Османско царство Османско царство, Османлијско царство или Отоманска империја (отур. دولتِ عَليه عُثمانيه [Devlet-i Aliyye-i Osmâniyye], тур. Osmanlı İmparatorluğu или Osmanlı Devleti; добило име по свом оснивачу, Осману I) било је царство које је постојало од 1299. до 1923. године (624. године). На врхунцу моћи, обухватало је Анадолију, Средњи исток, део северне Африке и југоисточну Европу. Царство су основали припадници Огуз-Турака, предвођени Емиром Османом Газијем, по којем је царство добило име, а владари су потекли из династије Османлија. У дипломатским круговима царство је често називано Високом портом или само Портом, што је потекло од француског превода османске речи Баб'и'али (тур. Bâb-i-âlî), што значи „висока капија“, према церемонији добродошлице за стране амбасадоре коју је султан приређивао на улазу у палату. Ова церемонија је тумачена и као интерпретација позиције царства на прелазу из Европе у Азију. У своје време, Османско царство често је називано и Отоманско царство, Отоманска Турска или само Турска, али га не треба мешати са модерном националном државом Турском. Порта је каснији назив за османску Владу у Цариграду. Године 1453, Османско царство је освојило Цариград (Константинопољ) и тиме привело крају постојање Византијског царства. Град је постао османска престоница. Име града је промењено у Истанбул тек у време Републике 1930. године. Од 1517. па надаље, османски султан је био и исламски халиф, а царство је од 1517. до 1922. (или 1924) било халифат - исламска држа 1000 ва. У 16. и 17. веку Османско царство је било међу најмоћнијим светским силама, а државе Европе су се осећале угрожене због сталних турских напредовања преко Балканског полуострва. На врхунцу моћи, царство је заузимало територију од 11.955.000 km2. Након Првог светског рата, током кога су савезници освојили већину турских територија, османска елита је поставила темеље савременој Турској за време Грчке кампање у Турском рату за независност. Садржај - 1 Историја - 2 Управна подела - 3 Демографија - 4 Привреда - 5 Државно уређење - 6 Војно уређење - 7 Султани - 8 Султаније - 9 Велики везири - 10 Култура - 11 Види још - 12 Референце - 13 Литература - 14 Спољашње везе Ист 1000 рија[уреди] Успон Османског царства[уреди] 13. век[уреди] Османско царство првобитно је било бејлик унутар Селџучког царства у 13. веку. Године 1299, Осман I проглашава независност Османског принципата. 14. век[уреди] Мурат I био је први Османлија који се прогласио за султана. 15. в ff8 ек[уреди] Грађански рат у Османском царству вођен је између синова Бајазита I (1389—1403), Исе, Мехмеда, Мусе и Сулејмана, око власти у Османском царству. Отпочео је 1402. године после Ангорске битке у којој су снаге Тимур-Ленка (1360—1405) победиле и заробиле Бајазита, који је касније (март 1403) и умро у заробљеништву. Окончан је битком код села Чаморлу 5.7. 1413. године, у којој су снаге Мехмеда I са својим хришћанским савезницима потукле Мусину војску, док је он сам ухваћен и погубљен. Током борби које су трајале више од једне деценије, животе су изгубили сви Бајазитови синови, осим Мехмеда I, а у сукобе су се активно укључивале и преостале хришћанске државе на Балкану (Византија, Србија, Влашка и друге). После освајања Цариграда године 1453, држава постаје моћно царство са Мехмедом II Освајачем као царем. Пад Српске деспотовине означен је турским освајањем Смедерева, српске престонице у то време. Воде 1000 и војску преко Софије и Поморавља, Мехмед II улази у Смедерево 20. јуна 1459. Овај догађај означава почетак директне отоманске власти над Србијом, која је уз краће прекиде трајала све до Првог српског устанка 1804. 16. век[уреди] Од 1517. па надаље, османски султан је био и исламски халиф, а царство је од 1517. било халифат. Царство је достигло свој врхунац под Сулејманом I у 16. веку, када се простирало од Персијског залива на истоку до Мађарске на северозападу, и од Египта на југу до Кавказа на северу. Кроз своју шест векова дугу историју примало је културне утицаје и Истока и Запада, као што је такође оставило неизбрисив траг на територијама на којима се простирало. Током свог постојања, царство се борило за колонијализација у Индијском океану. Ратна флота је послата да подржи муслиманске владаре у Кенији и Аћеху као и да одбрани османлијски монопол на трговину робовима и зачинима. У Аћеху, Османлије граде утврђење и доносе велике топове. Османлије су такође помагале холандске протестанте у борби против власти католичке Шпаније. Срби у ратовима Аустрије и Млетачке републике[уреди] Османска освајања затекла су Европу усред верских ратова и борбе за стварање централизованих држава. Срби су се од почетка турских освајања нашли између великих сила. Тако је приликом турског освајања Угарске на историјску сцену ступио и српски цар Јован Ненад, чије је седиште било у Суботици. Османско освајање у Средоземљу заустављена су после победе савеза хришћанских држава у поморској бици код Лепанта (острва у Јонском мору) 1571. године. Први велики копнени рат једног савеза европских држава против Османског царства трајао је пуних 15 година. Реч је о Дугом рату (1591-1606). У овом рату сукобили су се Хазбуршко царство, Венеција, Шпанија, поједине италијанске државе, Влашка и Молдавија са Османским царсвом. Учествовали су и јединице побуњених Срба. Српски народ је подигао устанак против османлија. Од посебног значаја је био и Кандијски рат (1645-1669). Тај рат је назван по граду по граду Кандији на Криту (Грчка), у коме су ратовали Млетачка република и Османско царство, учествовали су и Срби, посебно у областима Далмације, Лике и Херцеговине. Победило је Османско Царство. За историју Османског царства преломан догађај био је Велики бечки рат (1683-1669). Османска војска је током 1683. године неуспешно опседала Беч. Пошто су поражени од стране пољских и аустријских снага, Турци су се повукли. Током Бечког рата против Османског царства удружили су се Хазбуршко царство, Млетачка република и Пољска. Низ пораза Османског царства заустављен је 1690. године, када су аустријске снаге поразене код Качаника (данашња Србија). Српски народ се у време пророда аустријских трупа подигао на устанак. После пораза и повлачења Аустријанаца, започела је Велика сеоба Срба из области данашњег Косова и Метохије, северне Македоније и централне Србије у хабзбуршке области северно од Саве и Дунава. Пад Османског царства[уреди] 17. век[уреди] У 17. веку, царство слаби под утицајем спољашњих и унутрашњих непријатеља и због скупих ратова, нарочито против Персије, Русије и Аустрије. После пораза код Беча године 1683, постало је јасно да Османско царство више није било једина суперсила у Европи. Током серије реформи, царство успева да и даље буде једна од важнијих европских политичких сила. Карловачки мир је мир склопљен у Сремским Карловцима 26. јануара 1699, између Аустрије и њених савезника на једној страни и Турске на другој (на крају Великог бечког рата 1683—1699), уз посредовање Енглеске и Холандије. У овом историјском догађају учествовали су и представници хришћанске Свете лига, Русије, Венеције и Пољ 1000 ке. 18. век[уреди] Аустријско-турски рат (1716—1718) је био шести по реду ратни сукоб између Аустријског и Османског царства. Истовремено са овим, вођен је и Турско-млетачки рат (1714—1718). Оба рата су завршена потписиванњем мира у Пожаревцу 1718. године. Руско-турски рат (1768—1774) је припреман дуго и темељно. Циљ Русије био је да изађе на топло море, у овом случају Црно море. Зато је руска тајна дипломатија кренула у озбиљне припреме и у том циљу је успела да у Европи подбуни Грке, Румуне и Црногорце. Расплинути на више фронтова Турци су из њега изашли поражени. Последица рата било је велико слабљење Османског царства. Русија је обезбедила излаз на Црно море, као и право да се меша у унутрашњу политику Турске у питањима заштите хришћанских наро ff6 а. Свиштовски мир је назив уговора о миру који су у граду Свиштов, Османско царство (данас на територији Бугарске потписали 4. августа 1791. представници Аустрије и Османског царства, цар Леополд II и султан Селим III. Овим миром је окончан последњи аустријско-турски рат који је трајао од 1788. до 1791. 