила велика српска побуна (Банатска побуна) коју су Турци успели да угуше. Спаљене су многе цркве, реликвије и мошти Светог Саве на Врачару, због чега је ово место касније одабрано за градњу Храма Светог Саве.[16] Следећих деценија град је био миран, а био је и важно седиште округа (Смедеревског санџака, познатог и као Београдски пашалук), повезано са Истанбулом Цариградским друмом. Привукао је многе трговце и становнике — Турке, Јермене, Грке, Роме и остале. Према османлијском путописцу Евлији Челебији, који је боравио у Београду 1660. године, Београд је тада имао око 98.000 становника, од којих су 77.000 били Муслимани.[15] Постао је више од обичног града, са исламском архитектуром, јавним купатилима и многим новим џамијама.[17] Београд је већ концем XVI века по својој лепоти и величини умногоме надмашивао Будим, Софију, Сарајево, Скопље и многе друге градове европског дела Османског царства.[15] Према Евлији Челебији, 1660. године у граду је било чак седамнаест дервишких текија у којима су се изучавала дела великих суфијских мислилаца.[18] Највећом и најлепшом џамијом Београда сматрана је Батал џамија, коју су путописци упоређивали са Аја Софијом.[19] Данас је једина преостала Бајракли џамија на Дорћолу. Београд је три пута од Турака освајала Аустрија (1688—1690, 1717—1739, 1789—1791), а Османлије су га поново заузимале, уз велика разарања.[17] Београд постаје „Дар-ул-џиха 1000 д” – Тврђава Џихада, како су га Османлије тада називале.[15] Током овог периода, град су захватиле две велике сеобе Срба, у којима су се стотине хиљада Срба, предвођених патријарсима, повлачиле заједно са Аустријанцима у Хабзбуршко царство 1690. и 1737—39, где су се населили у данашњој Војводини и Славонији. Након турског пораза под Бечом, септембра 1688. године Аустријанци су заузели Београд. Османлије су успеле накратко да поврате Београд 1690—1717. Војска Аустријског царства под заповедништвом надвојводе Еугена Савојског по други пут је освојила Београд 1717. После победе над аустријском војском 1739. године код Гроцке, Османлије су поново загосподариле Београдом, и њиме владале наредних 50 година (1739—1789). У Првом српском устанку устаници су ослободили Београд 1806. године.[15] Устаници су држали град од 8. јануара 1806. до 1813, када су га поново заузеле Османлије.[20] Краљевина Србија[ур 1000 ди] Од 1817. Београд је био престоница Кнежевине Србије (сем у периоду од 1818—1841, када је Крагујевац био главни град). Престоницу из Крагујевца у Београд је преместио кнез Михаило Обреновић. Кад је Србија стекла потпуну независност 1878. и постала Краљевина Србија, Београд је опет постао кључни град на Балкану који се веома брзо развијао.[20][21] Међутим, упркос изградњи железничке пруге до Ниша, укупни услови у Србији били су као и у осталим претежно пољопривредним земљама, а Београд је 1900. имао само 69.100 становника.[тражи се извор од 01. 2016.] Убрзо, 1905. број становника се повећава на преко 80.000, а на почетку Првог светског рата 1914. и до 100.000, не рачунајући Земун који је тада припадао Аустроугарској.[22] Након Првог светског рата и окупације аустроугарских и немачких трупа, Београд је доживео брз развој и значајну модернизацију као престоница нове Краљевине Југославије. Мало је позната чињеница да је Београд тада имао један од првих будистичких храмова у Европи.[23] Током двадесетих и тридесетих година XX века, број становника се попео на 239.000 до 1931. заједно са западним предграђем Земуном, које је раније било у Аустроугарској. До 1940. број становника је био око 320.000. Прираштај становништва између 1921. и 1948. је износио приближно 4,08 % годишње.[24] Други светски рат[уреди] Југославија је 25. марта 1941. потписала Тројни пакт и придружила се силама Осовине. Због овога је 27. марта уследио масовни протест у Београду и државни удар. Град је 6. и 7. априла тешко бомбардовао Луфтвафе и усмртио 2.274 људи. У бомбардовању је запаљена и изгорела Народна библиотека Србије, где су настрадале хиљаде књига и средњовековних рукописа[25]. Југославију су напале немачке, италијанске, мађарске и бугарске снаге, уз помоћ Албанаца и Хрвата. Након капитулације Краљевине Југославије, сремска предграђа Београда (Земун) су ушла у састав Независне Државе Хрватске, нацистичке марионетске државе. У Београду и централној Србији нацисти су подржали формирање владе Милана Недића.[26] Београдски Срби, Јевреји, Роми, комунисти и други антифашисти одведени су у логоре Сајмиште и Бањица, кроз које је у току рата прошло око 125.000 логораша. Јеврејска заједница је од 1643. живела у четврти Дорћол поред Дунава. Пре рата ту их је било 10.400. Окупацију је преживело свега око 10% њих. На Сајмишту је страдало око 40.000 Срба и 7-8.000 Јевреја.[27] На Бањици је убијено око 4.200 људи. Ликвидације су вршили немачки окупатори, док су логораше углавном хапсили српски квислинзи, који су чинили и администрацију Бањичког логора.[28] Град су бомбардовали и савезници 16. и 17. априла 1944. године. Тада је погинуло 1.600 људи[25]. Борбе за ослобођење града су почеле 13. и 14. октобра, а град је коначно ослобођен 20. октобра 1944. Ослободили 1000 су га заједничким снагама партизани и Црвена армија. Губици партизана су били око 1.000 бораца, а Црвене армије око 2.000. У току целог рата Београд је изгубио око 50.000 људи и претрпео тешка разарања[25]. СФР Југославија[уреди] У послератном периоду Београд се развијао као главни град нове Југославије и убрзо израстао у велики индустријски центар.[29] Године 1951. је почела изградња Новог Београда са друге стране реке Саве, где су се до тада налазиле само мочваре и трска. Град су, бар у почетку, градиле добровољне омлади 1000 нске радне бригаде. Године 1961, поводом мучког убиства Патриса Лумумбе (јануар 1961), у Београду су одржане жестоке демонстрације, са више повређених. Том приликом је извршен и упад у белгијску амбасаду. Прва конференција несврстаних одржана је у Београду 1961. године. Београд је био и поприште великих студентских демонстрација 1968. Марта 1972. Београд је био центар последње епидемије великих богиња у Европи. Епидемија, која је укључивала присилне карантине и масовне вакцинације, окончана је крајем маја.[30] У мају 1980. умро је и доживотни председник СФРЈ, Јосип Броз Тито. Поред готово свих водећих светских државника, сахрани је присуствовало и око 700.000 грађана. Скорашња историја[уреди] Дана 9. марта 1991. у Београду су одржане велике демонстрације, предвођене Вуком Драшковићем, против режима Слободана Милошевића. Том приликом су погинуле две особе, седамнаестогодишњи средњошколац Бранивоје Милиновић и полицајац Недељко Косовић, 203 људи је повређено, а 108 ухапшено.[31] Према разним медијским изворима, на улицама тог дана је било између 100.000 и 150.000 људи. Касније у току дана на улице су изведени тенкови у циљу успостављања мира. Након непризнавања резултата локалних избора 1996, опозиција је у Београду организовала свакодневне грађанске и студентске протесте против Милошевићеве владавине у периоду између новембра 1996. и фебруара 1997.[32] После попуштања режима и признавања резултата избора Зоран Ђинђић постаје градоначелник Београда. НАТО бомбардовање 1999. проузроковало је значајну штету градској инфраструктури. Међу погођеним објектима биле су и зграде неколико министарстава, зграда РТС у којој је погинуло 16 запослених, неколико болница, хотел „Југ 1000 ославија”, некадашња зграда Централног комитета, телевизијски торањ на Авали, као и кинеска амбасада на Новом Београду.[33] Након избора 24. септембра 2000. године, Београд је постао поприште масовних демонстрација са 800.000 по полицијским проценама, а по другим изворима и до 1.000.000 учесника, које су довеле до коначног пада Милошевића са власти.[34][35] Локална самоуправа[уреди] Београд има статус посебне територијалне јединице у Републици Србији, са својим посебним органима локалне самоуправе.[29] Скупштина града[уреди] Скупштина града Београда је представнички орган који врши основне функције локалне власти утврђене законом и Статутом града. Скупштина има 110 одборника који се бирају на локалним изборима, на четири године. Скупштина града састаје се по потреби, а најмање једном у три месеца. Градоначелник[уреди] Градоначелник Београда представља и заступа Град и обавља извршну функцију у Граду Београду. Градоначелник се бира истовремено кад и одборници за Скупштину града непосредним тајним гласањем на четири године. Градоначелник не може бити одборник Скупштине града, нити обављати другу јавну функцију. Градоначелник Београда, изабран на изборима 2014. године је Синиша Мали. Градско веће[уреди] Градско веће је орган Града Београда који усклађује остваривање функција Градоначелника и Скупштине града и врши контролно-надзорну функцију над радом Градске управе. Градско веће чине Градоначелник, заменик градоначелника и 9 чланова. Чланове Градског већа бира Скупштина града, на предлог Градоначелника, на четири године. Градска управа[уреди] Градска управа обавља управне послове у оквиру права и дужно 1000 ти Града Београда и одређене стручне послове за потребе Скупштине града, Градоначелника и Градског већа. Начелник Градске управе, кога поставља Скупштина града на предлог Градоначелника, руководи радом Градске управе. Начелник Градске управе може имати заменика који се поставља и разрешава на исти начин као начелник. Градске општине[уреди] Градска општина је део територије Града Београда у којој се врше одређени послови локалне самоуправе утврђени Статутом града. Грађани учествују у вршењу послова градске општине преко изабраних одборника у скупштини градске општине, путем грађанске иницијативе, збора грађана и референдума, у складу са Уставом, законом, Статутом града и актима градске општине. Већина општина се налазе јужно од Дунава и Саве, у Шумадијском региону. Три општине (Земун, Нови Београд и Сурчин) се налазе са северне стране Саве, у Срему, док се општина Палилула налази на обе стране Дунава, у Шумадији и Банату. - Списак београдских општина: Подручје насеља Београд, ужег и урбанизованог дела укупне површине 360 km2, обухвата следеће градске општине: цео Врачар, Звездару, Савски венац, Стари град, Раковицу и Нови Београд и делове Вождовца, Земуна, Палилуле и Чукарице. Демографија[уреди] Према попису становништва из 2011. године Београд има 1.659.440 становника. Према етничким групама, становници Београда су се изјаснили као Срби (1.505.448), Југословени (8.061), Црногорци (9.902), Роми (27.325), Хрвати (7.752), Македонци (6.970) и Муслимани (3.996).[4] Иако постоји неколико религиозних заједница у Београду, тај склоп је релативно хомоген. Православна заједница је далеко најбројнија са 1.429.170 верника. Такође има 20.366 муслимана и 16.305 католика. До нацистичке окупације 1941. и велике емиграције Јевреја у Израел постојала је и велика јеврејска заједница, али је њихов број данас опао на 415. У Београду такође има и 3.796 протестаната.[тражи се извор од 03. 2016.] Поред рођених Београђана, град је дом и великог броја Срба са простора целе бивше Југославије, који су у град дошли било у потрази за бољим животом, било бежећи од рата и етничког чишћења.[36] Незванично, узимајући у обзир велики број српских избеглица из Хрватске, Босне и Херцеговине као и протераних лица са Косова, студената и људи пописаних у местима њихових сталних пребивалишта, број становника Београда потенцијално прелази 2 милиона. У Београду такође живе и многи припадници других народа и народности бивше СФРЈ, што је у великој мери производ његовог некадашњег статуса главног града мултиетничке Југославије.[4] Такође је процењено да у Београду живи и неколико хиљада Кинеза, који су у град почели да се досељавају средином деведесетих година XX века. Новобеоградски блок 70 је међу Београђанима познат и као Кинеска четврт.[37] Београд је дом и извесном броју Арапа који су дошли седамдесетих и осамдесетих година XX века као студенти, али су се трајно населили и засновали породице. Већина Арапа који живе у Београду су пореклом из Сирије, Јордана и Ирака. Привреда[уреди] Београд је економски најразвијенији део Србије. Више од 30 % БДП у Србији долази из Београда, који даје више од 30 % радне снаге у Србији. Током ff6 еведесетих година XX века, град је био под санкцијама Уједињених нација, као и цела тадашња СР Југославија. Хиперинфлација југословенског динара је такође десетковала привреду града. Привреда града се опоравља расте брзо од 2000. године, након пада режима Слободана Милошевића и укидања санкција УН. Седиште Народне банке Србије је у Београду. Главне компаније у Београду, између осталих су: Ер Србија, Телеком Србија, Теленор Србија, Делта Холдинг, и многе друге. Са 6.924 компаније, Београд је, уз велики раст и један од главних IT центара у овом делу Европе. Један од Мајкрософтових развојних центара се налази у Београду, а у време оснивања је био пети центар те врсте на свету.[38] Многе светске компаније бирају Београд као регионални или европски центар, као што су Asus[39], Intel[40], Dell[41], NCR Corporation[42], Cisco Systems, SAP AG, Acer, Imtel Computers, Hewlett-Packard, Huawei, Microsoft, итд. Град има прворазредни саобраћајни значај, као железничко и друмско чвориште (паневропски коридор 10). Као град на ушћу двеју река, Београд је и важно међународно речно пристаниште (паневропски коридор 7), а ту је и међународни аеродром „Никола Тесла”. Београд је такође значајан телекомуникациони центар за фиксну и мобилну телефонију и интернет. У њему су развијени значајни привредни и пољопривредни капацитети, посебно металска, металопрерађивачка и електронска индустрија, затим трговина и банкарство. На ширем подручју Београда, Смедерева и Панчева, на обалама Дунава, лоцирана је слободна трговинска зона на површини од 2.000 m2. Септембра 2006. просечан доходак у Београду је износио 40.891 динар, што је највиши просечни доходак у Србији. Просечна нето плата износила је 27.998 динара.