Србија данас брине о себи и о свом народу - | - Извор: Танјуг Председник Александар Вучић обишао је данас у Прокупљу радове на реконструкцији зграде Гимназије, вредне укупно око 305 милиона динара. Извор: pink.rs Радови на згради, у којој је смештена и Медицинска школа, почели су у јуну прошле године и од данас ученици Гимназије и Медицинске школе, њих укупно 950, наставу похађају у згради Пољопривредне и у згради Средње техничке школе. Унутрашњи радови су при крају, биће завршени за пет дана, остаје до 25. септембра да се заврши фасада, рекао је за Танјуг градоначелник Прокупља Милан Аранђеловић. Било је предвиђено да се радови заврше за 300 дана, али су због додатних радова и одређених отежавајућих околности, везаних за фасадерске радове, продужени за око месец и по. Вучић је зато констатовао да би радови морали да буду завршени до 25. септембра, јер је сувише важна обнова школе, у коју ђаци морају да се врате, да би се са радовима каснило. "Остаје да се ураде још две основне школе, "9. октобар" и "Ратко Павловић Ћићко" и онда смо све школе овде урадили", рекао је Вучић. Домаћини су му пренели да 75 година у том граду није било озбиљне реконструкције школа, не рачунајући ситне поправке. "Зато је важно, много је важно да то радимо. Не само у Београду, већ свуда широм Србије", рекао је Вучић. Позвао је представнике локалне самоуправе да искористе то што је држава у могућности и жели да обнови школе, вртиће, домове здравља и болнице. Вучић је рекао да је просечна плата у Прокупљу 2012. године била 275 евра, а данас је 464 евра. "То је раст од 69 одсто. Наравно, није довољно, људи су сиромашни, али је тај раст огроман", рекао је Вучић. Он је констатовао да је гас најважнији и да је неопходно да се обезбеди општинама Топличког округа, јер без тога инвеститори неће да дођу. "Нас ће само челичне цеви коштати 16-17 милиона евра, а онда тек долази пластика, која је најскупља, око 19 милиона за Прокупље, а још и за Kуршумлију, Житорађу, Блаце", рекао је Вучић. Али ће зато, казао је, Прокупље имати највећу шансу за јачање индустрије, што значи да ништа неће бити исто и значиће ново лице Прокупља. Најавио је да ће у септембру да крене изградња државног пута од Мерошине до Прокупља и Kуршумлије, који би требало да буде завршен до краја наредне године. "Уз ауто-пут, то ће да приближи и Луковску бању, Пролом, Kуршумлијску бању, Ђавољу варош, све", рекао је Вучић. Додао је да ће се радити и путеви ка Рибарској бањи и ка Јабланичком округу. "Нисам срећан када видим да каснимо, онда се лоше осећам. Kада видим да нисмо у стању на време да урадимо. Kорона није и не може да буде оправдање. До 25. септембра? Хајде, да видим како ће то да изгледа", рекао је Вучић. Он је најавио и да ће у фабрици Јумко, која ће бити отворена у Блацу бити запослено 75 жена. Председника су испред школе дочекали челници Града, запослени у Гимназији и Медицинској школи и грађани Прокупља. У том граду, реконструише се 5.000 квадрата зграде и да то подразумева целокупну унутрашњу реконструкцију подова, зидова, инсталација. Аранђеловић је казао да 75 год 4531 ина није било већих улагања у школу у да је зграда била у лошем стању, а да је од 1997. године под заштитом Завода за заштиту споменика културе. Захвалио се Влади Србије и председнику Србије на томе што су издвојена средства за реконструкцију зграде у којој је последњих година више пута прекидана настава због неадекватних услова. Зграда Гимназије саграђена је 1937. године године, а усељена 1941. године. Нема повратка у прошлост, помозите да брже идемо напред Председник Србије Александар Вучић најавио је, у обраћању грађанима Прокупља да ће државни пут од Мерошине до Мердара бити реконструисан за годину и четири месеца и оценио да Србија данас видљиво напредује, неупоредиво се економски брже развија и истовремено може да чува своје национално достојанство. "Видите да Србија иде напред, да се економски неупоредиво брже развија, али исто тако може да чува своје национално достојанство, да се не понижава, као када нам је највећи извозни посао било слање српског меса у кесама, када смо се хвалили какве велике реформе спроводимо и хвалили се испорукама наших грађана Хагу. Данас се хвалимо што извозимо у ЕУ добру робу, услуге, софтвер“, рекао је он. Вучић је грађанима говорећи о инвестицији државе у Прокупљу, указао да се реконструише Гимназија после 75 година, и да тако више неће падати на децу и да се она више неће смрзавати, те истакао да ће се завршити друга фаза Здравственог центра, који ће бити опремљен скупом, најмодернијом опремом, што ће коштати до 50 милиона евра. Прихваћено је, истако је и да се реконструишу и две основне школе "Ратко Павловић Ћићко" и "9. октобар“. Вучић се, осврнувши на аплауз грађана после најаве реконструкције школа, рекао да му је драго што види да људи цене и поштују када се раде школе и показује брига о деци и будућности. Најавио је и изградњу још једног вртића. Kао посебно значајно је најавио је да ће за који дан, у септембру, почети комплетна реконструкција државног пута од Мерошине до Мердара, а да ће радови бити завршени за годину и четири месеца. "Проширићемо га и у потпуности пресвући новим асфалтом. Радимо то да бисте имали тај пут и да би мештани свих градова, села, на путу до Мердара имали користи, а не губитак изградњом ауто-пута“, поручио је он. Вучић је казао да би крајем септембра, почетком октобра требало да крену радови на ауто-путу Ниш-Мердаре, дугом 77 километара. "То су тешки радови, јер ћемо на том ауто-путу имати 85 мостова, али и 35 тунела. Читавих 18 километара биће кроз тунеле, што јасно показује који тежак посао чека наше неимаре, градитеље“, објаснио је он. Тај ауто-пут, пренео је коштаће 255 милиона евра, а с тим у вези захвалио се ЕУ која нам поклања 40 милиона евра. Најавио је и долазак гаса у Прокупље, наводећи да ће најпре бити развучене челичне цеви, а потом пластичне, које ће доставити гас домаћинствима. "То ће коштати 36 милиона евра само за Прокупље, али ће донети нове инвеститоре, како би Топлица била пуна људи“, рекао је он. Поред тога најавио је и изградњу канализационе мреже, са три постројења за пречишћавање отпадних вода, пумпну станицу. "Тиме ће Прокупље добити све оно што има свако место у развијеним земаљама ЕУ“, казао је он додајући да све то Прокупље добија после седам деценија. Вучић је подсетио да је још 2012. просечна плата у Прокупљу била 275 евра, а данас је 444 евра, што довољно говори колико се променио животни стандард, иако каже, то још није довољно. "Србија данас уме да брине о себи, свом народу, уме да поштује себе, своје људе, али и будућност своје деце. Показаћемо народу како и на који начин можемо да управљамо Србијом, али и како можемо себе да критикујемо када каснимо као са школом“, рекао је он. Поручио је да нема повратка у прошлост, али и замолио грађане да даље помажу да држава напредује снажније него икада. "Ако ово урадимо што смо рекли, а новац је већ одобрен за те пројекте, ово неће бити иста земља, исти округ, иста општина. Прокупље ће бити много богатије, а људи срећнији и задовољнији“, закључио је он. Вучић у Блацу посетио млекару Лазар - Имамо одличне производе Председник Александар Вучић данас је у Блацу посетио приватну млекару "Лазар", која половину својих производа извози на тржишта у региону, Европску унију, Русију, Швајцарску, а од скоро и у Јордан. Млекара "Лазар" основана је 1998. године, а према речима финансијског директора Миленка Тановића, дневно прераде чак 85.000 литара млека. Тановић је рекао да "Лазар" на сопственој фарми има 1.200 крава за које обезбеђује храну са 1.000 хектара обрадиве земље, а засновала је и производњу вишања на 220 хектара. У компанији је запослено 220 радника. Власник "Лазара" Милан Видојевић пренео је председнику да око 20-25 одсто извоза одлази у регион, углавном у БиХ, Црну Гору, Северну Македонију, а око 35 одсто у земље Европске уније. Углавном извозе сиреве, кајмак, паприку у павлаци. "Радимо једну робну марку за ''Делез'', два бренда за руско тржиште, а једну робну марку за швајцарско тржиште, коју радимо и као домаћи бренд", рекао је Видојевић. Председник им је поручио да треба да шире даље производњу, а посебно извоз. "Треба ови наши производи да буду и на турском и на албанском тржишту. Треба да заузмемо што је могуће више тржишта, имамо одличне производе", констатовао је Вучић. Упитао их је шта је најбољи производ, и добио одговор - паприка у павлаци. Видојевић је рекао да се у млекари "Лазар" ради 365 дана у години, у три смене. "Имамо породица из којих раде по два, три, четири члана код нас. И ми смо породична фирма. Имамо