text: 10. јул (10.7.) је 191. дан године по грегоријанском календару (192. у преступној години). До краја године има још 174 дана. Догађаји 48. п. н. е. — У бици код Дирахијума Јулије Цезар је једва избегао тежак пораз од Помпеја. 1461 — Стефан Томашевић постао краљ Босне 1553 — Џејн Греј, праунука Хенрија VII, крунисана за краљицу Енглеске, 9 дана касније свргла је Елизабета I Тјудор. 1584 — Балтазар Герард је у Делфту убио принца оранског Вилема I Оранског. 1609 — У Минхену је основана Католичка лига као одговор на оснивање Протестантске уније (1608), што је појачало тензије у Немачкој које су довеле до избијања Тридесетогодишњег рата (1618—48) у централној Европи. 1774 — Након шестогодишњег рата, Русија и Османско царство склопиле су Кучуккаинарџијски мир мир којим је Османско царство изгубило Крим, прихватила руско-турску границу на Бугу и признала Русији покровитељска права над Влашком и Молдавијом, као и над православним поданицима у Турској. 1789 — Александар Макензи је стигао до делте реке Макензи (река). 1821 — САД су преузеле Флориду након куповине од Шпаније. 1897 — У борби за превласт на подручју горњег Нила, француске трупе запоселе су Фешоуде (Кодок) у Судану, што је изазвало озбиљну кризу у англо-француским односима. Компромисним решењем 1899. године, Француска је добила западни Судан, а долина Нила остала је под британском контролом. 1940 — Почела је битка за Британију у Другом светском рату нападом немачких бомбардера на британске конвоје у Ламаншу. 1940 — Француска Народна скупштина поверила је власт маршалу Филипу Петену, који је током Другог светског рата предводио колаборационистичку владу са седиштем у Вишију. 1943 — Англо-америчке трупе у Другом светском рату искрцале су се на Сицилију. 1953 — Совјетски лидер Никита Хрушчов сменио је министра унутрашњих послова Лаврентија Берију, блиског Стаљиновог сарадника и егзекутора у стаљинистичким чисткама. 1962 — Из Кејп Каневерала је лансиран је први телекомуникациони сателит „Телстар“, који је омогућио пренос ТВ програма преко Атлантског океана. 1973 — Бахамска острва су стекла независност у оквиру Британског Комонвелта, после 190 година британске колонијалне владавине. 1976 — Због пуцања вентила у хемијској фабрици „Икмеза“ у близини Милана, облак хемијских материја, међу којима и диоксина, тешко је загадио четири општине. Севеза, Меда, Дезио и Чезена. То је била прва еколошка несрећа те врсте у Европи. 1985 — Агенти француског Генералног директората за спољашњу безбедност су поставили бомбу и потопили брод Гринписа Дугин ратник у окландској луци. 1992 — Амерички суд осудио је бившег панамског диктатора Мануела Норијегу на 40 година затвора јер је дозволио кријумчарење дроге у Панами. 1992 — Завршиле се демонстрације у Београду 1992. — Студентски протест. 1994 — Леонид Кучма победио је на председничким изборима у Украјини. 1995 — Војне власти ослободиле су из шестогодишњег кућног притвора вођу бурманске опозиције и добитницу Нобелове награде за мир Аун Сан Су Ћи. 1999 — Шест афричких влада потписало је споразум о прекиду ватре, чиме је окончан грађански рат у Демократској Републици Конго. Споразум је потписан без учешћа побуњеничких група умешаних у сукобе. 2000 — У гомили смећа која се срушила на сиротињско насеље, названо Обећана земља, у Манили (Филипини) страдало је више од 200 људи. 2001 — Цртеж Леонарда да Винчија продат је у аукцијској кући Кристи'с за рекордних 8,1 милиона фунти (11,4 милиона долара). 2011 — Потонуо је речни крузер Булгарија, при чему је страдало 105 путника. Рођења 1509 — Жан Калвин, швајцарски теолог и реформатор. (прем. 1564) 1726 — Александар Кокоринов, руски архитекта и професор. (прем. 1772) 1788 — Платон Атанацковић, српски епископ, писац, политички радник и добротвор. (прем. 1867) 1830 — Камиј Писаро, данско-француски сликар. (прем. 1903) 1856 — Никола Тесла, српски и амерички проналазач, инжењер електротехнике и машинства и футуриста, најпознатији по свом доприносу у пројектовању модерног система напајања наизменичном струјом. (прем. 1943) 1867 — Максимилијан фон Баден, немачки принц и политичар. (прем. 1929) 1871 — Марсел Пруст, француски интелектуалац и писац. (прем. 1922) 1888 — Ђорђо де Кирико, италијански сликар и писац. (прем. 1978) 1895 — Карл Орф, немачки композитор. (прем. 1982) 1920 — Владан Недић, српски књижевни историчар. (прем. 1975) 1920 — Овен Чејмберлен, амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (1959). (прем. 2006) 1922 — Џејк Ламота, амерички боксер и стенд-ап комичар. (прем. 2017) 1926 — Павле Вуисић, српски глумац. (прем. 1988) 1931 — Алис Манро, канадска књижевница, добитница Нобелове награде за књижевност (2013). 1942 — Рони Џејмс Дио, амерички музичар. (прем. 2010) 1942 — Мирјана Марковић, српска политичарка и социолошкиња, супруга Слободана Милошевића. (прем. 2019) 1942 — Сиксто Родригез, амерички музичар. (прем. 2023) 1943 — Артур Еш, амерички тенисер. (прем. 1993) 1945 — Вирџинија Вејд, енглеска тенисерка. 1953 — Стен Буш, амерички музичар. 1954 — Нил Тенант, енглески музичар и новинар, најпознатији као члан дуа -{Pet Shop Boys}-. 1958 — Фиона Шо, ирска глумица. 1965 — Митар Мркела, српски фудбалер. 1972 — Софија Вергара, колумбијско-америчка глумица, ТВ водитељка и модел. 1975 — Мина Лазаревић, српска глумица. 1975 — Стефаун Карл Стефаунсон, исландски глумац и певач. (прем. 2018) 1977 — Чуетел Еџиофор, енглески глумац, певач, редитељ и сценариста. 1980 — Џесика Симпсон, америчка певачица, глумица и модна дизајнерка. 1982 — Хектор Паез, колумбијски бициклиста. 1983 — Јулија Вакуленко, украјинска тенисерка. 1985 — Марио Гомез, немачки фудбалер. 1985 — Кејлеб Грин, амерички кошаркаш. 1991 — Немања Јарамаз, српски кошаркаш. 