[тражи се извор од 05. 2013.] Култура[уреди] Београд је домаћин многим културним манифестацијама, укључујући ФЕСТ (Међународни филмски фестивал), БИТЕФ (Београдски интернационални театарски фестивал), БЕЛЕФ (Београдски летњи фестивал), БЕМУС (Београдске музичке свечаности), Београдски сајам књига, и Београдски фестивал пива.[43] Добитник Нобелове награде Иво Андрић је написао своја најпознатија дела: „На Дрини ћуприја” и „Проклета авлија” у Призренској улици у Београду. Остали истакнути српски књижевници који су живели и радили у Београду су: Бранислав Нушић, Милош Црњански, Борислав Пекић, Милорад Павић, Меша Селимовић и многи други.[44][45][46] Већина српске филмске индустрије се налази у Београду, а један од најпознатијих филмова снимљених овде је и филм Емира Кустурице из 1995, добитник Златне палме на Канском фестивалу — Подземље. Град је био један од главних центара југослов 1000 нског „новог таласа”: ВИС Идоли, Екатарина Велика и Шарло Акробата музички бендови који су сви из Београда. Остали познати београдски рок уметници: Рибља чорба, Бајага и инструктори и остали. Током деведесетих, град је био главни центар (у бившој Југославији) музичког жанра турбофолк. Данас је центар српске хип хоп сцене, са извођачима као што су Београдски Синдикат, Шкабо, Марчело и многи други.[47] Београд такође има много позоришта, а најпознатији међу њима су Београдско народно позориште, Југословенско драмско позориште, Звездара театар, и Атеље 212. У Београду се налази и Српска академија наука и уметности, Народна библиотека Србије и Историјски архив Београд 1000 а. Музеји[уреди] Најпознатији музеј у Београду је Народни музеј, основан 1844. године. Садржи колекције више од 400.000 изложбених материјала, укључујући многа страна ремек-дела. Познато Мирослављево јеванђеље се налази у овом музеју. Војни музеј је нарочито популаран за стране туристе, највише због делова „невидљивог” (стелт) авиона F-117 ког је југословенска противваздушна одбрана оборила у току НАТО бомбардовања 1999. У музеју се такође налази још преко 25.000 осталих изложбених предмета од којих неки датирају из римског периода.[48] Сличан музеј је Музеј југословенског ваздухопловства који има више од 200 авиона, од којих су 50 стална поставка. Неколико авиона у Музеју су једини „преживели” примерци тог типа, као нпр. Фијат G.50. Музеј излаже и неке делове оборених америчких и НАТО авиона. Етнографски музеј, основан 1901, садржи више од 150.000 предмета руралне и урбане културе Балкана, тачније држава бивше Југославије.[49] Музеј савремене уметности садржи колекцију са око 8.540 примерака уметничких дела из Југославије од 1900. године[50] Музеј Николе Тесле, основан 1952. године, чува личне ствари Николе Тесле, научника по коме је јединица Тесла добила име. Музеј чува око 160.000 оригиналних докумената и око 5.700 осталих предмета.[51] Још један од већих београдских музеја је Музеј Вука и Доситеја, који садржи експонате који говоре о животу, делу и завештању Вука Стефановића Караџића и Доситеја Обрадовића, реформатора српског књижевног језика из XIX века који су такође уједно и били први министри српског образовања.[52] У Београду такође постоји и Музеј афричке уметности, основан у време социјалистичке солидарности са неразвијеним нацијама Трећег света. Образовање[уреди] Београд има три државна универзитета и више приватних институција за више и високо образовање. Београдски универзитет води порекло од Велике школе, основане 1808.[53] Први српски универзитет формално је основан 27. фебруара 1905. Више од 70.000 студената студира на Београдском универзитету на укупно 31 факултету. Поред факултета, универзитет је сачињен и од Универзитетске библиотеке „Светозар Марковић”, научно истраживачких института и центара, од којих су најпознатији Институт за нуклеарне науке Винча, Електротехнички институт Никола Тесла, Институт Михајло Пупин... Дана 21. маја 1973. године, уметничке академије прерасле су у факултете уметности, а Уметничка академија постала је Универзитет уметности, други самостални београдски универзитет.[тражи се извор од 01. 2016. ] Од 2011. године постоји и Универзитет одбране, који у свом саставу има два факултета, војну и војномедицинску академију.[54] Науно-истраживачке институције Војске Србије које се налазе у Београду су Војногеографски институт, Ваздухопловномедицински институт и Војнотехнички институт Београд (некада Ваздухопловнотехнички институт). У Београду постоји 195 основних и 85 средњих школа. Од основних, постоји 162 редовних, 14 специјалних, 15 уметничких и четири школе за основно образовање одраслих. Средњошколски систем обухвата 51 стручну, 21 гимназију, 8 уметничких и пет специјалних школа. 230.000 уписаних ученика учи 22.000 запослених у преко 500 објеката, који покривају око 1.100.000 m2.[55] Ноћни живот[уреди] Београд има репутацију престонице која нуди свакодневни, живописан ноћни живот, са мноштвом клубова отворених до свитања широм града. Најпрепознатљивији су клубови смештени на сплавовима дуж обала Саве и Дунава.[56] Викенд-посетиоци, посебно они из Македоније , Босне и Херцеговине, Хрватске и Словеније, сматрају Београд већом метрополом од својих престоница због пријатељске атмосфере, сјајних клубова и барова, пића, непостојања језичке баријере, као и либералне регулативе везане за ноћни живот. Позната места за љубитеље алтернативне музике, односно културе која не потпада под мејнстрим, били су афирмисани клубови као што су Академија (Клуб студената на ФЛУ), смештена у подруму Факултета ликовних уметности и КСТ (Клуб студената технике), смештен у подруму зграде Техничких факултета.[57] Једно од најпознатијих места за алтернативне културне догађаје у граду је СКЦ (Студентски културни центар), који се налази преко пута Београђанке, једне од најзнаменитијих грађевина Београда. Концерти бројних домаћих и познатих страних група се често одржавају у СКЦ-у, као и уметничке изложбе и јавне дебате и дискусије. Они који су наклоњени традиционалнијем српском ноћном животу, а љубитељи су староградске музике, типичне за северне крајеве Србије, могу да се одлуче за вече у Скадарлији, старој боемској четврти града где су се окупљали песници и уметници крајем XIX и почетком XX века. У Скадарској улици и околини налазе се неки од најстаријих београдских ресторана. На једном крају четврти налази се некадашња најстарија београдска пивара, основана у првој половини XIX века. Спорт[уреди] У Београду постоји око хиљаду спортских објеката, од којих многи својим капацитетом задовољавају потребе великих и готово свих врста спортских догађаја.[58] Београд је био домаћин многим битним спортским догађајима у б 1000 лиској прошлости, као што су Европско првенство у фудбалу 1976., Европско првенство у кошарци 2005., Европско првенство у одбојци 2005., Европско првенство у ватерполу 2006., Европски олимпијски фестивал младих 2007, Летња универзијада 2009., Европско првенство у рукомету 2012., Светско првенство у рукомету 2013.и Европско првенство у ваерполу 2016. Београд се два пута неуспешно кандидовао за Летње олимпијске игре и то за Олимпијаду 1992., када је испао у трећем кругу гласања Међународног олимпијског комитета 1000 a> (тада су се игре одржале у Барселони), и Летње олимпијске игре 1996., када је град домаћин била Атланта.[59] Београд је дом два највећа и најуспешнија спортска друштва у Србији, Партизана и Црвене звезде. Два највећа фудбалска стадиона у Београду су Маракана (стадион „Црвене звезде”) и Стадион ЈНА (стадион „Партизана”).[60] Београдска арена се користи за кошаркашке и одбојкашке утакмице, заједно са Халом Пионир.[61], док се Спортски центар „Ташмајдан” користи за ватерполо утакмице. Ада Циганлија је бивше острво на реци Сави и највећи београдски спортско-рекреативни комплекс. Након његовог повезивања с обалом, направљено је вештачко језеро. Једна је од најпознатијих дестинација за Београђане током врелог лета. Ада Циганлија има 7 километара дугу плажу и објекте за разне спортове укључујући голф, рагби, фудбал, кошарку, одбојку, бејзбол и тенис. Екстремни спортови с 1000 у такође доступни, као што су банџи џампинг, скијање на води и пејнтбал. На острву се налазе и стазе за вожњу бицикла, шетњу и џогирање. Туризам[уреди] Од 2000. године, упоредо са обнављањем дипломатских односа Србије са западном Европом и Америком, у Београду се примећује повратак страних туриста одсутних још од ратова из деведесетих година. Историјски делови и зграде Београда су највеће градске туристичке атракције. Оне укључују Скадарлију, Народни музеј, Народно позориште, Земун, Трг Николе Пашића, Милошев конак, Конак кнегиње Љубице, Теразије, Студентски трг, Калемегдан, Кнез Михаилову улицу, Дом Народне скупштине, Храм Светог Саве и Стари двор. Поред овога, постоје многи паркови, споменици, музеји, кафићи, ресторани и продавнице и то са обе стране реке Саве. Маузолеј Јосипа Броза Тита, назван Кућа цвећа, паркови, Ада Циганлија, Топчидер и Кошутњак који се налазе у близини су такође популарни, посебно посетиоцима из бивше Југославије. У последње време број младих посетилаца се веома увећао, нарочито оних из Хрватске, Словеније и Босне и Херцеговине који уживају у ноћном животу града. Медији[уреди] Београд је најзначајнији медијски центар у Србији. У Београду је седиште Радио телевизије Србије — РТС, јавног медијског сервиса, који има два ТВ програма, пет радио програма и музичку издавачку кућу ПГП РТС. Од комерцијалних медијских организација популарне су РТВ Пинк, као и Б92 која има своју телевизијску и радио станицу, издавачку дел ff6 тност и један од најпосећенијих Интернет сајтова у Србији.[62] Остале телевизијске станице у Београду су Прва српска телевизија, Happy TV, Студио Б, а постоје и многи специјализовани канали као што су СОС (спорт), Метрополис (музика), Арт ТВ (уметност), Синеманија (филмови) и ТВ Ултра (дечји програми). Најпознатије радио-станице у Београду су: Радио Београд 202, Радио Новости, Радио Носталгија, Радио Топ ФМ, Радио С 1,2,3,4 и Радио Студио Б. Дневне новине са седиштем у Београду су: Политика, Вечерње новости, Блиц, Данас, Спорт, Спортски журнал, Вести, Информер, Грађански лист, Ало, Курир. Бесплатне дневне новине 24 сата[63] су основане у јесен 2006. године. Најзначајнији недељни листови су: НИН, Време, Стандард и Европа. Такође, у Београду ради и неколико новинских агенција: Танјуг, ФоНет, Бета и Тикер. Архитектура[уреди] У различитим деловима града архитектура варира од типично централноевропског стила (Земун), преко извесног броја зграда у турском стилу лоцираних у старим деловима града, до најсавременије архитектуре Новог Београда. Архитектура XIX века је доста утицала на архитектонске трендове у Србији, па и у Београду. Нарочито је видљив утицај аустроугарске архитектуре XIX века. Под социјализмом, већина кућа је грађена брзо и јефтино, што је довело до бруталистичке архитектуре блокова Новог Београда подигнутих у првим деценијама након Другог светског рата. Саобраћај[уреди] У целини гледано, саобраћај у Београду је конфузан. Београд има само један ауто-пут у правцу исток-запад (који преко моста Газела повезује Нови Београд са старим делом града), док нема ни једну брзу саобраћајницу у правцу север-југ. Постојећи мостови су недовољни и са малом пропусном моћи (посебно стари мост на Сави). Београдски јавни превоз је заснован на аутобуском (141 линија), трамвајском (11 линија) и тролејбуском (7 линија) саобраћају. Градски аутобуски, трамвајски и тролејбуски саобраћај обавља Градско саобраћајно предузеће. На појединим линијама саобраћају и приватни превозници. Београдска приградска насеља повезује аутопревозник „Ласта”. Београд поседује градску железницу БГ:Воз, која са 9 електромоторних гарнитура РВР 412 саобраћа на линији Батајница — Панчевачки Мост. У плану је продужетак ове линије до Овче, што ће бити остварено након постављања двоколосечне пруге преко Панчевачког моста. Такође је у плану увођење друге линије на релацији Прокоп— 1000 Ресник. Београдски метро, који се планира још од 1950, предвиђао је у првој фази две линије и у перспективи мрежу од девет линија градског и регионалног метроа, али није се никада почело са изградњом. Од 2003. предвиђен је лаки шински систем, који је требало да буде изграђен до 2008;[тражи се извор од 01. 2016.] његова изградња такође није отпочела. Тренутно железничка пруга и даље пролази поред Саве, а многобројни индустријски колосеци заузимају вредно грађевинско земљиште. Градска Главна железничка страница повезује Београд са осталим европским престоницама, као и са много других градова у Србији, а у изградњи је станица Прокоп, која ће у будућности преузети улогу главног чворишта. Нажалост, станица Прокоп доста је удаљена од главне аутобуске станице, што ће у будућности отежавати путнички саобраћај. Магистралним и ауто-путевима Београд је повезан са Новим Садом и мађарском границом код Суботице на северу, Нишом на југу (и даље ка Бугарској на југоистоку), као и хрватском границом (и даље Загребом) на западу. Београдски аеродром „Никола Тесла”, међународног карактера, налази се у близини Сурчина на 18 километара од Београда. На аеродрому се налази 18 канцеларија страних авио-компанија и неколико рентакар компанија. Број путника од 2000. до 2004. достигао је број од 2 милиона. Нажалост, аеродром није повезан лаким железничким саобраћајем са центром града и на аеродрому не постоји ни један хотел. Између центра града и аеродрома саобраћа аутобус сваких пола сата. На аеродрому постоји линијски такси саобраћај по фиксној цени до одређених зона града и ширег подручја, али и тзв. дивљи, тј. нерегуларан.