text: Историја Београда датира у прошлост до 7000. п. н. е. Винчанска култура, једна од најважнијих праисторијских култура Европе, је настала у околини Београда у 6. миленијуму п. н. е. У старом веку, трачко-дачка племена су насељавали ову област, да би Келти освојили насеље на месту данашњег Београда и дали му име Сингидунум. Римљани су освојили град за време цара Октавијана Августа и дали му статус муниципија половином 2. века. Град су населили Словени су око 520. Београд је неколико пута прелази у посед Византије, Бугарске, Угарске и Србије. Османско царство је освојило Београд 1521. и касније у њега пренело седиште санџака. Између 1427. године и Божића 1806. године Београд је био под туђинском влашћу. Од краја 17. века град је често прелазио под османлијску или хабзбуршку власт. Београд је постао главни град Србије 1841. Северни део Београда је остао хабзбуршки погранични крај све до 1918. Због свог стратешког положаја, око града се водило више од 115 ратова и био је рушен 44 пута. Београд је био главни град Југославије (у свим њеним облицима) од њеног основања 1918, па до коначног раздруживања 2006. Праисторија Окресано камено оруђе пронађено у Земуну показује да су заједнице ловаца и скупљача плодова насељавале околину Београда још у палеолиту и мезолиту. Нека од ових оруђа мустеријенске индустрије, која се више повезује са неандерталцима неко са данашњим људима. Из старијег каменог доба, потичу остаци људских костију и лобања неандерталаца, пронађени у каменолому код Лештана, у пећини на Чукарици и у близини Бајлонијеве пијаце. Орињачка и граветијенска оруђа су такође пронађена овде, што индицира постојање насеобина у периоду од пре 50.000 до 20.000 година. Неолитске старчевачка и винчанска култура су се развијале у околини Београда и доминирале Балканским полуострвом (као и деловима средње Европе и Мале Азије) пре око 7000 година. Остаци културе млађег каменог доба, пронађени су у Винчи, Жарково и у Горњем граду, изнад ушћа Саве у Дунав. То указује да је простор Београда био насељен у континуитету и да је растао интензитет насељавања. Многа данашња насеља београдске околине леже на културним слојевима ранијих праисторијских насеобина. Прве земљораднички народи који су насељавали овај регион се повезују са неолитском Старчевачком културом, која је цветала између пре 6200 и 5200 година. Постоји неколико ископина Старчевачке културе у и око Београда, укључујући и насеље Старчево, по коме је култура добила. Старчевачку културе је сменила Винчанска култура (5500—4500. п. н. е.), напреднија земљорадничка култура израсла из ранијих старчевачких насеобина. Она је такође добила име о топониму у околини Београда Винча-Бело Брдо. Винчанска култура је била позната по својим врло великим насеобинама, од којих су нека била највећа у праисторијској Европи; антропоморфним фигуринама као што је Винчанска дама; најранијој бакарној металургији у Европи; и Винчанском писму. Винча — Бело брдо крај Београда спада у ред најзначајнијих насеобина и културних налазишта праисторијског периода. Археолошке ископине на Роспи ћуприји, Горњем граду, Карабурми, Земуну и Винчи потврђују претпоставке да је подручје Београда било интензивно насељено и да се његово становништво бавило плужном земљорадњом и другим пратећим привредним делатностима. На овим локалитетима откривене су некрополе бронзаног и металног доба као и докази различитих културних утицаја. Стари век Палеобалканска племена Трачана и Дачана су владали овим простором пре римског освајања. Област Београда је насељавало трачко-дачко племе Синги. Након келтске инвазије на Балканско полуострво 279. п. н. е., келтско племе Скордисци је преузело град и назвало га Сингидун (дун = тврђава). Нема готово никаквих трагова о том келтском граду, осим што су на локалитетима Карабурме и Роспи ћуприје пронађене некрополе са уметнички вредним предметима, које су припадале ратницима племена Скордисци. Знатни келтски културни утицаји уткани су у духовну културу становништва Сингидунума, који су делом пренети и помешани са римским античким културним елементима. Римска владавина Римљани су почели да освајају земље око Сингидуна током 1. века п. н. е. Гај Квинт Скрибоније Курио, проконзул Македоније је напао унутрашњост Балканског полуострва све до Дунава, покушавајући да истера Скордиске, Дарданце, Дачане и друга племена. Римљани су остали само на кратко и оставили област ван римске управе. Стога се мало зна о тим операцијама или када је ова област организована у провинцију Мезију. Римске легије предвођене Силаном су стигле до Београда 34. или 33. п. н. е. Област није била стабилизована све до Октавијанове владавине, када је Марко Лициније Крас, унук Цезаровог тријумвира и проконзул Македоније, коначно умирио регион 29. п. н. е. Мезија је званично организована у провинцију неко време пре 6. године, када је први пут поменут њен управник Аул Цецина Север. Име града је романизовано у Сингидунум. Сингидунум је постао једна од главних насеобина провинције, смештен између Сирмијума (Сремске Митровице и Виминацијума (Костолца), док се са друге стране налазио Таурунум (Земун). Иако су и Сирмијум и Виминацијум били значајнији градови од Сингидунума, град је задржао свој значај због свог стратешког положаја дуж пута Via militaris, важног римског пута који је повезивао римске тврђаве и насеља дуж дунавског лимеса. Сингидунум је достигао свој врхунац доласком Легије IV Флавија 86. године. Ова легија од око 6.000 војника је била најважнија војна формација која се супротстављала претњи Дачана са друге стране Дунава. Легија је подигла квадратни каструм, који се налазио у Горњем граду данашњег Калемегдана. Тврђава је првобитно саграђена од земље, али је убрзо ојачана каменом, и њени остаци се данас могу видети код североисточног краја Горњег града. Легија је такође изградила мост преко Саве који је повезивао Сингидунум и Таурунум. Још један корак који су Римљани предузели да се ојача Сингидунум је било насељавања ветерана легије поред тврђаве. Временом је то насеље израсло око каструма. Насеље је имало изглед мреже, са улицама које су се секле под правим углом. Остатак ове структуре може се видети и у данашњем Београду по оријентацији улица Узун Миркове, Обилићевог венца, Цара Душана и Краља Петра I. На месту данашњег Студентског трга налазио се форум, који су окруживале терме (чији су остаци откривени 1970-их). Други остаци римске културе као што су гробнице, споменици, скулптуре, керамике и новчићи су пронађени у селима и варошицама око Београда. Цар Хадријан је дао Сингидунуму статус муниципија у првој половини 2. века. Сингидунум је касније прерастао овај статус и постао пуноправна колонија. Римски цар Јовијан, који је поново успоставио хришћанство за званичну религију Римског царства, је рођен у Сингидунуму 332. Сингидунум и Мезија су напредовали у мирнодопском периоду, али то није трајало задуго, због нарастајућих проблема како и ван царства, тако и у њему. Римско царство је почело да пропада крајем 3. века. Провинција Дакија, коју је након неколико дугих и успешних похода основао цар Трајан, је почела да пропада због инвазије Гота 256. Цар Аурелијан, суочен са изненадним губитком многим провинција и велике штете која су причињавала варварска племена, је евакуисао Дакију до 270. Сингидунум се поново нашао на граници пропадајућег царства. Средњи век Византија (395—626) Након смрти цара Теодосија I, Римско царство је подељено на два дела. Сингидунум се нашао на северозападној граници Источног римског царства. Мезија и Илирик су претрпеле разарајуће нападе услед сукцесивних инвазија Хуна, Острогота, Гепида, Сармата, Авара и Словена. Сингидунум су 441. освојили освојили Хуни, који су разорили град и тврђаву и продали његово становништво у робље. У наредна два века, град је мењао власника неколико пута. Римљани су повратили град након распада Хунског царства 454., али су Сармати убрзо заузели град. Остроготи су заузели град 470. и истерали Сармате. Град су касније освојили Гепиди (488), али су га Остроготи повратили 504. Источно римско царство је преузело град након мировног споразума са Остроготима. Византијски цар Јустинијан I је обновио Сингидунум 535., вративши тврђави и насељу некадашњу војну вредност. Град је уживао у кратком мирнодопском периоду око 50 година, до аварске пљачке 584. Током Маврикијевих балканских похода, Сингидунум је служио као база, али је поново изгубљен када су 602. године Авари опљачкали и спалили Сингидунум. Око 630. године Словени су се населили у Сингидунуму и околини, уз дозволу византијског заповедника града. До овог времена, град је изгубио свој значај пограничног утврђења. Бугарска, Угарска, Византија, Србија После тога, више од два и по века, нема помена о њему. Аварски и словенски ратници нису марили за овај град, јер он више није имао положај граничног утврђења. Он се тада налазио унутар ширег подручја Балкана који су Словени већ освојили. И поред тога археолошки налази указују на континуиран живот у граду и његовој околини. Неколико векова после првог помена Београда као словенског града, у њему се смењују разне војске и освајачи. До Београда су најпре дошли Франци који су под Карлом Великим уништили Аваре. На рушевинама Таурунума оснивају франачко насеље Малевила, да би словенизацијом касније назив био Землн (Земун). Франачку владавину замењују Бугари, а њихову Мађари. Бугари су преузели власт над тврђавом 827. Поновни помен града и то под словенским именом Београд (Бели град-вероватно по зидинама од белог кречњака), среће се тек у 9. веку, 16. априла 878. у једном писму папе Јована VIII бугарском цару Борису Михајлу, о смењивању београдског хришћанског епископа Сергија. Касније се тај назив среће у различитим варијантама. Мађарска војска је 896. напала Београд. Византија је освојила Београд 971. После 976. Београд је преузео бугарски цар Самуило. Византијски цар Василије II покорио је Самуилово царство 1018. и Београд је опет постао значајна погранична тврђава Византије. Током 11. и 12. века око Београда се отимају супарничке силе: Угарска, Византија и Бугарска. У лето 1040. године букнуо је у Поморављу устанак против Византије на чијем челу се нашао Петар Дељан. Устаници су убрзо освојили Београд, Ниш и Скопље. Дељан се издавао за Самуиловог унука, на основу чега је у Београду 1040. проглашен за цара, настављача Самуиловог царства, али је устанак угушен већ 1041. У другој половини 11. века обновљени су угарско-византијски сукоби. Угарски краљ Саломон је 1068. године освојио неко византијско погранично утврђење за које се може претпоставити да је Београд. Византинци су утврђење брзо повратили. Борбе на Дунаву су временом добијале на жестини. Неколико година касније угарски краљ предузео је велики напад на Београд за који се претпоставља да је био 1071/72. године. Мађари су после двомесечне опсаде успели да продру у град, а малобројна посада на челу са дуксом Никотом морала је да напусти тврђаву и да се преда. Угарска војска је потпуно опљачкала Београд. Краљ Саломон је после овог успеха наставио рат продирући до Ниша. Мир је убрзо после овога склопљен. Како је Византија повратила Београд није познато, али се може претпоставити да угарска власт у њему није дуго трајала и да је Византија већ 1072. преузела Београд. Угарска војска је 1096. разорила Београд, али га је Византија задржала. Мађарски краљ Стефан II је порушио Београд 1124. и његовим каменом градио Земун. Византијски цар Манојло I је порушио Земун 1154. и београдским каменом поново градила Београд. Угарска је 1182. напала и опљачкала Београд. Византија је 1185. повратила Београд дипломатским путем. За то време кроз град пролазе бројни крсташки походи на Исток остављајући свој рушилачки печат на њему. Од 1096. до 1189. кроз Београд пролазе крсташке војске. Током шестодневног боравка Петра Пустињака у Земуну, крсташка војска је починила масакр и опустошила град. Становници Београда су напусти град и повукли се у Ниш, јер су се плашили да би крсташка војска могла починити сличан злочин у њиховом граду. Крсташку војску која је прошла поред Београда 1147. предводио је немачки краљ Конрад III. Под вођством Фридриха Барбаросе 1189. г. кроз Београд пролази 190.000 људи. Овај предводник крсташа видио је Београд у рушевинама. Колико је страдао можемо судити по упоређивању са записом арапског географа и картографа Идризија, који у опису „Итинерера цариградског пута“ из 1154. г. помиње Белградук као добро насељену и живу варош са многим црквама. Београд у је од 1230. саставу Бугарске, али већ 1232. је припао Угарској. Српски краљ Драгутин, зет и вазал мађарског краља Стефана, добио је од угарске круне Мачву са Београдом, који тада први пут долази под српску власт. То је био период интензивног насељавања српског живља и јачање утицаја Српске православне цркве. Ту је Драгутин имао свој двор. Новосаграђена Саборна црква била је оличење снаге и богатства младе српске државе. После Драгутинове смрти 1316. настао је спор: Угарска је тражила повраћај града, који је преузео Драгутинов брат Милутин. Угарска је освојила Београд 1319. године. Порушени и запустели град је прикључен Мачванској бановини, поставши погранична база угарском одупирању ширењу српске државе са југа, у време цара Душана. Противници угарске круне, браћа Хорвати, освојили су Београд 1382. Угарска је повратила Београд 1386. У таквом стању Београд дочекује 15. век, кад на историјску сцену Европе ступају Турци, нова велика освајачка сила. У жељи да се што спремније одупру турској најезди и на Саву и Дунав имају јако упориште, Мађари дозвољавају изградњу Београда за време деспота Стефана Лазаревића. Он је Београдом владао од 1403. до 1427. г., и то је време правог процвата града. Београд је не само престоница српске државе, већ и најважнији привредни, културни и верски центар. Граде се: Митрополитска црква, нова тврђава, деспотов дворац, болница и библиотека. Трговци добијају повластице и долазе богати и способни људи, који доприносу просперитету града. Претпоставља се да је град тада могао бројати 40-50 хиљада житеља. После Стефанове смрти, деспотов наследник Ђурађ Бранковић, био је принуђен 1427. да град преда Мађарима, а он по угледу на Београдску подиже Смедеревску тврђаву. У време стогодишњице угарске владавине измењена је целокупна структура становништва и изглед самог града. Град почиње нагло да стагнира, а потиснуто српско становништво је живело у предграђу и њему није био доступан Горњи град. Угарски краљ Жигмунд све више је насељава мађарско становништво и ширио утицај католичке цркве. После пада Смедерева 1440. г., Београдску тврђаву опседала је турска војска са преко 100.000 ратника, на челу са султаном Муратом II, али је град, уз велика разарања, одбрањен. У жељи да освоје град Турци на оближњем брду Жрнов, данашњој Авали, подижу своје утврђење, одакле су посматрали и контролисали околину. Султан Мехмед II је 1456. безуспешно опседао град. Београд се цитира и најстаријој сачуваној песми из 1476. године и армади краља Матије. Готово читав један век Београд је одолевао турским нападима. Нови век Османско царство Турци су под вођством султана Сулејмана Величанственог, 28. августа 1521. успели да освоје Београд. Град је срушен и спаљен, а пут ка Будиму и Бечу отворен. Померањем границе на север, мења се стратешки положај Београда, и у наредних 150 година, остао је релативно миран град са значајном трговачком и саобраћајном функцијом. Од септембра 1521. из Смедерева је пресељено седиште санџака, а његов бег је био Крајишник Бали-бег Јахјапашић. Померањем турске границе на север, дотадашње погранично утврђење је израсло у управно, војно, трговачко и саобраћајно средиште тог дела турског царства. У тек обновљеном граду оријенталног изгледа, све више је цветало занатство и трговина. У почетку турске владавине већинско становништво је било муслиманско. Турака је било мало, а потурица са Балкана много. Он је стециште трговаца из Дубровника, Венеције, Грчке и Аустрије и занатлија Турака, Јермена, Срба и Рома. Од занатлија истицале су се абаџије, ашчије, пушкари и други. Поред чаршије, Османлије су за 146 година своје владавине подигле 6 каравансараја, два безистана, два имарета, седам хамама, више школа и текија те око 40 џамија од којих је најимпресивнија била Ибрахим-бегова џамија у данашњој улици Обилићев венац. Град је изашао из оквира средњовјековних бедема и почиње све више да се шири дуж трговачких путева који су везивали Исток са Европом. Београдом је 1579. харала куга, тако да је три године касније Београд имао само 934 куће. Најбрже се обнављао српско становништво. Оно је представљало најпотлаченији слој становништва, оптерећеном кулуком. Живело је ван тврђаве у сиромашним махалама, а основна делатност су биле земљорадња и донекле занатство. Свој највећи успон под Турцима град достиже