и технолога из Лесковца, лаборанте из Kњажевца и Ниша, ветеринари су из Бруса, Александровца и околних места", рекао је он. Додао је да фирма нема проблема са банкама, јер све обавезе држави измирује на време. Видојевић је председнику рекао и да би требало подићи премије за млеко, што је потреба свих млекара, на шта је Вучић узвратио да то нису мала издвајања за државу, али да ће то бити учињено. "Подићи ћемо премије за млеко. То сам обећао, а за прелевмане ћемо тек да видимо, јер то зависи и од ЕУ, ШП-а. Ово око премија сам обећао, то је добра вест за све млекаре", рекао је Вучић. Иначе, домаћини су за госте припремили и богату трпезу са производима које настају у њиховој млекари, а место на столу су, наравно, нашле и шљиве, као заштитни знак Блаца. Млекару "Лазар" је са председником Вучићем, посетио и министар пољопривреде Бранислав Недимовић. Нова фабрика Јумко за два месеца у Барбатовцу Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће нови погон компаније "Јумко“ у Барбатовцу, на територији општине Блаце, бити завршен за два месеца. У обраћању мештанима рекао је да је сада дошло време да се обнови све што је уништено деценијама, наводећи да је тако уништена трикотажа "Напредак“ у овом крају. У новој фабрици, према његовим речима, радиће 75 људи, углавном жена. "То ће да подигне цело Блаце. Запослиће људе и омогућити опстанак и останак на прадедовским огњиштима“, нагласио је Вучић додајући се добија фабрика након 40 или 45 година. Захвалио се Јумку, али и указао да држава обезбеђује да имају шта да раде у својим погонима. Представнике "Јумка“ упитао је да ли 7ffa су испунили обећање, то јест повећали плате. На то му је одговорено да је плата повећана на 38.000 динара. Kада сам дошао у Врање били су задовољни са 27. 000 динара, а пре тога је плата била још мања. Сада имају 38.000 динара, што ће добијати и овде. Није бог зна каква плата, али је то плата, а затим има и њива, окућница, воћњак“, додао је он. Подсетио је да уз плату иде социјално и пензионо осигурање, да људи могу код лекара и да планирају бољу будућност. Са више наруџбина од државе, изразио је уверење, биће обезбеђене још веће плате за све погоне "Јумка“. "Дошао сам, не да говорим против било кога, већ да говорим о ономе што смо урадили и шта ћемо да урадимо. Kреће изградња 1,3 километара пута Барбатовац-Kутловац, иза тога пута Стубал-Суви До“, најавио је он. Указао је да, када је био у овом крају пре две године, било речи о важности пута Блаце-Белољин, и да је тада рекао да ће изградња тог пута променити изглед овог краја, што се данас види по кућама које, како је рекао, изгледају уређеније, све са тротоаром. "Ми ћемо да градимо, и то је већ потписано, а ради се већ и тендер за изградњу канализационе мреже. То када урадимо, гас када доведемо, а то ће коштати само за Блаце седам милиона евра, а заменићемо и азбестне цеви да би могли да пијете чисту воду, моћи ћете да кажете да имате услове као људи који живе у швајцарским, аустријским мањим местима“, рекао је он. Указао је да се раније причало смо о шљивама и путевима, а данас има више снова него раније, и они почињу да се остварују. Ускоро креће и ауто-пут од Ниша до Мердара, најавио је он додајући и да ће се радити реконструкција државног пута од Мерошине до Мердара. Један мештанин, Сава Савић, указао је на проблем слабог наталитета у Барбатовцу, рекавши да нема ученика у школи. "Сматрам да држава треба да за све који се не жене и удају до 25 године уведе порез“, рекао је Савић који је говорио и о потреби строжег васпитања деце. "Променила су се времена, не треба децу да бијемо. Морамо да се боримо да их има више", одговорио је Вучић овом мештанину и осврнуо се на некадашња времена, када је, како каже понекад и његов отац дигао руку на њега и брата, али да он није никада ни на једно дете. "Волим га и немам шта да замерим", рекао је Вучић и објаснио како држава не може ни да уводи порезе, али да можемо само да мотивишемо људе да имају децу. Истакао је да је на држави да гледа и уради све што је потребно да људи могу да се осећају боље, да могу да виде да Србија улаже више у будућност. "Можда ће нешто да закасни, касније да се крене с радовима, али знате да када кажем да ћемо нешто урадити, да ће тога бити“, поручио је он. У свом обраћању осврнуо се на пензионере, најавивши да ће пензије да расту озбиљно сваке године, као и да ће из године у годину бити увећана једнократна давања. "Желим да доводимо фабрике, не желим да пензионери издржавају децу. Желим да осете бригу државе, да када имамо много проблема пензионери осете да бринемо о њима“, рекао је Вучић. Указао је да држава има новца и подсетио да ће пензионери до краја фебруара добити једнократну помоћ у висини од 20.000 динара, као и 100 евра до краја године, то јест за 20 дана првих 50 евра, у новембру даљих 30 евра, и 20 евра у децембру. Такође, додао је, сви пунолетни грађани добиће још 50 евра до краја године. Једна мештанка се пожалила да нема посла од 2007. а председник је указао да ће фабрика за два месеца бити отворена, и да не може да исправи сву неправду света, већ само да уради оно што може. Вучић је затим обишао и сам објекат у којем ће бити смештена фабрика "Јумко" у Блацу, која ће шити униформе. "Биће за војску и полицију још, само морате да радите најбоље што можете. Kада нацртају наши специјалци, да такву опрему урадите, од импрегнираног платна, од чега год", рекао је Вучић генералном директору врањског "Јумка" Браниславу Трајковићу. Трајковић је пренео да имају сву опрему, да је све спремно да се инсталира у Блацу, а да ће бити и обука за будуће запослене у Врању. Он је рекао председнику и да погон у Рудној глави, отворен пре непуна два месеца, ради одлично, као и погон у Дрвару, додајући да имају већ послове у РС, као и да очекују да се обим посла додатно увећа. Вучић је упитао и министарку привреде Анђелку Атанасковић, која је са њим посетила Блаце, да ли трстеничка "Петолетка" може да производи војно возило "Мали Милош" и добио потврдан одговор. "Сад ћемо да направимо велику наруџбину. Очекујете наруџбину између 50 и 100 возила, будите спремни", рекао је Вучић. Он је констатовао да тај објекат, у којем је некад била смештена трикотажа "Напредак", а који је потпуно био девастиран, представља "слику и прилику" како је све у Србији било уништено, и није се бринуло. На новинарско питање зашто је до тога дошло, Вучић је одговорио: "Дођу нека чудна времена. Све нам је 80-их престало. Тада је кренула и светска криза и код нас и нисмо се опоравили ни 90-их, а ни 2000-их. Проблем је што је 90 одсто приватизација било лоповско. Нису водили рачуна о људима. Данас је ово другачија земља", рекао је Вучић. На крају он се нашалио и рекао да је шеф "Путева Србије“ Зоран Дробњак прави председник, јер све занимају само путеви. "Могао сам да доведем овде кога хоћете, али Дробњак је највећа звезда. То је прави председник Србије, а ја сам његов потпредседник. Сви људи хоће само путеве“, казао је он, уз сугестије Дробњаку да разговара са људима да види шта им треба. Дечје одмаралиште у Брусу добиће ново рухо Председник Александар Вучић данас је, након Прокупља и Блаца, посетио и Брус, где је обишао Дечје одмаралиште "Врачар" и најавио реконструкцију тог објекта, који је затворен од 2008. године. Председнику су добродошлицу пожелели најмлађи фрулаши KУД "Kопаоничка фрула" који су извели коло "Kолубарски вез" и песму "Знаш ли драга ону шљиву ранку". Вучић је децу упитао шта им недостаје у Брусу и шта би пожелели да њихов град има, а они су му одговарали врло стидљиво. Затражили су теретану на отвореном, на шта је председник одговорио да таквих теретана могу да добију колико год желе, а жеља им је и базен у склопу самог одмаралишта, са чим се и Вучић сагласио. "Скромна су деца, не траже ништа. Желим вам све најбоље и да останете овде у свом крају", рекао је Вучић. Испред одмаралишта дочекали су га грађани са заставама Србије и транспарентом "Брус је уз Вучића", као и челници општине. Пола милионa евра за локалне путеве у Брусу Председник Србије Александар Вучић обећао је мештанима Бруса изградњу локалних путева и рекао да ће до краја године буџет за то бити повећан за пола милиона евра. Вучић је, у обраћању мештанима, рекао да има много километара локалних путева који нису урађени или нису добри. "Имате 430 километара на територији општине Брус локалних путева, а од тога је добро асфалтирано свега 90 километара. Повећаћемо до краја године новац за путеве за пола милиона евра за Брус“, нагласио је он. С тим у вези казао је да се шеф "Путева Србије“ Зоран Дробњак презнојио, јер му није лако пошто сви траже