[64] Спортски аеродром „13. мај” налази се на левој страни ауто-пута Београд — Нови Сад, гледано из смера Београда, паралелно са пругом, у насељу Земун Поље. Пошто се град налази на ушћу две главне реке, Дунава и Саве, Београд има неколико мостова — два главна су Бранков мост и Газела и оба повезују центар града са Новим Београдом. Првог дана 2012. године за саобраћај је отворен Мост на Ади, који је први мост саграђен у Београду у последњих 30 година. Најдужи мост је Панчевачки мост, који повезује Београд са Банатом. Током 2011. започета је изградња још једног моста преко Дунава. 1. децембра 2014. године пуштен је у рад новоизграђени мост Земун—Борча. Име моста је Михајло Пупин. Ово је први мост изграђен на реци Дунав у 1000 еограду после више од 40 година. Лука Београд се налази на Дунаву и намењена је првенствено промету роба, док је пристаниште на Сави намењено туристичким бродовима. Знаменитости[уреди] Међу страним и домаћим туристима најпознатије знаменитости Београда су: - Авала (излетиште), - Калемегдан - Стари двор - Храм Светог Саве - Спомен црква у Лазаревцу - Београђанка - Центар Сава - Кућа цвећа (маузо 1000 леј) Јосипа Броза Тита - Винча — Бело брдо - Скадарлија Имена кроз историју[уреди] Међународна сарадња[уреди] Београд је побратимљен са следећим градовима:[66] - Ковентри (УК, Енглеска) — град близанац од 1957. - Тел Авив (Израел) — град побратим од 1990. - Беч (Аустрија, Беч) — град побратим од 2003. - Чикаго (САД, Илиноис) — град побратим од јуна 2005. - Лахор (Пакистан, Панџаб) — град побратим од јуна 2007. - Крф (Грчка) — град побратим од фебруара 2010.[67] - Љубљана (Словенија) — град побратим од новембра 2010.[68] - Скопље (Македонија) — град побратим од марта 2012. Остале форме сарадње и градског пријатељства сличне братимљењу: - Атина (Грчка) — Споразум о пријатељству и сарадњи, новембар 1966. - Рим (Италија) — Споразум о пријатељству и сарадњи, октобар 1971. - Берлин (Немачка, Берлин) — Споразум о пријатељству и сарадњи, новембар 1978. - Пекинг (Кина) — Споразум о сарадњи, октобар 1980. - Милано (Италија) — Меморандум о споразуму, програм „Град до града”, новембар 2000. - Мадрид (Шпанија) — Споразум о сарадњи, мај 2001. - Кијев (Украјина) — Споразум о сарадњи, мај 2002. - Москва (Русија, Москва) — Програм о сарадњи 2003/2004, децембар 2002. - Загреб (Хрватска) — Писмо о намерама, октобар 2003. (потписан заједно са Љубљаном) - Љубљана (Словенија) — Писмо о намерама, октобар 2003. (потписан заједно са Загребом) - Бања Лука (БиХ, Република Српска) — Споразум о сарадњи, 2005. - Абу Даби (УАЕ, Абу Даби) — Споразум о сарадњи, програм „Ер Србија”, 2013. - Абу Даби (УАЕ, Абу Даби) — Споразум о сарадњи, пројекат „Београд на води”, 2014. Награде[уреди] Град Београд је примио разне домаће и међународне ордене и признања, укључујући Медаљу части, Ратни крст, Карађорђеву звезду са мачевима, и Орден народног хероја Југославије.[69] Дана 13. марта 2006. часопис „Фајненшел тајмс” из Лондона наградио је Београд титулом „Град будућности јужне Европе”.[70] Београд у видео играма[уреди] Београд се појављује и у популарној рачунарској видео-игри Battlefield 2142. коју прави EA Games. Терен на коме се игра је мапа Београда и представља Европску унију која се бори против пан-азијских јединица након великог футуристичког леденог доба. У игри Half-Life 2, зграда Народне скупштине Републике Србије је адаптирана у град Сити 17 у којем се одиграва радња ове игре. Зграда се у игри зове Овервоч нексус. Такође, споменик кнезу Михаилу Обреновићу се појављује у истој игри. У популарној стратешкој игри и франшизи игре „Commandos”, Београд се појављује током једне мисије и нацистичког бомбардовања града. Види још[уреди] - Белгрејд - Белгород - Биоград на Мору - Београд 2020, кандидатура града Београда за Европску престоницу културе 2020. - Почасни грађани Београда - Хронологија историје Београда Референце[уреди] - ↑ 1,0 1,1 Тасић (1990). стр. pp.. - ↑ 2,0 2,1 „Град Београд — Историја (Антички период)”. Beograd.org.rs. 5. 10. 2000. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Историја (Важне године у историји града)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ 4,0 4,1 4,2 „Град Београд — Чињенице (Становништво)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Градска власт”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Градске општине”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Географска позиција Београда”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Клима”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Зоран Љ. Николић и др. Видоје Д. Голубовић, „Београд испод Београда” (4. допуњено издање), Београд. 2004. ISBN 978-86-355-0632-6. - ↑ „{Servia, Catholic Encyclopedia}”. Newadvent.org. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Историја (Византија)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ 12,0 12,1 „Град Београд — Историја (Средњовековни српски Београд)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Енциклопедија Британика: Бој на Косову”. Britannica.com. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Османско-мађарски ратови: Опсада Београда 1456, Том Р. Ковач (Historynet.com)”. Historynet.com. Приступљено 1000 20. 9. 2011. - ↑ 15,0 15,1 15,2 15,3 15,4 „Abdulah Talundžić, Džamije u Beogradu”. Most.ba. 7. 7. 2004. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Духовни смисао Храма Светог Саве на Врачару — Амфилохије Радовић, Епископ банатски - ↑ 17,0 17,1 „Град Београд — Историја (Турска и аустријска владавина)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Evlija Čelebija, Putopis – odlomci o jugoslovenskim zemljama I, prev. H. Šabanović, Svjetlost, Sarajevo, (1957). стр. 99. - ↑ „Batal-džamija- najveća i najlepša građevina”. Arhiva.glas-javnosti.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ 20,0 20,1 „Град Београд — Историја (Ослобађање Београда)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Историја (Престоница Србије и Југославије)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Католичка енциклопедија — Београд и Смедерево (енглески) - ↑ Arash Bormanshinov: "Prvi budstički hram u Evropi"; Elista, Šambala, 5-6/, 1997. - ↑ Индустрија и урбани развој Београда 1000 — Драган Петровић (Индустрија, 2001; књ. 21, бр. 1—4. стр. 87—94). Приступљено 7. 5. 2013. - ↑ 25,0 25,1 25,2 (француски) Dušan T. Bataković, op. cit.. стр. 308 et 309 - ↑ (француски) Dušan T. Bataković, op. cit.. стр. 325 à 327 - ↑ „Sajmiste” (PDF). Shoah Resource Center, The International School for Holocaust Studies. - ↑ HOLOCAUST HISTORY MISAPPROPRIATED Mindstream: A Monthly Jewish Review November 1992. Volume XXXVIII No.8. - ↑ 29,0 29,1 29,2 src - ↑ „Bioterrorism: Civil Liberties Under Quarantine”. Npr.org. 23. 10. 2001. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Србија на митинзима (1990—1999)”. Vreme.com. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Историја (Године распада 1988—2000.)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — НАТО агресија”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Glenny, Misha. Can Serbia's new leaders overcome the legacy of Slobodan Milosevic?. Њујоркер, 30. октобар 2000. - ↑ „Град Београд — Историја (5. октобар 2000.)”. Beograd.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Refugee Serbs Assail Belgrade Government: Вашингтон пост, 22. јун 1999. - ↑ Кинеска четврт у Блоку 70, Време бр. 471, 15. јануар 2000. - ↑ „Microsoft Development Center Serbia”. Microsoft.com. 1. 4. 2011. Приступљено 15. 5. 2013. - ↑ „Asus otvorio regionalni centar u Beogradu:: emportal:: Ekonomske vesti iz Srbije”. Emportal.rs. Приступљено 16. 11. 2010. - ↑ „Centar kompanije 'Intel' za Balkan u Beogradu – Srbija deo 'Intel World Ahead Program'”. E kapija. Приступљено 7. 7. 2009. - ↑ Ana Vlahović, Beograd (25. 9. 2011). „Press Online :: Vesti dana — politika, skupstina, Srbija, Tadić, vlada, premijer :: Srbija centar IT industrije”. Pressonline.rs. Приступљено 12. 3. 2013. - ↑ ::: ekapija — NCR planira da udvostruči broj zaposlenih u Srbiji u 2014. ::: - ↑ „Град Београд — Култура и уметност (Културне манифестације)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Борислав Пекић — Биографија”. Rastko.rs. Приступљено 25. 1. 2013. - ↑ „Милош Црњански — Биографија”. Znanje.org. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Меша Селимовић — Биографија”. Xs4all.nl. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Балканмедија: Лиричар међу реперима”. Balkanmedia.com. 24. 11. 2008. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Музеји 4”. Beograd.org.rs. Архивирано из оригинала на датум 4. 10. 2011. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Музеји 3”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Музеји 2”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Музеј Николе Тесле — О Музеју”. Tesla-museum.org. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Музеји 1”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Универзитет у Београду — Правни факултет (Историјат)”. Ius.bg.ac.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Статут Универзитета одбране у Београду, Службени Војни лист, Број 24, 2011 - ↑ „Град Београд — Образовање и наука”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Београдски ноћни живот лежи на Дунаву: Deutsche Welle (немачки) - ↑ „Клуб студената технике — О нама”. Kst.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Спорт и рекреација”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Званична презентација Oлимпијског покрета (Атланта 1996)”. Olympic.org. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Спорт и рекреација (Стадиони)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Град Београд — Спорт и рекреација (Спортски центри и хале)”. Beograd.org.rs. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ „Б92 на 8.598. месту у свету”. B92.net. Приступљено 20. 9. 2011. - ↑ Медија центар: „Штампа”, приступ 18.4.2013 - ↑ Синиша Мали: Град решава проблем дивљих таксиста на Аеродрому „Никола Тесла” - ↑ Караџић, Вук Стефановић. Српски рјечник истолкован њемачким и латинским ријечма = Wolf Stephansohn's Serbisch-Deutsch-Lateinisches Wörterbuch = Lupi Stephani F. Lexicon Serbico-Germanico-Latinum, Беч (Wien, Viennae) : Gedruckt bei den P. P. Armeniern, (1818). стр. 31./32., лева колона (a). - ↑ Град Београд — Међународна сарадња, Приступљено 21. 4. 2013. - ↑ Б92: Братимљење Београда и Крфа, Приступљено 21. 4. 2013. - ↑ Bratimljenje Beograda i Ljubljane, Приступљено 21. 4. 2013. - ↑ Град Београд — Чињенице о Београду (примљене награде), Приступљено 21. 4. 2013. - ↑ Београд — Град будућности у јужној Европи, Приступљено 21. 4. 2013. Литература[уреди] - Поповић, Душан Ј. (1964). Београд кроз векове. Београд: Туристичка штампа. - Калић, Јованка (1967). Београд у средњем веку. Београд: Српска књижевна задруга. - Павић, Милорад (2000). Кратка историја Београда. Дерета. ISBN 978-86-7346-117-5. - Јасмина Тешановић: Дневник политичког идиота: Нормалан живот у Београду; Cleis Press. 2000. ISBN 978-1-57344-114-8. - Levinsohn, Florence Hamlish (1994). Belgrade: Among the Serbs. Ivan R. Dee. ISBN 978-1-56663-061-0. - Републички завод за статистику Републике Србије (2002). Национална или етничка припадност — подаци по насељима (PDF) (на језику: српском) (Књиге резултата Пописа 2002. изд.). Београд: Републички завод за статистику Републике Србије. стр. 14. Приступљено 29. октобар 2006. - Тасић, Никола; Срејовић, Драгослав; Стојановић, Братислав (1990). „Винча и њена култура”. Ур.: Владислав Поповић. Винча: Центар неолитске културе у Дунавском региону. Превод: Смиљка Кјурин. Београд. Приступљено 28. октобар 2006. - Mitchell, Laurence (2005). Belgrade. Bradt Travel Guides. ISBN 978-1-84162-145-6. - Norris, David A (2008). Belgrade A Cultural History. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-970452-1. - Алрксандар крстич: Краљ Жигмунд у Борчи, или када је и како Београд предат Угрима 1427. године?, Историјски часопис (Historical Review) 61 (2012), pp. 115–127. Спољашње везе[уреди] Београд пронађите на Википедијиним сестринским пројектима: - Званични веб-сајт - Туристичка организација Београда (српски) (енглески) - Beobuild — Праћење градилишта, архитектура и урбанизам у Београду (српски) (енглески) - Infograd — 3D Мапа и пословни информатор града (српски) (енглески) - БГ-Инфо — Корисне информације о Београду (српски) - Секретаријат за саобраћај Града Београда - Архитектура Београда (енглески) - БЕМУС — Београдске музичке свечаности (српски) - ВеlgradеМаps — Мапе градског превоза (српски) (енглески) - Веоvoz.rs, претрага редова вожње градске и приградске железнице Београда (српски) (енглески) - Виртуелна шетња Београдом (српски) - Београд на други начин (српски)