средином 17. века када је имао око 100.000 становника. Аустријско-турски ратови После 167 година релативно мирног развоја, град је постао мета ратних сукоба. За време Великог бечког рата, глад је захватила град, један пожар је однео складиште оружја и око четири хиљаде кућа. Аустријски војвода Максимилијан Баварски је 6. септембра 1688. освојио Београд. Само 20 дана касније избио је Рат Велике алијансе, па су Аустријанци морали да повуку већину своје војске са Србије. То је омогућило Турцима да се две године касније прегрупишу и стекну иницијативу. Турски офанзива је покренула Велику сеобу Срба. У Београду је одржан црквено-народни сабор, који је захтевао од аустријског цара Леополда повластице за Србе. Турци су опсели Београд иу октобру и заузели га после шестодневне опсаде. Град из ових сукоба изашао разорен, а његово становништво због сарадње са Аустријанцима, изложено убијању, прогонима и пљачкама. После тога Београд је поново погранична варош, и то све новог аустријско-турског рата. Аустријска војска под командом принца Еугена Савојског поново заузела Београд 17. августа 1717. Пожаревачким миром Београд и север Србије су припојени Аустрији. Војну управу је 1720. заменила Београдска администрација, чији је председник до 1733. био кнез Александар Виртембершки. Од 1723. до 1736. трајала је изградња Београдске тврђаве на месту порушене тврђаве према захтевима савремених војно стратешких потреба, по плановима пуковника Николе Доксата де Мореса. Аустријска владавина Београдом у периоду од 1717. до 1739. означена је правом трансформацијом града, јер он губи до тадашње турско-источњачке црте и поприма обележја средњеевропског града. Поред тврђаве и варош је опасана бедемима, а изграђена су и нова здања. Оживљава трговина, а у њега се све више досељавају Немци, Мађари, Французи, Чеси и др. Варош је подељена на Немачки Београд на Дунаву и Српску варош на Сави. Одлуком цара Карла VI у Немачком Београду су могли становати само Немци, док су сви стали морали да се иселе у савску варош. Цар Карло VI је потврдио одлуку којом је је за за београдског митрополита поставио Мојсија Петровића. У новом аустријско-турском рату, турска војска је поразила аустријску војску код Гроцке. Према прелиминарном споразуму, Аустријанци морали да сруше све што су саградили (бедеме, касарне и друге објекте). Од аустријских објеката преостало су само барутни магацин, капија Карла VI и Леополдова капија. Немачко становништво се иселило, као и Срби који су се населили у Петроварадинском шанцу. Београд, као највећи је претрпео страшна пустошења током рата 1737-1739, изгубивши целокупно српско становништво. Повратак муслиманског становништва био је изузетно брз, као и поновно структурисање града на махале. Заузећем града дошло је до пражњења целокупне вароши у коју се ново становништво брзо уселило, док је једино у Савској махали остало симболично присуство српског живља. Све до 1741. није дошло до повратка српског становништва. Београдским миром, закључен између Аустрије и Турске, град је поново враћен Турцима. После окончања ратних операција 1739. образовано је десет махала, од тога шест муслиманских, по једна јеврејска и ромска и две хришћанске. Београд је тада имао 2028 уписаних муслиманских житеља, 45 Јевреја, двоје Рома, троје хришћана у вароши и петоро у савској махали. Ратна пустошења, у складу остављала су озбиљне последице на урбану структуру Београда, мењајући потпуно његов карактер. Нова урбанизација сведочи о одсуству старих вакуфских поседа Соколовића и Јахјапашића, који још нису били обновљени, услед чега је Београд више личио на новоосвојени град, изгубивши дакле и своју османску традицију и аустријски карактер који је стекао између два рата. Муслиманске махале, настајале су очигледно у складу са несистематичним приливом становништва, о чему сведочи и значајна неуједначеност у бројности насеобина по махалама. Турци су многе цркве претвориле у џамије. Београд поново постаје варош оријенталних обележја и то са пограничним положајем, јер је граница Београдским миром граница повучена на реци Сави. Да би Београдска тврђава попримила стари (данашњи) изглед, Турцима је било потребно скоро 14 година. Док је Београд назадовао, на другој страни Земун је добио посебан статус у оквиру Војне крајине и такви услови му омогућавају да развије привреду: трговину, занатство, рибарство и бродарство. Јача грађански сталеж, подижу се утврђења, државне зграде и цркве. Из тог времена потичу куће као што су: Караматина, Ичкова и кућа Димитрија Давидовића. Српска основна школа је отворена 1745. године, а у граду раде и сликар Георгије Тенецки и други културни ствараоци. Крајем века у последњем аустро-турском рату, Београд је 8. октобра 1789. освојила војска маршала Гидеон Лаудона. Како се Аустрија у исто време налазила у сукобу са Пруском, затражила је мир. На основу Београдског мира из 1739, Београд и северна Србија су поново враћени Турцима. Међутим, тек потписивањем Свиштовског мира 1791, Аустријанци су се повукли у Земун. Турска војска Бећир-паше је преузела град 23. октобра 1791. Куга из 1794. године је однела животе око 4500 становника Београда. Грчки револуционар Рига од Фере је убијен у Београду 1798. Ослобођење После убиства Мустафа-паше 1801, дахије су успоставиле своју власт у граду и околним селима. То је било време потпуног безвлашћа, јањичарског насиља и пљачки. Оно је завршено сечом кнезова и других виђенијих Срба. Буђење националне свести и догађања око сече кнезова довели су до подизања Првог српског устанка 1804. г. Устанак под вођством Карађорђа имао је од самог почетка за циљ и ослобађање Београда. После две године борби, град је освојен 1806, а Београдску тврђаву 1807. Београд је поново постао главни град Србије. У Београду је већ 1807. заседао и Правитељствујушчи совјет сербски, а од 1811. ту су се налазила и прва министарства. Из Аустрије и других крајева су долазили виђенији људи и интелектуалци, међу којима су Сима Милутиновић Сарајлија, Иван Југовић, Доситеј Обрадовић, који су 1808. године основали прву Велику школу. Динамичан развој Београда прекинут је турским освајањем 1813. године, а репресалије које су уследиле довеле су до Другог српског устанка устанка 1815. г. Вођа устанка, кнез Милош Обреновић, успео је да унесе више дипломатије у односе са Турцима. Он у Београд, уз одређене повластице, све више насељава српски живаљ са југа, па Турци, готово у бесцење, почињу да продају имања и куће. Турци су задржали тврђаву, док је варош припала Србима. У Београду је 1830. прочитан Султанов хатишериф о аутономији Србије. У граду се подижу први значајни објекти: Конак кнегиње Љубице, Саборна црква у Београду, дворски комплекс у Топчидеру, итд. Сем своје привредне функције Београд је постао и значајно културно средиште. 1831. године отпочела је са радом прва штампарија у Београду. Из Крагујевца 1835. је пренета штампарија и почеле су да излазе "Новине србске", прве новине у Београду. Прва општинска управа у Београду је изабрана 1839. Прва пошта отворена је 1840. У граду су отворене Богословија, прва гимназија и град постаје уточиште бројних културних стваралаца тог времена попут: Вука Караџића, Јована Стерије Поповића, Јоакима Вујића, Димитрија Давидовића и других. Одлуком Савета 12. јуна 1839. године надлештва централне власти и државна каса су из Крагујевца измештени у Београд. Потом су указом кнеза Михаила 27. маја 1840. године централна управа и државна каса из Београда враћене у Крагујевац, да би 7. маја 1841. године, кнежевим указом, коначно, Београд постао престоница. Народни музеј у Београду основан је 1844. а 1855. успостављена прва телеграфска линија Београд - Алексинац. Присуство турске војске у тврђави спутавало је развој Београда. Међутим, догађаји око убиства једног српског дечака на Чукур чесми, када је дошло до бомбардовања београдске вароши, бивају поводи да се почне преговарати око дефинитивног одласка турске војске из српских градова. Турски командант Београда Али-Риза паша предаје 1867. на Калемегдану кнезу Михаилу кључеве београдског града. После владавине од 346 година, 18. априла 1867. Турци су коначно напустили Београд. Београд је постао слободан симболичном предајом кључева када су и турске војничке страже замењене српским војницима, а поред заставе Турске подигнута је и застава Србије. На почетку српско-турског рата 1876. са тврђаве је коначно скинута застава Турске. На Берлинском конгресу 1878. призната независност Србије. 1882. Србија постаје краљевина, а Београд њена престоница. То је био нови подстицај бржем привредном и културном развоју града. У другој половини 19. века извршена је урбанистичка и остала европеизација. Централни положај имала је Улица кнеза Михаила, најкраћа веза између тврђаве и вароши. Она убрзо постаје и најважнији трговачко пословни центар, какву је улогу и данас задржала. Прве телефонске линије уведене су 1883. у Београду Старе занате замјењује индустрија, а трговину и саобраћај поспешује изградња пруге Београд-Ниш и железнички мост на Сави 1884. Прва водоводна мрежа у граду пуштена је у рад 1892. Електрично осветљење је уведено 1893, а 1894. је кренуо први електрични трамвај. Град је добио паробродско друштво и значајне научно-културне установе. Модерно доба Међутим, упркос изградњи железничке пруге до Ниша, укупни услови у Србији били су као и у осталим претежно пољопривредним земљама, а Београд је 1900. имао само 69.100 становника. Убрзо, 1905. број становника се повећава на преко 80.000, а на почетку Првог светског рата 1914. и до 100.000, не рачунајући Земун који је тада припадао Аустроугарској. Аустријанци бомбардују и заузимају Београд 1914, али га српска војска убрзо ослобађа после Колубарске битке. Немачке и аустријске трупе под командом 1915. фелдмаршала Аугуста фон Макензена заузимају Београд. Окупатор даје нови службени назив Београду: Nandorfehervar. Српска и делови савезничке војске ослобађају Београд 1918. Београд 1918. постаје престоница Краљевине Срба, Хрвата и Словенаца Након Првог светског рата и окупације Аустроугарске и немачких трупа, Београд је доживео брз развој и значајну модернизацију као престоница нове Краљевине Југославије. Мало је позната чињеница да је Београд тада имао један од првих будистичких храмова у Европи. Током двадесетих и тридесетих година 20. века, број становника се попео на 239.000 до 1931. заједно са западним предграђем Земуном, који је раније био у Аустроугарској. До 1940, број становника је био око 320.000, прираштај становништва између 1921. и 1948. је износио приближно 4,08% годишње. Авионска линија Париз - Будимпешта је 1923. продужена до Београда, 1927. је отворено здање аеродрома Београд. Радио Београд је почео са радом 1929. Краљ Александар I Карађорђевић је укинуо Видовдански устав и завео лични режим. У свим општинама, па тако и у граду Београду изабране општинске органе смењују председници општина које је поставио краљ. Мост „Витешког краља Александра“, познат као „трамвајски“ мост преко Саве, је изграђен мост 1934. Први мост преко Дунава, Панчевачки мост, пуштен је у саобраћај 1935. Београдски сајам је отворен 1937. Други светски рат Југославија је 25. марта 1941. потписала Тројни пакт и придружила се Силама Осовине. Због овога је 27. марта уследио масовни протест у Београду и државни удар. Град је 6. и 7. априла тешко бомбардовао Луфтвафе и усмртио 2.274 људи. У бомбардовању је запаљена и изгорела Народна библиотека Србије, где су настрадале хиљаде књига и средњовековних рукописа. Југославију су напале немачке, италијанске, мађарске и бугарске снаге, уз помоћ Албанаца и Хрвата. Након капитулације Краљевине Југославије, сремска предграђа Београда (Земун) су ушла у састав Независне Државе Хрватске, нацистичке марионетске државе. У Београду и централној Србији нацисти су подржали формирање владе Милана Недића. Београдски Јевреји, Роми, комунисти, и други антифашисти одведени су у логоре Сајмиште и Бањица, кроз које је у току рата прошло око 125.000 логораша. Јеврејска заједница је од 1643. живела у четврти Дорћол поред Дунава. Пре рата ту их је било 10.400. Окупацију је преживело свега око 10% њих. На Сајмишту је страдало око 40.000 Срба и 7-8.000 Јевреја. На Бањици је убијено око 4.200 људи. Ликвидације су вршили немачки окупатори, док су логораше углавном хапсили српски квислинзи, који су чинили и администрацију Бањичког логора. Град су бомбардовали и савезници 16. и 17. априла 1944. године. Тада је погинуло 1600 људи. Борбе за ослобођење града су почеле 13. и 14. октобра, а град је коначно ослобођен 20. октобра 1944. Ослободили су га заједничким снагама партизани и Црвена армија. Губици партизана су били око 1.000 бораца, а Црвене армије око 2.000. У току целог рата, Београд је изгубио око 50.000 људи и претрпео тешка разарања. На простору целе Србије (па и Београда) извршена општа мобилизација за пробој Сремског фронта. Нове комунистичке власти хапсе и ликвидирају квислинге. Послератни Београд У послератном периоду Београд се развијао као главни град нове Југославије и убрзо израстао у велики индустријски центар. Године 1948, је почела изградња Новог Београда са друге стране реке Саве, где су се до тада налазиле само мочваре и трска. Град су, бар у почетку, градиле добровољне омладинске радне бригаде. Године 1961, поводом мучког убиства Патриса Лумумбе (јануар 1961), у Београду су одржане жестоке демонстрације, са више повређених. Том приликом је извршен и упад у белгијску амбасаду. Прва конференција несврстаних одржана је у Београду 1961. године. Београд је био и поприште великих студентских демонстрација 1968. Марта 1972. Београд је био центар последње епидемије великих богиња у Европи. Епидемија, која је укључивала присилне карантине и масовне вакцинације, окончана је крајем маја. Од 1977. до 1978. Одржана Конференција о европској безбедности и сарадњи (КЕБС) у Београду у новосаграђеном Сава центру. 1979. одржане су годишња скупштина Светске банке за обнову и развој и Међународног монетарног фонда. 1980. Одржана XXI генерална скупштина UNESCO-a. У мају 1980. умро је и доживотни председник СФРЈ, Јосип Броз Тито. Поред готово свих водећих светских државника, сахрани је присуствовало и око 700.000 грађана. 1983. одржана је годишња конференција UNCTAD-a. Редовно емитовање програма ТВ Београд почело је 1958. Први БИТЕФ одржан је 1967. Палата „Београд“ подигнута је 1969. Две године касније изграђен је мост Газела и ауто-пут кроз Београд и одржан први FEST. Подземна железничка станица Вуков споменик отворена 1995. Дана 9. марта 1991. у Београду су одржане велике демонстрације, предвођене Вуком Драшковићем, против режима Слободана Милошевића. Према разним медијским изворима, на улицама тог дана је било између 100.000 и 150.000 људи. Касније у току дана, на улице су изведени тенкови ЈНА у циљу успостављања мира. Након непризнавања резултата локалних избора 1996, опозиција је у Београду организовала свакодневне грађанске и студентске протесте против Милошевићеве владавине, у периоду између новембра 1996. и фебруара 1997. После попуштања режима и признавања резултата избора Зоран Ђинђић постаје градоначелник Београда. НАТО бомбардовање 1999. проузроковало је значајну штету градској инфраструктури. Међу погођеним објектима биле су и зграде неколико министарстава, зграда РТС у којој је погинуло 16 запослених, неколико болница, хотел „Југославија“, некадашња зграда Централног комитета, телевизијски торањ на Авали, као и кинеска амбасада на Новом Београду. Након избора 24. септембра 2000. године, Београд је постао поприште масовних демонстрација са 800.000 по полицијским проценама, а по другим изворима и до 1.000.000 учесника, које су довеле до коначног пада Милошевића са власти. Године 2003, је усвојена Уставна повеља државне заједнице Србија и Црна Гора 4. фебруара, Београд остаје главни град; 12. марта убијен председник Владе Србије др Зоран Ђинђић. Проглашењем независности Црне Горе 2006. након референдума Београд је остао главни град само Србије. Протест 2008. против проглашења независности Косова. У новогодишњој ноћи између 31. децембра 2011. и 1. јануара 2012. свечано је отворен Мост на Ади, уз ватромет у поноћ. Напомене Референце Литература Спољашње везе Београд на старим мапама, картама и гравирама Београд на старим разгледницама Ослобођење Београда у Првом светском рату, електронска књига, Историјски архив Београда, 2018 Београдски „ВОЂ“ из 1941, електронска књига Старе разгледнице Београда Живорад Јанковић: Историја устаничког ослобађања Београда („Православље“, бр. 952, 15. новембар 2006) Шетња старим Београдом: увођење школства („Српско наслеђе“) Био једном један Београд Најстарија београдска песма из 1476. године Пет векова историје на дну Саве и Дунава („Политика“, 19. септембар 2010) Београдске кафане кроз два века („Политика“, 3. октобар 2010)