1991 — Џонатан Кафу, бразилски фудбалер. 1993 — Јиржи Весели, чешки тенисер. 1999 — Невена Наумчев, српска кошаркашица. 2001 — Изабела Мерсед, америчка глумица и певачица. Смрти 138 — Хадријан, римски цар. (рођ. 76) 1099 — Ел Сид, шпански национални јунак. (рођ. отприлике 1040) 1559 — Анри II, краљ Француске (1547—59). (рођ. 1519) 1584 — Вилем I Ћутљиви, први наследни намесник Холандије. (рођ. 1533) 1851 — Луј Дагер, француски уметник, хемичар и фотограф. Творац дагеротипије. (рођ. 1787) 1884 — Пол Морфи, амерички шахиста. (рођ. 1837) 1934 — Мирко Королија, српски књижевник и политичар. (рођ. 1886) 1941 — Џели Рол Мортон, амерички пијаниста и композитор. (рођ. 1890) 1989 — Мел Бланк, амерички глумац. (рођ. 1926) 2006 — Шамил Басајев, чеченски терориста. (рођ. 1965) Празници и дани сећања Међународни празници Светски Дан науке Српска православна црква слави: Светог Сампсона Странопримца Светог Севира Свету Јоану Мироносицу


Слободна Херцеговина » ЕМИР КУСТУРИЦА: Како ће почети Трећи свјетски рат! Датум: 13. 05. 2015. РУСИЈА У СРЦУ: Емир Кустурица у емисији Захара Прилепина (видео) 110 ГОДИНА ОД АУСТРОУГАРСКЕ АНЕКСИЈЕ БИХ: Увод у Први свјетски рат КАКО ЈЕ СТРАДАО МИТРОПОЛИТ ПЕТАР ЗИМОЊИЋ: Ћирилово се писмо не може укинути за 24 сата, а осим тога, рат jош...


source: wikipedia

text: Данска (), званично Краљевина Данска () је држава у северној Европи и налази се на полуострву Јиланд и састоји се од 490 острва. Део је Европске уније. Главни град је Копенхаген. Данска излази на Балтичко и Северно море, и састоји се од полуострва Јиланд (дански: -{Jylland}-) и острва: Фин (-{Fyn}-), Селанд (-{Sjælland}-), Борнхолм и још пуно мањих острваца, које се често називају Данским Архипелагом. Данска се налази северно од Немачке, југозападно од Шведске и јужно од Норвешке. Гренланд и Фарска Острва су такође територије Краљевине Данске, свака са сувереном влашћу. Историја Порекло Данске је изгубљено у праисторији. Пре него што је била настањена нордијским народима, Данска је била дом Келтима — што је потврђено открићима ритуалних мочварних убистава и сахрана. Најстарије данско писмо потиче из седмог века, када је настала и нова рунска азбука. Најстарији град је Рибе који датира из 810. године. Све до 11. века (када је дошло до покрштавања) Данци су били познати као Викинзи, заједно са Норвежанима и Швеђанима, који су колонизовали, нападали и трговали у свим деловима Европе. Многи археолози и историчари верују да су Викинзи допрли чак до Америке и да су је први пронашли. Путовали су од Скандинавије до Исланда, затим даље до Гренланда и на крају до Америке. У различитим добима краљ Данске је владао деловима Енглеске и Ирске, Норвешком, Шведском, Финском, Исландом, Француском, нарочито Нормандијом и деловима Девичанских острва, Транкебаром у Индији, деловима обала Балтичког мора и данашњом северном Немачком. Сканија, Блекинг и Халанд су били делови Данске већим делом њене ране историје, али су потпали под шведску власт 1658. године. Савез са Норвешком је раскинут 1814. године, када је Норвешка ушла у нови савез са Шведском, до 1905. године. Дански либерални и национални покрет постао је значајан 1830-их година и после европских револуција 1848. године Данска постаје уставна монархија 5. јуна 1849. године. После Другог шлезвичког рата 1864. године, Данска је била присиљена да уступи покрајину Шлезвиг-Холштајн Пруској, што је била последица пораза који је оставио дубоке трагове у данском националном идентитету. После овога Данска је усвојила политику неутралности, због чега остаје неопредељена у Првом светском рату. Због пораза Немачке током склапања Версајског мира Данској је понуђено враћање покрајине Шлезвиг-Холштајн. Бојећи се Немачке одмазде она је одбила да прихвати враћање Холштајна и инсистирала је на плебисциту о повратку Шлезвига. Године 1920. је као резултат плебисцита северни Шлезвиг враћен Данској. Упркос неутралности Данску су Немци напали (операција Везерибунг), 9. априла 1940. године. Иако у почетку са сопственом влашћу (која се завршила 1943. због растућег отпора), Данска је остала окупирана током целог Другог светског рата. После рата Данска је постала једна од оснивача НАТО-а, и 1973. године, придружила се Европској економској заједници (касније Европска унија). Влада и политика Године 1849. Данска је постала уставна монархија усвојивши нови устав. Монарх је формално на челу државе, што је углавном церемонијална улога, пошто је извршна власт у рукама кабинета министара, са премијером као првим међу једнакима (-{primus inter pares}-). Законодавну власт чине и влада и Дански парламент, познат као Фолкетинг, који се састоји од (не више од) 179 чланова. Данско судство је функционално и административно независно од извршне и законодавне власти. Парламентарни избори морају се одржавати најмање сваке четири године; али премијер може да затражи превремене изборе, ако тако одлучи. Уколико парламент изгласа неповерење премијеру, целокупна влада се распада. Географија Данска се састоји из полуострва Јиланд (-{Jylland}-) и 405 именованих острва. Од њих је 323 насељено, а највећа су Селанд (-{Sjælland}-) и Фин (-{Fyn}-). Острво Борнхолм се налази нешто источније од остатка земље, у Балтичком мору. Многа од већих острва су повезана мостовима; Ересунд мост (-{Øresund}-) повезује Зеаланд са Шведском, Мост великог појаса повезује Фин са Селандом, а Мост малог појаса повезује Јиланд са Фином. Мања острва су повезана линијама трајекта. Данска је заталасана равница, са брежуљцима чије висине не прелазе 173 m надморске висине. Највиша тачка је Ејер Бавнехој (173 m надморске висине). Велики утицај на образовање ове равнице имали су ледници током плеистоцене