source: fineweb

text: Кашмир Кашмир је регион који се налази на граничном појасу Индије, Пакистана и Кине. Заузима планинске терене североисточног дела Каракорума, Кашмирске долине као и у долини река Инда и Ћенаба, који се налазе у западном делу Хималајског масива. Данас је регион подељен на три дела: - Пакистански, у коме се налази северозападни део (Азад Кашмир и Гилгит-Балтистан) - Индијски, у коме се налази средњи и јужни део (Џаму и Кашмир) - Кинески, у коме се налази североисточни део Кашмирска долина заузима око 7200 km2 површине и налази се на 1700 метара надморске висине. Историја поделе[уреди] У јануару 1947. године, Индија је добила независност од Британијске империје. Под очитим притиском Муслиманске лиге одлучено је да се створи не једна већ две државе: Индија и Пакистан. Када су одређене оквирне границе одлучено је да неке полу-аутономне области могу саме да одлуче о својој судбини. Најдуже су одлучивале 3 кнежевине међу које спада и Кашмир. У Кашмиру је владар био хиндуиста, а већина становништва су били муслимани. Владар Кашмира је одуговлачио са одлуком, вероватно се надајући да ће да добије назависност или барем аутономију. Када су северну границу Кашмира прешла наоружана муслиманска племена, махараџа је то назвао инвазијом и замолио Индију за помоћ. Неколико дана касније када је потписан документ о прикључењу Кашмира Индији, а индијска војска је дошла на територију Кашмира. Пакистан је протестовао против тога и до данас није признао Кашмир за део Индије. Године 1948. установљена је линија прекида ватре која је поделила Кашмир на северну, пакистанску, и јужну, индијску половину. Између 1965. и 1971. настали су нови индијско-пакистански конфликти. За време тих конфликата Индија је извојевала значајну победу на истоку Пакистана, тј. на терену данашњег Бангладеша. У Кашмиру је рат трајао све до 1972. године, када је Индија вратила Пакистану одузете територије. Сада овај сукоб има већи значај јер су обе државе постале нуклеарне силе.