Шта год да је у питању – физички и емотивни настран однос, саучесништво у пљачкању Србије или обоје, тек Вучић још једном показа да не мари шта чини свом народу и држави. Јеменци су се дрзнули па збацили власт коју им је наметнула Англоционистичка империја, то је морало да се казни и за кажњавање – геноцидом! – се користе проксији, Саудијци и слична олош међу којом и режим ком припада Бин Зајед, дошло је до неких губитака у извођењу кољачких радова – а Вучићу жао!? Нема шта, Американци су атентатом на Драшковића када је овај сметао уједињавању 3944 „опозиције“ и убиством не увек послушног Ђинђића осталим капоима утерали страх у кости и натерали их да чине апсолутно све шта се од њих тражи. И кад се не тражи. Вучић упутио телеграм саучешћа шеику Бин Заједу Премијер Србије Александар Вучић упутио је данас телеграм саучешћа шеику Мухамеду Бин Заједу због погибије војника Уједињених Арапских Емирата у Јемену. „Тешко је изнаћи праве речи утехе у оваквим моментима, када су изгубљени храбри животи“, навео је у телеграму Вучић, преноси Танјуг. Вучић је навео да, у име владе Републике Србије и лично име, упућује саучешће званичницима Уједињених Арапских Емирата и породицама оних који су изгубили своје вољене. „Молим да, Ваше височанство, примите изразе мог најдубљег саучешћа“, навео је Вучић у телеграму. Најмање 45 војника Уједињених Арапских Емирата (УАЕ) погинуло је јуче у Јемену, током операције, предвођене Саудијском Арабијом против шиитских побуњених Хута. Извор: РТС За СРБИН.ИНФО приредио: Александар Јовановић / Ћирилизован