глацијације. Глацијални трагови најмлађе глацијације бројни су на територији Данске, осим у западном делу Јиланда где су они слабије очувани. Глацијални акумулативни облици рељефа представљени су моренама које се састоје од глацијалних и флувиоглацијалних седимената наталожених преко подинских стена. На простору Данске присутни су еолски облици рељефа представљени пустарама и динама. Бројне пустаре образоване су на челу некадашњег инландајса и састоје се од песковитог материјала. Дине се јављају у западном делу полуострва Јиланд, који није био захваћен вирмском глацијацијом. Зиме су благе, а лета свежа. Најзначајнији градови су престоница, Копенхаген (на Селанду), Архус, Алборг (на Јиланду) и Оденсе (на Фину). Оранице, пашњаци и травњаци заузимају око 3⁄4 површине и засејане су у првом реду крмним биљкама. Више од половине извозне вредности даје сточарство. Извозе живу стоку, месо, маслац, јаја, сир, мед и млеко. Развијен је и риболов. Национални паркови У Данској постоји пет националних паркова: Окрузи Данска је подељена на 5 регија и укупно 98 општина. Регије су формиране 1. јануара 2007. године као део данске опште реформе која је заменила 13 традиционалних округа (amter). У исто време мање општине (комуне) којих је било 270, су спојене у веће целине и сад их има 98. Најважније подручје одговорности за нове регије је национална здравствена служба. За разлику од бивших кантона, регије не смеју наплаћивати порез, а здравствене услуге се финансирају првенствено из националног 8% пореза у комбинацији са средствима из обе владе и општина. Свако регионално веће састоји се од 41 политичара изабраних на данским општинским изборима. Већина нових општина има популацију од 20.000 становника, иако су неке изузеци овом правилу. Централна општина (-{Hovedstaden}-) Северни Јиланд (-{Nordjylland}-) Средњи Јиланд (-{Midtjylland}-) Јужни Јиланд (-{Syddanmark}-) Селанд (-{Sjælland}-) Гренланд и Фарска острва су делови Краљевине Данске, али имају аутономан статус и увелико су самоуправни, а представљени су сваки по два места у парламенту. Демографија Већина становништва Данске је скандинавског порекла, уз мале групе Инуита (са Гренланда), Фарана, и имиграната. Пошто не постоје званичне статистике о саставу становништва, процјењује се да је 86,1% становништва данског порекла, укључујући људе који воде порекло са Грендланда и Фарских острва. Од краја Другог светског рата, Данска је постала земља имиграције. Процењује се да у држави живи 10,5% имиграната, док су 3,3% потомци имиграната. Од 18. века па све до седамдесетих година 20. века, данска влада је водила процес "Данизације", тј. асимиловања гренландских Инуита у данску нацију. Иако Данска има ниску стопу фертилитета, становништво расте захваљујући досељавању страних држављана. Стопа раста популације износи 0,59% годишње. Дански је де факто национални језик Данске. Припада северном огранку Германских језика и сродан је шведском, норвешком и фарском језиком. Немачки језик се прича у мањини у јужном дијелу полуострва Јиланд и признат је као мањински језик на државном нивоу. По подацима из 2007. године било је око 25.900 говорника овог језика у јужном делу Јиланда. Фарски језик службени је на Фарским острвима и сродан је данском језику, док гренлански језик, који је службени на Гренланду, нема повезаности са данским језиком. Велика већина становништва Данске (86%) прича енглески као други језик. Од религија у Данској, по статистикама из јануара 2020, 74,3% Данаца су чланови Лутеранске државне цркве, Данске народне цркве (-{Den Danske Folkekirke}-). Остатак припада првенствено другим хришћанским деноминацијама уз око 4,4% муслимана. Највећи градови Књижевност Данска књижевност почиње са рунским натписима око 300. године. Сачувани су епитафи краљевима, ратницима и свештеницима, нарочито из периода 800—1100, а то су кратки садржајни натписи о биткама, о ратничким и пљачкашким подвизима Викинга. Око 1200. Саксо Граматикус написао је на латинском једно од највећих дела средњег века „Геста Данорум“, историјску хронику о јуначким делима Данаца. Позната је збирка данских народних песми коју је саставио Свенд Грунтвиг, са 539 балада у 3.000 варијанти. У њима се велича слобода данског народа, а најпопуларнија је о Нилсу Ебесену, племићу са Јиланда, и његовој победи над немачким тиранином и грофом Халстајном, који је 1340. пошао да покори Данску. Прва штампарија основана је 1842. Хуманиста Кристијерн Педерсен преводи Библију и Лутерове памфлете против католичке цркве. У стварању Андерса Ареба који преводи псалме и пише религиозни еп „Хексамерон“ примећује се позни утицај ренесансе. Бординг је песник дидактичар и представник барокне поезије, а највећи песник седамнаестог века Томас Кинго пише химне и пасторалне поеме. Најзначајније проно дело „Спомен жалости“ (Јамерс Минде) написала је принцеза Леонора Кристина Улфелт (1621—1698). Лудвиг Холберг је творац данске комедије. Јохан Х стекао је име најбољег хумористе осамнаестог века комедијом „Љубав без чарапа“. Ханс Кристијан Андерсен доноси потпуно нови облик у књижевност, писао је бајке и приче за децу. Хенрик Понтопидан пише 3 велика циклуса романа и настоји да каже праву истину о својим земљацима. Два највећа писца прве половине деветнаестог века су Мартин Андерсен Нексе, песник градског пролетаријата, и Јоханес Јенсен, есејиста, песник. Од савремених данских писаца познати су драматичари Кај Мунк и Клејд Абел, а од песника Нис Петерсен, Раул Лакур и Тове Дитлевсен. Образовање Образовање у Данској је бесплатно и готово сва омладина је образована. Девет година школе за децу од 7 до 16 година је обавезно. Предшколска настава и вртићи су остављени слободном избору али их око 60% деце