Политика Online - Зашто БиХ избегава попис становништва Стручњаци упозоравају да једнима не одговара да се 2021. види колико је људи напустило земљу, а другима одговара привид да их има више у односу на стварно стање Аутор: Младен Кременовићсубота, 02.03.2019. у 16:45 Званично БиХ има 3,5 милиона становника: центар Бањалуке (Фото М. Кременовић) Бањалука – Зашто све у вези са бројем житеља БиХ – па тиме и пописивањем грађана – увек постане проблематично до мере да се ово техничко питање наметне као судбинско? Може ли се, како неки верују, део одговора скривати у стрепњи да би нови попис становништва у БиХ потврдио најновије податке невладиног сектора по којима је земљу и њена два ентитета у протеклих пет година напустило 173.011 људи? Или су, уистину, подаци колико кога има по националном кључу толико уткани у овдашњу свест, да на свим странама распламсавају страхове или стремљења? Медији спекулишу да је прилично извесно да пописа 2021. неће ни бити или ће то бити урађено са закашњењем од две године у односу на земље Европске уније и регије. Али, како су известиле „Независне”, могуће је да попис изостане и 2023. године. Лист се позива на саговорника који је посведочио да се у БиХ на том плану ништа не предузима, јер закон није донет, а нема планова ни за пробни попис, методологију, базу података... Србија ће спровести попис становништва од 1. до 30. априла 2021, а пробни попис у априлу ове године. У Хрватској се озбиљно ради на овом питању... После писања медија у РС, из Републичког завода за статистику РС наводе да би наредни попис требало да буде одржан 2021. те износе свој став по ком „што пре треба почети припреме за тај посао”. Кажу да су у току активности „које би требало да доведу до одлуке када ће попис бити спроведен”. Но, и они истичу да „важну улогу у томе имају институције власти”. Напоменули су да три статистичке агенције у БиХ (РС, ФБиХ и БиХ) разматрају како спровести попис и отклонити потешкоће из претходног. Но, припреме за пописивање трају од три до пет година, пишу медији. Тако је било и у БиХ јер се 2008. планирало да попис у БиХ буде одржан 2011. У Агенцији за статистику БиХ навели су да „озбиљно размишљају о попису 2021”, али истовремено износе процену да је „сада већ касно за то”, пише „Дневни аваз”. Демографи су за овај лист изнели мишљење како би наредни попис требало спровести 2023, то јест десет година од претходног. „Експерти упозоравају да БиХ више ни приближно нема онолико становника колико их је било 2013”, рекао је Амер Осмић, демограф са ФПН у Сарајеву. Да ли све то наговештава проблеме сличне онима на претходном попису, због којих је и претходно пребројавање уз тешке муке спроведено са две године закашњења, то јест 2013, а подаци верификовани тек три године после, и то „прегласавањем”, како су то тврдили српски представници. Пре претходног пописа становника годинама су трајале политичке расправе како треба да изгледа формулар за попис. Када је закључено да грађанима треба да се понуди и национално и верско изјашњавање, прешло се на дебату ко ће чинити резиденте. Договорено је да то не могу бити они који дуже од годину дана не живе у БиХ. Ипак, када је попис спроведен наступили су проблеми. У РС су убеђени да су подаци из пописа нетачни. Одлука донета 2016. без српских представника да се и део оних који не живе у БиХ сматрају резидентима, за представнике РС у органима БиХ био је „најозбиљнији пример прегласавања”. Верује се да је такав обрачун резидената утицао и на национални омер, по ком је испало да у БиХ тренутно живи преко 50 одсто Бошњака. Званично, БиХ има 3,5 милиона становника, али у стварности их је ипак мање, тврде статистичари. Баратало се неким подацима о наводно неколико стотина хиљада пописаних становника који не „заноће” у БиХ. Како коментаришу медији, очито је да једнима не одговара да се 2021. види колико је људи напустило БиХ, а другима одговара привид да их има више у односу на стварно стање. У документима Дубровачког архива, међу најстаријим и најбогатијим у Европи, као и у најстаријим дубровачким аналима, не спомињу се "Хрвати" и њихов језик. Али зато, други дио дубровачког Статута ( писан 1272) носи наслов - "Закон о Србима", док су реформације Малог, Великог и Вијећа умољених писане латинским, италијанским и "сербским словима" и у њима се чита да су "Астареа и сва земља Републике поклон српских владара". Треба читати Србе католике Туберона, Лукаревића и Орбинија (који нпр. 1601, у Краљевству Словена о Србима пише на 171 страни, а о Хрватима на две). Познато је да се у ДУ архиву чувају преднемањићке и повеље Немањића - српске тапије на Астареју, Конавле, Локрум, Приморје дубровачко, Мљет, Пељешац, Корчулу, макарско приморје, Неретву, Тихаљину. На крају, подсетимо се речи М. Решетара, рођеног дубровчанина, члана Српског католичког покрета у Дубровнику, филолога у Бечу, који каже "да свако мора признати да је Дубровник по језику и писаној заоставштини увијек био српски"... Били су католици, али Срби католици, и то су јасно изражавали, од најученијих и наијстакнутијих Дубровчана, попут Медa Пуцићa, Балтазарa Богишићa, Матијe Банa, Петра Колендићa, Миланa Решетарa, Лујa Војновићa, дум Иванa Стојановићa, Перa Будманиja, Лукa Зоре итд., до обичног народа. Хрвата у Дубровнику практично да нема до 1941. Па то је опште познато да су сви католици на подручју данашње Хрватске у Аустро-Угарској па и у Добровнику били Срби! А оних 600 православаца у Дубровнику по попису из 1890. су ваљда Хрвати? Значи по вама међу 11 хиљада становника Дубровника из 1890. нема ниједног Хрвата? Интересантно. Где сте ви студирали? Nikako mi nije jasno zbog cega Republika Srpska pristaje na zajednicki popis. Nije BiH jedina, RH pominje 4.5 miliona koliko su imali 91?Srbija nikad nije utvrdila broj Siptara tj. Albanaca kako na prostoru KiMa tako i na ostatku, isto vazi za RM s epitetom Sjeverna, CG broji koga hoce i brise koga hoce?Danas saznam s HRTa da je NIN stari hrvatski Kraljevski Grad s istorijom duzom od 3.000-god. pa dragi Srbi tj. doseljeni sloveni sto vas uci vasa Becka Skola vidite ko je ko i ko je dodos a ko oduvek na svetoj hrvatskoj zemlji jer ste se vi svoje svetinje odrekli!? @fjodor! Са којег то марса Ви падосте? Бошњаци, по Вама, по мени муслимани, живе на територији БиХ, Србије, Црне Горе...Зар то нису њихове домовине? Елементарно непознавање чињеница... бих, попис-становништва


text: Садашњи Грб Острва Мен датира из 1996. године. Званичан назив грба је Грб Њеног Величанства на Острву Мен. Грб се састоји од црвеног штита на коме се налази трискелион (за опис види застава Острва Мен). Држачи штита су јастреб и гавран. Јастреб има историјски значај јер су два јастреба била давана енглеском краљу на дан крунисања као одређени тип данка. Гавран се често спомиње у легендама на острву. Мото испод штита гласи Quocunque Jeceris Stabit (латински: Чиме год га гађали, стајаће) Приказ грба - црвено поље са трискелионом - се користи и као застава Острва Мен.


source: wikipedia

text: Охајо (), држава је на средњем западу Сједињених Држава По површини је 34. држава, а по броју становника је 7. најнасељенија држава са скоро 11,5 милиона становника. У Охају се налази неколико највећих америчких градова и седам градских области са преко 500.000 становника. Главни град је Коламбус. Англизирано име „Охајо“ долази од ирокеске речи -{ohi-yo’}-, што значи „велика река“. Охајо је примљен у Унију као 17. држава 1. марта 1803. Власт у Охају се састоји од извршне гране, коју предводи гувернер; законодавне гране, коју чини Генерална скупштина Охаја и судске гране, на чијем челу је Врховни суд Охаја. Демографија Референце Литература Спољашње везе Државе САД