путеве. "Немамо више фирми које могу да раде путеве. То никада није био случај“, констатовао је он. Вучић је подсетиио на радове, од ауто-пута Ниш-Мердаре, до државног пута од Мерошине до Мердара, Моравски коридор који се ради. "Неки људи се чуде и питају како је могуће да са толиким жаром говорим о томе. Kако да не говорим тако када смо седам деценија само причали о томе. Где год да кренете имаћете аутопут и добре путеве ускоро“, нагласио је он. Најавио је да ће у Брусу бити замењене азбетске водоводне цеви, да ће бити постављени пречишћачи на Расини, као и да ће Брусу бити, за седам дана, поклоњена нова машина за чишћење смећа. Исто тако казао је да ће се довести гас до Бруса. "По мало сам љут на себе, градили смо примарни гасовод, магистрални до много места, али онда станемо у том месту. "Челик“ урадимо, али не развучемо до индустријских зона, не урадимо "пластику“, не дамо грађанима да се прикључе на гасовод. Тамо где гас дође, а радимо на ширењу гасоводне мреже по целој Бруској општини, што ће коштати до 12 милиона евра, долазе и инвеститори“, рекао је он. Све што ће се урадити биће показатељ инвеститорима, каже, да могу да дођу. Такође је најавио да ће две велике трафостанице бити урађене како би Брус био снабдевен добром енергијом. "За такве ствари се чека сто година да буде урађено. У ситуацији смо да то урадимо зато што нисте хтели повратак у прошлост, што сте разумели да морамо да радимо и да само радом можемо да направимо резултате“, казао је он. Вучић је истакао да ће промене допринети и враћању грађана који су се остиснули у иностранство. "Такав напредак екон 1548 омије омогућава и да можемо да чувамо српско име и презиме, да водимо истинску националну политику, да чувамо нашу Србију, али и да се развијамо брже него друге земље у западној Европи. А то можемо само ако верујемо у себе. По први пут смо најбољи по развоју, не само у одбојци, и тенису“, нагласио је Вучић. Рекао је и да ће бити обновљен Дом "Врачар“ указујући да је како изгледа срамота за Београд. "Ту срамоту ћемо исправити у најкраћем року“, најавио је он. Од Дробњака добио је карту са планом решавања пута Брзеће Рендаре, а Вучић је поручио да треба да ради пут Жилинци-Велика Грабовница. На захтеве да Брус добије фабрику Вучић је казао да зна да је фабрика најважнија свуда и да се због тога доводи гас. "Правимо услове да нове фабрике дођу, а док не дођу наћићемо неке из државног система, како би жене, које су стуб куће, могле да се запосле“, казао је он. Вучић је на крају поручио мештанима Бруса да ће ускоро видети раднике и да ће држава обавити свој посао. Вучић обишао дестилерију за производњу ракија у Брусу Председник Александар Вучић обишао је данас, током посете Брусу и дестилерију АС Гроуп Игрош која се бави производњом воћних ракија. Производни погони дестилерије, чији је власник Горан Стошовић, смештени су у селу Игрош на ободима Жупе. Палету производа са сопствених засада чине ракије од шљиве - пожегаче и ранке, грожђа, дуње, крушке виљамовке, кајсије, малине... Дестилерија "АС групе" годишње преради 1.000 тона воћа од којих добије 100.000 флаша ракије коју извози на тржишта ЕУ и САД. У дестилерији наглашавају да су сачували традицију чувања и сазревања шљивовице у храстовим бурадима. Ракије дестилерије АС Гроуп продају се широм света. Домаћини су председнику Вучићу, министру пољопривреде Браниславу Недимовићу представили процес производње њихове ракије. Много смо урадили, а много тога доброг је тек пред нама Председник Александар Вучић захвалио се данас грађанима Бруса на величанственом дочеку, истичући да је много тога до сада урађено, али да је много планова и пројеката тек пред нама и да је много тога одобрено да се ради, што ће значити људима тог краја. "Срећан сам што сам овде у Игрошу код Бруса, овде је диван поглед и ка Kрушевцу, Брусу, Блацу, подсећа на најлепше призоре из Италије и Француске. Овде се прави изузетно квалитетна ракија", рекао је Вучић обраћању новинарима у Брусу. Он је рекао да је доста урађено, а да је још посла пред нама. "Да се боримо, радимо, трудимо, јер људи хоће путеве, морамо да обезбедимо свуда воду, да ниско напонску струјну мрежу ојачамо, да урадимо све да убрзамо довођење гаса, за домаћинства и индустријску зону, како бисмо могли да позивамо инвеститоре", рекао је Вучић. Подсетио је да ће недалеко од Бруса проћи Моравски коридор, да ће се радити пут Прокупље-Мерошина-Ниш, као и ауто-пут ка Kуршумлији и Мердару. "Много тога је пред нама, много је већ одоборено да се ради. Значиће људима и локални пут, спојиће вас путем Белољин-Блаце", рекао је Вучић. Морамо се навићи на притиске Председник Србије Александар Вучић истакао је данас да се морамо навићи на притиске, јер ће неки радити на разградњи и слабљењу Србије, а наш посао је да радимо на снажнијој Србији. "Мислим да је потпуно јасно да ће притисак долазити из земаља и делова света који су признали независност Kосова, многих који желе под плаштом стварање функционалне БиХ укину РС. Kроз финансијску подршку политичким актерима који желе слабију Србију“, рекао је он. Вучић је рекао да у складу с тим иде што раде многе друштвене мреже "бустујући“ оне који су за слабију и против снажне Србије, а смањујући бројеве оних који су за снажнију Србију. "На то морате да се навикнете, нема кукњаве. Они нека раде свој посао на разградњи и слабљењу Србије, а ми ћемо да радимо на јачању Србије“, нагласио је он. Вучић је тако одговорио на питање да појасни изјаву од пре пар дана у Бајиној Башти да пред Србијом није лако време, да ће се повећати пристисци око Kосова и Метохије и Републике Српске и шта ће бити главни инструменти тих притисака, одакле их највише треба очекивати и можемо одговорити на њих. Приштина захтевима за признање одрешила руке Србији Председник Србије Александар Вучић рекао је данас да Приштина од неких земаља тражи признање независности тзв. Kосова, чиме крши Вашингтонски споразум, али је истакао да су тиме Србији одрешили руке и указали правац којим треба да иде. "Видео сам последње захтеве министра одбране у Приштини који каже да је тражио од Грузије, Украјине, Азербејџана и још неких признање независности тзв. Косова. Добро је да су нас обавестили о том питању, хвала им на томе", рекао је Вучић новинарима у Брусу. Он је истакао да то представља кршење Вашингтонског споразума, али је захвалио Приштини што је Србији одрешила руке, додајући да тај споразум ионако важи до септембра. "Тако да су нам указали правац којим треба да идемо и ми ћемо свој посао да радимо", поручио је Вучић, додајући и да разуме да су Албанци нервозни, јер им ствари не иду како мисле. Он је на питање новинара како види јединствене политичке наступе албанских странака у српским срединама пред локалне изборе на KиМ рекао да је њихов посао да се уједињавају. "Нека се уједињавају, то је њихов посао. Ми излазимо уједињено, јер они који нису уједињени и нису иза Српске листе тешко ће добити поверење народа", рекао је Вучић додајући да се поверење добија на основу заједништва и јединства, а не на основу рушења, као и да то чува наш идентитет и опстанак на KиМ. Желим више младих у политици, да мењају ствари Председник Србије Александар Вучић рекао је данас да је добро да млади људи виде да својим радом могу нешто да промене у земљи и да жели да их све више буде укључено у политику. Вучић је замољен да прокоментарише то што све више младих долази на скупове да га поздрави, рекао да га радује то што га цене и да није сигуран да су млади заинтересовани за политику, али да је добро да се то мења. "Наш посао је да им отворимо врата, да могу да мењају ствари у земљи, да верују у себе, да виде да великим трудом и радом могу да промене много", истакао је Вучић. Важно је сачувати српски народ на KиМ Председник Александар Вучић изјавио је данас у Брусу да Београд на сваки начин помаже Србима на Kосову и Метохији и да ће то још интензивније наставити да ради и убудуће. "Ми исплаћујемо и косовски додатак и помажемо у свим инфраструктурним објектима, од водовода до стамбене изградње, болница и то ћемо наставити убрзано да радимо и убудуће", рекао је Вучић. Председник је истакао да је важно да се сачува српски народ на Kосову и Метохији. "Потребно је да разговарамо и надамо се да ће и у Приштини разумети да је неопходно да разговарамо. Све друго је узалудно губљење времена и остављање тих проблема будућим генерацијама", рекао је председник. Он је то рекао одговарајући на питање новинара на који начин Београд може да помогне Србима на KиМ с обзиром и на велики број међуетничких инцидената у последње време. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