19. век[уреди] Селим III (1789—1807) је направио прве покушаје да модернизује турску војску, али су реформе зауставиле верске вође и јаничарски корпус. Љубоморно чувајући своје повластице и оштро се супротстављајујући променама, јаничари су изазивали побуне. Селима су реформе коштале трона и живота, али су оне извршене спектакуларно и у крви од стране његовог наследника, динамичног Махмуда II, које је уклонио јаничаре 1826. Српска револуција (1804—1815) је означила период националних буђења на Балкану током источног питања. Суверенитет Србије као наследне монарије под властитом династијом је de jure признат 1830.[1] Грци су 1821. подигли устанак 1821. Побуну из Молдавије која је била диверзија пратила је главна револуција на Пелопонезу, који је 1829., уз северне делове Коринтског залива, по 1000 тао први део Османског царства који је стекао независност. До половине 19. века Османско царство је било називано „болесник на Босфору“. Вазалне државе - Србија, Влашка, Молдавија и Црна Гора су током 1860их и 1870 добиле независност. 20. век[уреди] Неуспјехом Илинданског устанка 1903, ситуација у Македонији се знатно промијенила. У њу су довођене ефикасније турске чете, а долазиле су и чете из Србије, Грчке и Бугарске, које су све три жељеле себи да прикључе територију Македоније. У ВМРО је дошло до раскола и појавиле су се двије политичке струје. Македонски револуционари који су преостали били су више усредсређени на политику него да ослобођење од турске владавине. Младотурска револуција 1908. је била револуција коју је извела турска војска којом је поништена укидање парламента које је извео султан Абдул Хамид II, чиме је почела Друга уставна ера. Револуција је била значајан догађај током процеса распада Османског царства. Младотурску револуцију Аустроугарска је искористила за анексију Босне и Херцеговине, док је Бугарска прогласила независност. Први балкан 1000 ски рат (8. октобар 1912 — 30. мај 1913. године) је вођен између балканских савезника (Бугарска, Србија, Црна Гора и Грчка) и Турске. Османско царство је било још више ослабљено и ратом против Италије. Ту слабост Турске користе балканске земље ослобођењем територија Балкана које се налазе под турском влашћу. У Другом балканском рату, Турска успева да поврати Једрене. У Првом светском рату, придружује се Централним силама које губе рат. После Грчке кампање у Турском рату за независност (1918—1923), основана је модерна држава Турска 29. октобра 1923. од остатака некадашњег Османског царства. Османско царство је до 1922. (или 1924). било халифат. Управна подела[уреди] На врхунцу своје моћи, Османско царство је имало 29 провинција и четири вазалне државе - Дубровник, Влашка, Молдавија, Кримски канат и Трансилванија, краљевство које се заклело на верност Порти. Првобитна организација[уреди] Првостепене административне јединице: - Пашалук (службено ејалат или беглербеглук) Другостепене административне јединице: Управна подела од средине 19. века[уреди] На основу закона о организацији вилајета од 1864. и закона о општој управи вилајета од 1870. извршено је одвајање војне и грађанске управе, па валија задржава само грађанску управу.. Поред тога успостављају се посебне вилајетске скупштине (меџлиси) као саветодавна тела. Све до аустроугарске анексије, 1908, Босна је била један од конститутивних вилајета - Османског царства. - Вилајет, којим је управљао валија. - Санџак, којим је управљао мутасариф. - Каза, којом је управљао кајмакам. - Нахија, којом је управљао мудир. Демографија[уреди] Религија[уреди] Главне религије у Османском царству биле су ислам, хришћанство и јудаизам. Језици[уреди] Званични језик Османског царства био је османски турски. Поред њега, у говорној употреби су били и други језици, као што су арапски, грчки, јерменски, кримскотатарски, курдски, словенски језици (српски, бугарски, итд), кавкаски језици, арамејски, берберски језици, коптски, румунски, албански, мађарски, итд. Поред османског турског језика, арапски и персијски језик су такође уживали известан друштвени престиж, с обзиром да је арапски био језик вере и закона, а персијски језик високог судства и књижевне културе. Грчки језик је употребљаван као језик Васељенске патријаршије, а српски као језик Пећке патријаршије. Поред тога, српски је употребљаван и као дипломатски језик на простору југоисточне Европе. Јерменски језик је употребљаван у јерменској цркви. У вазалном Кримском канату, употребљаван је кримскотатарски језик. Привреда[уреди] Привредна историја Османског царствоа се односи на период 1299—1923. Привредна историја спада у два различита периода. Први период је класично доба (проширење), који чине затворену пољопривредну економију, показујући регионалне разлике у царству. Други период је доба реформације које су чиниле државни организоване реформе, почевши са административних и политичких структура да преко државних и јавних функција. Промена је почела са војним реформама које се протежу војне придружени еснафа и јавних занатских еснафа. Државно уређење[уреди] Државна организација у царству је била заснована на хијерархији са султаном на врху и под њим везирима, другим дворским службеницима, и војним заповедницима. Порези[уреди] Војно уређење[уреди] Војска је представљала сложен систем сачињен од регрута и плаћеника. Плаћеници, који су се називали „тимари“, дуго времена су представљали срж османске војске. Коњица је користила лукове и кратке мачеве, и користила номадску тактику ратовања сличну монголској. Османска војска је некада представљала једну од најнапреднијих борбених сила у свету, с обзиром на то да су међу првима усвојили мускете. Чувени одреди јањичара чинили су елитне јединице и султанову личну заштиту. Међутим, по завршетку 17. века војна моћ опада због недостатка реформи, углавном због корупције међу јањичарима. Укидање јањичарских одреда године 1826. није било довољно, и у рату против Русије, царство је оскудевало у савременом ратном материјалу и техници. Султани[уреди] Султан (падишах), а у Европи такође познат и као Велики Турчин, био је једини владар и власт у држави, бар званично. Династија се звала такође и Османлије или Кућа Османа. Султан је уживао многе титуле као на пример Суверен К 1000 ће Османа, Султан над Султанима, Кан над Кановима, и од 1517, вођа Верних и пророков наследник, и др. Титулу султана је установио Мурат I године 1383. Султаније[уреди] Најчешћи термин владајуће султаније је био валиде султанија, основан у 16. веку, од стране султана Селима I. Прва валиде султанија у историји Османског царства је била Ајше Хафса султанија. Свака султанија је обично била страног порекла, али је зато стекла силан утицај на султана. Они су им давали нова имена, и тако постале делови ислама. Велики везири[уреди] Велики везир ("صدر اعظ или وزیر اعظم) је назив за 1000 највишег султановог поданика. Био је председник царског дивана (владе) у Турској царевини. У време рата вршио је у име султана дужност врховног команданта. Култура[уреди] У средњем веку Османлије су имале невероватно висок степен толеранције према страним културама и религијама, нарочито у поређењу са хришћанским Западом. Раније су Турци протерали Византијце из Мале Азије и даље их потискивали ка Европи. Али, како су се Османлије приближавале даље према Западу и сами су примали културне утицаје покорених народа. Култура поробљених народа се уткала у турску, стварајући карактеристичну Османску културу. После заузимања Константинопоља (касније названог Истанбул) године 1453, већина цркава је остала нетакнута и само је Аја Софија претворена у џамију. Дворски живот је у многим аспектима задржао древне традиције које потичу из Персије, а 1000 и је поседовао и многе елементе византијске и европске културе. Вековима је царство било уточиште протераним и прогоњеним Јеврејима из Европе, који тамо нису имали слободу исповедања сопствене вере, а која је у Османском царству била допуштена. Види још[уреди] - Осман I - Хронологија Османског царства - Распад Османског царства - Историја ислама - Историја Балканског полуострва - Историја Србије у Османском царству Референце[уреди] - ↑ Berend (2003). стр. 127. Ли 1000 тература[уреди] - Berend, Tibor Iván (2003). History Derailed: Central and Eastern Europe in the Long 19th Century. University of California Press. ISBN 978-0-520-93209-8. Приступљено 11. 2. 2013. - Jelavich, Barbara (1983). History of the Balkans:. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-27458-6. - Imber, Colin (2009). The Ottoman Empire, 1300-1650: The Structure of Power. Palgrave Macmillan. ISBN 978-0-230-57451-9. - Kicikis, Dimitris (1999). Osmanlijsko carstvo. Beograd: Plato-Biblioteke XX vek. ISBN 978-86-81493-77-9. - Necipoğlu, Gülru (1991). Architecture, Ceremonial, and Power: The Topkapi Palace in the Fifteenth Centurie. Architectural History Found. ISBN 978-0-262-14050-8. - Itzkowitz, Norman (1980). Ottoman Empire and Islamic Tradition. University of Chicago Press. ISBN 978-0-226-38806-9. - Quataert, Donald (2000). The Ottoman Empire, 1700–1922. Cambridge University Press. ISBN 978-1-139-44591-7. Спољашње везе[уреди] - Османски веб сајт - Страница са доста информација о Османлијама - Све о Османском царству - Све о исто 1000 ији и култури Османског царства (на турском) - Краљевска барка: Турска - Обиман сајт са доста детаљних информација - Османлије - Добар сајт који детаљно покрива разне аспекте Османског царства