source: CulturaX

text: Гипроц гипсане плоче: акустични материјали, производи од гипсаних плоча, плоче од гипсаних плоча, прегледи - Репаир - 2019 Покривачи "АлВиТек" Који је мадрац бољи: прољеће или без прољећа? Арбори са жаром: једноставне и лепе опције Дривалл - јединствени грађевински материјал који је постао популаран и тражен убрзо након свог настанка. Тренутно на тржишту постоји прилично широк асортиман овог материјала, али стручњаци и аматери већ годинама преферирају Гипроц гипсане плоче - производе компаније која припада компанији Саинт-Гобаин. Сорте и карактеристике материјала Гипсани производи компаније имају традиционалну структуру: гипсану подлогу и картонску подлогу. Његов састав је: 93% - гипс; 6% - картон; 1% - различити адитиви. Споља, ГЦР је глатка плоча с једне стране, груба и тамна с друге стране. У процесу производње, гипсани прах се меша са водом и замрзава у посебним коморама. Након тога, добијене плоче се пеку на температури од 180 ° Ц. Потпуно готови гипсани картон са свих страна прекривен картоном. Цео процес се одвија под одређеним условима уз поштовање посебне температуре и под притиском, што омогућава стварање густог материјала са готово хомогеном структуром. Асортиман гипсаних плоча Гипроц Фокусирајући се на потребе купаца, компанија стално побољшава материјал, ширећи свој асортиман. Тренутно Гипроц нуди: Редовни суви зид (ГЦР), који има стандардни састав. Материјал отпоран на влагу (ГКЛВ). Има исти састав као ГЦР, али када је створен, користе се посебне хидрофобне импрегнације, које не дозвољавају горњим слојевима да упијају и штите унутрашњост формирања гљивица и плијесни. Ојачане плоче (плс). Због веће дебљине и повећане чврстоће, такви листови су у потпуности способни да издрже тешка оптерећења (на пример, приковане полице). Ватроотпорни суви зид (ГКЛО). У његов састав се уводе специјалне армирајуће нити, које повећавају отпорност на пламен. Влаго и ватроотпорни грађевински материјал (ГКЛВО). Комбинира само два побољшања у облику ватросталних материјала и водонепропусне импрегнације. Акустичне плоче (ГКЛА) или АКУ-лине. Дривалл има исти састав као и обичан лист. Акустички ефекат такође обезбеђује разлику у структури језгра. Таква сорта вам омогућава да изаберете материјал погодан за сваки случај. Произвођач је комбиновао све производе у неколико серија, од којих свака има своју сврху: "Светло". Производи имају малу тежину и глатку површину, што омогућава употребу производа за уградњу спуштених стропних конструкција. "Јака" (супер јака) - гипсане плоче са повећаном дебљином и повећаном густоћом. Захваљујући арматури плоче, она има већу чврстоћу, бољу звучну изолацију и отпорнија је на вањске утјецаје. Савршено за зидове и преграде. "Оптима" - универзални грађевински материјал у којем су оптимална комбинација чврстоће и дебљине. Могу се користити у било које сврхе: од распоређивања плафона до монтаже преградних зидова при поновном изградњи стана. Гипроц "Акуа Лигхт". Поред уобичајених материјала, садржи и специјалне анти-гљивичне додатке. Због добре отпорности на влагу, савршен је за облагање плафона у влажним просторима. "Акуа Оптима". Грађевински материјал третиран хидрофобним адитивима, који вам омогућава да га инсталирате у купатилима, кухињама, купатилима без угрожавања квалитета поправке. "Акуа Стронг". Има повећану чврстоћу на савијање и заштиту звука. Ојачани и побољшани лим таквог гипсаног картона - оптимално решење за завршне радове у просторијама са високом влажношћу. Главни параметри гипсаних плоча - њихова величина. Асортиман производа Гипроц обухвата листове дужине 2,5 - 3 м и ширине 1,2 м. Ако је потребно, можете наручити и панеле обичне ширине од 2 до 4 метра дужине или мале моделе димензија 150к60 цм. Не мање важан параметар је дебљина плоче на којој зависи чврстоћа и звучна изолација производа. Његови стандарди су 6,5; 9.5; 15.5 мм. Прве се користе за формирање кривудавих структура, које су погодне за облагање плафона, а треће се користе за уградњу преградних зидова и зидних облога. У листовима повећане чврстоће дебљина може досећи 15 мм. Величине чврстог гипсаног картона могу варирати у зависности од врсте лимова: уобичајено - 2400-3600х1200х13 мм; "јака" супер јака - 2500х1200х15мм; отпоран на вјетар - 2700-3000х1200х9 мм. Све ово се мора узети у обзир приликом израчунавања количине материјала за поправку или конструкцију. Поред главних карактеристика материјала има и мање, које укључују боју, тежину, врсту ивице. Боја лимова зависи од намјене грађевинског материјала, на примјер, нормална ХЛ има сиву нијансу, отпорна на влагу је зелена, отпорна на ватру је црвена, акустична је јоргована. Тежина плоча зависи од њихове величине. Дакле, са дебљином лима од 9,5 мм, његова тежина може бити од 6,5 до 9 кг / м2, а дебљином од 12,5 мм - од 8,5 до 12 кг / м2. Посебан изузетак представља звучно изолована "Аку-Лине" чија је тежина 36 кг / м2. Тип ивице може бити уздужни (ПЦ) и разређен на једној страни (ЦЦ). Прва опција се користи за завршну обраду површина и распоређивање партиција. Други - као део вишеслојне структуре. Предности и недостаци Гипроц производа Професионални и почетнички градитељи и сервисери цијене производе компаније не само због разноликости, већ и због Низ других погодности, укључујући: Хигх куалити. Његово постизање омогућено је строгом контролом свих производних процеса. Еколошки прихватљивостшто се постиже употребом потпуно сигурних и чистих материјала. Савршено глатка површина - Ово својство вам омогућава да минимизирате трошкове завршне обраде површине. Брандед Дривалл не распада се при инсталацији се прилично лако савија без набора и пукотина и поставља се без непотребних потешкоћа. Што се тиче мањкавости, крхкост материјала се назива таквим - ако се током инсталације нехајно рукује или када се транспортује, лако је оштетити. Поред тога, уобичајени ГЦР добро упија влагу и није у стању да издржи много тежине. Стога је важно одабрати одговарајући материјал са одговарајућим ознакама (водоотпоран, ватроотпоран или ојачан). Примена у завршним радовима Због своје разноликости суви зид Гипроц се широко користи у разне сврхе: Он служи као одлично "маскирање" инжењерских комуникација и каблова. Суви зид је тражен за топлотну изолацију балкона и лођа (у комбинацији са минералном вуном или другом изолацијом). Материјал означен са ГКЛО погодан је за израду нишних димњака. Материјал отпоран на влагу користи се за декорацију плафона и панела у купатилима, купатилима и другим просторијама са високом влажношћу. Помоћу гипсаних плоча можете креирати вишеслојне стропне конструкције, градити зидове кућа и стварати преграде свих конфигурација. Они поједностављују поравнање зидних површина за сваку завршну обраду: од наношења боје до полагања керамичких плочица. Монтажа гипсаних плоча Инсталирање групе листова почиње означавањем, које узима у обзир локацију комуникација и освјетљење. У овој фази је пожељно одредити гдје и како ће се у будућности налазити полице и други елементи који би требали бити причвршћени на сухозид. Сама инсталација почиње са распоредом оквира. У ту сврху се прво инсталирају водилице, а затим - регални профили (у производном асортиману Гипроц постоји метални профил посебно дизајниран за ову сврху). Корак између два елемента профила је од 40 до 60 цм. Важно је размотрити што је веће оптерећење на зиду, мањи размак између два регала би требао бити. Након постављања и причвршћивања профила, обављају комуникације и производе загријавање површине. Завршна фаза - фиксирање ГЦР-а. Причврстите вијке. Сложени листови у шаховници. За то, кратак (обрубљен) лист налази се изнад или испод. У коначном случају, сви шавови су заљепљени и залијепљени арматурном мрежом, а затим настављени до завршне обраде вањске површине. Чак и уз минималне вјештине, цијели процес не траје пуно времена и може се провести без укључивања стручњака. Потражњу за Гипроц производима показују бројни прегледи, од којих је већина позитивна. Важан критеријум при избору овог грађевинског материјала, многи људи називају једноставност инсталације и могућност уштеде времена и новца на поправци и грађевинским радовима. Захваљујући практичним рубовима, растојање између сусједних плоча сухозида је минимизирано. Због тога је потребно мање гитова за заптивање шавова. Уз високе перформансе сухозида, потрошачи биљеже приступачну цијену и могућност одабира материјала за сваки случај. Погледајте видео: Jovana Ivanović Seminarski rad: Značaj i primena računara (Септембар 2019). Апарати за капање су један од најповољнијих и најпопуларнијих на тржишту. Велики број предности, укључујући ниску цијену, изврсну функционалност и брзу припрему каве, повољно разликују такве моделе у односу на друге врсте апарата за каву. Карактеристичне карактеристике Машине за каву се могу назвати врхунским продавцем. Опширније Кухиња је место где се свако дружи са породицом и удобношћу. Овдје проводимо већи дио живота, доручкујемо, ручамо и вечерамо, те комуницирамо с нашим рођацима. То значи да би кухиња требала бити уредно уређена, било би лијепо бити у њој. Све је важно - као општа декорација, као и ситни детаљи. Опширније Дулук Паинтс: Про анд Цонс Сваки тип завршног материјала одликује се својим специфичним карактеристикама, које имају појединачне особине. У реализацији декорације ентеријера професионалци посвећују велику пажњу одабиру боја и лакова. Висококвалитетне боје имају атрактивну боју, при чему задовољавају еколошке стандарде. Опширније Слажем се да је тешко замислити било коју кућу без столица. Али чим су се појавили у животу неке особе, одмах су почели да добијају све врсте украса. Није ни чудо да је праотац столице у једној од верзија трон. И ако је раније столица била привилегија аристократије, сада је доступна свима и свуда. Опширније


У следећем делу теста се испитивало какво је дејство руског оружја при употреби НАТО муниције. Водитељ је најпре узео снајперску пушку ДВЛ 10М2, али је у њен оквир ставио НАТО муницију .308 „Винчестер“. Опалио је два метка у челична врата, али до пробијања није дошло. На успореном снимку се чак јасно види како се метак одбија о врата.


text: Пријем Сокола Краљевине Југославије у ФИБА 1936. и прва међунарнодна кошаркашка утакмица 1938. - Порекло Кошарка је као амерички спорт релативно брзо прихваћена у Европи, где се ипак дуго нису устали јасна правила игре. Заправо све до 1932.године може се углавном говорити о америчким кошаркашким правилима, док се у осталом делу света овај спорт развијао се под утицајем многобројних ентузијаста који нису имали јединствену организацију, нити су правила играња кошарке стандардизована на међународном нивоу. Заправо све до 1928. међународну контролу кошаркашких такмичења држала је Међународна атлетска федерација, а потом Комисија за кошарку Међународне рукометне организације. На институционално организовање кошарке посредни утицај имао је Светски комитет организације младих (YMCA) са седиштем у Женеви, који је 1927. у сарадњи са Спрингфилд колеџом из САД основао Међународну школу за физичко васпитање. На тај начин дошло је до популаризације кошарке, да би се 18. јуна 1932. у Женеви дошло и до окупљања представника кошаркашких асоцијација из света на састанак на коме је основана Међународна аматерска кошаркашка федерација – ФИБА (на француском Federation Internationale de Basketball Amateur). Тако су представници осам држава (Аргентине, Чехословачке, Грчке, Италије, Летоније, Португалије, Румуније и Швајцарске) основали Међународну кошаркашку федерацију која постоји данас. За првог председника изабран је Leon Bouffard из Швајцарске, а за генералног секретара Renato William Jones из Велике Британије. Тада су установљена и прва правила и била су слична онима у САД. Сваки тим могао је да има пет играча и два заменика, који су у игру могли да уђу два пута. После сваког погодка или слободних бацања игра се настављала подбацивањем на центру, што је касније промењено. За разлику од многих европских земаља, па и и балканских, Југославија није брзо прихватила нову "американску игру". Успорен развој умногоме је био условљен чињеницом да су Соколи практично организовали највећи број спортова, контролисали школску наставу и давали првенство гимнастици и атлетици као племенитијим вештинама. Кошарка се ипак развијала и у оквиру соколске организације, тако да је 16. маја 1936. Савез Сокола Краљевине Југославије (ССКЈ) упутио писмо Међународној кошаркашкој федерацији за пријем у чланство. Захтев је одобрен, и Соколи су половином децембра 1936. примљени у организацију ФИБА као званични представници Краљевине Југославије. Идеја за учлањење потекла је из соколске организације у Загребу, у којој се интезивније развијала кошарка него у другим деловима Југославије. То је и разлог што су 20. марта 1938. прву међународну кошаркашку утакмицу Југославије одиграли играчи из Загреба, чланови "Соколског друштва Загреб II", који су у Риму наступили против Студентске репрезентације Италије под називом Студентска репрезентација Југославије. Пошто су у Рим допутовали са белим мајцама на којима није било бројева, морали су да позајме зелене дресове од домаћина. Изгубили су са великом разликом (59:17). За тим Југославије играли су: Милан Кобали, Јован Томић, Звонимир Неферовић, Зденко Тончић, Сенио Синобад, Тонковић и Томислав Вркљан. После утакмице организован је бакнет, а играчима су уручене плакете. Соколи су били изразито југословенска, либерална и антиклерикална организација. Када су хрватске усташе 1941. створиле НДХ, поједини Хрвати југословенског опредељења морали су да побегну у Београд. Међу њима је био и кошаркаш Неферовић. Наредни чланак: Архитекта Драгутин Маслаћ и зграда Гимназије у Чачку Претходни чланак: Чудотворна Петка из Фенека 20. новембра 2021. у 21:34 U Beogradu je pocelo Vilijam Viland ,Amerikanac,izaslanik Crvenog krsta, "donjeo" je u Beograd i Kraljevinu SHS kosarku 1923. (lopte,pravila igre,odrzan i kurs...). Prvi sluzbeni mec bio je 1938. protiv Cehoslovacke u gostima...Izvor : knjiga "Povijest kosarke na prostorima bivse Jugoslavije"


„Уверен сам да ће европски оквир ставити тачку на све лоше ствари”, рекао је Црнадак. (Танјуг)