похађа. После завршених девет разреда четвртина ученика напушта школу и почиње да ради. Такође постоји и десети разред који деца могу да упишу уколико се не осећају спремнима за средњу школу. Доста ученика га похађа. Приближно половина ученика иде на занат и нешто мало више од четвртине се уписује у више средње школе (гимназија) или друге институције које нуде више образовање. После гимназије млади најчешће настављају са универзитетима или академијама. Већина их прави једногодишњу паузу између средње школе и факултета и путују по свету. Већина ученика за време средњег образовања ради отприлике по 6 сати недељно. Са навршених шеснаест година они од државе добијају школарину, како не би морали радити прековремено и како би имали више времена за учење. У свим школама постоје савети ученика који се брину о свим проблемима ученика и о њима расправљају на састанцима са директорима и професорима. Сваке године од владе добију одређену своту новца са којом сами располажу. Најчешће са тим парама праве школске приредбе, купују уџбенике. Дужина часа варира од школе до школе. Привреда Данска има модерну тржишну привреду. Животни стандард је врло висок, данска круна је стабилна и везана уз евро (1 € = 7,42 ДКК). Привреда зависи од спољне трговине и извоза (највише се извози: свињетина, риба и житарице). Данци су одбили евро на референдуму 2000. године. Привреда је врло синдикализована; више од 75% радне снаге су чланови синдиката. Правила о раду и плати већином се договарају између синдиката и послодаваца, без уплитања државе. Занимљивости Скулптура Мала сирена, обележје Копенхагена, односи се на сирену из истоимене бајке Данца Ханса Кристијана Андерсена. Тачка Данске најудаљенија од мора налази се на само 50 km од обале. Највиша тачка Данске налази се на само 173 m надморске висине. Познате „Лего“ коцке производе се у месту Билунд у Данској. Референце Литература Michaelsen, Karsten Kjer. "Politikens bog om Danmarks oldtid", Politikens Forlag (1. bogklubudgave). . Nationalencyklopedin, vol. 4, Bokförlaget Bra Böcker. . Спољашње везе Дански туристбиро Краљевска кућа Данске Државе у Европи Државе Скандинавије Државе чланице Европске уније Државе чланице НАТО-а Северна Европа


ЕКСКЛУЗИВНО, Ивана Шпановић планира опроштај од атлетике! - СПОРТСКИ ЖУРНАЛ У Серији А плате мање за шестину Просинечки o Aнтићу: „Марка” све рекла Најбоља српска спортисткиња у 21. веку окреће се новој сезони. У 2019. освојила је своје 11. одличје с највећих такмичења, златну медаљу на Првенству Европе у дворани у Глазгову са изванредних 6,99 метара Наставила је Ивана Шпановић низ почет 2013. у Москви, откада се са свих такмичења осим малерозног СП у Лондону (Случај стартни број), враћала с медаљама. Били сте у делегацији која је покушала да добије организацију Првенства света 2020. Оно је отишло у Кину. Уколико Београд овога пута победи великог конкурента, Нур Султан, главни град Казахстана, да ли остају ваше амбиције да пред својом публиком надмашите светски рекорд у дворани од 7,37 метара? – Волела бих наравно да будемо изабрани за домаћине Првенства света у дворани 2022. Европски шампионат 2017. био је показатељ да смо ту улогу одиграли веома добро и да је то такмичење остало свима у лепом сећању. Разлог више због ког бих желела да до тога дође је размишљање о повлачењу из атлетике, волела бих да то буде уз покушај обарања дворанског првенства света пред домаћом публиком у београдској Арени... Комплетан текст можете да прочитате у броју Спортског журнала за 11. октобар. Уколико желите да се претплатите на електронско издање Журнала кликните ОВДЕ. ДЕСЕТКА ЗА КАБЕЛ - Новосађани изашли из кућа и отишли да дају крв


Псоријаза, или љускави версицолор, код деце је хронична болест која се манифестује формирањем сребрно-белих папула (туберкула) на кожи детета. Учесталост псоријазе код свих дерматоза је око 8%. Ова болест се јавља међу групама дјеце различите старости, укључујући новорођенчад и новорођенчад, чешће код дјевојака. Болест се одликује неком сезоналношћу: зими има више случајева псоријазе него љети. Болест није заразна, иако се још увек разматра вирусна теорија њеног порекла. Облици псоријазе у детињству Наследност је водећи фактор у развоју псоријазе. Нормални циклус сазревања ћелија коже је 30 дана. Код псоријазе се смањује на 4-5 дана, што се манифестује формирањем псоријазних плакова. Методом електронске микроскопије утврђено је да исте промене постоје иу здравој кожи детета као иу погођеним подручјима. Поред тога, код пацијената са псоријазом, откривају се повреде нервног, ендокриног, имуног система, метаболизма (углавном ензима и масти) и других промена у телу. Ово сугерише да је псоријаза системска болест. Могу се разликовати три главне групе узрока псоријазе: Наследност је водећи фактор у развоју псоријазе. То потврђује проучавање дерматозе која се јавља код близанаца, код рођака током неколико генерација, као и биохемијске студије здравих чланова породице. Ако је један од родитеља болестан, вјероватноћа да ће дијете добити псоријазу је 25%, ако су оба болесна, затим 60-75%. Истовремено, врста наслеђивања остаје нејасна и препозната је као мултифакторијална. Еколошки фактори укључују сезонске промјене, контакт коже с одјећом, нагласак на психу дјетета, односе с вршњацима. Наглашавајући пажњу дјеце у тиму на болесно дијете, третирајући их као „бијелу врану“, ограничавајући контакте због страха од заразе - сви ови фактори могу изазвати нове егзацербације и повећање површине лезије коже. Посебно је рањива психа детета током пубертета, услед хормонских промена. Према томе, велики проценат откривања болести односи се на адолесценте. Однос генетских и еколошких фактора који изазивају