source: wikipedia

text: 20. септембар (20.9.) је 263. дан у години по грегоријанском календару (264. у преступној години). До краја године има још 102 дана. Догађаји 480. п. н. е. — У поморској бици код острва Саламина у Егејском мору Грци под командом атинског војсковође Темистокла поразили Персијанце које је предводио краљ Ксеркс I, чиме је осигурана превласт Атине на мору. 1378 — Незадовољна папом Урбаном VI, група кардинала је за папу изабрала Клемента VII, изазвавши тиме Западни раскол. 1520 — На власт дошао султан Сулејман I Величанствени 1697 — У Рејсвијку код Хага Енглеска, Шпанија, Холандија и Свето римско царство потписали мировни уговор с Француском, чиме је окончан рат Велике алијансе. Вештом дипломатијом, Француска успела да задржи готово све освојене територије. 1857 — Трупе лојалне Источноиндијској компанији су поново заузеле Делхи и угушиле Индијску побуну. 1870 — Корпус берсаљера је ушао у Рим кроз Порта Пију и окончао уједињење Италије, окончавши практично привремену власт папа. 1909 — Парламент Уједињеног Краљевства је усвојио Акт о Јужној Африци из 1909., чиме је створена Јужноафричка Унија од бивших британских колонија Рт добре наде, Натал, Орање и Трансвал. 1928 — Велики фашистички савет постао врховно законодавно тело у Италији, уместо дотадашњег Већа посланика. 1945 — Свеиндијски конгрес и његови лидери Махатма Ганди и Пандит Нехру одбацили британски предлог о самоуправи и затражили пуну независност Индије. 1951 — Грчка и Турска постале су чланице НАТО-а. 1960 — Тринаест афричких држава које су стекле независност и бивша британска колонија Кипар примљени у УН. 1970 — Совјетски космички брод „Луна 16“ спустио се на Месец и покупио узорке месечевог тла. 1976 — Социјалдемократска партија Шведске је изгубила на парламентарним изборима, први пут после више од 40 година. 1977 — Вијетнам и Џибути примљени у УН као 149. и 150. чланица међународне организације. 1979 — Жан-Бедел Бокаса, владар Централноафричког царства, оборен са власти у државном удару који је организовала француска влада. Нов шеф државе, бивши председник Дејвид Дако, вратио земљи статус републике. Бокаса 1965. војним ударом срушио Дака, 1976. укинуо републику и прогласио се царем. 1984 — У нападу аутомобила-бомбе на амбасаду САД у Бејруту погинуло 16 особа, амерички амбасадор повређен. 1991 — Црногорски парламент у Жабљаку прогласио Црну Гору еколошком државом и прихватио декларацију о заштити природе. Пројекат прве еколошке државе у свету прихваћен 1992. на светском еко-самиту у Бразилу под покровитељством УН. 1999 — Мултинационалне снаге стигле у Источни Тимор и заузеле аеродром у главном граду Дилију, пошто су се повукле индонежанске трупе. 2001 — Албански екстремисти почели предају последњих количина оружја НАТО трупама у Македонији. У Парламенту почела дискусија о уставним амандманима којима би албанској мањини била гарантована већа права. 2010 — Фокс телевизија је постала Прва српска телевизија. Рођења 1773 — Атанасије Стојковић, српски писац и научник, аутор првог романа у новијој српској историји и преводилац Новог завета на славеносербски. (прем. 1832) 1887 — Урош Џонић, српски историчар књижевности, први управник Универзитетске библиотеке у Београду. (прем. 1968) 1917 — Ред Ауербак, амерички кошаркашки тренер. (прем. 2006) 1931 — Хеја Харарит, израелска глумица. (прем. 2021) 1934 — Софија Лорен, италијанска глумица. 1936 — Божидар Смиљанић, хрватски глумац и писац. (прем. 2018) 1939 — Небојша Попов, српски социолог. (прем. 2016) 1948 — Џорџ Р. Р. Мартин, амерички писац и сценариста. 1951 — Хавијер Маријас, шпански књижевник. (прем. 2022) 1956 — Гари Кол, амерички глумац. 1969 — Ришарт Витсхе, холандски фудбалер. 1971 — Хенрик Ларсон, шведски фудбалер и фудбалски тренер. 1975 — Азија Арђенто, италијанска глумица, редитељка и модел. 1975 — Хуан Пабло Монтоја, колумбијски аутомобилиста, возач Формуле 1. 1976 — Џон Бернтал, амерички глумац. 1976 — Такао Сузуки, јапански тенисер. 1976 — Денис Шефик, српско-црногорски ватерполо голман. 1977 — Радиша Илић, српски фудбалски голман. 1980 — Владимир Торбица, српски фудбалер. 1981 — Фелисијано Лопез, шпански тенисер. 1984 — Брајан Жубер, француски клизач. 1990 — Донатас Мотијејунас, литвански кошаркаш. 1990 — Моника Радуловић, аустралијски модел. 1993 — Јулијан Дракслер, немачки фудбалер. 1994 — Петар Аранитовић, српски кошаркаш. 1995 — Марко Голубовић, српски фудбалер. Смрти 1520 — Селим I, турски султан 1863 — Јакоб Грим, немачки филолог и писац. (рођ. 1785). 1905 — Вјенцеслав Новак, хрватски романописац, новелиста, новинар, музички критичар и педагог. (рођ. 1859) 1948 — Хавријил Костељник, русински књижевник. (рођ. 1886). 1957 — Жан Сибелијус, фински композитор. (рођ. 1865). 1967 — Андра Франичевић, српски дечји песник. (рођ. 1889) 1989 — Михаило Андрејевић, југословенски фудбалски званичник и лекар. (рођ. 1898). 1990 — Слободан Зрнић, српски конструктор авиона. 2000 — Герман Титов, совјетски космонаут, други човек у космосу и Херој Совјетског Савеза 2005 — Симон Визентал познат по прикупљању информација о нацистичким ратним злочинима како би им се судило Празници и дани сећања 1519 — Португалски морепловац Фернандо Магелан испловио из Севиље с пет бродова на пут око света. Магелан погинуо у борби с домороцима на острву Муктан 1521, а у Севиљу се у септембру 1522. вратио само један брод, „Викторија“, са 18 морнара. Тим путовањем први пут опловљена Земља. 1870 — Снаге италијанског краља Виторија Емануела II ушле у Рим чиме је завршено уједињење Италије. Папа Пије IX повукао се у Ватикан и прогласио се затвореником. 1981 — Централноамеричка држава Белизе на обали Карипског мора стекла независност од Велике Британије. 1990 — Парламенти Источне и Западне Немачке потврдили уговор о уједињењу две државе.


Дрвар: Погон “Yumco” ради пуном паром • Предузетнички портал РС Ви сте овдје: Почетна / Вијести / Дрвар: Погон “Yumco” ради пуном паром Дрвар: Погон “Yumco” ради пуном паром У Дрвару је покренут погон за производњу конфекције у којем ће бити запослено 100 радника. Иако још није званично отворен, производни погон фирме “Yumco” из Врања већ ради пуном паром. Погон врањанског „Yumco“ смјештен је у реконструираном објекту некадашње пекаре. У прва три мјесеца раднице кроз производњу мањег опсега пролазе обуку и тренутно их је 80, а до краја мјесеца биће их још двадесет. – Онда ћемо да имамо заокружен процес производње, комплетно, од кројнице до финалне производње. Тренутно радимо за „Yumco“ неке мантиле. За дан-два нам стиже нови налог: радна одијела и онда ћемо да кренемо, комплетно сви ће да буду упослени – рекао je Драган Павловић, руководилац погона „Yumco“ у Дрвару -Фабрика „Yumco“ Дрвар је формирана и обновљена уз помоћ Владе Републике Србије. Овим отварањем се рјешава један дио незапослених жена. Нажалост, још увијек их много чека посао – рекла је начелница Општине Дрвар Душица Рунић. Уз осигурање егзистенције, фабрика овим женама значи пуно више. Испуњене су, осјећају се корисно, а некима је то и прво запослење. http://www.preduzetnickiportalsrpske.net/wp-content/uploads/2020/01/sivenje_200715_tw630.jpg 472 630 Daliborka Gavrilovic Kujundzic http://www.preduzetnickiportalsrpske.net/wp-content/uploads/2016/06/LOGO-CIR.png Daliborka Gavrilovic Kujundzic2020-01-15 10:59:172020-01-15 11:01:06Дрвар: Погон “Yumco” ради пуном паром СРЕЋНИ ПРАЗНИЦИ! Бијељина: За мала и средња предузећа 80.000 �...