Косово није наше бреме, већ наш крст - | - Извор: Танјуг Србија више није слаба, нити земља губитника, земља је која не прети, али не заборавља, спремна на разговоре, али не и на понижење, хоће сарадњу и компромис, али не и коначна решења у којима нема ни Србије ни њеног народа, поручио је данас председник Александар Вучић на обележавању годишњице погрома на Косову и Метохији. Извор: PTC1 Данас више ништа слично не може да се деси без одговора Србије - јасног, озбиљног одговорног, нагласио је Вучић у обраћању. "За нас остаје прост и једини могући закључак, Косово није наше бреме већ наш крст, а са крста се много боље него испод њега види васкрснуће", навео је председник. Вучић је истакао да се масовни злочин почињен 17.марта, пре тачно 17 година не сме никада заборавити и додао да не може да постоји разлог за обрачун са припадницима читавог једног народа. "Можда постоји време у којем смо немоћни да спречимо неправду, али никада не сме да постоји време да се против неправде побунимо, ове речи Елија Визела, некадашњег логораша, нобеловца, обавезују нас заувек да против злочина не ћутимо, ко год да га је и зашто починио", поручио је Вучић на комеморативној академији у Народном позоришту. За масовни злочин, за погром, питање "зашто" је непотребно и не постоји, јер нема ниједног "зато", подвукао је он. Рекао је да не може да постоји разлог за обрачун са припадницима читавог једног народа, за кажњавање због имена, вере или нације. "Нема ниједног ''зато'' које може да оправда нечију намеру да неки народ згроми и уништи, што су све значења руске речи погром, како са јасним разлогом називамо оно што се догодило нашем народу, и српској културној и верској баштини на данашњи дан пре 17 година", истакао је он. Вучић је казао да погром превазилази све остале злочине, јер је он, не само чин, већ намера, политика, предумишљај да се неки крај, нека земља, насилно очисти од припадника других нација и вере. Немамо права да то прећутимо, поручио је председник Србије. "Организовано је насиље пред очима међународне заједнице. Тог дана убијено је више Срба, скоро хиљаду повређено, више од 4.000 протерано, 930 кућа и домова спаљено, 35 цркава и манастира оскрнављено, девастирано", подсетио је он. Више од 60.000 Албанаца, каже, у томе је учествовало, 60.000 организованих, врло свесно упућених у Приштину, Чаглавицу, Ђаковицу, Витину, Лапље Село, Свињаре, Подујево,...одлучни да реше српско питање тиме што ће Србе протерати. После 17. марта Срба више није требало да буде на КиМ нити да се врате, указао је Вучић. Истакао је да причати данас нешто друго, а не назвати ствари правим именом, правити се наиван и не памтити све, да би то био исто злочин на који нисмо спремни. "Као што нисмо спремни да заборавимо злочин који су и припадници нашег народа починили, ни оне које је можда могла да спречи, а није, наша погрешна политика, нисмо и никада више нећемо бити спремни да заборавимо све оно што се дешавало нама и нашем народу који је био крив само због српског имена и презимена. Ништа мање нисмо спремни да заборавимо и да Србија 2004. није имала ни снаге ни мудрости не само да спречи погром свог народа на КиМ него и да пружи било какав смислени одговор", навео је Вучић. Истич 6e0b е да смо запамтили и научили сваку лекцију у којој смо били губитници и неми за сопствене жртве. "Србија као и сви други има право да брине о свом народу и здрављу у сигурности и свакој добробити на коју попут свих осталих и наш српски народ има право. И Србија то ради не звецкајући оружјем, не маштајући о војнама и погибијама, не хушкајући на крв, без икакве жеље да било коме и било шта одузме, али то не значи да ће Србија допустити било коме да се 17. март понови. Србија није спремна на то, нити ће више икада бити спремна. Право на живот је основно људско право и увек ћемо га бранити, као што не угрожавамо то право другима, нећемо дозволити да буде угрожено ни Србима", поручио је председник. Он наводи и да ми никога не протерујемо, али и да нећемо дозволити да Србе протерују, онако како су их протеривали на крају 20. и почетку 21. века. "Ми не водимо никакву експанзионистичку политику, то није никакав сан о некаквом српском свету, нема то везе са српском хегемонијом, нити ми желимо да управљамо осим својом државом и немамо аспирације према територијама и не угрожавамо и не претимо, једино тражимо да нам допусте да извршимо своју обавезу да памтимо и да не дозволимо да се злочини понове", указао је. Вучић додаје да исто тако имао и обавезу да своју земљу учинимо успешнијом и развијенијом и да будемо победници без крви и рата. Најбољи у економији, здравству, спорту и свему осталом што чини развој и напредак, додао је он. "Желимо исто и другима да се баве собом и буду успешни, јер смо свесни да је злочин алатка губитника, а победницима то није потребно, они памте, али опраштају и иду даље, док се губитници врте у истом зачараном кругу. Ми Срби то више нећемо да будемо, хоћемо будућност, у којој ћемо да памтимо, али из које нећемо да се враћамо. Знамо шта се дешавало и то називамо правим именом". Србија је данас, како каже, Србија разума и која не губи. Свој глас у одбрани нашег народа рекли су и нобеловци, додао је он и подсетио да је Петер Хандке на Васкрс 2006. био је у кући Костића у Метохији којима су Албанци убили 14 чланова породице, као и да је био у Зочишту код породице којој су комшије Албанци убили шест мушких глава. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


text: ПОЧЕЛО АСФАЛТИРАЊЕ У УГЉЕВИКУ: Нови пут под Мајевицом | Новости Начелник Угљевика Василије Перић, који је пратио радове са председником Скупштине општине, Ђоком Симићем каже да "под Мајевицом нема села чији главни путеви нису давно асфалтирани, а сад се раде они у најудаљенијим местима, тамо где је и најтежи рад механизације, а Забрђе је само једно од таквих градилишта и радилшта". - Само побошљање услова живота даје нам наду за останак људи и победу над "белом кугом" - каже Перић. - Наставаљамо да градимо и радимо и по најудаљенијим засеоцима, али и да дајемо подстицаје пољопривреницима и привредницима да на својим огњиштима раде и зарађују новац за поргрес своје куће, а асмим тим и краја и РС. Мештанин Милан Лазаревић, у име рођака и комшија, захвалио је руководству општине на изградњи новог асфалта. Угљевик Василије Перић асфалтирање пут Општина Угљевик 15:50 ЗВАНИЧНА ПОСЕТА РУСИЈИ: Селаковић ће се састати са Лавровим, Сулуцким и патријархом РПЦ 15:50 ИЗЛОЖБА "ПУТ ПРАВИХ ВРЕДНОСТИ" Министар Удовичић: "Србија је земља шампиона у којој се спорт живи и слави" 15:49 КОЛИКО ЈЕ ЛЕКАРА ПРЕМИНУЛО? Лончар против игре бројевима - Постоје тачни подаци 15:47 ГОЦА ТРЖАН СЕ ОГЛАСИЛА ИЗ ПРАГА: Певачица отишла на вантелесну оплодњу - окушаће срећу на чувеној клиници (ФОТО)


Quote: Па зато што односи животе као и црна куга, ал је називају белом вероватно као супротност црној, која је била болест, прљавништина, нехигијена, црнило. Просто, ово је бела куга, куга која на перфидан начин односи животе, тј. убија нерођене. Само здрава популациона политика, велике бенефиције, обилно помагање државе прво, друго, треће рођеним, још веће бенефиције четврто, пето, шесто рођеним, за оне са 7 и више деце одмах стан, и доживотна давања за ту жену. Огромне паре и само паре могу стимулисати људе да имају више деце. Ништа друго.


source: wikipedia

text: Мисури (), држава је која се налази на Средњем западу САД. Према северу се граничи са Ајовом, према истоку са Илиноисом, Кентакијем и Тенесијем, према југу са Арканзасом а према западу са Оклахомом, Канзасом и Небраском. Према попису из 2010. Мисури је имао 5.988.927 становника, што га сврстава на 18. место у САД и пето место на Средњем западу. Мисури има 114 округа и један независан град. Главни град Мисурија је Џеферсон Сити. Четири највеће агломерације у Мисурију су Сент Луис, Канзас Сити, Спрингфилд и Колумбија. Демографија Референце Спољашње везе Државе САД


Quote: Џу92 је са својом емисијом Пешчаник организовао трибину на којој је требало да дођу, осим србомрзаца Теофила Панчића и Петра Луковића, и Жене у црном. То је била како сами кажу грађанска акција. Више о томе прочитај овде . Јучерашњи догађај тј. протест су организовали Равногорски покрет и Удружење грађана НАШИ у сарадњи са неколико политичких странака. Ово је био само почетак краја Џу92 и показали смо им колико су уствари немоћни. Жао ми је што није дошло више наших људи; пошто су махом били самозвани четници, навијачи, грађани, пензионери... Све у свему, лепо смо се провели у Аранђеловцу и отишли са надом да ћемо се тако провести и у Београду. Свака част Аранђеловцу и Тополи! Нека буду пример другима! Центар дезинформисаности у Србији, Џу92, је наравно приказао вест као ударну по старом ЗОГ рецепту: [youtube]A78X7W4VZmc[/youtube]


text: Опрез! Овога се плаши свака жена! Не игноришите симптоме упорне Ешерихије Бол, печење при мокрењу, често мокрење и неодложна потреба за мокрењем, потом болно измокравање мало или нимало урина, мутна мокраћа и непријатан мирис. Ово су само неки од симптома уринарних инфекција . У односу на мушкарце, ризик за уринарне инфекције у свим периодима живота далеко предњачи код жена, осим у пероду одојчета, када је шанса за развој инфекције већа код беба дечака. Жене анатомски имају кратак изводни мокраћни канал који је у близини аналног отвора, што погодује уласку бактерија у иначе стерилни урин и настанку инфекције. Жене у менопаузи услед недостатка естрогена који штити слузницу, имају склоност за настанак уринарних инфекција, док мушкарцима сличне доби ове инфекције задају тегобе обично услед увећања простате. Статистика каже да ће свака жена у неком тренутку свог живота бар једном осетити непријатне симптоме инфекције, а код сваке четврте ће се та инфекција поновити. Ако се у периоду од године дана јаве 3 инфекције, реч је о рецидивантним, понављајућим инфекцијама уротракта које захтевају посебан опрез и лечење. У 90 % случајева "кривац" за уринарну инфекцију је бактерија Е. Цоли (Ешерихија Коли) мада то могу бити и друге бактерије- Стафилокок, Клебсиелла, Бациллус Протеус. Е. Цоли је нормалан становник цревне флоре, а да ли ће се код некога развити инфекција или не, зависи од вируленције - способности бактерије да изазове инфекцију, али и од стања имунитета уринарног тракта домаћина . Е.Цоли је бактерија која на својој површини има од неколико стотина до чак 1000 "кукица" којима се качи за зид уринарног тракта. Жене које имају понављане инфекције уротракта су рођењем добиле специфичну слузокожу која погодује Ешерихији да се закачи и ту размножава. Упорност Ешерихије огледа се и у томе што често продире у дубље слојеве уринарних путева где постаје недоступна за стандарнде третмане лечења, а поново се активира са падом имунитета, или услед прехладе бешике. Јако је важно лечити уринарну инфекцију, због ризика да се не прошири на бубреге, и произведе по живот опасне инфекције целог организма. Е. Цоли као и све друге бактерије се лече антибиотицима. Антибиотици су несумњиво лекови који су спасили човечанство, али су исто тако позната њихова нежељена дејства као последица дуже и честе примене. Савремена истраживања су показала да су бактерије у великој мери због честе употребе антибиотика, како би преживеле, временом стекле отпорност, тј. постале резистентне на антибиотике. Резултат ове појаве је да су антибиотици све мање делотворни, бактерије све више отпорне, а инфекције све теже излечиве. Е.Цоли је често отпорна на стандардне антибиотике који се користе у лечењу уринарних инфекција, због чега инфекција овом бактеријом захтева опрезан приступ терапији. Врло је важно да уринарну инфекцију, нарочито ону која се понавља, испрати лекар. Лекар ће у зависности од тога да ли се инфекција јавља први пут, или се понавља, наложити да се уради уринокултура са циљем да утврди најпре присуство бактерија у мокраћи , а потом и да идентификује бактерију која је изазвала инфекцију. На основу тих резултата и резултата других претрага уколико су неопходне, лекар ће одредити терапију. Ефикасна помоћ код уринарних инфекција може бити и Naturoplex®, препарат на бази лековитих биљака које су клинички доказано ефикасне у третману инфекција уротракта. Јединствена формулација биљака из препарата Натуроплеx® ефикасно делује против свих бактерија узрочника уринарних инфекција, посебно Ешерихије Коли, омета њихово везивање за зид уротракта, а додатним испирањем канала уклања бактерије и подстиче њихову елиминацију. Naturoplex® од 1. дана примене отклања бол, нелагоду и учестало мокрење и друге пратеће тегобе уринарне инфекције. Својим активним састојцима Натуроплеx ® природно јача имунитет слузнице уринарних путева и бешике, подиже отпорност на инфекције, и без нежељених дејстава и резистенције ефикасно помаже да се инфекције више не понављају. Може се користити самостално, или уз антибиотик који Вам лекар пропише. Уринарне инфекције је могуће превенирати, а о превенцији посебно морају да воде рачуна жене које имају понављане инфекције. Ово подразумева добру хидратацију и унос течности, одржавање хигијене и адекватно брисање након тоалета, обавезно мокрење пре и после сексуалног односа, употреба биљних и препарата целог плода бруснице, чајева, код жена у менопаузи користан је вагинални естроген, а један од начина јачања имунитета слузнице уротракта је и вакцина. Саветује се ношење комотног веша, избегавање купања у купкама и пени, као и употреба агресивних детерџената за прање веша. За жене које имају честе, понављане инфекције бешике, савет је да, у договору са лекаром, одмах при првој појави симптома започну саме лечење код куће. Због тога је важно да у својој апотеци увек имају неки од препоручених третмана за прву помоћ код појаве инфекције мокраћних канала и бешике.