појаву псоријазе је 65% и 35%. Инфекције изазивају механизме инфективно-алергијског одговора који могу изазвати развој псоријазе. Тако се болест може јавити након патње грипа, пнеумоније, пијелонефритиса, хепатитиса. Разликује се чак и пост-инфективна форма болести. Карактерише га обилан папуларни осип у формикапи по целом телу. У неким случајевима, појава псоријазе претходи трауми коже. Псоријазу карактерише појава на кожи осипа у облику оточића (“плакова”) црвене боје са сребрно-белим подручјима која се лако љушти и сврбе. Појава пукотина на плаковима може бити праћена мањим крварењем и пун је секундарне инфекције. Екстерно, псоријазни осип на кожи код деце је сличан оном код одраслих, али постоје неке разлике. За децу са псоријазом, Кебнер-ов синдром је веома карактеристичан - појава осипа у подручјима захваћеним иритацијом или повредама. Ток псоријазе у детињству је дуг, са изузетком повољнијег облика болести. Постоје три стадијума болести: Прогресивни стадијум карактерише формирање малих, сврбежних папула, окружених црвеним рубом. Лимфни чворови могу расти и згушњавати се, нарочито у тешким облицима псоријазе. У стационарној фази, раст лезија се зауставља, центар плакова се спљошти, пилинг се смањује. У фази регресије, елементи осипа се растварају, остављајући иза себе депигментисани оквир (Воронов оквир). Осип оставља иза себе хипер- или хипопигментисане тачке. Локализација псоријазних лезија може бити различита. Најчешће је погођена кожа лактова, колена, задњице, пупка, власишта. Хавекод сваког трећег детета са псоријазом захваћени су нокти (такозвани симптом напрстника, у којем се на плочицама нокта појављују рупице које наликују фосса фосса фосса).Често се плакови могу наћи у наборима коже.Такође погађа слузокожу, посебно језик, а осип може да промени локацију и облик ("географски језик").Кожа дланова и плантарна површина стопала карактерише хиперкератоза (задебљање горњег слоја епидермиса).Лице је мање често захваћено, осип се појављује на челу и образима, и може се проширити на уши. Анализа крви открива повећање количине укупног протеина и нивоа гама глобулина, смањење односа албумин-глобулин и повреде метаболизма масти. су у облику капи; Најчешћи облик јегутатна псоријаза .Појављују се у облику црвених кврга на телу и удовима, које се јављају након лакших повреда, као и након инфекција (отитис, ринофарингитис, грипа итд.).У размазу из грла, цитолошки преглед је показао стрептококе.Облик псоријазе у облику сузе често се помеша са алергијским реакцијама. Псоријаза плакаодликује се црвеним осипима са јасним границама и дебелим слојем беле љуске. Пустуларна или пустуларна формаболести је ретка.Појава пустула може бити изазвана инфекцијом, вакцинацијом, употребом одређених лијекова и стресом. Пустуларна псоријаза која се јавља код новорођенчади назива се неонатална. Код еритродермне псоријазе , кожа детета изгледа потпуно црвена; плакови могу бити присутни у неким дијеловима коже. Често су манифестације коже попраћене грозницом и боловима у зглобовима. Пустуларна и еритродермичка псоријаза може да има генерализоване форме са тешким током. Они захтијевају болничко лијечење како би се избјегла смрт. Псоријаза бебаје такође позната као псоријаза од пелена. Тешко је дијагностицирати, јер се лезије коже најчешће јављају у подручју задњице и могу се замијенити за манифестације дерматозе због иритације коже урином и изметом. Псориатични артритиспогађа око 10% дјеце која пате од псоријазе. Зглобови се повећавају, мишићи постају крути, болови у прстима, зглобовима зглобова, зглобовима зглобова. Често се придружује коњунктивитису. Обично се било који облик болести мијења свака три мјесеца. Лети, због сунчеве инсолације, симптоми често нестају. Топикално примењене антиинфламаторне и хидратантне креме и масти. По први пут дете са псоријазом је најбоље хоспитализовано. Прописују се десензибилизирајућа средства (5% раствор калцијум глуконата или 10% раствор хлоридакалцијум орално, 10% раствор калцијум глуконата интрамускуларно) и седативи (тинктура матернице, валеријана). Код тешког свраба су прикладни антихистамини (Супрастин, Тавегил). Од средстава за смирење користе се Седукен, Тазепам, Мепротан. Витамини групе Б приказани су интрамускуларном ињекцијом од 10-20 ињекција: Б6 (пиридоксин), Б12 (цијанокобаламин), Б2 (рибофлавин); према унутра: Б15 (пангамска киселина), Б9 (фолна киселина), А (ретинол) и Ц (аскорбинска киселина). Да бисте активирали одбрану тела, користите лекове који имају својство пирогене (повећање температуре). Оне нормализују васкуларну пермеабилност и смањују брзину ћелијске деобе епидермиса. За децу стару од три године, Пирогенал се даје интрамускуларно два пута недељно, постепено повећавајући дозу са 5 МТД на 40-100 МТД, са 8-10 ињекција по курсу. Деци од две године треба прописати Продигиосан 1-3 пута недељно, почевши од дозе од 2-10 мцг и до 15-200 мцг, 5-8 ињекција по курсу. Недељне трансфузије крви, давање плазме и албумина су приказани. Са неуспехом лечења, као иу тешким случајевима болести, лекар може прописати глукокортикоидни (преднизолонски) ток од 2-3 недеље, са постепеним смањењем дозе и каснијим прекидом лека. Дозирање се прилагођава појединачно. Цитостатици нису прописани за децу због њихове токсичности. За борбу против наслага на длановима и табанима, користите оклузивне (затегнуте) завоје са мастима: салицил, сумпор-катран, преднизолон. Нанесите на погођену кожу главетеофилин или папаверинска маст. У стационарним и регресивним фазама псоријазе, деци се прописују НЛО, седативи, фитотерапија. Екстракт сапропела доказао се добро, који се користи у облику аплика- ција или купки. Код честих прехлада повезаних са псоријазом, неопходно