source: fineweb

text: Термоскоп Термоскоп или Галилејев термометар је инструмент за мјерење температуре у облику затвореног стакленог цилиндра испуњеног провидном течношћу у коју су уроњени тегови различите просјечне густине. Тегови се обично праве као шупље стаклене кугле, дјелимично испуњене течностима разних боја. Густина провиднe течности зависи од температуре, па тегови чија је густина већа тону на дно, а други пливају ка врху. Температура се одређује према боји најнижег утега који не тоне или лебди испод врха, а новије верзије обично имају на теговима објешене плочице са износима температура на некој од уобичајених скала (нпр. у Целзијусовим степенима). За исправан рад, толеранција масе утега мора бити боља од једног микрограма. Функционисање[уреди] Термоскоп ради на принципу Архимедовог закона, који одређује да ли ће предмет плутати или тонути у одређеној течности. Једини фактор који ово одређује је густина течности у коју је предмет уроњен. Уколико је маса предмета већа од масе течности чије је мјесто предмет заузео, предмет ће тонути. Ако је маса предмета мања од масе те течности, објекат ће плутати. Претпоставимо да имамо два предмета, различите густине, од којих је сваки димензија 10х10 центиметара (један дециметар кубни, односно један литар) и да смо изабрали воду као течност у посуди. Маса воде коју би сваки од ових предмета истиснуо својом запремином је тачно 1 килограм. Смеђи предмет на лијевој страни слике 1 плута, јер је маса воде коју би истиснуо, кад би био потпуно уроњен, већа од масе предмета. Он плута уроњен до пола, јер је ово ниво на којем је маса истиснуте воде једнака маси предмета. Зелени предмет на слици је потонуо, јер је маса воде коју он својом запремином замијени (1 кг) мања од масе предмета (2 кг). Неће сви предмети начињени од зеленог материјала на слици 1 тонути у води. На слици 2 видимо предмет од исте материје, али такав да је изнутра шупаљ. Укупна маса овог предмета је пола килограма, премда је запремина иста, тако да плута уроњен до пола, као смеђи предмет на слици 1. У овим примјерима, течност о којој се говори је вода. Вода има густину од 1 кг/л, што значи да ће маса воде, коју истисне било који предмет који потоне, бити тачно један килограм. Галилео Галилеј је открио да густина неке течности зависи од њене температуре.[1] Термоскоп је заснован на овој теорији. Вода постиже највећу густину на температури од 4°C, а како температура расте или опада, густина течности се смањује. На слици 3 се види предмет начињен од зеленог материјала, тежак 1 килограм. У лијевом суду, густина течности је 1,001 кг/л. Пошто је маса предмета мања, он плута. У десном суду, густина течности је 0,999 кг/л. Пошто је предмет тежи, он тоне. На овом примјеру видимо да веома мале разлике у маси могу учинити да предмет плута или потоне. Код Галилеовог термометра, мале стаклене кугле су попуњене различитим (обојеним) течностима. Кад се произведе једна таква стаклена кугла, она се означи својом ефективном густином. Иако се густина оваквог предмета под утицајем различитих температура такође мијења, утицај те промјене је занемарљив. Течност у коју су уроњени, међутим, бира се тако да реагује на температуру и више него вода (обично неки инертни угљоводоник). На тај начин, чак и мале промјене у температури (дакле и у густини течности) ће утицати да неки од стаклених предмета тону, а неки плутају. На слици 4 види се термоскоп на двијема различитим температурама (температурна скала на слици изражена је у Фаренхајтима). Ако су неке кугле потонуле на дно, неке изрониле на врх, а нека остала да плута у међупростору, онда се температура очитава са ознаке на кугли која плута у средини, тј. ове посљедње (на слици 4 температура је 76 степени). Ако су све или потонуле на дно, или се одржале на површини, онда се приближна температура може израчунати тако што се узме број са највише од кугли које су потонуле, сабере са бројем на најнижој од кугли које су испливале, те подијели са два ( на слици 4). Кугле и тежине би се требале изабрати тако да се не заглаве једна с другом, тако што ће бити или већег пречника него полупречник посуде, да би се одржао њихов распоред по вертикали, или много мањег пречника, тако да могу слободно плутати на све стране. Види још[уреди] Референце[уреди] - Калкулатор густине воде, Приступљено 25. 4. 2013. Спољашње везе[уреди] |Викимедијиној остави.на|


Шта све може руски ловац Су-57 - Спутњик Србија 13:34 09 Јул 2020 Ударна вест: Вести: Зелено светло за „Северни ток2“ — јача ли осовина Русија— Немачка? /видео/ Шта све може руски ловац Су-57 10:30 03.08.2019 (освежено 10:49 03.08.2019) Преузмите краћи линк https://cdn1.img.rs.sputniknews.com/img/112049/34/1120493401_0:145:3123:1902_1200x675_80_0_0_a7b28afecc77bad45f85645eef5f149c.jpg https://rs.sputniknews.com/naoruzanje/201908031120534682-sta-sve-moze-ruski-lovac-su-57/ Систем управљања омогућава да се маневри изводе асинхроно и ефикасније. На пример, два вертикална репа авиона могу да мењају свој положај под различитим угловима и у различитим правцима. Суперманеврисању доприносе и мотори са променљивим вектором потиска. Под условом да снага мотора може да превазиђе борбену тежину авиона, постоји могућност управљања летелицом у ваздуху на разне начине — авион може да „стоји на репу“, да се окрене за 360 степени унапред и уназад, да изврши нагло кочење, као и неочекиване окрете. Вишенаменски ловци Су-57 надлећу Кремљ поводом Дана победе у Москви. Осим радара, који је инсталиран у предњи део авиона, радарски систем обухвата и два радара за бочно скенирање, као и два радара у предњим деловима крила авиона. Такав радарски систем омогућава свеобухватни преглед и за пилота и за компјутерски систем. Информације о метама се приказују и на мултифункционалним екранима у пилотској кабини, као и на индикатору на предњем стаклу у кабини. Информација се може пренети и другим авионима, штабовима, ракетама, копненим снагама... Авион Ф-35 израелских ваздушних снага војска Русије, Су-57 09/07 13:30 Вести: Зелено светло за „Северни ток2“ — јача ли осовина Русија— Немачка? /видео/


Дискус хернија — Википедија, слободна енциклопедија лат. Prolapsus nuclei pulposi Дискус хернија, пролапс међупршљенског диска, екструзија диска, кичмена кила (лат. Prolapsus nuclei pulposi, енгл. Spinal disc herniation, Protrusio disci, Prolapsus disci),[1] болест је међупршљенског диска кичменог стуба, која настаје као последица пролапса (хернијације) и продора желатинозног језгра међупршљенског диска у међупршљенске отворе (лат. foramina intervertebrales) где врши притисак на коренове спиналних живаца, а понекад и централно у спинални канал и простор у коме се налазе кичмена мождина и кауда еквина које такође компримује. За разлику од протрузија (испупчења) диска код овог поремећаја доминира делимични или у потпуна руптура хрскавица фиброзног прстена диска (лат-anulusu fibrosus) са пролапсом језгра (лат-anulus pulposus), док задњи уздужни лигаменти кичме могу да остану нетакнути (тзв. сублигаментарна херниација диска). Узрок дискус херније је; често физичко преоптерећење већ постојећих оштећење међупршљенског диска, херниација диска, реуматичне и запаљењске болести, али и безузрочна која настаје без утицаја икаквих спољних узрока. Симптоми дискус херније су; јак бол, најчешће локализован у леђима и удовима, ирадијација бола, укоченост и понекад парализа. Лечење је конзервативно, у већини случајева могуће, а код тежих и оперативно. 3.1 Патофизиолошки механизми 3.2 Клинички облици 5.2 Клиничка слика(симптоми) 5.3 Објективан (физикалан) преглед 5.4 Допунска испитивања 6.1 Конзервативно 6.1.1 Симптоматско лечење 6.1.2 Методе физикалог лечења 6.2 Оперативно 6.2.1 Метод оперативног лечења дискус херније 6.2.2 Новине у оперативном лечењу 7.1 Спонтано излечење дискус херније 7.2 Оперативно излечење дискус херније 8 Превенција [54] У Сједињеним Америчким Државама асимптоматски облик вратног облика дискус херније, применом (МРТ) дијагностикован је у 10% особа млађих од 40 година и 5% особа старијих од 40 година. Асимптоматски облик дегенеративне болести међупршљенског диска, након снимања (МРТ) дијагностикован је у 25% особа млађих од 40 година и у особа 60% старијих од 40 година.[2] Тачна инциденца вратног облика дискус херније није позната, међутим истраживања у САД су показала да 51% одраслих особа има повремено болове, различите дужине трајања у врату и рукама.[2] У студији спроведеној у Рочестеру (Минесота), годишња инциденца вратног облика дискус херније са радикулопатијом у мушкарца и жена, код свих могућих узрока, је 107,3 и 63,5 случајева на 100.000 становника, (што је изузетно висока учесталост.[2] У студији спроведеној у Италији у 1996. преваленца вратног облика дискус херније и спондилотичних радикулопатија је 3,5 случајева на 1.000 људи.[3] Око 65% свих компресивних лезија коренова кичмених живаца односи се лумбосакране радикулопатије и најчешће је присутна код коренова L5 и S1. У вратном делу кичме хернијација диска настаје најчешће у нивоима C5-6 и C6-7. Међупршљенски диск се, анатомски, састоји из средишњег дела, језгра (лат. nucleus pulposus) који служи као амортизер, желатинозног је изгледа и богатији је водом, и периферног фиброзног прстена (лат. nucleus fibrosus) који даје чврстину диску.