Услови за прелазак са других студијских програма у оквиру истих или сродних области студија: Прелазак се остварује у складу са одредбама Статута Факултета.


Професор др Даница Грујичић, неурохирург, начелник Одељења за неуроонкологију Клиничког центра Србије и редовни професор на Медицинском факултету у Београду, објавила је на својој Фејсбук страници анализу последица НАТО бомбардовања СР Југославије, указујући на НАТО планско уништавање једног народа. Преносимо саопштење др Данице Грујичић у целости: Заиста се захваљујем свима вама који сте помогли да се ова тема рашири у јавности и што се у ових последњих 2, 3 месеца ова тема отворила у јавности. Јако је важно да грађани схвате шта се тада дешавало и да ово није само политичка прича бити у НАТО или не. Ово је питање здравља и планског уништавања једног народа. Још једном вас молим да ПОДЕЛИТЕ овај видео како би га што више људи видело. Овде се не ради о мом личном ставу да ли сам за НАТО или не. Наравно да сматрам да је НАТО злочиначка организација која је у несрећила народе широм света од Србије до Авганистана и иза себе није нигде оставила ред и поредак већ беду, болести, смрт и рушевине. Овде се ради о томе да као лекар имам обавезу да говорим и да се трудим да се установи истина о последицама бомбардовања. Већ четири године идемо по градовима и држимо трибине, и тек сада се ова тема појавила у јавности, очигледно тада није било време да се покрене та тема у медијима. И овом приликом се захваљујем свим новинарима на храбрости да причају и пишу о овој теми. Ово је најважније због младих јер њима остављамо земљу. Ако нисмо били одговорни према себи будимо барем према њима. ШТА ДАЉЕ – Ово је само први корак у отварању овог питања јавности. Покренућемо серију трибина по свим градовима у Србији где желимо да упознамо грађане са последицама НАТО бомбардовања. Оно што ће група угледних стручњака тражити од државе је да формира НЕЗАВИСНУ комисију (у којој ће бити стручњаци који су бележили и истраживали ову тему и који тврде да бомбардовање има везе са појавом оволиког броја болести и они који тврде да бомбардовање нема везе са оволиким бројем болести). И наравно оно што је најважније, да се формира лабараторија која ће моћи да испита та истраживања. Оно на чему се мора инсистирати као крајњем циљу је ТУЖБА НАТО ПАКТА или држава чланица! Ми не можемо да вратимо животе али можемо да обезбедимо квалитетније лечење оних који су оболели и нормалан живот онима којима је уништен. Последице НАТО бомбардовања – 26100 летова НАТО авијације изнад Србије – 18170 летова борбене авијацие – Урађено је 2300 напада на објекте на земљи – Лансирано је 415 000 различитих пројектила укупне масе 22 000 тона! – Тачан број погинулих у бомбардовању се идаље нажалост не зна али цифре се крећу од 2700 до 3500 цивила – Рањено је око 12 500 цивила – Погинуло је 631 припадник оружаних снага Србије, док их се 28 воде као нестали – Уништено и оштећено је око 25 000 кућа и зграда – Уништено је око 470 километара путева и око 600 километара ж. пруге – 112 локалитета на југу централне Србије и Косова и Метохије бомбардовано је осиромашеним уранијумом – 60% циљева који су гађани били су цивилни – НАТО је бомбардовао хемијска и нафтна постројења која су изузетно опасна како по здравље људи тако и по комплетни екосистем. Ова постројења се налазе на мапама ХАЗАРДа и представљају објекте који се у случају рата не бомбардују како не се не би изазвала велика катастрофа. Изазвана је трајна катастрофа! – 4 локалитета на југу централне Србије која су бомбардована осиромашеним уранијумом у околини Врања Пљачковица , Боровац, Братоселци и Рељан. – У Црној Гори полуострво Луштице је бомбардовано осиромашеним уранијумом. – Радиоактивност у месту Пљачковица (место поред Врања у насељеном делу) је била 1100 пута већа у периоду када је бомбардована него што је то било у нормалном периоду. – На Србију и Црну Горуј је изручено 10 до 15 тона осиромашеног уранијума – Због бомбардовања природу у СР Југославија су загадиле су загадиле отровне супстанце међу којима су најгоре полихлоробифенили којих има у трафо станицама а који су висококанцерогени и одговорни за имунолошке болести. 1 литар болихлоробифенила је довољан да загади милијарду литара воде. Колико је полихлоробифенила отошло у Саву и Дунав? – Бомбардовање бројних фабрика у којима су употребљавани тешки метали је изазвало између осталог и ширење кармијума и метилизоване живе који је најотровнији облик живе. Тиме затрован највише Дунав. – Балканска радна група у оквиру УНЕПА. Тада је саопштено да је 340 узорака тла и воде показала присуство трансуранимских елемената као што је уранијум 236 и трагове плутонијума из фисионог процеса. Присуство плутонијума потврдиле су две независне лабараторије шведски институт за радиолошку заштиту и швајцарска лабараторија. – Присуство плутонијума показује да је СР Југославија је бомбардована са нуклеарним отпадом. – Американци су угасили постројење које је правило пенетраторе од осиромашеног уроанијума јер је било повећано зрачење од 385 грама уранијума. НА СР ЈУГОСЛАВИЈУ БАЧЕНО ЈЕ 15 ТОНА осиромашеног уранијума! – Над Србијом и Црном Гором је изгорело 16 500 тона керозина. За сагоревање ове количине керозина потребна је количина кисеоника коју сва жива бића на овим просторима потроше за 50 година. – У атмосферу је отишло 20 тона хлора због бомбардовања петрохемије у Панчеву 15. априла 1999 године. – Уништавање нафтних складишта је довело до ослобађања огромних количина угљен диоксида али и посебне групе високо канцерогених једињења који представљају полицикичне ароматичне угљо-водонике. – Повишене количине диоксина и фурана су регистроване чак у Тракији у Грчкој у априлу 1999 године. – Око 3,5 милијарди килограма земље је измештено услед експлозија бомби. – У Баричу је у Саву испуштено 165 тона флуроводиничне киселине. – У Панчеву и Новом Саду у Дунав је отишло 3 тона живе. – Србија и Црна гора су представљале један од 6 европских центара разноврсности. Многе животиње и биљке које нису биле угрожене пре бомбардовања су постале угрожене после бомбардовања. – Нови Сад, Бор, Крагујева и Панчево су проглашени за небезбедним местима за живот. – Радијација је била повишена и у Румунији, Бугарској, Грчкој и Македонији. – Распршивање алфа честице се разносил путем ветра ка Чешкој, Словачкој, Пољској, Белорусији, Румунији, Мађарској. – Рејони хемијски контаминација Панчево, Бор, Крагујевац, Нови Сад, Барич, Лучани, Прахово, Рашко, Врбас, Ниш, Приштина, Лесковац, Врање – СВЕТСКИ ПРОСЕК ОБОЛЕЛИХ ОД МАЛИГНИХ ОБОЛЕЊА ЈЕ 2000 на 1 000 000 СТАНОВНИКА У СРБИЈИ ЈЕ БРОЈ ОБОЛЕЛИХ 5500 на 1 000 000 СТАНОВНИКА! ШТО ЈЕ 2.7 ИЗНАД СВЕТСКОГ ПРОСЕКА. – Стопа ициденце тј новооболелих расте за 2% сваке године док је у свету расла за 0,6%. Хвала свим интелектуалцима и стручњацима који су смогли снаге да бележе и сами истражују све ове податке. Позивам све новинаре да се укључе и објављују податке о овом злочину и хвала свима који су то до сада радили. Извор: Искра