Пхилипс је представио Пхилипс 436М6ВБПАБ монитор, дизајниран за оне играче који су уморни од високих улазних кашњења и успорене брзине одзива конвенционалних телевизора, али и даље желе одушевити играчко искуство на великом екрану. У нашем случају, дијагонала екрана монитора је 43 инча. Серија Пхилипс 436М6ВБПАБ Моментум (М-Лине) пружа управо таква искуства играња захваљујући ниском улазном нивоу, ФрееСинц технологији и многим другим функцијама. Такође, главне предности овог монитора су присуство Хигх Динамиц Ранге (ХДР), подржаног од стране Дисплаи ХДР 1000 стандарда, Ултра ХД Аллианце. Као што сте већ успјели погодити, то су само главне карактеристике на којима се не завршава цијела але-парада. Стога, предлажемо да размотримо ове и друге карактеристике у предстојећем прегледу Пхилипс 436М6ВБПАБ. Пхилипс 436М6ВБПАБ ревиев Дисплеј је базиран на ВА (МВА) матрици са угловима гледања од 178 степени, статичким контрастом од 4000: 1, 4К резолуцијом, 10-битном подршком за боју (8-бит + ФРЦ), брзином од 4 мс (ГтГ) и улазним кашњењем од 10 мс Играчи с играћим конзолама могу уживати у истинском ХДР гледању захваљујући врхунској свјетлини од 1000 нита (нормална свјетлина: 720 нита) и широкој покривености од 97, 6% ДЦИ-П3 скале боја. Такође, Пхилипс 436М6ВБПАБ дисплеј има 32-зонско позадинско осветљење, које користи технологију Виде Цолоур Гамут и технологију квантне тачке да би се постигао тако опсежан распон боја. Поред чињенице да је Пхилипс 436М6ВБПАБ способан да обезбеди глатку и флексибилну игру, она је такође савршена за угодно гледање видео записа високог квалитета. Међутим, не треба заборавити да монитор користи ВА матрицу, која је, упркос наведеним угловима гледања од 178 степени, још увијек лошија од ИПС матрице за ове индикаторе. Стога је пожељно одабрати мјесто за гледање у центру ако гледате монитор са удаљености од више од метра. 6М6ВБПАБ монитор има начин рада Лов Инпут Лаг, који смањује кашњење улазног сигнала у ТВ режиму са 31 мс на 21 мс. У ОСД (Он-Сцреен Дисплаи) менију, можете пронаћи СмартРеспонсе параметар, који преводи екран у овердриве да би додатно елиминисао ауреолу објеката који се брзо крећу. 436М6ВБПАБ ХДР монитор подржава АМД ФрееСинц Адаптиве Синц, који вам омогућава да синхронизујете брзину снимања између монитора и Ксбок Оне С и Ксбок Оне Кс конзола или АМД ФрееСинц компатибилних графичких картица. Динамичка брзина освежавања ФрееСинц је прилично уска и износи само 48-62 Хз. Међутим, произвођач тврди да ће у том распону бити поништени сви "прекиди" екрана и "муцање". Надамо се да ће уз помоћ ЦРУ-а бити могуће додатно проширити асортиман. Дизајн Пхилипс 436М6ВБПАБ подсећа на телевизор. У средини задњег панела налазе се рупе за уградњу ВЕСА димензија 200 к 200 мм за алтернативну монтажу. Предност над телевизором је могућност нагибања екрана ако је монитор постављен на постоље. Укључени ТВ постоље има нагиб (од -5 ° до 10 °). Ту се завршава ергономска флексибилност. Сталак има избочину на леђима и двије додатне ноге које су дијагонално усмјерене за већу стабилност. Оквири су направљени од сјајне црне пластике дебљине ~ 17 мм, са стране, ~ 19 мм, на врху и дну ~ 24 мм. Површина екрана је сјајна са веома меким третманом против одсјаја. Са десне стране налази се заобљени правоугаони индикатор снаге. Она светли белом бојом када је монитор укључен, и трепће ако уђе у стање мале потрошње (на пример, када се изгуби ПЦ сигнал). Дно екрана је 89 мм на столу, а минимална удаљеност од површине стола до самог врха екрана је 666 мм. Укупна дубина монитора, укључујући постоље, износи 265 мм. ОСД се углавном контролише путем инфрацрвеног даљинског управљача, што омогућава гледање видео записа са удаљене удаљености. Ту је и џојстик који се налази позади, у крајњем десном углу монитора (гледано спреда). Поред тога, монитор је опремљен технологијом Амбиглов, која синхронизује боју и осветљеност слике. Што се тиче интерфејса, ту су ДисплаиПорт 1.2, мини ДисплаиПорт 1.2, ХДМИ 2.0 и УСБ тип Ц. Ту је и прикључак за слушалице, двоструки УСБ3.0 чвор са брзим пуњењем и два уграђена звучника од по 7 В. Излаз звука има довољну јачину и практичну контролу јачине звука. Звук је много јаснији од већине монитора. Такав звук, наравно, не занима аудиофиле, али његов квалитет ће задовољити већину корисника. 436М6ВБПАБ специфицатионс Цена 436М6ВБПАБ МСРП (препоручена цена произвођача) Пхилипс 436М6ВБПАБ је 800 евра. Датум почетка продаје: мај - јун 2018. Сажетак Сажетак 436М6ВБПАБ Сумирајући преглед Пхилипсовог 436М6ВБПАБ, може се закључити да ако тражите савршен монитор за конзолне игре, онда је ово дефинитивно ваш најбољи избор. То је савршена комбинација дивовског екрана са пуном подршком за ХДР, одлична улазна кашњења и време одзива без премца на било ком телевизору. Што се тиче саме муве у масти, онда за неке играче прати улаз-лаг је 1 мс. Међутим, они немају исту величину екрана и вршну свјетлину, захваљујући чему ће се играчима удобније осјећати у натјецатељским играма, поготово ако ове игре имају ХДР стандард. У закључку нудимо да се упознате са неким резултатима тестирања. Светле и разноврсне боје са одличним премазом ДЦИ-П3. Одличан статички контраст који оправдава вредности наведене у спецификацијама. Увјерљиви ХДР перформанси (с правим поставкама). Екцеллент схарпнесс. Изненађујуће добар одзив пиксела, с обзиром на тип панела и мали улазни заостатак. Ефективни рад ФрееСинц не дозвољава прекиде и муца. Одлична густина пиксела и одличне перформансе интерполације. Неке недоследности боја повезане са ВА мање су засићене око периферије екрана. Не импресивно подешавање емулације сРГБ и подршка за Адобе РГБ. Нема довољно диминг зона за ВА панел. Сјајни екран захтева пажљивију контролу осветљења. ФрееСинц опсег је ограничен. Брзина освежавања 60 Хз. Ограничена ергономска флексибилност постоља. БенК ЕЛ2870У 4К са ХДР и АМД ФрееСинц по повољној цениЈапанНект ЈН-ВЦ490УХД монитор великог екрана са ниским ценамаДелл УлтраСхарп УП2718К ХДР10 за професионалне дизајнереАцер Б326ХК имјдппхз. Ревиев


text: Астрономска јединица (АЈ) (; симбол: -{au}- или -{ua}-) мера је за удаљеност једнака просечној удаљености Земље од Сунца. Данас прихваћена мера за АЈ је 149.597.870.691 метара (приближно 149.600.000 -{km}-). Ово растојање добија се једноставним рачуном узимајући у обзир да нам је паралакса Сунца позната (тј. можемо је измерити) и износи око 8,794145 лучних секунди. Користи се често у астрономији за међупланетска растојања, тј. у оквиру Сунчевог система или других планетарних система. За међузвездана растојања користе се веће јединице, светлосна година и парсек. Историја употребе симбола Различити симболи јединица и скраћенице су у употреби за астрономску јединицу. У резолуцији из 1976. године, Међународна астрономска унија (-{IAU}-) је користила симбол -{A}- да означи дужину једнаку астрономској јединици. У астрономској литератури, симбол -{AU}- је био (и остао) уобичајен. Године 2006, Међународни биро за тегове и мере (-{BIPM}-) је препоручио -{ua}- као симбол јединице. У ненормативном Анексу Ц ISO 80000-3:2006 (сада повучен), симбол астрономске јединице је био „-{ua}-“. У 2012. години, IAU је, напомињући „да се за астрономску јединицу тренутно користе различити симболи“, препоручила употребу симбола „-{ua}-“. Научни часописи које издају Америчко астрономско друштво и Краљевско астрономско друштво су накнадно усвојили овај симбол У ревизији из 2014. и издању СИ брошуре из 2019. -{BIPM}- је користио симбол јединице „-{ua}-“. -{ISO}- 80000-3:2019 који замењује -{ISO}- 80000-3:2006, не помиње астрономску јединицу. Развој дефиниције јединице Земљина путања око Сунца је елипса. Велика полуоса ове елиптичке орбите је дефинисана као половина праволинијског сегмента који спаја перихел и афел. Центар Сунца лежи на овом сегменту праве линије, али не у његовој средини. Пошто су елипсе добро изучени облици, мерење тачака њених екстрема је математички дефинисало тачан облик и омогућило прорачуне за целу орбиту, као и предвиђања заснована на посматрању. Поред тога, тиме је мапирана тачно највећа праволинијска удаљеност коју Земља пређе током године, дефинишући време и места за посматрање највеће паралаксе (очигледне промене положаја) у оближњим звездама. Познавање Земљиног померања и померања звезде омогућило је израчунавање удаљености звезде. Али сва мерења су подложна одређеном степену грешке или несигурности, а несигурности у дужини астрономске јединице само су повећале несигурност у звезданим удаљеностима. Побољшања прецизности су увек била кључ за побољшање разумевања астрономије. Током двадесетог века, мерења су постајала све прецизнија и софистициранија, и све више зависила од тачног посматрања ефеката описаних Ајнштајновом теоријом релативности и од математичких алата које је користила. Побољшана мерења су континуирано проверавана и унакрсно проверавана помоћу побољшаног разумевања закона небеске механике, који управљају кретањем објеката у свемиру. Очекивани положаји и удаљености објеката у утврђеном времену израчунавају се (у ај) из ових закона и састављају у колекцију података која се назива ефемерида. Насин лабораторијски систем за млазни погон -{HORIZONS}- пружа једну од неколико сервиса за рачунање ефемерида. Године 1976, да би успоставила још прецизнију меру за астрономску јединицу, -{IAU}- је формално усвојила нову дефиницију. Иако директно заснована на тада најбољим доступним опсервационим мерењима, дефиниција је преиначена у смислу тада најбољих математичких извода из небеске механике и планетарних ефемерида. У њој се наводи да је „астрономска јединица дужине она дужина (А) за коју Гаусова гравитациона константа (-{k}-) узима вредност 0,01720209895 када су јединице мере астрономске јединице дужине, масе и времена.“ Еквивалентно, према овој дефиницији, једна атомска јединица је „полупречник непоремећене кружне Њутнове орбите око сунца честице која има бесконачно малу масу, која се креће са угаоном фреквенцијом од 0,01720209895 радијана дневно“; или алтернативно она дужина при којој је хелиоцентрична гравитациона константа (производ -{G}-) једнака (0,01720209895)2 au3/d2, када се дужина користи за описивање положаја објеката у Сунчевом систему. Накнадна истраживања Сунчевог система свемирским сондама омогућила су прецизна мерења релативних положаја унутрашњих планета и других објеката помоћу радара и телеметрије. Као и код свих радарских мерења, она се ослањају на мерење времена потребног да се фотони рефлектују од објекта. Пошто се сви фотони крећу брзином светлости у вакууму, што је основна константа универзума, удаљеност објекта од сонде се израчунава као производ брзине светлости и измереног времена. Међутим, ради прецизности прорачуни захтевају прилагођавање за аспекте као што су кретање сонде и објекта док фотони пролазе. Поред тога, само мерење времена мора бити преведено на стандардну скалу која узима у обзир релативистичку дилатацију времена. Поређење положаја ефемерида са мерењима времена израженим у барицентричном динамичком времену (-{TDB}-) доводи до вредности за брзину светлости у астрономским јединицама по дану (од ). До 2009. године, -{IAU}- је ажурирала своје стандардне мере како би одразила побољшања и израчунала брзину светлости на 173,1446326847 (69) ај/д (-{TDB}-). Године 1983, -{CIPM}- је модификовао Међународни систем јединица (СИ) да би метар био дефинисан као раздаљина коју светлост пређе у вакууму за 1 / секунде. Ово је заменило претходну дефиницију, која је важила између 1960. и 1983. године, а која је гласила да је метар једнак одређеном броју таласних дужина одређене емисионе линије криптона-86. (Разлог за промену је побољшана метода мерења брзине светлости.) Брзина светлости би се тада могла изразити тачно као -{c0 = }-, што је стандард који су такође усвојили IERS нумерички стандарди. Из ове дефиниције и стандарда -{IAU}- из 2009. године, утврђено је да је време за светлост да пређе астрономску јединицу τA = , што је нешто више од 8 минута и 19 секунди. Множењем, најбоља процена IAU 2009 била је A = -{c0τA}- = , на основу поређења Лабораторије за млазни погон и -{IAA–RAS}- ефемерида. Види још Парсек Светлосна година Референце Литература Спољашње везе The IAU and astronomical units Recommendations concerning Units (HTML version of the IAU Style Manual) Chasing Venus, Observing the Transits of Venus Transit of Venus АУ


Општину чине седам мјесних заједница: Петрово, Какмуж, Карановац, Сочковац, Порјечина, Кртова и Калуђерица. Процјена је да на подручју општине Петрово живи око 10.000 становника.