је дезинфиковати изворе инфекције: излечити кариозне зубе, држати де-ворминг, ако је индицирано, изводити тонзилектомију и аденотомију. Пожељан корак у лечењу псоријазе је спа третман. Мора се имати на уму да је псоријаза хронична болест коју карактеришу периоди погоршања и ремисије, и да је спремна за дугорочно и редовно лијечење. Потребно је да дете усади здрав начин живота, да га научи да се носи са стресом, да мирно реагује на нападе својих вршњака. Ситуација је посебно тешка са дјецом чија је кожа погођена. Сви чланови породице треба да подрже болесно дете, што ће му помоћи да избегне настанак комплекса и прерасте у друштвено прилагођену особу. Псоријаза код деце лечи дерматолог. Ако је захваћена не само кожа, већ и зглобови, приказана је конзултација реуматолога, са развојем коњунктивитиса, офталмолога. Потребно је дезинфицирати жаришта хроничне инфекције посјетом стоматологу, специјалисту за инфективне болести, лијечнику ОРЛ. Ако постоје тешкоће у диференцијалној дијагнози псоријазе и алергијских болести - треба да контактирате алерголога. У третмануПацијенту помаже нутрициониста, физиотерапеут, психолог.


Развој педагогије у Србији 5 2 + 2 5


Србија позива да се спречи формирање војске Косова


source: fineweb

text: Социјалдемократија |Овај чланак или његов део не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| Социјалдемократија је политичка идеологија која је настала крајем 19. века из социјалистичког покрета. Модерна социјалдемократија се разликује од социјализма у традиционалном смислу, који настоји да оконча превласт капиталистичког система, или у марксистичком смислу, који га настоји у потпуности заменити. Уместо овога, социјалдемократе настоје да капитализам реформишу демократским путем кроз државне прописе и стварање програма и организација са потпором државе које раде на умекшавању или уклањању неправди за које сматрају да их наноси капиталистички тржишни систем. Сам израз социјалдемократија се користи и за конкретан облик друштвеног уређења за које се социјалдемократе залажу. Док неки сматрају социјалдемократију умереном врстом социјализма, други, који социјализам дефинишу у традиционалном или марксистичком смислу, одбацују ту ознаку. Социјалдемократске партије су се првобитно залагале за социјализам у строгом смислу, који би био постигнут класном борбом онако како су је одређивали ортодоксни марксисти унутар или повезани са Социјалдемократском партијом Немачке: Август Бебел, Едуард Бернштајн, Фридрих Енгелс, Карл Кауцки и Вилхелм Либкнехт. Расцепи унутар партије током раног 20. века довели су до изласка револуционарних социјалиста из партије, и премоћи Бернштајновог еволутивног или реформско-демократског пута ка друштвеном напретку унутар социјалдемократског покрета. Широм Европе, многе друге социјалистичке партије истовремено су одбациле револуционарни социјализам, и следбеници ових покрета су себе почели називати социјалдемократама или демократским социјалистима. Иако социјалдемократе деле многе погледе са демократским социјалистима, они се често разликују по смерницама по конкретним питањима. Социјалдемократија је тренутно најјача струја социјализма, која у међународној политици има многе изабране функционере, док је недалеко за њом демократски социјализам; међутим, ови покрети често су део исте политичке партије, као што је случај са Лабуристичком странком у Уједињеном Краљевству 1980-их, и Радничком партијом у Бразилу данас. Један начин за разликовање између социјалдемократских партија или покрета и партија демократског социјализма јесте да се о социјалдемократији мисли као покрету ка лево од капитализма, а о демократском социјализму као покрету ка десно од марксизма. Другим речима, левичарска странка у матичном политичком току државе са тржишном економијом и гласачким телом махом у средњој класи могла би бити описана као социјалдемократска странка, док би странка са радикалнијим циљевима и гласачким телом махом међу радничком класом и интелектуалцима и историјом учешћа у покретима ближим екстремној левици могла бити описана као партија демократског социјализма. Британска Лабуристичка странка себе описује као странку демократског социјализма, мада тренутни и претходни вођа ове странке, Гордон Браун и Тони Блер себе описују као социјалдемократе. Социјалистичка интернационала, светска организација социјалдемократских и демократских социјалистичких партија, одређује социјалдемократију као „идеалан облик демократије“ који може решити проблеме нерегулисаног капитализма. СИ истиче следеће принципе: прво, слобода – не само грађанске слободе, већ и слобода од дискриминације и слобода од зависности, како од власника средстава за производњу, тако и од носилаца злоупотребљаване политичке моћи, друго, једнакост и социјална правда – не само пред законом већ и економска и социо-културна једнакост, и једнаке могућности за све укључујући и оне са физичким, менталним или друштвеним хендикепом, и, треће, солидарност – јединство и саосећање према жртвама неправде и неједнакости. Ови идеали су описани у више појединости у Декларацији принципа Социјалистичке интернационале. Социјалдемократске странке су првобитно укључивале и демократске социјалисте и револуционарне социјалисте. Заправо, разлаз са револуционарним социјалистима, укључујући и Розу Луксембург и Владимира Иљича Лењина, био је спектакуларно непријатељски. Након Првог светског рата и Октобарске револуције, многе водеће социјалдемократе, укључујући и Едуарда Бернштајна, су се одређивали отворено нереволуционарно. Како су године пролазиле, бољшевици и друге марксистичко-лењинистичке партије усвојиле су стратегију јавног дискредитовања социјалдемократа као „социјалфашиста“.