ЗЛО СЕ НЕ УНШТАВА ЗЛИМ, ВЕЋ САМО ДОБРИМ - Епархија Шумадијска У својој беседи Преосвећени владика Јован је очински посаветовао све окупљене вернике и свештенство о неопходности борбе против зла. Свако ко ратује против добра он служи злу. Свако служење злу је одабир наше воље, баш као што и добру служимо по својој вољи. Служењем злу сваки човек у себи буди мали пакао, који га мучи и изједа. Управо зато је неопходно да се сетимо речи светог Макарија који сваког човека позива да сиђе у своје срце и да тамо поведе рат против зла, и ако тамо победиш зло онда ћеш га свуда победити. У колико не искоренимо зло у нашем срцу, то зло ће окупирати читавог човека, а човек у коме обитаво зло нема љубави према другом и спреман је на све како би испунио своје егоистичне циљеве. Ми, као хришћани, позвани смо на боголикост и на доброту, јер једино ако добро пробудимо у себи једино тада се можемо назвати хришћанима.


Тема Водени жиг. Омогућава Blogger.


source: fineweb

text: Берлински зид |Овај чланак или његов део не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| Берлински зид (нем. Berliner Mauer), првобитно изграђен 1961, а срушен у недељама након 9. новембра 1989, је био најпознатији део Источнонемачког пограничног система и симбол Хладног рата. Био је део Гвоздене завесе. Идеју о изградњи зида донела је источнонемачка влада Валтера Улбрихта и одобрио совјетски вођа Никита Хрушчов. Зид је био дуга баријера између Западног Берлина (који је припадао Савезној Републици Немачкој) и Демократске Републике Немачке (која је често називана Источна Немачка), који је чврсто затворио границу између Источног и Западног Берлина у периоду од 28 година. Зид је саграђен са намером да се заустави одлив радника и економски биланс који је био повезан са дневном миграцијом великог броја професионалних и квалификованих радника између Источног и Западног Берлина, и бекства која су имала политичке и економске последице по Источни блок. Он је ефикасно смањио емиграцију са 2,5 милиона између 1949. и 1962. на 5.000 између 1962. и 1989. године. Ипак, подизање зида је била пропагандна катастрофа за Источну Немачку и цео Источни блок. Он је постао кључни симбол онога што су западне силе сматрале комунистичком тиранијом, нарочито након убијања потенцијалних бегунаца. Политичка либерализација касних осамдесетих, повезана са падом Совјетског Савеза, је довела до слободнијих пограничних ограничења у Источној Немачкој, која је кулминирала масовним демонстрацијама и падом источнонемачке владе. Када је 9. новембра емитовано владино саопштење да ће прелазак бити допуштен, масе Источних Немаца се приближило и затим и прешло зид, а њима се приближио велики број Западних Немаца у слављеничкој атмосфери. Зид је касније уништила еуфорична маса у периоду након неколико недеља, а његов пад је био први корак ка уједињењу Немачке, које је званично завршено 3. октобра 1990. године. Садржај - 1 Позадина - 2 Изградња зида - 3 Зид током година - 4 Како је зид функционисао? - 5 Рушење - 6 Наследство - 7 Спољашње везе Позадина[уреди] Након Другог светског рата, Немачка је била подељена на четири окупационе зоне. Престоница Берлин, се налазио унутар совјетске окупационе зоне и био је седиште Савезничког контролног већа. Берлин је био подељен на четири окупационе зоне, а совјетски сектор је био највећи. Иако је намера била да окупационе силе заједнички управљају Немачком у границама из 1947, почетак хладноратовских напетости је довео до тога да се француска, британска и америчка зона уједине у Савезну Републику Немачку (и Западни Берлин) 1949, искључивши совјетску зону која је постала Немачка Демократска Република (и Источни Берлин) исте године. У почетку, грађанима Берлина је било дозољено да се слободно крећу између сектора. Исто тако, како је Хладни рат напредовао, тако је слободан проток био све ограниченији. Граница између Источне и Западне Немачке је затворена 1952, али је једино у Берлину била отворена. Око два и по милиона Источних Немаца је прешло на Запад између 1949. и 1952. године Разлике немачких држава[уреди] Од 1948, Западна Немачка се развила у капиталистичку државу са “социјалном тржишном економијом” и вишестраначким парламентарним системом. Продужен економски развој почевши од педесетих је одржавао 30-годишње “економско чудо”. Са друге стране унутрашње немачке границе, Источна Немачка је успоставила ауторитативну владу са совјетским стилом планиране економије. Док је Источна Немачка постала најбогатија и најнапреднија држава у Источном блоку, многи њени становници су желели на запад због политичких слобода и економског просперитета. Налет растућег броја Источних Немаца у некомунистичке државе преко Западног Берлина је довео до тога да Источна Немачка сагради Источнонемачки погранични систем (чији је Берлински зид био део) 1961. да би спречили даљи прелазак. Масовна емиграција[уреди] Од 1949. до 1961. године велики број професионалних и обучених радника је дневно прелазило између Источног и Западног Берлина, често због користи на Маршаловим планом обновљеном Западу. Једног дана је тако пребегла цела математичка катедра Лајпцишког универзитета. Даље, многи Западноберлинци су прелазили у Источни Берлин због куповине у њеним државним продавницама где су цене биле много ниже него у Западном Берлину. Овај проток радника и економска производња су претили економским колапсом Источној Немачкој. Ово се одразило на цео комунистички блок, а посебно на Совјетски Савез, пошто је његова влада потпомагала источнонемачку економију, и истовремено сада угрожена источнонемачка производња је морала да исплати све ратне одштете Пољској и Совјетском Савезу. Предложена баријера[уреди] Подстицај за грађење Берлинског зида је дошао од источнонемачког лидера Валтера Улбрихта, а план је одобрио совјетски лидер Никита Хрушчов уз додатне услове. Улбрихтов предлог за другу ваздушну блокаду је одбијен, а изградња баријере је дозвољена, која је предвиђена да се у почетку изгради од бодљикаве жице. Ако Запад угрози баријеру, Источни Немци би се повукли и не би први пуцали ни под каквим условима. Изградња зида[уреди] Изградња 45 километара баријере око три западна сектора је почела у недељу 13. августа 1961. у Источном Берлину. Тог јутра су зонске границе запечаћене источнонемачким војницима. Баријеру су изградили источнонемачки војници и радници, не укључујући директно Совјете. Баријера је изграђена на територији Источне Немачке да би се осигурало да не пређе у Западни Берлин на неком месту; ако би неко стајао на западноберлинској страни баријере (а касније и зида, он је заправо стајао на територији Источног Берлина. Неке улице уз које је пролазила баријера су расцепане чинећи их непролазним за већину возила и тако је ограда од бодљикаве жице подигнута, која је касније замењена правим зидом. Она је физички поделила град и комплетно окружила Западни Берлин. Током изградње зида, војници војске Источне Немачке и борбене групе радничке класе су стојале на граници са наређењем, да пуцају на сваког ко покуша да пребегне. Као додатак цела дужина границе између Источне и Западне Немачке је затворена зидовима, минским пољима и другим препрекама. Тренутни ефекти[уреди] Многе породице су биле раздвојене. Многи становници Источног Берлина су били одсечени од својих послова и шанси за финансијско побољшање; Западни Берлин је постао изолована енклава на непријатељској територији. Становници Западног Берлина су протестовали на челу са њиховим градоначелником Вилијем Брантом, који је оштро критиковао САД због неодговарања. Западне обавештајне службе су претспостављале да ће зид спречити прилив избеглица, али је главни кандидат за његову локацију био око града. Џон Ф. Кенеди је прихватио у свом говору 25. јула 1961. да су се САД могле само надати да ће одбранити становнике Западног Берлина и Западне Немачке; покушај супротстављања Источној Немачкој ће само резултовати срамотним поразом. Његова администрација је уручила дипломатски протест путем уобичајених канала, али без успеха, иако је то било нарушавање послератног Споразума четири сила, који је дао Уједињеном Краљевству, Француској и САД утицај на администрацију целог Берлина. Заиста, неколико месеци након што је баријера од бодљикаве жице подигнута, америчка влада је информисала совјетску владу да је прихватила зид као чињеницу међународног живота и да је неће силом изазивати. Источнонемачка влада је тврдила да је зид био „антифашистичка заштитна баријера“, са намером да одврати агресију са запада. Ипак, ова тврдња је примљена са скептицизмом чак и у Источној Немачкој; његова изградња је изазвала значајне потешкоће за породице раздвојене зидом, а став Запада да је зид био средство спречавања грађана Источне Немачке да улазе у Западни Берлин је био широко прихваћен као истина. Секундарни одговор[уреди] У случају било какве совјетске озбиљније претње, енклава попут Западног Берлина се не би могла бранити осим нуклаерним оружјем. Зато је од виталне важности за Американце било да покажу Совјетима да више не изазивају срећу. Зато је генерал Луцијус Клеј, кога су дубоко поштовали Берлинци због командовања америчким напорима током Берлинског ваздушног лифта (1948—1949) и који је био познат по свом чврстом ставу према Совјетима, послат у Берлин као амбасадор у својству Кенедијевог специјалног саветника. Он и амерички потпредседник Линдон Џонсон су стигли на аеродром Темпелхоф послеподне 19. августа. Они су стигли у град којег је бранило оно што ће ускоро бити познато као Берлинска бригада, која се састојала од Друге и Треће борбене групе Шесте пешадијске дивизије са четом Ф 40. оклопне. 16. августа, Кенеди је издао наређење да се оне појачају. Ујутро 19. августа, Прва борбена група 18. пешадијске дивизије је узбуњена. У недељу ујутро 20. августа, главни елементи колоне од 491 возила који су носили 1.500 људи подељених у пет група је кренуло из тачке Хелмштед-Маријенборн. У Маријенборну, совјетком пункту поред Хелмштета на граници Западне и Источне Немачке, америчко особље је пребројала стража. Колона је била дуга 160 километара и прешла је 177 километара од Маријенборна до Берлина у пуној ратној опреми, док је ВоПос (источнонемачка погранична полиција) надгледала дуж целог пута. Чело колоне је стигло у предграђе Берлина пре поноћи, да би се срело са Клејом и Џонсоном, пре него што је парадирала улицама Верлина. 21. августа, Џонсон је оставио значајно ојачан Западни Берлин у руке генерала Фредерика Хартела, која је сада имала укупно 4224 војника. Свака три месеца у наредне три и по године, нови амерички батаљон је смењиван у Западном Берлину да би се показала савезничка одлучност. Подизање зида је довело до важних последица за обе Немачке. Ипак, подизање зида је била пропагандна катастрофа за Источну Немачку и цео Источни блок. Он је постао кључни симбол онога што су западне силе сматрале комунистичком тиранијом, нарочито након убијања потенцијалних бегунаца (који су се касније третирали као дела убиства у уједињеној Немачкој). 1987, Роналд Реган је одржао познати говор на Бранденбуршкој капији, у коме је изазвао Михаила Горбачова да “обори овај зид”. У Западној Немачкој, страх да западне силе нису урадиле ништа да би се спречило подизање зида је директно довело до Остполитик (Источна политика) или приближавања Истоку, у циљу стабилизовања односа две Немачке. Зид током година[уреди] Зид је био дугачак преко 155 километара. Јуна 1962. су почели радови на другој паралелној огради 91 метар даље у унутрашњост, док су куће између ограда срушене, а њени становници пресељени. Ничија земља је створена између две баријере, која је постала позната под именом „стаза смрти“. Она је била посута песком, чинећи тиме лакшим уочавање отисака стопала који су оставили бегунци; није пружала заклон, била је минирана и најважније је да је пружала брисан простор отварању ватре са осматрачких торњева. Током година, зид је прошао кроз четири одвојене фазе: - Првобитна жичана ограда (1961) - Побољшана жичана ограда (1962–1965) - Бетонски зид (1965–1975) - Погранични зид 75 (Grenzmauer 75 (1975–1989) Четврта генерација зида, знана званично као Потпорни зид елемент УЛ 12.11 (Stützwandelement UL 12.11), је била последња и најнапреднија верзија зида. Започета 1975. и завршена око 1980, била је изграђена од 45.000 ојачаних бетонских делова, где је сваки био 3,6 m висок и 1,2 m широк, а укупно је коштала 16.155.000 источнонемачких марака. Врх зида је био ишпартан глатким цевима, са намером да се отежа бегунцима да га прескоче. Зид је био ојачан жичаном оградом, сигналном оградом, рововима, бодљикавом жицом, преко 116 кула и 20 бункера. Ова верзија зида се најчешће виђа на фотографијама, а преостали делови зида у Берлину и другде широм света су делови четврте генерације зида. Како је зид функционисао?