Пусти снови Наполеона Бонапарте Добродошли, Гост. Молим вас пријавите се или се региструјте. Април 03, 2020, 12:42:59 Svi Srbi Sveta - Forum > Форум > Разно > Пусти снови Наполеона Бонапарте Аутор Тема: Пусти снови Наполеона Бонапарте (Прочитано 1710 пута) « послато: Децембар 17, 2012, 00:06:26 » „Дићи ћу Кремљ у ваздух 22. октобра у три сата ујутро“, каже Наполеон у шифрованом писму, на коме стоји датум 20. октобар 1812. . и још неке недоумице о Отаџбинском рату 1812. на које можда нећете пронаћи одговор у уџбеницима историје. Када је почео рат, правац према Петербургу покривала је најјача Прва западна армија Барклаја де Толија. Слабија Друга западна армија Петра Багратиона налазила се јужније и покривала правац према Москви. Армије су биле удаљене 100km једна од друге и управо је тим небрањеним простором прошао Наполеон, прегазивши реку Неман. Најближи циљму је био град Витебск. Руске војнике су тада спасле само брзе ноге. Они су у форсираном маршу ишли заобилазним путем, прелазећи дневно и по 35 km, а Французи су ишли најкраћим путем и прелазили по 15-17 km. Багратионови одреди су стигли до Витебска само мало пре Француза и затворили правац према Москви. Одг: Пусти снови Наполеона Бонапарте « Одговор #1 послато: Јануар 23, 2013, 07:18:57 » Samo jos jedan u nizu mnogih vasljivih sakala koji su izlomili zube pokusvajuci da ujedu ruskog medveda.


Најбоље емисије о паунима тренутно (март 2021) - Листа Најбоље емисије за гледање Пауна управо сада Нова услуга стримовања заправо има прилично сјајну ТВ библиотеку, како нову, тако и стару. Свету није нужна још једна услуга стримовања, али искрено, недавно покренути Пеацоцк има прилично робусну библиотеку ствари. Нарочито ТВ емисије. Услуга стримовања НБЦУниверсал засигурно је домаћин неким од најбољих НБЦ емисија икада направљених (то је ексклузивни дом Канцеларија ), али такође имају заиста лепу поставку ТВ емисија и са других мрежа. А ако тражите помоћ за разврставање шта да гледате или сте једноставно знатижељни које су најбоље емисије на Пеацоцку, овде смо са приручним водичем који ће вас усмерити ка најбољима међу најбољима. А ако вам је некако потребна додатна примамљивост да бисте проверили Пеацоцк-а, верзија услуге стримовања са подршком за огласе је апсолутно бесплатна. Дакле, погледајте нашу листу најбољих ТВ емисија о Пеацоцку тренутно и пређите на бингеинг. хоће ли бити још једног филма о ратовима звезда Направио: Грег Даниелс Улоге: Стеве Царелл, Јохн Красински, Јенна Фисцхер, Раинн Вилсон, БЈ Новак, Мелора Хардин, Минди Калинг, Ангела Кинсеи, Пхиллис Смитх, Цраиг Робинсон, Еллие Кемпер, БЈ Новак, Осцар Нунез, Паул Лиеберстеин, Ами Риан, Јамес Спадер и Ед Хелмс Признајмо, већина америчких римејка британских ТВ емисија је срање. И заправо, прво покретање америчког Канцеларија није било сјајно. Прва сезона од 6 епизода показала је обећања, углавном у облику Стеве Царелл Посвећени наступ, али са становишта приче и карактера озбиљно је недостајао. Међутим, последњих неколико епизода почело је да се надограђује на чему био ради, што доводи до друге сезоне емисије, која стоји као једна од најбољих сезона комичне телевизије у историји. Од тада је емисија била златна, лансирајући страховито уплетену вољу / нећу са Јимом и Пам, а Мајкла Скота развеличити као невероватно фрустрирајући, а опет људски карактер. То је злочин. Царелл никада није освојио Еммија за свој феноменалан наступ током приказивања емисије, и иако је сама серија прекорачила добродошлицу за две или три сезоне, и даље остаје позитиван и диван гледање у било које време. - Адам Цхитвоод Фото: Трае Паттон / НБЦ Цреатор: Мике О'Бриен Улоге: Гленн Ховертон, Паттон Освалт, Паула Пелл, Лириц Левис, Мари Сохн, Јеан Виллепикуе и Том Беннетт Ако сте се питали где је следећа сјајна полусатна комедија, овде сам да вам кажем А.П. Био . Прве две сезоне су емитоване на НБЦ-у, али недавно покренута трећа сезона премијерно је приказана на Пеацоцк-у, и изузетно је смешна. Серија глуми Гленн Ховертон као оштар бивши професор на Харварду који је приморан да се пресели у Толедо у Охају, где се запошљава предајући А.П. Био. Осим што он није заинтересован за подучавање А.П. Био-а, већ уместо тога користи разред и његове ученике да му помогну да испланира освету над својом непријатељем. Хумор је мрачан, али не и садистички, и има довољно срца да се осећате суосјећајни са Ховертоновим ликом, док је остатак ансамбла тренутно симпатичан. Такође је невероватно филмска и једна од најлепших полусатних комедија у последњем сећању. Ако желите Увек је сунчано или Паркови и Рец , заволећеш А.П. Био . Креатори: Мицхаел Сцхур и Грег Даниелс Улоге: Ами Поехлер, Ницк Офферман, Цхрис Пратт, Ретта, Расхида Јонес, Аубреи Плаза, Јим О’Хеир, Азиз Ансари, Адам Сцотт, Роб Лове и Паул Сцхнеидер Паркови и рекреација ући ће у историју као једна од највећих комедија икада направљених. Ова прича о звездама локалних власти Ами Поехлер као бистра и амбициозна директорка Одељења за паркове и рекреацију у измишљеном граду у Индијани, бележећи своја свакодневна питања са својим колегама из тима и званичницима локалне владе. Серија је еволуирала у паметну, али никад проповедничку политичку сатиру, истовремено задржавајући дубоко саосећање са својим ликовима. Ово је леп емисија о добрим људима који покушавају да чине добро у свету, без обзира колико мала била њихова дела. Како емисија траје, Сцхур и његови писци доказују да се не плаше да уздрмају формулу главним заплетима, а ово одржава серију непрекидно свежом све до њеног сјајног финала серије. - Адам Цхитвоод Слика преко ФОКС ТВ-а Направио: Давид Схоре Улоге: Хугх Лаурие, Роберт Сеан Леонард, Лиса Еделстеин, Омар Еппс, Јеннифер Моррисон, Јессе Спенцер, Петер Јацобсон, Кал Пенн, Оливиа Вилде, Амбер Тамблин и Цхарлине Ии Серија ФОКС Хоусе, М.Д. трчао осам сезона на мрежној телевизији, али кроз све то остао је искрено нека врста панк рока. Хугх Лаурие Наступ као шиљати лекар у средишту серије свакако га је издвојио од осталих „болничких драма“, али исто тако и премиса вођена мистеријом. Лабаво инспирисан Шерлоком Холмсом, прича прати бриљантног, али разбеснелог доктора медицине који предводи посебан тим дијагностичара да консултује и реши само најтеже случајеве. Ово омогућава емисији да се забави са пуно различитих случајева, али серија такође има неке заиста чврсте сериализоване лукове - наиме Хоусеову сталну борбу са додавањем. И премда је емисија помало креативно слабила у каснијим сезонама, тих првих неколико година заиста је сјајна мрежна телевизија. Цреатор: Лорне Мицхаелс Улоге: Тона људи Да, заиста, Паун је домаћин сваки епизода Уживо суботње вече икада направљен. Што значи да је ово све на једном месту за Ваине’с Ворлд, Стефон и Норм Мацдоналд Веекенд Упдате. Беви оф СНЛ садржај је заиста један од најбољих аспеката Пауна, посебно ако сте СНЛ лепеза. Не само да постоји Уживо суботње вече канал који само пушта случајне епизоде у петљу, али природа свих ових историјских епизода је заиста поклон. Погледајте их! Направио: Тина Феи Улоге: Тина Феи, Алец Балдвин, Траци Морган, Јане Краковски и Јацк МцБраиер Иронија то није изгубила 30 Роцк садржи мноштво шала о томе да је НБЦ-ова икона паун, само да би емисија постала темељ услуге стримовања Паун. Али дечак зна 30 Роцк држати. Тина Феи Смешна, помало надреалистична полусатна комедија једна је од најбољих и најобичнијих ситкома 21. века. Феи глуми главног писца филма СНЛ попут серије, жонглирајући са њеним шефом корпорације Јацком Донагхием ( Алец Балдвин ) и звезде опседнуте сликом ( Траци Морган и Јане Краковски ) све док покушавам да привидим лични живот. Количина шаљивих шала упакована је у сваку од њих 30 Роцк епизода је сулуда, али оно што траје у серији су њени ликови. Његови симпатични, чудни, потврдно луди ликови. - Адам Цхитвоод Направио: Јулиан Фелловес Улоге: Хугх Бонневилле, Маггие Смитх, Мицхелле Доцкери, Лаура Цармицхаел, Јим Цартер, Јессица Бровн Финдлаи, Брендан Цоиле, Пенелопе Вилсон и Дан Стевенс Постоји нешто крајње пријатно Довнтон Аббеи , па ако вам је пријатност, не могу то довољно да препоручим. Од Оскаром награђеног сценаристе који стоји иза филма Госфорд Парк , шестосезонска прича прати дешавања у насловној вили у Иорксхиреу између 1912. и 1926. године. Кућа је подељена између породице која живи на спрату и слуга који живе доле, и труди се да прикаже унутрашњи живот обоје. Свакако има драме и сломљеног срца, али све је ово умотано у овај топли пријатан сјај - неки од главних „скандала“ са којима се породица бави сваке недеље толико су необични да је то заиста шармантно. Па, било да сте први или седми пут да гледате, нека Довнтон Аббеи покриј те као топло пондерирано ћебе. Направио: Петер Берг Улоге: Киле Цхандлер, Цонние Бриттон, Гаиус Цхарлес, Зацх Гилфорд, Минка Келли, Адрианне Палицки, Таилор Китсцх, Јессе Племонс, Сцотт Портер, Аимее Теегарден, Мицхаел Б. Јордан, Јурнее Смоллетт, Матт Лауриа, Мадисон Бурге Једна од најбољих и најтрајнијих тинејџерских драма 21. века, Уторак увече да ли ћете навијати и плакати у једнакој мери. Серија бележи дешавања у малом, али интензивном граду у Тексасу, где је све у фудбалу средња школа. Киле Цхандлер глуми тренера изван града који се бори да се уклопи, али увек проналазећи време за личну бригу о својим играчима. Ако сте одрасли око школе са интензивним спортовима, наћи ћете много то је овде познато, али чак и ако драма није тако добро написана, без обзира на то бићете умотани у причу. Упркос мало кикса у сезони 2, серија се углавном вину и оживи полу-покретањем своје приче у сезони 4. Направио: Роналд Д. Мооре Улоге: Едвард Јамес Олмос, Мари МцДоннелл, Катее Сацкхофф, Јамие Бамбер, Јамес Цаллис, Трициа Хелфер, Граце Парк, Мицхаел Хоган, Аарон Доуглас и Тахмох Пеникетт Једна од најбољих научно-фантастичних емисија 21. века такође је ремаке. Покренут 2004. на Сифи-у, Роналд Д. Мооре Преузимају Баттлестар Галацтица прилично се разликовао од оригиналне серије, јер је свој четворосезонски лук створио као алегорију за рат Сједињених Држава против тероризма након 11. септембра. Заиста, Баттлестар Галацтица бележи дугогодишњи рат између људи и Сајлонаца док последњи преостали људи путују галаксијом тражећи бајковиту планету звану Земља која би могла бити њихово ново домаћинство. То је узбудљива и привлачна серија препуна преокрета. Фото: ФОКС преко Гетти Имагес Креатори: Дан Гоор и Мицхаел Сцхур Улоге: Анди Самберг, Андре Браугхер, Степхание Беатриз, Јое Ло Труглио, Терри Цревс, Мелисса Фумеро, Цхелсеа Перетти, Дирк Блоцкер и Јоел МцКиннон Миллер Ако сте расположени за емисију са паметним хумором и саосећањем Паркови и рекреација помешан са процедуралним аспектом убедљиве мрежне полицијске драме, са којим не можете погрешити Брооклин Нине-Нине . Створена од два ума иза Паркови и Рец , звезде серије Фок Анди Самберг као њујоршки детектив и врти се око различитих случајева и притужби на радном месту своје јединице. Емисија је доследно урнебесна и изненађујућа, не плаши се представљања догађаја који уздрмавају суштинску динамику серије, а процедурални елемент додаје узбудљиву мистерију многим епизодама. Али кроз све то, у групи нема ниједног неугледног лика. Слично као Паркови и Рец или Канцеларија , ово је ансамбл који само ради и упорно је једна од најсмешнијих - и најслађих - емисија на ТВ-у. - Адам Цхитвоод шта је извртање у сплит Цреатед Би: Аллан Цубитт Улоге: Гиллиан Андерсон, Јамие Дорнан, Арцхи Пањаби, Јохн Линцх, Бронагх Ваугх Ако сте расположени за крими трилер са тематским месом на костима, ББЦ серија Пад је сјајан (иако узнемирујући) сат. Емисија има два протагониста: Јамие Дорнан игра љубавног оца и мужа дању и серијског убицу жена ноћу, и Гиллиан Андерсон глуми леденог хладног истражитеља који покушава да му уђе у траг. Емисија истражује везу између пожуде и насиља, копајући у мизогинију у многим облицима и како то често подгрева такве врсте убица. Дорнан је узнемирујући и шармантан у једнакој мери, чинећи свог убицу толико застрашујућим, али Андерсон је тај који не изненађује да краде емисију као истражитеља без глупости који га види онаквим какав заиста јесте. Њихова игра мачке и миша апсолутно је узбуђење за гледање, а расположење којим је све заробљено чини серију утолико филмскијом. Сви воле Рејмонда Направио: Пхилип Росентхал Улоге: Раи Романо, Патрициа Хеатон, Брад Гарретт, Мадилин Свеетен, Дорис Робертс, Петер Боиле, Моница Хоран Паун је такође домаћин бројних класичних ситцома са више камера, и сигурно Сви воле Рејмонда је један од најбољих и најтрајнијих. Серија је трајала девет сезона од 1996. до 2005. године, графички приказујући свакодневни живот Рејмонда Баронеа ( Раи Романо ) и његова породица. То је традиционални породични ситцом, али написан изузетно добро са чудесно сувим смислом за хумор који подрива неке чудније представе које понекад могу пригушити мулти-цам ситцом. Постоји разлог зашто је ова емисија била толико успешна толико дуго и тренутно је то сјајан комфорни сат. Направио: Јон Бокенкамп Улоге: Јамес Спадер, Меган Бооне, Диего Клаттенхофф, Риан Егголд, Парминдер Награ и Харри Ленник сезона 4 последњи човек на земљи Ако је процедурална драма са низом мистерија више ваша брзина, НБЦ-јева Црна листа је солидан. Премијерно је представљен 2013. године и још увек траје, јер приказује причу о Раимонду 'Ред' Реддингтону ( Јамес Спадер ), бивши официр америчке морнарице, који је сада високи криминалац. Након што се добровољно предао после деценија у бекству, ФБИ га је позвао да помогне у проналажењу неких најопаснијих криминалаца на свету. У додатном обраћању, он инсистира на раду искључиво са почетничким ФБИ-јевим профилом по имену Елизабетх Кеен. Разлог зашто је тајна непрестана током целе емисије, јер се Редова прошлост полако открива како сезоне одмичу. То постаје сметња у каснијим сезонама, када се чини да се ствари мало одвлаче, али посебно првих пар сезона је сјајна забава. Направио: Јасон Катимс Улоге: Петер Краусе, Лаурен Грахам, Моница Поттер, Ерика Цхристенсен, Сам Јаегер, Сарах Рамос, Мак Буркхолдер, Јои Бриант, Дак Схепард, Милес Хеллер, Мае Вхитман, Бонние Беделиа и Цраиг Т. Нелсон Након обавијања Уторак увече , сховруннер Јасон Катимс скренуо је пажњу на интензивнију породичну драму са серијом НБЦ Родитељство . Базира на Рон Ховард истоимени филм, емисија прати детаље велике породице од баке и деке (коју је играо Цраиг Т. Нелсон и Бонние Беделиа ) унуцима. Шта поставља Родитељство осим осталих породичних драма је то што се она осећа стварно и утемељено. Ликови разговарају једни о другима, кинематографски стил има готово документаристички осећај, а проблеми са којима се суочавају углавном се избегавају измишљати. Ово је проклето близу стварног живота, што вас чини још више уложеним у борбе и амбиције са којима се сваки лик суочава у свакој епизоди. Ако вам се свидело Уторак увече , заврти овај. Схов Амбер Руффин Фото: Виргиниа Схервоод / Паун Направио: Амбер Руффин Улоге: Амбер Руффин Паун немају само оригиналне сценарије, већ имају и изврсну нову недељну касну емисију под називом Схов Амбер Руффин , креирао и глумио Лате Нигхт витх Сетх Меиерс истичу Амбер Руффин . Полусатни формат Руффин-у добро одговара, јер се урнебесно, али наглашено бави данашњим друштвено-политичким питањима, а понекад пије и маргарите. Емисија је такође истински очаравајућа и слатка, што резултира нечим што је комбинација Касно ноћу и Суседство господина Роџерса . Једноставно је један од најбољих касноноћних дебија у последњем сећању. нова издања на Нетфлику октобра 2019 абц 25 дана Божића 2018 сезона 4 епизода 5 ходајући мртвац цолин фаррелл убијање светог јелена Најбољи хорор филмови на Нетфлику 2019 који су најбољи хорор филмови