[4] У случају дегенерације средишњи део диска губи воду, периферни прстен пуца и настаје хернијација диска. Током вишегодишњег старења долази до дегенеративних промена у многим ткивима и органима човека. Тако поред многих других ткива дегенеративне промене, изазване старењем, могу захватите и хрскавичаво ткиво међупршљенских дискова, које прати „замор хрскавице“ као последица микротрауматских оптерећења, прележаних болести кроз живот и лошијег (генетичког, наслеђеног) састава диска.[5] У последњих двадесетак година многи су аутори проучавали важност метаболизма воде у диску. Они су прилично објаснили промене које погађају диск. У време рођења језгро диска садржи 88% воде, у 18. години 80%, у 77. години 49%. Фиброзни прстен око језгра приликом рођења има 78% воде, у трећој деценији 70%. Ту количину очува до касне старости, односно количина воде се тек незнатно смањи. При дегенеративним променама најпре настају напрснућа у фиброзном прстену, затим у та напрснућа улази ткиво језгра, које је под притиском, а понекад кроз раздеротину излази и изван диска.[6] Промене се најчешће јављају у цервикално (вратном) и лумбалном (слабинском) делу кичме. Хернијација може настати (јако ретко) и у торакалном (грудном) делу кичме, и због тога што је простор у торакалном делу кичменог канала ограничене величине, свако одуговлачење са дијагнозом може довести до иреверзибилних миелопатија. Иако су слабински пршљенови највеће и најјаче кости кичме, ризик од повреда слабинских пршљенова се повећава у нижим деловима кичменог стуба јер је овај део леђа трпи већу тежину и механичка стресна напрезања, од горњегих пршљенова кичменог стуба. Прстен може попустити на било којем месту на кичменом стубу. Међутим, због статичко-динамичких и структурних специфичности слабинског дела кичме, хернија се најчешће јавља у овом сегменту, на задњем делу диска, десно или лево, јер се у том делу налази најосетљивији део кичме (лат. locus minoris resistentiae), што је значајно за даљи ток поремећаја, јер у том делу кичме пролазе коренови живаца. Бројна истраживања су показала да у том подручјуј, у прстену диска остају рупице од закржљалих крвних судова, што омета померање корена живца и зато се баш на том месту често јављују знаци притиска на корен живца. Притом могу бити погођена 1 до 2 корена живца јер их притиска пулпозно ткиво језгра, испало кроз задњу страну, или их тако избочено ткиво растеже и вуче. У задњем карличном делу дуз кичме се протеже јака уздужна веза која не допушта испаде диска са те стране, па је у том делу појава дискус хернија ретка. Испадања ткива диска са стране и спреда не само да су ретка већ изазивају и мање тегоба него испадање ткива уназад, јер у овим деловима не постоје могућности оштећења корена живаца. Такве хернијације носе назив („неме херније“) јер не изазивају болове и друге надражаје. Тегобе се могу очекивати само ако због испадања језгра настане сужење међупршљенског простора, што може довести до секундарне промене на ткивима између пршљенова. Испадање ткива диска кроз покровну плочу у тело пршљена је посебан облик херније диска. У коштаном ткиву, које је мекано, под дејством притиска, у телу пршљена изазива појаву тзв Schmorl-ови чворићи. Ти се чворићи често виде у току развоја кичме, још у дечјем узрасту, и то чешће у грудном делу него у слабинском, и то често истовремено на више пршљенова. Продор ткива у тело пршљена често се види на оним местима кичме где њен развој још није завршен. То утиче на раст тела пршљена, па се ствара посебан облик тзв округлих леђа која називамо Scheuerman-ова болест. У току остеопорозе (коју прати смањена густина коштаног ткива) у настале шупљине у телима пршљенова може се такође утиснути ткиво језгра дискуса. Код ових промена обично нема чворића, него се удубљује покровна плоча, што је узрок појави тзв. рибљих пршљенова. Ове херније, утиснуте у тело пршљенова могу бити асимптоматске и откривају се случајно, приликом рендгенског прегледа, јер немају контакт са нервним системом и не изазивају тегобе.. Дискус хернија вратног дела кичме у два нивоа: Тумачење стрелица: Дискус херније у два нивоа Оштечћени међупршљенски дискови У патофизиолошком смислу ове промене карактерише дејство механичке силе „изливеног језгра“ која доводи до директне компресије (притиска) на нервне коренове који се налазе у „сендвичу“ између пролабираног језгра и унутрашњег зида коштаног кичменог канала (лат. foramina intervertebrales). У неким случајевима, избочен (протрудован) садржај диска губи свој континуитет са меканим јастучастим језгром и постаје слободан фрагмент унутар кичменог канала. Патофизиолошки механизми[уреди] Дегенерација диска, настаје као последица поремећаја у процесу изградње и разградње градивних елемената диска, који је у нормалним условима уравнотежен. Слабо с�


source: CulturaX

text: Шта је то хаковање раста и како га користити за промоцију пословања - кажемо заједно са услугом ГетРеспонсе. Шта је то хаковање раста и како то помаже да се прода Хаковање раста, или хаковање раста, је маркетиншки правац усмерен на експлозиван раст саобраћаја и потражњу за производом. Користе га стартупи и младе компаније, када нема новца за промоцију и оглашавање, али је потребан брзи резултат - иначе ће посао пропасти и потенцијални инвеститори неће улагати у стартуп. Први пут је овај израз користио ЦЕО Куалароо Сеан Еллис 2010. године. Касније су многе америчке технолошке компаније користиле ову стратегију: Фацебоок, Аирбнб, Еверноте, Дропбок, Пинтерест, Амазон. Сада напредни стартупи - на пример, они који се баве крипто-валутама и блоцкцхаин-ом - често не траже маркетере, већ за хакере раста. Главни задатак хакерског раста је да привуче пажњу корисника. Имате само 8 секунди да погодите особу на интернету и друштвеним мрежама. Даља пажња је смањена, а ако нисте закачени за особу, он ће напустити ресурс и неће се ништа сјетити о вама. Шта раде хакери раста Брзо преведите идеје у стварност. Уместо гломазног сајта, боље је направити једноставан сајт од једне странице без непотребних детаља. Користите бесплатне или скоро бесплатне методе промоције. Фокусирајте се на експерименте и аналитику. Нема смисла дуго чекати на резултат: покренута → провјерена, како функционира → одбијена или усвојена и почела се оптимизирати. Користи аутоматизацију. Да бисте уштедели време и ресурсе, потребно је да конфигуришете аутоматско слање поште и аутореспондерс. Приступ да се креативно промовише. Идеја треба да буде јединствена - она ће се издвојити из стотина других понуда и закачити корисника. Ако желите да научите како да растете и промовишете своје пословање без огромних буџета, пријавите се на међународну конференцију ГетДигитал 2019, која ће се одржати 22. новембра у Москви. Научићете да радите у најпопуларнијим областима у дигиталном сектору, разговарате са стручњацима на тржишту и научите како да повећате приходе без трошења на оглашавање. Региструјте се и гледајте онлине емитовање. Рецепти који раде увек и свуда 1. Стални експерименти Фацебоок се никада није плашио да експериментише и направи грешке. На пример, она је смислила виџете за корисничке профиле и омогућила им да их постављају на сајтове трећих страна. Људи који нису били упознати са друштвеном мрежом, кликнули су на линкове и регистровали се на Фацебооку. Као резултат тога, друштвена мрежа је за 12 мјесеци примила 12 милиона нових корисника, без улагања у оглашавање. Успут, ИоуТубе је отишао на исти начин, почевши да нуди видео код за убацивање у сајт, а такође и није изгубио. 2. Поклон за препоруку Препоручени маркетинг је најефикаснији. Људи верују својим пријатељима и познаницима и имају тенденцију да следе савете. Хостинг фајлова Дропбок је позвао кориснике да позову пријатеље. За ово, Дропбок клијенти су добили 16 ГБ бесплатно, а ако је пријатељ искористио понуду и покренуо цлоуд складиштење, оба су добила још 500 МБ. Као резултат тога, број корисника Дропбока повећао се са 100 хиљада на 4 милиона у 15 месеци, са 2, 8 милиона корисника који су дошли из препорука. Волимо када волимо. Ми волимо поклоне. Услуга поште Хотмаил је одиграна на овај начин додавањем потписа на вашу листу е-поште. То је била само једна линија одмах иза логотипа: "ПС Волим те! Бесплатно преузмите своју Хотмаил пријемну пошту. Волим те ... "Ко може одолети таквом?" 12 милиона људи који су постали корисници услуга у 18 месеци нису се опирали. А онда је Мицрософт купио Хотмаил за 400 милиона долара. 4. Новац за ништа Можете уложити огромне количине рекламе и не видите готово никакав повратак. Уместо тога, боље је да их само предате људима. ПаиПал систем плаћања је сваком кориснику дао $ 10 на рачун само зато што је покренуо рачун. Ако је корисник препоручио услугу пријатељу, добио је још 10 долара. Након почетка промоције, раст броја корисника кретао се од 7% до 10% дневно, а 2002. године еБаи је купио ПаиПал за 1, 5 милијарди долара. 