[уреди] Коришћено је осам граничних прелаза између Источног и Западног Берлина, који су дозвољавали посете Западних Немаца, западних држављана или савезничког особља у Источни Берлин, као и посете источнонемачких грађана у Западни Берлин, под условом да су носили специјалне дозволе. Ти прелази су били ограничени према томе којој је националности било дозвољено да га користи (Источни Немци, Западни Немци, Западни Берлинци, друге националности). Најпознатији је био Тачка Чарли, који је био забрањен за савезничко особље и не-немачке становнике. Постојало је још неколико граничних прелаза између Западног Берлина и осталог дела Источне Немачке. Они су могли бити коришћени за пролаз између Западне Немачке и Западног Берлина, за посете становника Западног Берлина Источној Немачкој, за пролаз у суседе Источне Немачке Пољску, Чехословачку, Данску и за посете грађана Источне Немачке који су имали дозволу у Западни Берлин. Након споразума из 1972. нови прелази су отворени да би се дозволио транспорт отпада из Западног Берлина на источнонемачке депоније, као и неки прелази за прелазак у Западни Берлин. Током дужег периода историје зида, савезничко војно особље, званичници и дипломате су могли да прођу у Источни Берлин без провере пасоша; такође су совјетске патроле могле да уђу у Западни Берлин. Ово је била потреба послератовског Споразума четири силе. Становници Западног Берлина су у почетку били подвргнути врло строгим ограничењима; сви прелази су били затворени за њих између 26. августа 1961. и 17. децембра 1963, а тек од септембра 1971. путна ограничења су олакшана након Споразума четирију сила о питањима транспорта. Пролази у и из Западног Берлина су ограничени да два прелаза дуж зида, иако су сви осим два били резервисани за Немце. Западни Немци су користили четири ауто-пута који су повезивали Западни Берлин са Западном Немачком. Најпозантији је био ауто-пут Берлин-Хелмштед, који је улазио на територију Источне Немачке код места Хелмштед (Тачка Алфа) и спајао са код Берлина у Дрилиндену (Тачка Браво) у југоисточном Берлину. Приступ Западном Берлину је такође био могућ железницом (четири пруге) и чамцем користећи канале и реке. Странци су често и без проблема прелазили зид, а становници Источне Немачке су лепо дочекивали њихов новац. Наравно, и они су били предмет детаљних провера и на уласку и на изласку. Када су излазили, полиција је обично постављала огледало испод сваког возила да би тражила особе које су се сакривале испод аутомобила. Источним Немцима је повремено давана дозвола за прелазак, посебно ако су били превише стари да би радили. На границе код Потсдама, заробљени пилот У-2 авиона обореног изнад Совјетског Савеза Гери Пауерс је замењен за совјетског шпијуна Рудолфа Абела. Једно место где су западњаци могли да прелазе границу је била станица Фридрихштрасе у Источном Берлину. Када је зид подизан, берлинска сложена транспортна мрежа је подељена њиме. Неке линије метроа су биле подељене на пола, а многе станице су затворене. Три западне линије су пролазиле кроз кратки део источнонемачке територије, пролазећи кроз источне станице (Станице духова) без заустављања. И западна и источна мрежа су се стицале код улице Фридрихштрасе, који је постао најважнији прелаз за оне (углавном са Запада) са дозволом за прелазак. Покушаји бекства[уреди] Током постојања зида је било око 5.000 успешних бекства у Западни Берлин. Различити извештаји тврде да је убијено или 192 или 239 људи који су покушали да пређу, а много више њих је рањено. Рани успешни пребези су укључивали људе који су прескакали првобитну бодљикаву жицу или искакали из прозора станова дуж зида, али се ово окончало када је зид побољшан. Каснији успешни преласци су укључивали дуге тунеле, клизање низ жице у ваздуху, летење једрилицама и једног човека који је прошао врло ниским спортским колима испод барикаде у Тачки Чарли. Још један ваздушни пребег је био онај Томаса Кругера који је слетео лаким авионом Злин З-42М источнонемачке организације за обуку младих војника на аеродором РАФ у Гатоуу. Његов авион, који је имао регистарску ознаку DDR-WOH, је растављен и враћен у Источну Немачку. Најпознатији неуспешни пребег је био онај Петера Фехтера, који је погођен и остављен да крвари до смрти наочиглед западних медија 17. августа 1962. године. Последња особа која је убијена док је покушавала да пређе границу је био Крис Гуефрој 6. фебруара 1989. године. Рушење[уреди] Мађарска је 23. августа 1989. године уклонила погранична ограничења са Аустријом и у септембру је више од 13.000 Источних Немаца побегло кроз Мађарску. Масовне демонстрације против владе у Источној Немачкој су почеле у јесен 1989. године. Дугогодишњи вођа Источне Немачке, Ерих Хонекер, је поднео оставку 18. октобра 1989. и заменио га је Егон Кренц неколико дана касније. Хонекер је прорекао јануара 1989. да ће зид стојати “још сто година”. Нова Кренцова влада је одлучила да дозволи грађанима Источног Берлина да траже визе да би путовали у Западну Немачку. Гинтер Шабовски, министар пропаганде Демократске Републике Немачке, је имао задатак да објави то; ипак, он је био на одмору пре него што је донета ова одлука и није био у потпуности обавештен о њој. Кратко пре новинарске конференције 9. новембра, баратао је нотом која је казивала да ће грађанима Источног Берлина бити дозвољено да прелазе границу са прописном дозволом, али није дао никакве додатне информације. Правила су завршена неколико сати пре конференције и требало је да постану важећа следећег дана, тиме дајући времена да се прво информишу стражари на граници; ипак нико о томе није обавестио Шабовског. Он је гласно прочитао ноту на крају конференције; када је упитан када ће правила ступити на снагу, он је претпоставио да ће то бити истог дана на основу текста ноте и одговорио је: “Колико ја знам, тренутно ступају, управо сада”. Десетина хиљада становника Источног Берлина је чуло изјаву Шабовског и похрлило ка зиду тражећи улаз у Западни Берлин. Изненађени и надјачани граничари су обавили много грозничавих телефонских позива са својим претпостављенима, али је постало јасно да не постоји начин да задрже велику масу грађана Источне Немачке без употребе војске и смртне силе, а значајно малобројнији стражари су били опремљени само за редовне стражарске дужности. Стражари и влада Источне Немачке нису желели да користе силу, па је у сусрет маси стража на крају попустила, отворивши пролазе и дозволила људима кроз њих са мало или без провере идентитета. Усхићене Источне Берлинце су ускоро поздравили Западни Берлинци са друге стране у слављеничкој атмосфери. Зато се 9. новембар сматра даном пада зида. У данима и недељама које су следиле, људи су долазили до зида са маљевима да покупе сувенире, уништивши дугачке делове зида у том процесу. Влада Демократске Републике Немачке је објавила отварање десет нових пограничних прелаза следеће недеље, укључујући и неке симболичне локације (Потсдамер Плац, Глиникер Брик, Бернауерштрсе). Маса са обе стране зида је сатима чекала, наздрављајући булдожерима који су одвајали делове зида да би направили нове (старе) путеве. Слике и телевизијски снимци ових догађаја их понекад погрешно називају “демонтажа зида” иако је то било само изградња нових прелаза. Нови погранични прелази су се настављали отварати до лета 1990, укључујући и онај најпознатији на Бранденбуршкој капији 22. децембра 1989. године. Западним Немцима је дозвољено путовање са визом почевши од 23. децембра 1989. године. До тада су могли посећивати Источну Немачку само под рестриктивним условима, који су укључивали тражење визе неколико дана или недеља раније, обавезну размену најмање 25 немачких марки по дану планираног останка, а који су сви ограничавали спонтане посете. Тако су у недељама између 9. новембра и 23. децембра, Источни Немци могли да слободније путују од западних комшија. Технички, зид је остао чуван неко време након 9. новембра, иако са смањеним интензитетом. Првих месеци, војска Источне Немачке је чак покушала да поправи нека оштећења која су начинили ловци на сувенире. Постепено су ти покушаји престали, а стража је постајала све лабавија, толеришући повећана разарања и недозвољене прелазе кроз рупе у зиду. Званичну демонтажу зида је 13. јуна 1990. године почела војска Источне Немачке у Бернауерштрасе. На дан 1. јула, када је Источна Немачка усвојила западнонемачку валуту, све пограничне контроле су престале, иако је граница постала безначајна неко време пре тога. Демонтажа је трајала до новембра 1991. године. Само је неколико кратких делова и стражарских кула остављено да стоји као успомена. Славље[уреди] Леонард Бернштајн је 25. децембра 1989. године, одржао концерт у Берлину славећи крај зида, укључујући и Бетовенову 9. симфонију (Оду радости), са хорским делом у којем је реч „радост“ (Freude) замењена речју „слобода“ (Freiheit). Роџер Вотерс је одржао концерт на Потсдамер Плацу 21. јула 1990, са специјалним гостима међу којима су били Скорпионс, Брајан Адамс и Ван Морисон. Дејвид Хаселхоф је извео своју песму Looking for Freedom, која је била врло популарна у Немачкој у то време, стојећи на Берлинском зиду. Неки мисле да би 9. новембар био прикладан немачки национални празник, пошто обележава емоционалну источнонемачке мирне револуције и датум проглашења прве немачке републике, Вајмарске републике 1918. године. Ипак, 9. новембар је такође годишњица злогласне Кристалне ноћи 1938. године, и зато је изабран 3. октобар. Део ове одлуке је било то што је источнонемачка влада желела да се оконча уједињење пре него што би Источна Немачка могла да обележи 41. годишњицу свог оснивања 7. октобра 1990. године. Последице[уреди] Пад зида је значајно изменио саобраћај у граду. Експериментлани систем магнетне лебдеће железнице дугачке око 1,6 km је био уништен након свог отварања јула 1991. пошто је користио део путање подземне линије коју је претходно поделио зид. Наследство[уреди] Мало је остало од зида у Берлину, који је уништен скоро свуда, осим на три локације: дела од 80 метара поред Потсдамер Плаца, дужег дела уз реку Шпреја поред Обербаумбрика названог Галерија источне стране и трећег дела северно од Бернауерштрасе, који је претворен у споменик 1999. Чак и делови који су остали да стоје не приказују више тачно оригинални изглед зида; они су тешко оштећени (пошто је много људи желело да покупи делове оригиналног Берлинског зида), а данашњи графити преовлађују источном страном зида, који очигледно нису постојали док је зид чувала војска Источне Немачке. Претходно, графити су били искључиво на западној страни. Делови зида са или без потврде о аутентичности се продају на интернет аукцијским сервисима, као и у немачким продавницама сувенира и могу се наћи широм света. Чак су људи у САД и Кини желели део овог временског периода. Музеј[уреди] Петнаест година након пада Берлинског зида, приватан музеј је поново саградио 200 метара дела близу Тачке Чарли, иако не на месту оригиналног зида. Такође је постављено преко 1.000 крстова у успомену онима који су погинули покушавајући да пребегну на запад. Овај споменик је постављен октобра 2004, а уклоњен јула 2005. Културне разлике[уреди] Чак и сада, неколико година после уједињења, постоје приче у Немачкој о настављеним културним разликама између Источних и Западних Немаца, које се често описују као “Зид у глави” (Mauer im Kopf). Анкета из септембра 2004. је показала да је 25% Западних Немаца и 12% Источних Немаца желело да се Источна и Западна Немачка опет поделе Берлинским зидом. Многе немачке јавне личности су означиле ове бројке “алармантним”. Спољашње везе[уреди] |Викимедијиној остави.на| - Берлински зид - фотографије - Bernauer Straße меморијална интернет презентација - Information on the East German border system ((de)) - Berlin Wall photos and stories 1989 - Photographs of time of the Fall as well as updates on the current situation in Germany - Berlin Wall Online, Chronicle of the Berlin Wall history includes an archive of photographs and texts