source: CulturaX

text: 'Смрт истине' није само лаж у Трамповој ери. Реч је и о Јаиру Болсонару - Поинтеру - Провера Чињеница | Октобар 2021 Председник Доналд Трамп, лево, рукује се са бразилским председником Јаиром Болсонаром током билатералног састанка на маргинама самита Г-20 у Осаки, Јапан, у петак, 28. јуна 2019. (АП Пхото / Сусан Валсх) Ширење пожара у региону Амазона не само да је скренуло пажњу света на важно еколошко питање, већ је и широј и међународној публици открило какав је заиста свакодневни бразилски председник Јаир Болсонаро - мимика Доналда Трампа. Пре него што је огроман број новинара покушао да разуме шта ће учинити да заштити шуму, Болсонаро је више волео да класификује као лажне вести све податке које је прикупила влада, а такође и НАСА о пожарима на Амазону. И поновио је да се ти бројеви - који показују огроман раст - користе само за дискредитацију њега и земље. На крају крајева, према његовом мишљењу, на њега треба гледати и третирати га као јединог поузданог извора информација по том питању. То подсећа на неког другог. Прошле године је бивши књижевни критичар Нев Иорк Тимеса Мицхико Какутани објавио " Смрт истине: белешке о лажи у доба Трампа . " То је сјајна књига за оне који су спремни да разумеју манипулацију подацима и појаву лажних вести као средства за стицање - и одржавање - моћи. Такође је обавезна литература за оне који су некада славили, а сада су можда помало уморни од те глобалне везе. Пре неколико дана шпански социолог Мануел Цастеллс, један од највећих теоретичара дигиталне комуникације и аутор књига попут "Успон мрежног друштва" и "Интернет галаксија" , одржао предавање у Рио де Жанеиру. Пре гледалишта, рекао је: "Људи не реагују на информације разумно, већ емоцијама, које само хране појаву мехурића и међусобне зоне комфора. Као што до сада сви знамо, ово нису нужно храмови истине ". Какутани и Цастеллс живе далеко један од другог, на различитим континентима. Али они који читају обоје могу имати осећај да једни другима шапућу на уши. Људи који живе у Бразилу можда чак сматрају да оба аутора имају дубоко знање о томе како Болсонаро данас делује. Али чињеница је да бразилски председник само опонаша оно што види негде другде. Због своје дуге каријере главног рецензента у једном од најутицајнијих новина, Какутани узима читаоце за руку и стрпљиво их води кроз списак аутора као што су Ханнах Арендт, Ницхолас Царр, Алдоус Хуклеи, Примо Леви, Гарри Каспаров и Умберто Еко. Наглашава да је неопходно што пре напустити зону комфора да би се суочили са чињеницама одраслим ставом. "Смрт истине" истиче да, у време неизвесности, дезинформације служе као стратегија за промоцију некога или разлога. То није директна последица сиромаштва или недостатка образовања, како би неки људи могли помислити. "Неколико теорија је развијено како би се објаснило зашто људи брзо прихватају информације које подржавају њихова уверења и одбацују оне који их изазивају. Једноставно. Тешко је одбацити прве утиске јер постоји примитивни инстинкт да се одбрани сама територија, јер људи имају тенденцију да дају емоционалне, а не интелектуалне одговоре када их испитују и нерадо пажљиво испитују доказе. " Овде сам готово могао да чујем глас Кастелса. Зар не бисте могли? А ако сте Бразилац, зар то не звучи заиста познато? Идући даље у Какутанијевој књизи, читалац проналази њено детаљно и утемељено објашњење како влада америчког председника Доналда Трампа манипулише чињеницама - и очигледно подсећа на стратегију коју је у последње време усвојио Болсонаро, што није изненађење. Бразилски председник претпостављени је обожаватељ Америке. "Трампов напад на језик није ограничен само на његову бујицу лажи, већ се протеже тако да речи и принципе који су својствени владавини закона узима у обзир и личним питањима и политичким партнерством", написао је Какутани. "Чинећи то, језик демократије и њене идеале замењује језиком аутократије. Захтева не верност уставу САД, већ себи; и очекује од чланова Конгреса и судства да аплаудирају њиховој политици и жељама, без обзира на то за шта верују да најбоље одговара интересима америчког народа ". Какутани тврди да су поигравање са стварношћу и слабљење традиционалних облика моћи, укључујући штампу, начини на које је Трумп нашао да победи на гласању. Исто се догодило у мојој земљи. Какутани такође постаје исправно када повеже студије и критике о друштвеним мрежама и открије њихову рањивост према дезинформацијама и манипулацијама. Наводи, на пример, чланак Алице Марвицк и Ребецце Левис "Онлајн радикализација о којој не говоримо" да би истакла да је једна од тактика коју је користила америчка десница била "разводњавање екстремнијих ставова у облику уводних идеја доћи до шире публике ", чиме се натурализују неприхватљиви феномени као што су нацизам или мизогинија. То је потпуно упоредиво с Бразилцем, који нацизам називају левичарском идеологијом и тврде да је глобално загревање резултат 'глобалистичке' завере. На ову тему, Какутани цитира Ренее ДиРеста, специјалисткињу за теорије мрежне завере, и њену тезу о "асиметрији страсти". "Механизми препорука помажу да се теоретичари завере повежу до те мере да смо већ потрошили превише времена на чисто партизанске балоне и филтере. Сада смо у свету изолованих заједница које живе своју стварност и делују у складу са својим чињеницама. Интернет више не одражава само стварност већ је обликује. " Да ли је ико икада чуо за Олаво де Царвалхо, "гуру" Јаира Болсонара? Па, управо о тој врсти изолације је говорила - феномен мехурића и зона комфора коју је Цастеллс истакао пре неколико дана. Седећи у столици и снимајући видео записе на Иоутубеу, Царвалхо храни мехур који промовише одређену особу и њен циљ. И ствара своју стварност, коју председник сматра истином. Истина председника, имајте на уму, не државе. Гилберто Сцофиелд млађи директор је пословања и стратегија у бразилској организацији за проверу чињеница Агенциа Лупа.