source: fineweb

text: Овај чланак садржи списак литературе (штампане изворе и/или веб-сајтове), али они нису унети у сам текст, те би било добро да се то уради. Уколико је чланак кратак или је писан уз помоћ само једног извора, биће довољно да се унесе само списак коришћене литературе. Ратарство је грана земљорадње која се бави узгојем и производњом биљака на ораницама. Најразвијеније је у умереним ширинама и у аграрним областима.


text: Муфтија |Овај чланак је дио серије о исламу| |Ислам| Муфтија (арап. مفتى) је представник верске власти и правосудни тумач шеријата, исламског закона, признат због своје честитости, верског и правног знања. Муфтија може изрећи фатву када треба ријешити још непознат правни проблем. У неким земљама, у којима је политички систем званично заснован на исламу, као на пример у Ирану и Саудијској Арабији, или где се правни систем заснива на шеријату, као у Египту, муфтије, а нарочито велики муфтија, саветују правне и судске органе. Међутим, с обзиром на децентрализацију карактеристичну за ислам, извршење фатве коју је издао муфтија није обавезно ни за једног муслимана, осим за самог муфтију и за оне који се добровољно стављају под његову заштиту.


Весна ВЕИЗОВИЋ: Политички коректно вешање Ненада Чанка Уколико међу један народ пошаљете једног или више тројанских коња или неких других животиња који ће се службеном демагогијом у виду контроверзних и екстремних изјава користити да збуне и дестабилишу грађане те земље, резултат свега тога ће бити садашње стање у Србији које се никако другачије не може описати него каква мини Југославија деведестих година. Није откриће Америке да сложан народ чини чуда, али ће онај ко успе да грађане Србије сабере и сложи свакако бити раван Кристоферу Колумбу. Међутим, све док Србијом буду харали политички Тројански коњи или вукови којима је циљ и више него јасан, да заговарајући антисрпску политику подељеном и збуњеном народу продају искрену причу и називају ствари правим именима, док са друге стране код својих налогодаваца скупљају поене јер је стање у којем јесмо резултат њиховог рада протеклих година, нама неће бити боље. Да има, као што нема, у политици Београда и трунке патриотизма или склоности ка враћању Србије на прави пут и њеној стабилности, особе попут Ненада Чанка би одавно садиле кромпир у Падинској Скели. Нажалост такви пливачи као што је Чанак, а чије изјаве пуне мржње и фашизма са којима се како каже, у здравој дози, бори против навале радикализма и српског национализма и преко којих се упорно прелази са причом о њему као маргиналном лику који са својих 2% до 3% гласача нема никаквог утицаја у политици Србије, се већ двадесет година одржавају и баш захваљујући тим маргиналцима и јесмо на граници пропасти. Док Бојан Костреш тврди да њихова странка не заговара сепаратизам и да су инциденти попут пасоша републике Војводине које је та странка делила грађанима пре две године или најновији рекламни материјал у виду УСБ -а који када се отвори чини две републике, Србију и Војводину – Чанкове мале шале. Иако његови тврде супротно сам Чанак се не пере од сепаратистичких изјава већ их још и допуњава реченицама које су врло сличне онима које даје Хашим Тачи, па ево једне занимљиве која показује колико је мали његов утицај на политичку сцену: „А хоћете ли ми ви рећи, чије понављање је користило остваривању аутономије Војводине? Док није било мојих екстремних и радикалних наступа, дотле од Војводине није било ничега, ни у медијима ни било где, него се Војводина звала северна српска покрајина.... Сада то постаје питање, а то је већ нешто. Мој радикализам се своди на то да називам ствари правим именом, њихово умерењаштво се своди на то да се наставља политика Слободана Милошевића.“ Ако је ово недовољно да дотични политичар стекне статус „персона нон грата“ у Србији, сетимо се концерта од 4. децембра 2002. године где је Чанак као почасни гост на одушевљење окупљених прогнаних Хрk 4000 4;ата из Бачке , Баната и Срема проглашен њиховим заштитником. Његово присуство на концерту контроверзног назива “СРЕМ ХРВАТСКОЈ“ одржан у Загребу у дворани “Ватрослав Лисински“ је још пре десет година требало да буде упозорење Србима и тадашњој власти да „заштитника Хрвата у Војводини“ схвате као озбиљну претњу стабилности и целовитости Србије са својим покрајинама. У тренутку док се тензије око Косова и Метохије и Рашке области не смирују, Чанковом насртљивошћу и екстремизмом по питању статуса Војводине, Србија ће очигледно добити још један проблем. Како сам каже Косово је за њега готова ствар, па је самим тим на ред дошла и Војводина. У утиску недеље где је био гост са Александром Вучићем и где је удруженим снагама са водитељком Ољом Бећковић искористио прилику да наступ амбасадора Конузина на трогодишњици странке СНС назове скандалозним и директним мешањем у унутрашњу политику Србије. Заборављајући поједине амбасадоре и званичнике страних земаља који су се не само мешали већ имали директан утицај на унутрашњу политику наше земље, као на пример амбасадора Маса који је тражио од наших политичара да објасне грађанима Србије како је бомбардовање „99. било оправдано или озбиљно замерање нашој земљи због не одржавања геј параде такође од стране Немачке . Да се отров држи у малим бочицама показује то да је Чанак са својим мизерним бројем гласача спреман да изазове међународни инцидент, покушавајући да скрене пажњу Русији , односно директно Путину како су прешли све границе пристојности у земљи којој бораве као гости и да је време да се господин Конузин спакује и иде јер нема потребе бранити оно што је по Чанку већ изгубљено. Истовремено нас упоређујући са Немачком, Италијом и Мађарском које су у другом светском рату изгубивши рат изгубиле и делове територија, па тако и нас доводећи у везу са нацистичким деловањем пита “ Јесмо ли изгубили рат ? Јесмо! Јесмо ли остали без територије? Јесмо ! „. Оправдавајући на тај начин стране окупаторе и шиптарске екстремисте који су самостално прогласили Косово независном земљом. Срећом па још увек нема утицаја толико да може да избацује и проглашава ко је пожељан а ко не у Србији, међутим како и сам каже, да није било њега Војводина би се и данас називала само северном српском покрајином, па како то по правилу иде, тиха вода брег рони и ово треба оставити као отворено питање. Србији ако нечег није недостајало то су издајници. Сетимо се Јована Дамјанића , који је такође био Србин пореклом али је као и поједини његови савременици до те мере мрзео Србе да је за време револуције 1848 пришао мађарској војсци где је чак стигао до чина генерала и на његову команду и лично од његове руке је убијен велики број Срба.Остао је познат по реченици да толико мрзе Србе да ће их побити l 1b78 9;ве до једног и да ће на крају убити себе као последњег. Завршио је као и сви слични њему обешен у Араду када је револуција пропала. Наравоученије је да смо колико год то звучало невероватно ипак под нечијом заштитом и да су сви до једног који су се окретали против нас остајали празних руку и обично у висећем положају. http://www.srpskikulturniklub.com/vesanje-canka