source: CulturaX

text: Партиционисање у линуксу - ВикиЕТФ Партиционисање у линуксу 1 Основе о партиционисању 3 Алтернативе у графичком окружењу Основе о партиционисању Структура хард диска Пре него што кренемо да правимо партиције са fdisk-ом или неким сличним програмом, потребно је да знамо неке основе. Хард диск се састоји од једне или више плоча, све плоче су подељене на концетричне стазе које зовемо цилиндрима, а цилиндри су подељени у секторе који имају величину 512 бајтова. Да бисмо показали у одређени сектор, морамо да кажемо на коју плочу мислимо, главу, а онда да одредимо цилиндар, и ту коначно читамо сектор. Најчешћемо користити IDE, SATA и SCSI хард дискове. SCSI хард дискови су се пре интезивно користили на серверским системима и били су много бржи због своје архитектуре од својих IDE економских парњака. Сада се SATA дискови користе чак и за сервере и деле исту ознаку у "/dev/" фолдеру као у SCSI дискови што ћемо видети у следећем пасусу. Битно је да знамо који хард диск користимо јер онда ћемо знати који фајл у "/dev" директоријуму представља тај уређај. SCSI и SATA уређаји се означавају са sd док су IDE означавају са hd ознакама. Слова иза hd означавају да ли се ради о master хард диску на главној IDE магистрали (/dev/hda) а ако се ради о slave хард диску на истој магистрали, онда ће имати ознаку "/dev/hdb", и тако редом. Постоје два типа партиција, примарне и прошириве(extended). Ограничење примарних партиција је што можемо да направимо само четири по хард диску, што је за данашње потребе смешно. Прошириве партиције су направљене да би дозволили више од четири партиције, и она је у основи примарна партиција коју можемо да делимо на више партиција. Ове партиције које правимо у проширивој су такозване логичке партиције. Важно је да запамтимо да можемо да имамо само једну прошириву партицију на систему, и да она мора бити на крају, па после не можемо да додајемо примарне партиције. На првом сектору на хард диска, који је величине 512 бајтова, налази се MBR(Master Boot Record) где је смештена партициона табела, и мали програм који BIOS учитава и служи за стартовање Loader-а са boot sector-а активне партиције. Ако направимо прошириву (extended) партицију, онда ће њена партициона табела логичких партиција да се налази у boot sector-у те партиције. Такође је препоручљиво да за сваки оперативни систем правите партиције у његовом програму, да би биле правилно иницијализоване. Свака партиција осим своје величине и места на хард диску поседује и тип. Тип је нумерички идентификатор од једног бајта, и није потпуно стандардизован. То ће бити битно када будете правили партиције у програмима као што су fdisk. fdisk је конзолни интерактивни програм за прављење партиција у Линуксу. Њега ћете наћи на сваком Линуксу, тако да је корисно да га научите. С'њим можете да листате тренутну табелу хард диска са командом "fdisk -l /dev/hda", морате имати root овлашћења да бисте ово радили(Id поље означава тип партиције, види горе). Ако покренете команду fdisk и назначите хард диск, отвориће вам се интерактивни мени преко кога можете да бришете, правите партиције и још много тога. Можете унети команду "m" да бисте добили кратку листу расположивих команди. Ако желите да излистате партициону табелу унећете команду "p". Не препоручујем играње са партицијама, а да претходно не направите копију важних података. Ако нешто зезнете у току партиционисања, без панике, fdisk не мења MBR док му ви то експлицитно не кажете са "w" командом, а ако желите да изађете не мењајући MBR можете то да му кажете са командом "q". Пример брисања и додавања партиција са "fdisk"-ом: /dev/hda2 1276 2550 10241437+ 83 Linux /dev/hda3 2551 14710 97675200 83 Linux /dev/hda4 14711 36481 174875557+ f W95 Ext'd (LBA) /dev/hda5 14711 25595 87433731 83 Linux /dev/hda6 25596 36481 87441763+ 83 Linux Прво ћемо да излистамо партиције, обрисаћемо другу партицију, која је примарна партиција, и Id 83 каже да је такође упитању Линукс партиција. Можете да излистате расположиве типове партиција са l командом. Партиције су нумерисане по 1-4 ако су примарне, и 5 па надаље су нумерисане логичке партиције. Овде бришемо другу примарну партицију и штампамо партициону табелу да видимо шта смо урадили. First cylinder (1276-36481, default 1276): Last cylinder or +size or +sizeM or +sizeK (1276-2550, default 2550): Using default value 2550 Са командом "n" креирамо нову партицију. Он нас пита који тип партиције желимо да направимо, ја бирам примарну партицију. Пошто је простор резервисан за другу примарну партицију слободан он аутоматски селектује другу партицију. Пита нас одакле желимо да почиње партиција, од ког цилиндра, најбоље је да оставимо подразумеване вредности. Када нас пита за величину можемо искористити сав расположив простор, или да му задамо до ког цилинда да направи партицију, или само да дамо величину у мегабајтима (+1000M = 1000 мегабајта) или килобајтима. На крају још остаје да сачувамо измене са "w" командом у MBR табелу, или да само изађемо из програма без измена са "q". Алтернативе у графичком окружењу Ту су свакако GParted који се користи при партиционисању када инсталирате Ubuntu. Онда и QTParted који је направљен са библиотекама KDE окружења. Оба програма користе libparted библиотеку у својој основи. Такође можете наћи LiveCD[1] који у себи садржи најновију верзију GParted програма. GParted Слика у пуној величини QTParted Слика у пуној величини Добављено из "http://wiki.etf.rs/wiki/%D0%9F%D0%B0%D1%80%D1%82%D0%B8%D1%86%D0%B8%D0%BE%D0%BD%D0%B8%D1%81%D0%B0%D1%9A%D0%B5_%D1%83_%D0%BB%D0%B8%D0%BD%D1%83%D0%BA%D1%81%D1%83"


text: Путин: Сви данас имамо велику мисију да се присетимо жртава Холокауста Председник Владимир Путин изјавио је да на састанку са премијером Израела Бењамином Нетанијахуом да они блиско сарађују, и изразио уверење да ће његова посета допринети развоју билатералних односа.