Николић дао мандат за састав владе Дачићу | Сви Срби Света петак, 29 јун 2012 10:10 Рубрика: вести Србија Председник Србије Томислав Николић поверио је Ивици Дачићу, лидеру социјалиста, мандат за састав нове владе, пошто га је он обавестио да има парламентарну већину, коју чине СНС, СПС–ПУПС–ЈС и УРС. Дачић је за данас најавио почетак званичних разговора о саставу свог кабинета, као и да ће тај посао бити брзо завршен, да ће „влада бити стабилна и да ће радити у интересу грађана“. Одлуком председника Николића да мандат повери Дачићу, који је претходно „преломио“ с ким ће у коалицију, стављена је тачка на причу ко ће се уселити у Немањину 11, која је трајала више од 50 дана и у којој су се, готово сваког дана, смењивале „информације“ о саставу нове владе. Одмах по завршетку састанка са Дачићем, председник Николић је рекао новинарима да ће, поред коалиције око СПС-а, парламентарну већину чинити „СНС, УРС и неки други представници грађана у Скупштини Србије који чекају да најпре ова коалиција обезбеди довољну већину“. Према Николићевим речима, „нова влада треба да буде мала и ефикасна и да одлуке доноси договором“. Подсетивши да је јуче био Видовдан, он је рекао да је то један од највећих празника у Србији и да баш на тај дан Србија добија промене, које су „желели грађани, што су показали на изборима 6. маја“. Николић је казао да новој влади неће бити лако, јер ће бити суочена са многобројним проблемима, почев од Косова и Метохије, „које је досад решавано тако да се избегне одговорност“. „Ми желимо да преузмемо одговорност“, рекао је он и додао: „Србија има пријатеље и на западу и на истоку, и на северу и на југу, и сви су нам суседи подједнако важни. Пут Србије ка ЕУ остаје на стабилном курсу, баш као што сам у разговорима са представницима ЕУ рекао да ће свака влада која буде формирана остати истрајна на уласку Србије у ЕУ.“ Одговарајући на новинарска питања, председник је рекао да не зна како теку преговори, јер у „њима нисам учествовао и нећу да учествујем, али претпостављам да ће свако да заступа ставове своје политичке странке и да ће формирати заједнички програм“. Мандатар за састав нове владе Ивица Дачић пред новинаре је стао у друштву коалиционих партнера, лидера ПУПС-а и ЈС-а, Јована Кркобабића и Драгана Марковића Палме и својих страначких колега Славице Ђукић-Дејановић и Жарка Обрадовића. Дачић је казао да је од СНС-а и УРС-а добио подршку да буде на челу нове владе и да је одлучио да преузме одговорност. Објашњавајући одлуку да владу састави са СНС-ом и УРС-ом, мада је имао договор и преговарао са ДС-ом, Дачић је казао да је политичка реалност промењена када је на председничким изборима победио Томислав Николић. Он је истакао: „Народ је изабрао овакву коалицију. То није био мој први избор, ја сам на изборима гласао за Бориса Тадића.“ Он је поновио да ово није било питање избора између ДС-а СНС-а, већ „да ли наша коалиција жели да преузме одговорност“ и рекао да би право питање за њега било жели ли да буде премијер, или да иде у опозицију, „свако друго је неозбиљно“. Одговарајући на питање зашто није од ДС-а отворено тражио премијерско место за себе, Дачић је одговорио да то није био захтев коалиције окупљене око СПС-а, али да је преузимање те функције „логичан одговор политичара који жели да се бави политиком“. Он је, такође, поновио да је теже било наћи одговор зашто не прихвата понуду СНС-а, али и објаснио своју одлуку „фудбалским“ речником да свако жели да игра у финалу. Што се владе тиче, Дачић каже да, начелно, сви желе да влада буде мања, али „морамо да схватимо да постоје неке структуре и институције које би погрешно схватиле укидање министарстава, попут Српске православне цркве или спортиста“. Приоритети Дачићеве владе Дачић је навео шта ће бити приоритети његове владе: – изградња јаке државе, која брине о националним интересима, – наставак евроинтеграција, – социјална правда и једнакост, – борба против организованог криминала и корупције. Видовдан и српска влада и ујединитељ Председник Србије Томислав Николић изразио је уверење да ће грађане обрадовати ова „видовданска вест“. Видовдан за добијање мандата за састав владе је, према Дачићу, случајно изабран, а на подсећање да је бивши лидер СПС-а Слободан Милошевић на тај дан изручен Хашком трибуналу, он је рекао: „Више ме интересује садашњост и будућност него прошлост и прича о небеској Србији. Видовдан се славио и пре Слободана Милошевића“ и додао да као премијер неће дозволити повратак у деведесете, јер да је то хтео радио би то у протекле четири године. Дачић је казао да ова влада није „проевропска, проруска, проамеричка, прокинеска, већ влада која ради у интересу грађана Србије“ и додао: „Ја служим народу, никоме у земљи или свету ко нема легитимитет, ово ће бити велики испит за моју каријеру.“ Дачић је објаснио и како ће превазићи тешке речи СНС-а у предизборној кампањи, „исто као што сам превазишао тешке речи које нам је упутио ДС, не желим тешке речи, желим да се Србија сложи, желим да будем ујединитељ Србије“. Николићева очекивања од владе Председник Николић је казао да је пред новом владом борба против корупције и криминала, јачање економије, изградња инфраструктуре, преиспитивање приватизација, реформа правосуђа и медија, али и да ће један од најважнијих задатака бити да врати „српску памет“ која је претходних година отишла из државе. Филе: Надам се да ће српска влада бити проевропска Брисел – Европски комесар за проширивање Штефан Филе изјавио је у Бриселу да се „нада да ће нова Влада Србије бити проевропска и да ће бити у стању да блиско настави рад у поступку који води чланству“ земље у ЕУ. Филе је у разговору с групом новинара нагласио да је „Србија део тога, Србија је добила статус кандидата за чланство у марту, уз кључни приоритет који су утврдили шефови држава или влада ЕУ и, ако оствари тај приоритет, Европска комисија ће моћи да предложи почетак преговора о чланству“, преноси Бета. Европски комесар је предочио да је „много шта на столу пред новом владом” и изразио наду „да ће она бити способна да се избори са изазовима и задацима и спремна да отелотвори тежње српских грађана“. „Веома сам срећан да су учињени први опипљиви кораци после исхода избора у циљу да се састави нова Влада Србије“, истакао је Филе у одговору на питање да ли ЕУ сматра да формирање владе напредњака, социјалиста и Уједињених региона Србије може истински значити наставак претходне проевропске политике Србије. Санино очекује са Дачићем наставак европског опредељења Брисел – Високи званичник Европске комисије Стефано Санино изјавио је у Бриселу да начелно Европска унија нема разлога да не верује у европско опредељење нове српске владе коју би формирали СНС, СПС и УРС, али је нагласио да ће ЕУ пратити њену политику „кроз добре механизме провере“. Санино, генерални директор за проширење у Европској комисији, рекао је на скупу о западном Балкану да је мандатар, лидер СПС-а, Ивица „Дачић већ био у претходној влади четири године и за нас је то нека врста континуитета“. „А да ли је довољно само рећи да си проевропски, да ли то аутоматски јесте то, помно ћемо пратити будуће потезе нове владе у Србији, али у начелу нема разлога да не верујемо да ће она бити проевропска, мада то не узимамо здраво за готово и гледаћемо политику, потезе“, подвукао је Санино у расправи у Центру за европску политику у Бриселу, преноси Бета. Динкић: Србији прети велика економска експлозија Брисел – Председник Уједињених региона Србије Млађан Динкић изјавио је данас да ће будућа Влада Србије морати да формулише „много озбиљан програм“ да би УРС у њој учествовао, јер Србији прети „велика економска експлозија“. „Ситуација је сада таква да малтене ако би се овако наставило не би било пара чак ни за исплату пензија а камоли за нешто друго, тако да то мора хитно да се санира и зато се надам да ће разговори бити озбиљни и да ћемо направити заједнички озбиљан програм и да ћемо га онда заједно тимски спроводити“, рекао је Динкић агенцији Бета у Бриселу, где је учествовао на самиту европских народних партија. Динкић је навео да је грађанима Србије потребна озбиљна влада која ће направити промене и неће радити аутистично као претходна и која ће водити рачуна у свим регионима и градовима и извршити суштинску фискалну консолидацију, јер прети „велика економска експлозија“. Председник УРС-а навео је да је та странка прихватила позив новог мандатара Ивице Дачића и његове Социјалистичке партије Србије, као и Српске напредне странке да разговара о новој влади. ЛДП: мандат Дачићу логичан епилог За Либерално-демократску партију одлука да председник СПС-а добије мандат од председника Србије да формира владу јесте логичан епилог онога што се дешавало у претходних 50 и нешто више дана, рекао је члан Председништва ЛДП-а Бојан Ђурић. „Очекивали смо да коначно буде саопштена та одлука да лидер СПС-а добије мандат“, рекао је Ђурић на конференцији за штампу и оценио да је оно што се чуло након саопштавања такве одлуке „врло забрињавајуће за будућност земље“, преноси Танјуг. Он је рекао да ниједне речи том приликом није било о политици, већ да се свођење свих питања у Србији свело на питање како ће се звати председник владе. „Ниједне речи није било о програму владе. То се у 20-годишњој политичкој историји вишестраначког система у Србији није догодило на дан када неко преузима мандат и када саопштава председнику да има парламентарну већину“, рекао је Ђурић. Према његовим речима, то очигледно показује да не постоје „ни елементарни договори о томе шта ће та влада радити“. Он је поновио да су се чуле само „две фразе – да Србија треба да буде јака и да грађани треба боље да живе“. „Ни у једном тренутку ЛДП није био спреман да прави владу која би се заснивала на тако општим местима“, казао је Ђурић и додао да је од председника Србије и новог мандатара очекивао реакцију о ситуацији на Косову и Метохији. Тадић: ДС не би Дачићу дао место премијера Председник Демократске странке Борис Тадић изјавио је да нова влада има право на шансу, али да је питање да ли људи који данас управљају Србијом имају довољно знања и искуства за решавање свих озбиљних проблема. „Заслужују шансу, али видећемо какав ће бити резултат. Сачекаћемо одређено време и видећемо конкретне резултате“, рекао је Тадић новинарима на обележавању славе Српског покрета обнове, Видовдана, у седишту СПО-а. Тадић је рекао да је од почетка преговора о формирању нове владе проблем био у томе ко ће бити премијер и додао да ДС не би Дачићу дао то место и да га је тражио, јер сматра да СПС не би могао добро да управља државним системом и владом, али да Дачић има легитимно право на захтев да буде премијер. „Није било речи о томе да би СПС од ДС-а могао затражити место премијера, јер су СПС и Дачић знали да би одговор био не, али нико није неискусан и знали смо сви шта је проблем у преговорима и дали смо шансу да се преговори доведу до краја јер сам дубоко уверен да би та влада имала већи потенцијал за реформе“, навео је Тадић. Тадић је одбио да одговори на питање о томе да ли ће поднети оставку на место председника ДС-а. Председник ДС-а је рекао да није тачно да је од његовог страначког заменика и градоначелника Београда Драгана Ђиласа тражио да раскине коалицију са СПС-ом у Београду и додао да ДС неће журити са одлукама о коалицијама на локалном нивоу. „Нећемо раскидати ниједну коалицију због лоших осећања, јер нас у политичким одлукама не воде осећања, него нас воде врло рационални разлози, ми промишљамо интересе грађана и државе... иначе, да су нас водила осећања, никада не бисмо формирали претходне коалиције„, рекао је Тадић, преноси Бета. Драшковић: Влада СПС и СНС корак уназад за Србију Лидер Српског покрета обнове Вук Драшковић сматра да је влада коју ће формирати СПС и СНС корак уназад за Србију. „Несумњиво је да је Србија коракнула уназад. Коракнути уназад је могуће, али корачати уназад није. Надам се да је време ескадрона смрти иза нас“, рекао је Драшковић на питање каква осећања има будући да ће владу формирати СПС и СНС, а били су на власти и када се десио покушај атентата на њега у Будви. Он је навео да ће нова влада, тим пре што ће у њој главну реч имати партије „за време чије владавине је Србија била земља државног тероризма“, морати тога да буде свесна. „Неће смети да начине било шта што би личило на опроштај злочинцима или на понављање тог времена“, оценио је Драшковић. ( М. Чекеревац, Политика ) СРБИН ИЗ СРБИЈЕ | среда, 04 јул 2012 16:18 КОМИКА И ТРАГИКА ПРАВА У СРБИЈИ... Зар земље које су учествовале у највећем уништењу Србије, треба да бирају, одлучују и постављају Владу Републике Србије... Зар они да ми бирају и постављају ВЛАСТ??? .... Закон се не спроводи, а ако се спроводи то иде споро, споро и дуго траје... А питам, ако се овако ради, дал уопште и постоји закон, или постоји само на папиру??? Криминалци се шетају, убијају недужна и невина лица. Људи страдају, а страх иде улицама ноћу у сваком месту... Лопови, ил убице се слободно шећу... Где је ту ЗАКОН??? Пљачкају се куће, обијају и уништава се, лопови краду, док се приватна имовина уништава. Бомбе се постављају, пуца се, страда имовина, ал страдају и људи... А најтеже је кад страдају недуѕна и невина лица, а поготову деца... Зар је ово достојно за живот човека, жене и детета??? А где је ту право и правда??? Где је ту поштовање УСТАВА, права и закона??? Питам се дал то уопште и постоји у Републици Србији??? Кад само хаос у Србији влада??? ... Петар Марковић | четвртак, 05 јул 2012 14:09 Свако част!!! Пријатно је прочитати изјаве лица која воле и цене Србе и Србију... Драго нам је јер видимо да има људи који виде истину... Захваљујемо се Вама на речима које говоре стварност, али да се већ и једном истина стави у оквире права и закона. Надамо се да ће нас бити још и више...