5. Слободан пробни период Понудите да купите услугу за неколико недеља или месец дана пре куповине. Ако се кориснику допада - спреман је да купи, ако не - неће зажалити за потрошени новац. ГетРеспонсе, онлине платформа за растуће хакере, користила је понуду за коришћење услуга сервиса 30 дана уместо позива "Купи одмах". Раст броја регистрованих корисника за први мјесец је премашио 200%. ГетРеспонсе платформа садржи најпопуларније алате за хаковање раста. Уз њихову помоћ, можете брзо повећати продају, чак и ако немате новца за оглашавање: креирајте и аутоматизирајте билтене е-поште, правите веб странице за оглашавање на једној страници и користите функцију "Савршено вријеме" како бисте сазнали када ваши претплатници најчешће отварају е-пошту. Трикови за брзо креирање базе података контаката Успех промоције у великој мери зависи од ове фазе. Да бисте допрли до људи, морате пронаћи канал кроз који се то може урадити. 6. Одредишне странице Слијетање је једноставна страница од једне странице. Погодан је за лансирање нових производа, најава продаје и догађања. Слијетање може донијети 2-4 пута већу продају од обичне локације. Први екран је веома важан - оно што видите одмах након преласка на одредишну страницу. Управо овдје, поставите образац за претплату са промоцијом - на примјер, можете дати купцу попуст на прву наруџбу. Слетање се може обавити за пола сата, за то није потребно посебно знање. ГетРеспонсе има згодан дизајнер који садржи стотине опција за одредишне странице: продајне и промо странице, странице за преузимање и вебинаре, као и празне предлошке које можете у потпуности прилагодити. Направили смо ову одредишну страницу са скочним прозорима за 7 минута Изаберите одговарајући предложак, додајте бесплатне фотографије са иСтоцк-а и поставите образац за прикупљање података на страницу. Сви предлошци су прилагођени за мобилне уређаје - у дизајнеру можете видјети како ће одредишна страница изгледати на вашем паметном телефону. Ако немате свој властити домен, можете објавити одредишну страницу на бесплатним поддоменима ГетРеспонсе. Читаоци ГетРеспонсе Пц-Артицлес дају ексклузивни попуст од 50% за прва два месеца. Узми попуст Запамтите да имате само 8 секунди! Узмите пажњу клијента на сајту уз помоћ видеа - у њему можете и охрабрити гледаоце да напусте своју емаил адресу. Добар резултат за одредишну страницу сматра се ако је 10–11% гледалаца подијелило своје контакте с вама. ГетРеспонсе Ацадеми Ландинг конверзија - 17, 31%. Први екран за слетање Једноставан и ефикасан приступ: видео на првом екрану, образац за претплату и позив "Научи бесплатно". Трикови за брзу продају Када је купац скоро спреман за куповину, направите још један корак напријед - реците му о вашем производу да бисте растерали последње сумње. 8. Бесплатне пробне понуде На примјер, бесплатни онлине течај помоћи ће у прикупљању контаката и повећању продаје. ГетРеспонсе Ацадеми покренула је бесплатан видео курс, Емаил Маркетинг за почетнике. Две недеље после лансирања, он је окупио 1.100 ученика, а промоција није вредела ни пени - вирусни ефекат је радио. Након годину и по дана, више од 4.000 људи је завршило курс, а он још увијек доноси мјесечне продаје слањем лекција. Поврат инвестиција у његово стварање је већ премашио 400%. Пријавите се за емаил маркетинг курс бесплатно 9. Аутоматизација порука Људи често нису спремни да одмах купе куповину. Морате им дати повјерење и жељу да купе ваш производ или услугу. Аутоматизација маркетинга ће помоћи да се изгради комуникација са клијентом, тако да он добије праву поруку у право време и изврши акцију коју очекујете од њега. Постоји једноставна шема: ако (акција) → тада (ваш одговор на њену акцију) → када (време одговора). У комбинацији са емаил билтенима, обезбеђујете сталну и правовремену комуникацију са потенцијалним купцима. Као што је ГетРеспонсе искуство показало, аутоматизација е-поште може повећати број плаћених корисника за 228%. 10. Поздравна писма Овакво познавање корисника. Поздравите га, јавите да је претплата била успешна, и реците му шта ће бити у билтену. Не морате да користите писмо добродошлице да бисте натерали особу да нешто купи, њихов задатак је да побољшају однос између ваше компаније и потенцијалног клијента. Таква писма морате послати одмах након пријема е-маил адресе, док је клијент још увијек врућ. Професионални бренд козметике Јанссен Цосметицс, заједно са ГетРеспонсе, покренуо је листу е-маилова добродошлице од пет писама, од којих је свака послата свака три дана. У првој фази, клијент је упознат са предностима бренда и понудио лични промотивни код. Следећа три писма била су посвећена питањима од значаја за потенцијалне клијенте: промене на кожи које су повезане са старењем, брига за подручје око очију, брига за тен. У последњем писму, компанија је понудила да се бесплатно пријави за консултацију козметолога и да поклони сет козметике. Конверзија у продају износила је 6, 48%, док је промет повећан за 2%. Само пет писама добродошлице довело је до 15% доприноса годишњем расту пословања. 11. Неуромаркетинг Ово је приступ који проучава утицај на понашање корисника кроз знање из области психологије и неурофизиологије. Човек сам није разумео зашто је направио тај или онај избор, али он је то већ направио. Неуромаркетинг проучава понашање особе и његову реакцију на маркетиншке технике. Ево најефикаснијих: Прво, поклон - онда продаја. Ако купцу прво понудите бесплатан и користан производ или услугу, онда му је теже да одбије понуду за куповину. Не попуст, већ поклон. Уместо "Купите га уз попуст", реците му да имате поклон за њега - тај исти попуст. Једноставно мијењање текста може повећати број одговора. Ресторфф еффецт. Његова суштина је да се објекат који се издваја из више елемената истог типа боље памти. Додајте на почетак слова светло дугме са позивом на акцију - тако да је кориснику гарантовано да га примети. Исправне боје. На пример, дугме је боље да направите наранџасту боју - ова боја стимулише акцију, али није тако агресивна као црвена. Магија бројева. Ако ојачате речи резултатима истраживања, нека изгледају природно и верно. Фраза "99, 41% купаца бира наше производе" изазива више самопоуздања од истих информација које спомињу 99% купаца. 12. Видео Видео Ревиевс Најбоље рецензије су прави купци. Користите анализу случаја: који проблем је клијент имао, која рјешења је пронашао и зашто вас је изабрао, које је алате користио и шта је на крају добио. Корисници ће радије гледати видео него прочитати текст. Ово је посебно важно за миленијуме: приликом доношења одлуке о куповини, у четири случаја од пет, они се руководе видео снимцима. Видео на сајту значајно повећава продају: према ГетРеспонсе искуству, конверзија може нарасти до 34%. 13. Продаја вебинара Комуникација са живом особом јача повјерење, а интерактивни формат помаже да добијете одговоре на сва ваша питања. Да бисте створили све услове за продају, омогућите гледаоцима везу до одредишне странице на којој се производ продаје и донирајте промотивни код. На ГетРеспонсе платформи можете организовати вебинар, покренути невслеттер са подсјетником на вријеме одржавања, разговарати са гледатељима, снимити емисију и послати је онима који су све пропустили. Након вебинара, добићете детаљан извештај о томе одакле су дошли учесници, колико су дуго гледали емисију и колико их је направило куповину. 14. Цросс промо Цросс-промо је заједничка промоција неколико компанија. Ви ћете окупити више гледалаца и побољшати ефекат вебинара, ако привучете партнере. То могу бити компаније са којима радите у истој индустрији, али се не такмичите. Имате сличну циљну публику, сличне проблеме, што значи да их можете ријешити заједно. У октобру 2017., ГетРеспонсе, Роистатова енд-то-енд сервис за анализу и Оригами контекстуална платформа за оглашавање, провели су вебинар-базирану онлине конференцију "Како повећати продају без повећања буџета за оглашавање". Конференција је припремљена уз помоћ ГетРеспонсе алата: одредишне странице, два електронска билтена и онлине емитовање. Конференција је окупила 1116 учесника, а 673 особе су дошле из ГетРеспонсе партнера. Конверзија са одредишне странице била је 67, 31%, дошло је 32 нових клијената. 15. Емаил невслеттерс Упркос развоју нових комуникацијских канала, е-маил маркетинг је и даље профитабилан. Према СалесФорце ЦРМ платформи, можете уложити $ 1 у е-маил и вратити $ 44.25. Направите систем за маркетинг е-поште од самог почетка: уштедите време и аутоматизујте е-пошту. ГетРеспонсе има функцију "Идеално вријеме": паметна услуга сама анализира када ваши претплатници најчешће отварају е-пошту и шаљу поруку у одређено вријеме. Током тестирања ове функције, стопа откривања е-поште повећала се за 23%, а број кликова повећао се на 20%. Поклон за читаоце Пц чланака је видео снимак пројекта #ГРДигиталТалкс са гуруом за раст хакера Романом Кумар Виасом, који говори о најупечатљивијим карактеристикама нискобуџетног маркетинга за стартупе.