Ви сте овде: Почетак СПОРТ Андреа Лекић проглашена за најбољу рукометашицу света


Увод у трибину Фонда: Српско-руски односи на раскршћу | ДУШАН КОВАЧЕВ ← Криза као битан елемент постојања НАТО I Немачка тражи признање „председника Косова“? → Увод у трибину Фонда: Српско-руски односи на раскршћу 19. јула 2012. Поставите коментар Српско-руске везе су дуготрајне и бројне. Иако је географски и политички положај Србије одувек био сложен, Србија и Русија се никад нису нашле у међусобном сукобу током своје историје. Шта више, Русија је у Првом светском рату дословно спасла Србију. Са трибине Фонда Слободан Јовановић О искуству СССР и Југославије историја још није дала завршну реч. Данас са сигурношћу можемо рећи да, без обзира на верску, културну и језичку блискост Руса и Срба, национални романтизам није довољан основ међудржавних односа, већ је потребан реални и трајни интерес. Својевремено је велики енглески историчар Еудард Гибон рекао да је најбољи гарант пријатељских односа обострани, дуготрајни интерес. Данас, овакав интерес Русија и Србија сигурно имају. Међутим, за разлику од прошлих епоха, сагласност интереса Русије и Србије не може да штети никоме трећем. Напротив, може да користи многима, а пре свега балканским народима, недовољно или касно интегрисаним у ЕУ или највише изложенима удару светске економске кризе. У том погледу, напредак развоја стратешког руско-европског пројекта „Јужни ток“, значи и дугорочни развој економије и стабилизовање безбедносног поретка у југоисточној Европи, а потом у целом Медитерану и средњој Европи. Реални и рационални интерес Србије за развојем економских односа с Русијом огледа се још по два важна основа. Србија би могла сасвим обновити и потом развијати своју пољопривреду, користећи Споразум о спољној трговини са РФ. Русија је, са своје стране, расположена да инвестира у српску инфраструктуру, пре свега у железнички саобраћај. Иако могућности постоје, чини се да ове две велике развојне прилике Србија упорно заборавља, иако је већ свима јасно у којој мери криза отежава стање у коме се налази. У Србији се управо испољила штетност монистичког модела развоја међународних односа, оријентисаног искључиво ка евроатлантским интеграцијама. Ако се испоставило да су наде у корист од тих интеграција биле илузије, зашто се реалне развојне шансе Србије у односу са Русијом и даље игноришу? Ако је Србија формално-правно војно неутрална земља, зашто своју економску политику не води рационално, тражећи алтернативне моделе развоја међународних односа чији је Русија важан субјект? Шта Русија може да значи за Србију и Балкан у алтернативним моделима развоја економије и безбедности? Економска криза је показала да су се српско-руски односи нашли на важном раскршћу. Зашто Србија не користи прилике да развије своје економске односе с Русијом, када су сличне прилике већ искористиле друге, знатно боље интегрисане нације ЕУ?


Пет милиона евра за суфинансирање јавних набавки у конзорцијуму за иновације – Republika mogućnosti Пет милиона евра за суфинансирање јавних набавки у конзорцијуму за иновације У оквиру програма COSME 2014-2020 отворен је позив за достављање пројектних приједлога „Суфинансирање јавних набавки конзорцијума за иновације“. Рок за подношење пријава је 19. јануар 2021. године до 17:00 часова. Општи циљ Позива је да допринесе јачању конкурентности и одрживости предузећа ЕУ, унапређењу МСП која имају приступ тржишту јавних набавки и повећању видљивости и свијести о предностима иновативости у области јавних набавки. Овај позив за подношење пројектних приједлога има три главна циља: Подршка сарадњи између купаца; Повећање утицаја јавних набавки на иновације; Повезивање и успостављање синергије са истраживачким и иновационим пројектима које финансира ЕУ кад је то могуће. На предметни позив се могу пријавити непрофитне и профитне организације, јавне институције, универзитети и истраживачке институције. Укупан буџет Позива износи пет милиона евра. Смјернице за подносиоце пријава доступне су за преузимање ОВДЈЕ (у секцији Јавни позиви), а све детаљне информације доступне су ОВДЈЕ. Програм ЕУ за јачање конкурентности малих и средњих предузећа – КOЗME (The EU Programme for Competitiveness of Small and Medium-Sized Enterprises – COSME) је програм Европске уније за конкурентност малих и средњих предузећа.