source: CulturaX

text: Дуго ћу роде крварити из пера | Јединство петак, 20. маја 2022. | 20:06 Дуго ћу роде крварити из пера Представљена збирка поезије "Рукопис душе" Јовице П. Мишковића у Дому културе Грачаница Јовица П. Мишковић је још једно ново име на поетском поднебљу Косова и Метохије. Његова друга збирка поезије "Рукопис душе" представљена је недавно у Дому културе у Грачаници. Професор физике у Електротехничкој школи "Михаило Пупин" у Грачаници рођен је 1968. године у Граничану у општини Лепосавић, а поезију пише од средњошколских дана. Прву збирку "Јауци са Косова" објавио је 2002. године у издању СКЦ-а у Крагујевцу. О његовој новој збирци на свечаној промоцији у сали Дома културе у Грачаници говорили су су Новица Соврлић-председник Удружења књижевника Косова и Метохије, Живојин Ракочевић, директор Дома културе Грачаница, који је написао рецензију за ову књиге и аутор- Јовица Мишковић. Песме из збирке читале су: Радмила Миљковић, Ивана Арсић и аутор. На промоцији су казиване песме: Понос, Уснула будућност, Јединица мере, Преклињем поља косовска, Казивање Косова, из првог циклуса; Роди се звезда, Дама, Ех, да могу..., Није као ја, из дугог циклуса; Мати, Богородици Тројеручици, Мајка, из трећег. Песма је оружје рањивих душа – Чврста вера да поезија аутономно живи у језику и да је осетљив човек може "Спустити на папир" одржала се у нашем народу. Далеко од књижевних утицаја, у изолованим срединама, ову веру живе осетљиве, често рањене и посебне личности и душе. Њихов глас се ретко чује, али њима није то важно јер њихов положај у гету је одређен стихом: "Ја вриштим из пера на сва уста". Тај стих Јовице Мишковића садржи у себи део исконске потребе за певањем, као и негацију савремене субкултуре која га окружује и очигледно увећава његове немире. Суочен са проблематиком губитка земље, прошлости и садашњости која се продаје, Мишковић је донео одлуку: "дуго ће роде крварит из пера". То перо је сам живот и јасно је да се претворило у сведока окренутог својима и туђима, око њега, у међупростору, формира се став у животу и сав свет, каже у рецензији песник и новинар, директор Културног центра Грачаница, Живојин Ракочевић. Ову збирку песама Јовица Мишковић посветио је мајци Добрили која се сама као лавица борила да подигне и лепо васпита своје четворо деце и која данас поносно хода. Била је удовица и о њој је син написао песму "Мајци" у којој напомиње да она, његова мајка није препустила забораву њиховог прерано преминулог оца. Јовица у себи има изражену родољубиву нит, и јасно је али горко своју љубав према рођеној земљи уткао у збирку "Рукопис душе". Он у песми "Јецај душе" болно казује: Душманин узалуд прошлост ми копа, порекло у заборав тера. Још ми је рано за свећу и попа, дуго ћу роде крварити из пера. Критичар негативног и недоличног Нова поетска збирка Јовице П. Мишковића одуховљена је и молитвена у бројним стиховима па тако у већ поменутој песми "Јецај душе" песник каже: Звоно у Соколици тужно јечи, Девиним водама извор се мути, пресушио поток у Црној Реци док цигле Самодреже носе Арнаути. Збирка у целини исповедног карактера а песник се увек враћа перу кад осети да се много негативног и недоличног нагомилало и усковитлало око њега и у њему самом Он је озбиљан критичар лоших односа међу људима. Он настоји да забележи време и како каже Живојин Ракочевић песник ће термином "крштено перо" настојати да дефинише пороке као што су похлепа, скоројевићи... – Између тих грубих мотива времена садашњег, појавиће се успели стихови који понекад у себи носе дубину Бранка Миљковића. Последња игра: смрт се устручава, да ми јави да сам умро јуче. У другом делу књиге под називом "Роди се звезда" доминирају љубавне песме и нека врста понесености идеалном драгом. На крају књиге у поглављу посвећеном светињама и пријатељима понавља се грч савременог тренутка и личности које су га обележиле: грачаничка игуманија Ефросинија, Оливер Ивановић, пријатељ Станислав, отац и мајка. Збирка је, каже се у рецензији, закључена онако како је и почела – потребом да се пева по сваку цену: "потроших сву снагу на зидање песме."


text: Хераклит Хераклит је био антички филозоф из Ефеса, познат као Мрачни. Све тече, све се креће. Борбом настају и нестају све ствари. Борба је родитељ и цар свему; од једних прави она богове, a од друтих људе; једни су робови, друти су слободни људи.“ Где нема никакве борбе, онде је пропаст: „Мешање y којем нема потреса распада ce.“ У томе току промена, борбе и одабирања само је једно непроменљиво, a то је закон. „Овај свет, који је за све исти, није створио нико од богова или од људи, него је одувек био, јесте и биће жиба ватра која се са мером пали и са мером гаси. Богу је свеједно, појмове добра и зла измислили су људи. Човек постаје најближи себи када постигне онакву озбиљност коју има дете док се игра. Један је мени колико и десет хиљада само ако је најбољи! Карактер човека је његова судбина." Очи и уши су људима зли сведоци ако имају варварске душе. Овај свет, исти за све, није створио ниједан бог и ниједан човек , него је увек био, јесте и биће ватра вечито жива, која се с мером пали и с мером гаси. Природа се воли окруживати тајнама. Сунце није само сваки дан ново него је увек и непрестано ново. У исту реку се не може два пута загазити. Знати многе ствари не значи бити мудар. Када би све постојеће ствари постале дим, тада бисмо их носницама распознавали Ако би се срећа састојала у телесним ужицима, онда бисмо волове могли назвати срећним кад нађу грахорицу за јело Душама је радост да постану влажне Сува је душа најумнија и најбоља Кад се човек опије, њега који се тетура води недорасло момче, не примећује куда иде, јер има влажну душу Истраживао сам самога себе Тешко је борити се са срцем, јер што год пожели то купује на штету своје душе Добар карактер се не формира за недељу или месец дана. Формира се мало по мало, дан по дан. Дуг и стрпљив напор је потребан да би се развио добар карактер.


Како да увезете фаворите из другог претраживача у ивицу Многи корисници Виндовс 10 програма вероватно су одлучили да се пребаце на Мицрософт Едге када се потпуно ослободе. А један од главних „проблема“ приликом преласка на други претраживач је додавање ваших ознака или фаворита из претходног претраживача. Дакле, у овом кратком водичу, показаћу вам како можете лако да увезете своје фаворите из претходног претраживача у Едге, тако да не морате да посећујете сваки сајт и то радите ручно. Како да увезем омиљене локације у Мицрософт Едге? Мицрософт је укључио опцију увоза омиљених садржаја из других претраживача у Едге, тако да можете то учинити у само неколико тренутака. Ево како да увезете омиљене или обележиваче из другог веб прегледача у Мицрософт Едге: Отворите Едге и идите на тачкасти мени (...) На дну главног менија кликните на Подешавања да бисте отворили прозор са подешавањима Изаберите Увези фаворите из другог прегледача Скенираће све прегледаче инсталиране на вашем рачунару, тако да можете да проверите из ког претраживача желите да увезете фаворите Након што сте означили жељени претраживач, само кликните на Увези и ознаке ће се ускоро појавити у Едге То је то, сада имате све своје сачуване фаворите из другог претраживача у програму Мицрософт Едге. Ово је одлична опција, јер би одлазак на сваки сајт појединачно и самостално чување фаворита било веома узнемирујуће и захтијевало би много времена. Нажалост, Мицрософт Едге још увијек не подржава увоз ХТМЛ ознака, а не можете само повући ознаке из другог прегледника у Едге, као што је случај с неким другим веб прегледницима. Не знамо да ли га Мицрософт мења у будућности, тако да вам не можемо ништа рећи. Сада знате како лако да увезете ваше фаворите из другог прегледача, али ако имате проблема са перформансама у програму Мицрософт Едге, као што су проблеми са повезивањем или рушењем, можете погледати наш чланак у којем говоримо о овим проблемима. Како да прилагодите траку „Омиљене локације“ у програму Мицрософт Едге Од писања овог поста, Мицрософт је додао низ нових занимљивих могућности Едге-у. На пример, сада можете да прилагодите траку „Омиљене локације“ и боље организујете странице у фасцикле. Осим тога, можете уредити и УРЛ сачуваних страница, уклонити фасцикле са листе омиљених, па чак и закачити веб странице на Старт Мену. Говорећи о Едге'с Фаворитес страници, многи корисници су се жалили да је ова страница нестала након инсталирања најновијих Виндовс 10 ажурирања. За више информација о томе како да га вратите, можете користити овај водич. Сада можете да означите Мицрософт Едге Фаворитес Једноставно: Како користити 'Омиљене' у Опера прегледнику Фик: Мицрософт Едге се затвара одмах након отварања у Виндовс 10 Фулл Фик: Виндовс Дефендер грешка 0к80070015 на Виндовс 10, 8.1, 7 5 најбољих анти-спам софтвера за ваш Екцханге сервер е-поште 5 најбољих иПхоне резервних софтвера за ПЦ за преузимање у 2019. години