text: Руско племство ||Овај чланак садржи списак литературе (штампане изворе и/или веб-сајтове), али они нису унети у сам текст, те би било добро да се то уради. Уколико је чланак кратак или је писан уз помоћ само једног извора, биће довољно да се унесе само списак коришћене литературе.| Руска ријеч за племство, дворјанство, настала је од ријечи двор. Дворјани су били племићи који су служили на двору великог кнеза, а касније императора. Стицање племићког статуса није аутоматски подразумијевало и стицање титуле. Садржај Историја[уреди] Цар Петар Велики је 1722. године установио Табелу рангова (својеврсни закон о државној служби) која је била урађена по узору на западноевропски систем. На основу ње укинуто је додјељивање аристократских бољарских титула, што је довело до краха бољарства. Привилегије племства су биле записане и правно кодификоване у „Дарованој повељи племству“ из 1785. године. Главна привилегија племства је била та што су били ослобођени обавезне државне службе. На почетку 19. вијека (посебно након Отаџбинског рата) дио племства је био републикански настројен. Многи племићи су се учлањивали у масонске ложе или тајне антивладине организације. Ти племићи су активно учествовали и руководили декабристичком побуном, али су након гушења побуне од стране руске царске војске били затварани и протјеривани на Сибир због револуционарних дјела, а неки су били осуђени и на смрт вјешањем. Након реформе кметства (1861) и с развојем капитализма, економско-друштвени положај племства је почео да слаби. Након Октобарске револуције (1917) племство је било укинуто на основу комунистичког декрета од 10. новембра 1917. године. Подјела[уреди] Руско племство се дијелило на: - насљедно племство (племство се преносило директним потомцима) и - лично племство (племство је било доживотно, али се није преносило директним потомцима). Насљедно и лично племство је могло бити: - титуловано племство и племство без титула; - родословно племство и племство без родослова; - имовно племство и племство без имања; - древно племство. У састав руског племства је улазило великоруско московско племство, украјинско козачко племство, остзејско племство, пољска и литванска шљахта, бесарабијско племство, грузијско, јерменско и инородно племство. Древном племству су припадали потомци древних кнежевских и бољарских породица. Насљедно племство[уреди] Насљедно племство се стицало на четири начина: - даровао је император по својој вољи; - на основу чина у активној државној служби; - на основу ордена; - на основу потомства од истакнутих личних племића и почасних грађана. Један од основних начина стицања племства је било стицање племства на основу државне службе. У периоду 1722—1845, насљедно племство се стицало када би се стекло звање у XIV класи у Табели рангова и на основу ордена. У периоду 1845—1856, насљедно племство се стицало када би се стекло звање мајора и грађанског савјетника, и на основу Ордена Светог Георгија, Светог Владимира свих степена и за прве степене других ордена. У периоду 1856—1900, насљедно племство се стицало када би се стекло звање пуковника, капетана 1. ранга и активног грађанског савјетника. Право стицања насљедног племство на основу потомства од истакнутих личних племића и почасних грађана се сачувало до 20. вијека, када је то право цар Николај II Александрович укинуо указом од 28. маја 1900. године. У периоду 1900—1917, повисио се критеријум стицања племства на основу ордена — насљедно племство се стицало на основу Ордена Светог Владимира почевши од 3. степена. Ово ограничење је било уведено због тога што се Орден Светог Владимира 4. степена масовно додјељивао за хуманитарне заслуге. Лично племство[уреди] Лично племство се стицало на сљедеће начине: Лично племство се преносило браком од мужа ка жени, али се није могло преносити дјеци и потомству. Права личног племства су имале удовице које нису припадале насљедном племству свештеника православне и јерменско-грегоријанске исповијести. Привилегије[уреди] Племство је имало сљедеће привилегије: - право владања насељеним имањима (до 1861); - ослобађање од обавезне службе (у периоду 1762—1874, касније је била уведена опште војна обавеза); - право поступања у државну службу и на образовање у привилегованим научним заводима; - право корпоративног организовања у племићке скупштине. Сваки насљедни племић се записивао у родословну књигу губерније у којој је имао непокретну имовину. Племићи који нису имали непокретне имовине, записивани су у родословне књиге губернија у којима су њихови преци имали непокретну имовину. Сви племићи који су стицали племство непосредно кроз чин или на основу ордена уписивани су у родословну књигу губерније гдје су живјели, без обзира да ли су имали икакву имовину. Касније је хералдички мајстор водио јединствену родословну књигу у коју је уписивао племиће без имовине, или племиће са имовином у губернијама које нису имале племићке установе. Једна од привилегија, коју су имали искључиво наследни племићи, била је имати породични грб. Грбове за сваку племићку породицу је потврђивао император и затим је такав грб остајао за свагда (измјене су се могле правити само по дозволи императора). Општи грбовник племићких родова Руске Империје био је установљен на основу указа од 20. јануара 1797. године. Он се чувао у Департману хералдике и садржавао је описе грбова сваког племићког рода. Види још[уреди] Извори[уреди] |Викимедијиној остави.на| - Дворянство в пореформенной России. 1861-1904 гг. Состав, численность, корпоративная организация, Корелин А. П., Издательство „Наука“, Москва, 1979.


Видео: Како изгледа унутрашњост новог летећег танкера Ил-78М-90А капацитета 52 тоне горива - Russia Beyond Србија Видео: Како изгледа унутрашњост новог летећег танкера Ил-78М-90А капацитета 52 тоне горива Укупан потисак авионских мотора који ће покретати летелицу ће износити готово 60 тона. Нова руска летећа авио-цистерна ће моћи у ваздуху да једновремено пуни до три борбене летелице. Посебно је унапређена функција навигатора, који сада има комплетан увид у ситуацију око авиона, као и потпуно компјутеризовани блок опреме. После завршетка комплетне процедуре тестирања Министарство одбране намерава да набави најмање 14 авио-танкера Ил-78М-90А. На интернету се појавиио видео снимак на коме се види тестирање новог авио-танкера Ил-78М-90А. Летећа цистерна у кругу фабрике у Уљановску пролази финалну етапу испитивања која се изводе на земљи, а који су фокусирани на тестирање мотора у свим режимима њиховог рада. Укупни потисак који генеришу четири мотора овог огромног авиона износи 60 тона. Проверавају се сви функционални елементи авионике, проверава исправност кокпита. Такође, тестира се и систем за евакуацију у случају нужде, где посада напушта авион кроз отвор који се налази на поду кабине где се налази навигатор, као и кроз бочна врата. „Ради се о авиону који поседује нове могућности. Поред унапређења функција које су важне за његову специфичну намену, побољшан је и комодитет посаде која се налази у летелици. Све ради одлично“- похвалио је „стаклену кабину“ авиона Ил-78М-90А пробни пилот Владимир Иринархов. Захваљујући компјутеризованој опреми кабина навигатора која се налази испод пилотске кабине је постала знатно пространија, а појавио се и систем кружног телевизијског надгледања које је веома важно приликом допуне других авиона у ваздуху. У теретној кабини се налазе два огромна резервоара капацитета 52 тоне горива. Нови Ил-78М-90А је способан да у ваздуху истворемено „танкује“ три летелице, а на земљи четири. Нови авио-танкер је направљен на бази дубоко модернизованог војно-транспортног авиона великог капацитета Ил-76М-90А. За разлику од њега Ил-78М-90А има другачију конструкцију својих крила, снажније и економичније авионске моторе, ојачан труп летелице. У односу на свог претходника увећан је долет за 20%, а ниво буке и шума усаглашен са међународним нормама. После завршетка комплетне процедуре тестирања Министарство одбране намерава да набави најмање 14 авио-танкера Ил-78М-90А, чиме ће се драстично повећати оперативне способности руске ловачко-бомбардерске авијације. Прочитајте такође: Како у САД оцењују модернизацију ударног хеликоптера Ми-28 „Ноћни ловац“


text: Туба, скраћено -{Tb.}-, је лимени дувачки инструмент, највећих димензија и најдубљег звука. Уочљива је по врло широком завршном делу цеви и левку окренутом у вис. Има четири вентила, али неке варијанте имају и пет или чак шест. Четврти вентил снижава цео аликвотни низ тонова за два и по степена (чиста кварта), а комбинована употреба свих вентила постепено снижава цео аликвотни низ до петог и по степена (велика септима). Овим је омогућено добијање свих полустепена између педалног тона и другог аликвотног тона. Пошто је туба конструисана тек у првој половини 19. века, као замена за неке мање задовољавајуће инструменте дубоког регистра (као што је нпр. офиклеида, чимбасо и други), на њој је вентилни механизам примењен од почетка. Сразмерно широка цев и дубок усник чине да је звук тубе пун, али заобљен, најсроднији звучању хорне или крилнице (варијанта трубе). Иако се често слаже у акорде са тромбонима, не досеже снагу и блиставост њиховог звука, али им чини додатни, масивни бас. За своју величину и звучну дубину, туба је сразмерно покретљив инструмент. Ипак, регистар и карактер њеног звука чине да је солистичка употреба тубе, па чак и само истакнутија улога у оркестру, сасвим ретка. Обим је дат према најчешће коришћеној бас-туби, која (најчешће) има педални тон -{F}-1. Туба у основи припада породици хорне, али се са неколико сродних инструмената издвојила у посебну групу. У дувачким оркестрима, користи се цео низ варијаната овог инструмента – еуфонијум, хеликон, сузафон и други, са извесним разликама у облику, али и у регистру који често залази у тенорско подручје. Основне варијанте туба су тенор-туба (већ наведени еуфонијум) обима од -{B}-1 (педални тон) до -{b}-1, затим бас-туба са педалним тоном -{Es}-1, односно најчешће -{F}-1, контрабас-туба са педалним тоном -{C}-1 који је тешко добити, па се узима да је педални тон исти као код бас-тубе, али је обим мањи и иде до -{d}-1 и контрабас-туба педалног тона -{B}-2 са распоном до -{b}-. Бас-туба и две контрабас-трубе се срећу под именом бомбардон и граде се у две регистарске варијанте -{in E♭}- и -{in B}-. Немачки композитор Рихард Вагнер (-{Richard Wagner}-) је у циљу комплетирања породице тубе био иницијатор градње тзв. Вагнерових туба са педалним тоновима -{B}-1 (као код еуфонијума) и -{F}-1 (као код бас-туба), које су по облику сличније хорнама, чак су и са истим усником, али имају четири вентила и другачији звук. Вагнер је ове тубе конструисао зато што су му били потребни инструменти за тетралогију Прстен Нибелунга чији би најдубљи тонови досезали најдоњу границу опсега тубе али би задржали боју тона рога. Иако су осим самог Вагнера, и други користили ове тубе (Антон Брукнер (-{Anton Bruckner}-) у VII и IX симфонији, Рихард Штраус (-{Richard Strauss}-) у Електри), оне су нестале из оркестарске праксе и не производе се више. Нотација је била разнолика, јер је и сам Вагнер мењао начин нотирања (у почетку је писао као за алт-хорну -{in B}- и хорну -{in F}-, а касније за исте инструменте писао је -{in E♭}-, односно тенор-туба је звучала велику сексту ниже, и -{in B}-, односно, бас-туба је звучала велику нону ниже). Код Брукнера и Штрауса, иста тенор-туба звучи велику нону ниже од записаног, а бас-туба велику дуодециму ниже (октава+квинта). Историја Пруски патент бр. 19 додељен је Вилхелму Фридриху Випрехту и Јохану Готфриду Морицу (1777–1840) дана 12. септембра 1835. за „бас тубу“ у Ф1. Оригинални Випрехт и Морицов инструмент користио је пет вентила типа берлинерпумпен који су били претеча модерног клипног вентила. Прву тенор тубу је 1838. изумео Карл Вилхелм Мориц (1810–1855), син Јохана Готфрида Морица. Додатак вентила је омогућио да се свира ниско у хармонијској серији инструмента и да се и даље има комплетан избор нота. Пре проналаска вентила, дувачки инструменти су били ограничени на ноте у хармонијској серији, и стога су се генерално свирали веома високо у односу на њихов основни тон. Хармоници који почињу три октаве изнад основне висине тона су око цео корак један од другог, што омогућава корисну разноврсност нота. Офиклеид је користио усник за месингани инструмент у облику посуде, али је користио тастере и рупе за тонове сличне онима код модерног саксофона. Још једна претеча тубе био је серпент, бас инструмент који је био обликован у таласастом облику да би отворе за тонове учинио доступним свирачу. Тонске рупе су мењале висину тона тако што су обезбеђивале намерно цурење у телу инструмента. Иако је ово променило висину тона, то је такође имало изражен утицај на боју звука. Користећи вентиле за подешавање дужине канала, туба је произвела глаткији тон који је на крају довео до њене популарности. Ове популарне инструменте су углавном писали француски композитори, посебно Хектор Берлиоз. Берлиоз је чувено писао за офиклеиду у својим композицијама Symphonie fantastique и Benvenuto Cellini (opera). Ови комади се сада обично изводе на Ф или ЦЦ туби. Адолфе Сакс је, као и Випрехт, био заинтересован за маркетиншке системе инструмената од сопрана до баса, и развио је серију лимених инструмената познатих као саксхорни. Инструменти које је развио Сакс углавном су били постављени у Е и Б, док су Випрехтова „бастуба” и каснија Цервенијева контрабас туба биле постављене у Ф и Ц (погледајте доле о системима висине тона). Саксови инструменти су стекли доминацију у Француској, а касније у Британији и Америци, као резултат популарности и кретања произвођача инструмената као што су Густав Огист Бесон (који се преселио из Француске у Британију) и Хенри Дистин (који је на крају прешао у Америку). Уместо тубе у оркестарском репертоару се такође виђа цимбас. Име је преведено од „corno in basso” на немачком. Оригинални дизајн је инспирисан офиклеидом и фаготом. Цимбас је данас реткост, али се понекад користи у историјски тачним представама. Варијације Неке тубе имају способност да се претворе у марширајући стил, познат као „марширајуће тубе”. Главна цев се може ручно зашрафити поред вентила. Туба је тада обично наслоњена на лево раме (иако неке тубе дозвољавају коришћење десног рамена), са звоном окренутим директно испред свирача. Неке маршевске тубе су направљене само за марширање и не могу се претворити у концертни модел. Већина маршевских бендова одлучује се за сузафон, инструмент који је лакши за ношење јер је измишљен специјално за ово и скоро увек јефтинији од праве маршевске тубе. Ранији хеликон још увек користе бендови у Европи и другим деловима света. Међутим, свирачи бубњева и корпуса труба углавном користе марширајуће тубе или контре. Стандардне тубе се такође могу свирати стојећи. Имајући на уму удобност свирача, компаније су обезбедиле појасеве који понекад користе каиш спојен са тубом са два прстена, „врећу“ за држање дна тубе или бројне каишеве који држе веће делове цеви на туби. Каиш(еви) се стављају преко рамена као појас или обитавају на струку, тако да музичар може да свира инструмент у истом положају као када седи. Џез Туба се користи у џезу од настанка жанра. У најранијим годинама, бендови су често користили тубу за свирање на отвореном и контрабас за наступе у затвореном. У том контексту, туба се понекад називала и „дувачким басом“, за разлику од контрабаса (гудачки бас). Многи музичари су свирали на оба инструмента. Ова пракса се највише користила на џез сцени Њу Орлеанса. Туба се најчешће користила са групама Луиса Армстронга и била је истакнута на албуму Hot Five. У модерном џезу није непознато да њихови свирачи свирају соло. Дувачки оркестри у стилу Њу Орлеанса као што су Дирти Дазен Брас Бенд и Риберт Брас Бенд користе сусафон као бас инструмент. Бил Барбер је свирао тубу на неколико албума Мајлса Дејвиса, укључујући и сесије састављене као Birth of the Cool и Miles Ahead. Тубиста Маркус Рохас из Њујорка је често наступао са Хенријем Тредгилом. Референце Литература Yamaha Catalog YSL-350C with ascending B/C rotor Спољашње везе The International Tuba-Euphonium Association International Tuba Day Tubenet Sean Chisham's popular Tubenet discussion forum Brass-Forum.co.uk UK based brass discussion forum Brassmusic.Ru — Russian Brass Community Tuba/Sousaphone as blues instruments More Thoughts on Tuba Official site for the annual TubaChristmas concerts Дувачки инструменти


text: Слава Богословског факултета Уочи Светог Јована Богослова, славе Богословског факултета у Београду, у цркви посвећеној овом Љубљеном Ученику Христовом служено је свеноћно бденије које је завршено Светом Литургијом. Бденије је служио Епископ крушевачки Г. Давид а Свету Литургију Епископ липљански Г. Јован уз саслуживање Епископа крушевачког Г. Давида. Након прочитаног Јеванђеља беседом се сабраном народу обратио епископ Јован. Извор: Епархија крушевачка


szkadmin – Страна 35 – Сви за Космет Author Archives: szkadmin Article author szkadmin Реализована акција поделе школског прибора Вести, Хуманитарне акцијеBy szkadmin 28. октобра 2019. Leave a comment Реализована је овогодишња, врло обимна, акција поделе школског прибора деци на Косову и Метохији. Током поделе обилазили смо школе и угрожене српске породице. Ове године смо имали најуспешнији резултат до сада. Подељено је 1.050 комплета школског прибора(нов ранац пун школског прибора) у 44 места на Косову и Метохији, као и у четири села у Северној... Успешно реализовано 74. путовање ПутовањаBy szkadmin 23. октобра 2019. Leave a comment Успешно је реализовано и наше 74. хуманитарно-поклоничко путовање на Косово и Метохију. И овога пута је наша група бројала 180 душа, које су се са великом жељом упутиле и нашу јужну покрајину да посете велике светиње и подрже опстанак нашег народа на својим огњиштима. Слава Богу и овога пута смо прошли без проблема на нашем... Огрев за Стојановиће Хуманитарне акцијеBy szkadmin 21. октобра 2019. Leave a comment Породици Стојановић из Старог Грацког смо помогли куповином огрева за ову грејну сезону. Посетите нас на 64. Сајму књига ВестиBy szkadmin 19. октобра 2019. Leave a comment Од сутра, па наредних осам дана, у Београду се одржава 64. Међународни и сајам књига. Наша организација и ове године сакупља хуманитарну помоћ у хали 4 Београдског сајма. Очекујемо вас на дружењу. 49. хуманитарни турнир одржан у Ђурђеву ТурнириBy szkadmin 18. октобра 2019. Leave a comment 49.хуманитарни турнир Играј за Космет се одржао у Ђурђеву. Спортска надметања су била у обарању руку и стоном фудбалу. Морамо истаћи добру организацију домаћина, као и сјајну атмосферу. Такође, остварен је запажен резултат у сакупљању новчаних средстава – 52.840 динара! Што се тиче победника, поредак је следећи: Стони фудбал(19 екипа) 1. Јоца и Мирко 2.... Фреза за Јововиће Хуманитарне акцијеBy szkadmin 15. октобра 2019. Leave a comment Седмочланој породици Јововић из Гораждевца купили смо фрезу за башту. Branding, Marketing, PhotographyBy szkadmin 12. октобра 2019. Maecenas sit amet tincidunt elit – habitant morbi tristique senectus et netus et malesuada fames ac turpis egestas lorem. Сви за Космет одликован Граматом Хуманитарне акцијеBy szkadmin 11. октобра 2019. Leave a comment Јуче је божјим благословом стигло велико признање за наш рад. На предлог Народне кухиње Мајка девет Југовића одликовани смо ГРАМАТОМ – архијерејском захвалницом. На свечаности у Грачаници Грамату нам је уручио Његово преосвештенство епископ рашко-призренски г. Теодосије,уз присуство архимандрита Илариона(игумана манастира Драганац), архимандрита Стевана(Зочиште),као и бројних других. Поред наше организације, Грамате су између осталих добили... 48. турнир по други пут у Темерину ТурнириBy szkadmin 8. октобра 2019. Leave a comment Одржан је и други овогодишњи турнир у Темерину.У конкуренцији 12 екипа победу су однели Великани. Другопласирани су били ТЦЗ, док су треће место узели Победници.Сакупљено је 16.340 динара.Захваљујемо се нашим домаћинима, као и свима који су учествовали у овој акцији.Сви за Космет! Фото ОВДЕ. Кухиња и кревет за Шубариће Хуманитарне акцијеBy szkadmin 7. октобра 2019. Leave a comment Породици Шубарић из села Севце на Шар-планини смо помогли куповином кухиње и кревета.