Метални отпад: маркице, сакупљање, рециклирање, рециклажа отпадног метала - Поправка стана властитим рукама, конструкција, дизајн Постоји директна веза између врста отпадног метала и њихове цијене. Да би се одредила технологија у којој ће се одвијати рециклирање или рециклирање отпадних метала, потребно је утврдити у које категорије се материјали односе на исту категорију. Многе врсте металног отпада генерисале су велики број њихових класификација. Писма у ГОСТ-у помажу у рјешавању проблема. Употреба метала на депонијама је хитан проблем Руске Федерације. Главне категорије отпадног метала Главни критеријум за раздвајање металног отпада на врсте је њихов хемијски састав. Класификација отпада обухвата: обојене, црне и отпадне племените метале. Све врсте остатака имају своје карактеристике и подврсте.У Русији се класификација отпадног отпада врши на основу - ГОСТ 278-86, боја - ГОСТ 1639-78. Црни отпад има три подврсте: Отпад од нерђајућег челика је производ од челика који се састоји од најмање 10% никла. Такав материјал није кородиран. Неткани материјал је довољно јак и не привлачи магнет. Жељезни отпад - појављује се у процесу индустријске производње и представља скале и струготине, од којих је могуће добити жељезо у будућности. Топљење отпадака у гвожђу много је профитабилније са економске стране од вађења руде гвожђа. Стога је искоришћење металног отпада овог типа изузетно ретко. На пример, врсте челика 5А имају малу величину. Због тога се активно користи челик категорије 5Аинжењерска индустрија. Отпад од ливеног гвожђа - резултат ливења ливеног гвожђа и струготине постаје управо та подврста металног отпада. То могу бити цијеви и плоче различитих величина, као и неприкладне за даљњу употребу дијела производних машина. Рудници из којих се излучује гвожђе сада су на рубу исцрпљености. Из тог разлога, пословни однос са прерађивачком индустријом прелази на нови ниво. Рециклирање и употреба металног отпада је много профитабилнија са еколошке и економске тачке гледишта. Индустрија је од највећег интереса за другу категорију отпада, такозваних обојених метала. Широко распрострањена употреба многих подврста. На пример, за постизање одличних аеродинамичких квалитета у конструкцији авиона помогла је алуминијумска легура. Постројење за рециклажу металног отпада ће дефинитивно прихватити ову врсту за пристојан износ. Подела на подврсте Отпад у боји је подељен на 9 подврста: Батерије и каблови-водичи који су изгубили капацитет. Алуминијумске жице од алуминијума. Полуводички - саставни делови електронске опреме који су постали неприкладни. Титан - долази из металног отпада који садржи титан, као и његове легуре. Бакар је смеће чија се композиција углавном састоји од бакра и његових легура. Бакар и алуминијум су најчешће коришћени хемијски елементи у електротехници. Могу се детектовати у било којој жици,каблова. За вађење метала обрада се примењује у посебним уређајима. Отпад попут магнезијума превладава на местима где се спајају авиони и друга опрема у ваздуху. Црвена метал-метална троска добијена из производње високотехнолошких уређаја. Бакарне легуре су бронза или месинг са додатком бакра. Метални отпадни тип боје даље је подељен у четири подразреда: Булк. Први подразумева употребу чистих метала, али у случају нечистоћа доста, израчунавање њихове цене је значајно смањено. Дрвни опиљци. Други подразред подразумева отпад који настаје као резултат обраде обојеног отпада на најновијим машинама. Отпад у праху. Смеће у облику праха је у облику прашине која се формира током производње метала. Друге сорте. Остале сорте могу се одредити најфинијим плочама, мрвицама и жицом. Најскупљи тип је метални отпад од племенитих метала, подељен је на злато, платину и сребро.Злато се добија из украса или није погодно за рад катализатора. Платина - од делова катализатора, накита и електротинана. Сребро - са украсима, сребрно-цинковим акумулаторима и катализаторима. Начини и технике за припрему метала за прераду Рециклирање отпадака - поступак његове припреме за даљу примјену у разним индустријама.Довођењем материјала у право стање, можете склопити пословне уговореорганизације заинтересоване за куповину сировина. Такви материјали се називају пословни отпад. Предузећа која се баве свим врстама прераде морају бити лиценцирана за отпадни метал. За сваку врсту отпада користи се сопствена техника прераде: Експлозивно и бакрено дробљење Челичне и ливене легуре захтевају пажљиву и сложену обраду. У ту сврху је изумљено експлозивно дробљење у посебном бунару са врло јаким кровом. Израчун се врши на снажном ударном таласу од експлозије која уништава отпад. Дробљење са брусницама је други део претходне технологије. Метал пролази на шинама, а дробљење се врши на посебном мјесту уз помоћ одлагања Цоппола жене. Испорука отпадака и кретање готових производа врши се мостном дизалицом. Пиротехнична контрола је потребна углавном за обојене метале са највећом опасношћу од експлозије.Таква верификација је због њихове широке употребе у области ракетне и авионске технологије, муниције. Проводи се два пута: приликом испоруке готових производа и пријема плаћања код предузећа примаоца. У преради лима, кућног отпада, жице, металних конструкција и бербе, користи се метода као што је паковање. Паковање се врши уз помоћ домаћих машина које истовремено раде у три димензије, што помаже да се компактно упакује метал. Локално топљење металних отпада назива се брушење. Постоје одређене врсте ове технологије: кисеоник, кисик-лук, резање плазмом, као и шпурније са кисеоником. Механичко сечење је потребно ради смањења запремине и величине насталог отпада. Процес сечења веома зависи од фактора као што су температура материјала који се обрађује, његове чврстоће и положаја у односу на резни алат. Сечење отпадака: процедура поступка - еластична и пластична деформација, сечење и лом. У циљу добијања ингота са просечним саставом, користи се топљење отпадног метала у лучним пећима. Овим поступком могуће је одлагање струготина из посебно издржљивог челика. Разврставање свих металних отпада врши се процјеном вањских карактеристика, кемијског састава, својстава објекта, слова ГОСТ, као и резултата зрачења, кемијске, рендгенске и спектралне анализе. Поступак сортирања се врши на транспортним тракама или таблицама за сортирање. Израчунавање количине нечистоћа врши се и посебним уређајима. Настала прерада чипса се или рециклира или разбије. За другу, користе се специјалне инсталације: млинови и дробилице (ваљкасти, ротациони, конусни, чекић). Испорука отпадака на пријемним местима У сваком нашем градуЗемље могу пронаћи посебне ставке за метални отпад, у којима можете добити добар новац за материјал који градите. Организацијама које се баве прикупљањем и обрадом нужно је потребна лиценца за отпадни метал. Приликом пријема остатка потребно је донијети претходно сортиране материјале. Што је већа тежина металног отпада, то је већа цена по килограму. Из овога следи да је рециклирање отпадака много профитабилније од његовог коришћења. Пословне односе ове врсте могу остварити предузећа која послују у области металопрерађивачке индустрије и лиценцирана. Израчунавање цене утиче на присуство зрачења.Положај места пријема и предузећа за прераду такође се одражава у плаћању: што су ближе, то су већи трошкови. Најјефтинији је комад црне боје. Провера материјала за присуство гвожђа врши се помоћу снажног магнета. Нехрђајући челик је извађен из обојеног отпада - за један килограм овог материјала неће пуно платити. Израчунавање цене за остале врсте обојених отпадака (бронза, месинг, бакар) је знатно веће. Највиша је цијена бакра. Једина ствар - мора бити одређена за различите врсте отпада. Алуминијум је много јефтинији, али обрада овог типа метала омогућава да се смањи количина енергије која се троши да би се из ње извукла. Месинг изгледа веома слично злату. Може бити мешавина цинка са бакром и легура са другим компонентама. Бронза се процењује на скоро исти начин као и месинг. Ако се употреба остатака врши помоћуДостава вас не привлачи, треба да сазнате шта се може урадити са металним отпадом својим рукама. Метални делови могу имати различите облике од наруквица до пећи на дрва. Тренутно постоје многи алати за обраду металног отпада. Самонаправљени производи савршено надопуњују унутрашњост куће или викендице. Неки људи чак продају своје занате. Отпад од отпадака није најбољи начин за његово уклањање. Сакупљање отпадака ће донети мали профит, дати му други живот и спасити животну средину.


Музика, текст и аранжман: Бојан Јеремић


text: Датум креирања: 02. новембар 2015. Упркос почетним тешкоћама и отпорима којих је неретко било и у установама које су носиоци инклузивног образовања, направљен је значајан помак у овом процесу, истакла је заменица заштитника грађана за права особа са инвалидитетом Владана Јовић на скупу "Политике и пракса инклузивног образовања у Србији". Оснивање Мреже подршке инклузивном образовању и Групе за социјалну инклузију само су неки од значајних резултата који су постигнути у циљу унапређивања знања и информисаности запослених у установама о техникама, начинима, мерама и активностима које се могу предузети ради пружања подршке детету. Проблема још увек има, а да би се постигла пуна укљученост све деце у образовни систем неопходна је стална сарадња и координација свих актера у процесу инклузивног образовања. Датум креирања: 07. април 2015. Датум креирања: 23. март 2015. Заштитник грађана је утврдио да је директорка Основне и средње школе за образовање и васпитање деце са сметњама у развоју "Жарко Зрењанин" у Суботици прекинула школовање четири ученика и упутила их на коришћење дневног боравка, услуге из области социјалне заштите, без могућности даљег образовања.


text: Матријархат Матријархат је хипотетички концепт који описује друштвену организацију у којој владају жене. У оваквом друштву мајка је била изузетно поштована, глава породице, а по њој се рачунало и сродство. Претпоставља се да су праисторијски људи обожавали женска божанства и гајили култ велике мајке. Фром сматра да је у том типу друштава било доминантно женско начело (поштовање живота, безусловна материнска љубав, праштање итд.) и да се хипотезом о матријархату могу објаснити познате бајке, митови, античке грчке драме и друге духовне творевине. Литература[уреди] - Овај чланак, или један његов део, изворно је преузет из књиге Ивана Видановића „Речник социјалног рада“ уз одобрење аутора.


text: 1858. је била проста година. Догађаји Мај 1. мај — Црногорци су у бици на Грахову, потукли знатно јаче турске трупе. Децембар Википедија:Непознат датум — На Петровдан се догодила Протина буна у Обудовцу. Јул 21. јул – Битка код Тавије Август 3. август — Британски истраживач Џон Спик открио је језеро Викторија, извориште реке Нил. 7. август — Краљица Викторија је за престоницу британског доминиона Канаде одабрала Отаву. 16. август — Председник САД Џејмс Бјукенан и британска краљица Викторија разменили су телеграфом честитке поводом пуштања у рад прекоокеанског телеграфског кабла. Септембар Октобар Новембар 30. новембар – почела Светоандрејска скупштина Децембар Рођења Јун 22. јун — Ђакомо Пучини, италијански композитор. († 1924) Септембар 9. септембар — Карл Ауер, аустријски хемичар. († 1929) Октобар 27. октобар — Теодор Рузвелт, 26. председник САД. († 1919) Смрти Јануар 1. јануар — Јозеф Радецки, аустријски фелдмаршал Јул 28. јул — Богобој Атанацковић, српски књижевник и адвокат († 1826) Децембар 1850-е 51858