Погледај ко је реаговао на ово (1725165) - Дан холокауста у Лондону: Предавање епископа Јована - Вести из Епархија - Живе Речи Утехе


text: Жозеф Нисефор Нијепс |Жозеф Нисефор Нијепс| Жозеф Нијепс, пионир фотографије |Датум рођења||7. март 1765.| |Место рођења||Шалон сир Саон Француска |Датум смрти||5. јул 1833. (68 год.)| |Место смрти||Сен Лу де Варен Француска |Поље||хемија, фотографија| Жозеф Нисефор Нијепс (франц. Joseph Nicéphore Niépce, погрешно је Нићифор Нипс; Шалон сир Саон, 7. март 1765 — Сен Лу де Варен, 5. јул 1833) био је француски хемичар аматер и пионир фотографије. Усавршавајући литографију од 1813. до 1820, први у свету успео да фиксира слику добијену у мрачној комори помоћу плоче прекривене на светлост осетљивим слојем асфалтног лака. Биографија[уреди] Није знао да наслика слике које су настале помоћу камере опскуре како је то било популарно међу сликарима из његовог доба и трудио се да овакве слике учини трајним. Експериментисао је са литографијом и то га је довело до тога да се трудио да слике које су добијене помоћу ове камере учини трајним. Нијепс је такође експериментисао са сребрним бромидом али се на крају одлучио за експериментисање са смолом (јудејски битумен) коју је код својих првих експеримената растварао у лавандином уљу и тим раствором прекривао плочицу од цинка коју је касније оставио у камери опскури. После 8 часова експонирања ју је извадио и помоћу лавандиног уља одстранио неекспониране делове смоле. Почео је експериментисање са стварањем слике које су му после одређеног времена увек избледиле. Прву сталну фотографију је израдио вероватно 1824. године. Најстарија његова позната фотографија која је била стална створена је 1826. године или 1827. године (према различитим изворима). Он је свој процес назвао хелиографија. Око 1826. године он је створио прву фотографију која је сачувана у свету. Ова фотографија је била створена помоћу камере опскуре време експозиције у трајању од 8 часова. Сунце је за то доба прелазило пут од истока на запад и осветлило је обе стране надворија. Како није поседовао цртачки таленат Нијепсе је одлучио да развије фотохемијски поступак којим би преносио бакрорезе на литографски камен. Знао је да одређена врста асфалта тзв. јудејски битумен стврдне под утицајем светлости. Тај афвалт је отопио у лавандулином уљу који је користио за фирнисе и њиме премазао комад цинковог лима. На премазану површину је положио цртеж који је претходно науљио и учинио га провидним и пустио да сунце делује на лим. Асфалт се под утицајем светлости стврднуо а затим је испрао плочу уљем. Оне делове који су одговарали црним је очистио до глатког метала а затим нагризао киселином. Тај поступак је назвао „хелиогравура“ Једну од асфалтних плоча учврстио је у камери опскури и лећу је управио у двориште и оставио читав дан. На слици се након испирања могла препознати слика дворишта. Експериментисао је и са бакарним плочана премазаних са сребром. Од 1829. године је почео да ради на усавршевању свога проналазка и почео је сарадњу са Лујем Дагером. Партнерство је трајало све до његове смрти. Дагер је даље радио на пројекту и свој процес је назвао дагеротипија. Много година Нијепс није имао никаква признања за дело и проналазак који је у ствари он учинио. Његов син се борио да би се изборио за признање дела свога оца али његово име није никада било тако славно као Дагера. 2002. године је нађена најстарија фотографија коју је створио Нијепс у збирци француског скупљача и утврђено је да потиче из 1825. године што значи да је старија од снимка надворија и била је то слика гравуре где младић води коња у шталу и ова фотографија је затим била продата на аукцији за 450.000 евра. Литература[уреди] - Velika knjiga o fotografiji, Time-Life, prevod M. Hausler Prosveta Zagreb 1980. Спољашње везе[уреди] |Викимедијиној остави.на|


Фонд за хуманитарно право поднео је тужбу за накнаду штете против Републике Србије у новембру 2007, а, како објашњава Сандра Орловић из ове невладине организације, тужба је поднета у име 12 жена и малолетника који су били затворени у Бегејцима, Сремској Митровици и Алексинцу, а који су, према њеним речима, преживели стравичну тортуру.


Четири пута војни министар


text: На којој температури се вода смрзава? |. | Наука - Наука На којој температури се вода смрзава? |. | Наука Наслов овог поста би изгледао прикладно питање за испит из науке у основној школи, али одговор је много сложенији него што се чини. Сви смо научени да се вода смрзава на 32 степена Фахренхеита, 0 степени Целзијуса, 273,15 Келвина. Међутим, то није увек случај. Научници су пронашли течну воду хладну до -40 степени Ф у облацима, па чак и охлађену воду до -42 степени Ф у лабораторији. Колико су ниско могли да иду? прва афроамериканка која је имала америчку поштанску марку Испада да је то зезнут проблем. Када се течна вода охлади испод -42 степени Ф, она се пребрзо кристалише у лед да би научници могли да мере температуру течности. Тако су Емили Мооре и Валериа Молинеро са Универзитета у Јути развиле софистицирану рачунарску симулацију од 32.768 молекула воде (мање молекула него што се може наћи у кишној капи) која им омогућава да виде шта се догодило са топлотним капацитетом, густином и компресибилношћу воде док се прехлађивала и утврдити шта се догодило док се 4.000 тих молекула замрзло. Њихови резултати се појављују у часопису Природа . Како се температура воде приближава -55 степени Ф, молекули воде формирају тетраедре, при чему се сваки молекул лабаво веже за четири друга молекула. Густина воде се смањује, повећава се топлотни капацитет и повећава стишљивост. Промена у структури воде контролише брзину стварања леда, Молинеро каже . Показали смо да су и термодинамика воде и брзина кристализације контролисани променом структуре течне воде која се приближава структури леда. Испод -55 степени Ф, ситни комадићи течне воде можда још увек постоје, али то би чинило само невероватно кратко време, каже Молинеро. који фактор смањује тачност радиокарбонског датирања Ово суперцоолинг воде је могуће јер је води потребно мало језгро или семе леда да би молекули створили кристале, а у врло чистој води једини начин на који можете формирати језгро је спонтана промена структуре течности, каже Молинеро. Та језгра се неће формирати или нарасти довољно велика док се структура молекула течне воде не приближи структури чврстог леда, што се не дешава док вода не постане толико невероватно хладна.


Путин: Немамо права да покажемо да смо кукавице, морамо се поистоветити са подвизима наших очева и предака Налазите се на страници > Почетна > Вијести > Свијет > Путин: Немамо права да покажемо да смо кукавице, морамо се поистоветити са подвизима наших очева и предака 02-02-2018 02:47:46 | | фото: © РИА Новости / Алексей Дружинин/ vostok.rs | „Морамо да наставимо да идемо напред, само напред, да будемо искрени и јаки, да за собом вучемо нова поколења, да им преносимо своју� традицију једног великог народа“, истакао је предсеник. "Драги пријатељи, бранитељи Стаљинграда, цела генерација победника не само да су остварили војни подвиг, него су нам оставили велико наследство - љубав према домовини, спремност да бранимо своје интересе и независност, да стојимо чврсто пред било каквим искушењима, бринемо о нашој Домовини и радимо за њену добробит" - рекао је Путин. "Нацисти који су освојили Европу, навикнути на некажњивост, прво су поражени у близини Москве.�Потом су кренули ка Волги хтевши реванш, али је наша земља постала непобедиво упориште пред непријатељем", рекао је председник. � РИА Новости / Алексей Дружинин


text: Зест Гордон Рамсаи ДАСХ од Глу студија - кулинарски авантура са легендарним Гордон Рамсаи, са којима смо створити своју кулинарску царство! Одличан стрелац у којем ћемо се срести са нашим омиљеним момка по имену Стицкман! У овом тренутку не желимо да се баве спортом, морамо се борити! Недавно, "2048" програмери легендарног игре објављена у светлу другог веома занимљивог слагалице. Дакле, «Туницх» постала хит ове године међу играма за паметне телефоне. Наставак игре за голф, који очигледно добио име по добро позната у вријеме игре Флаппи Бирд, али ипак мало нешто друго, види тамо! Нови тркач који је одлучио да ради на воду, и да се то уради не на некој глисер, а привлачност под називом "банане"! Популаран аттракитсон, успут! Настављајући фудбалски тему желим да вам понуди могућност фудбалског симулатора је сада доступан од познатих програмере, али да ли постоји нешто ново - то је питање! Нови пројекат са програмере БоомБит играма, које су много волели "воксел" машине, на којима ћемо возити данас, у граду ... од полиције! Роботи леп дизајн и занимљив посао - то је оно што вас очекује у овој слагалици, објавио неке индие девелопере са којима смо већ морали да се позабавимо;) И опет имамо пиксела! Само овај пут, онда раса која је одлучио да у 3Д ... резултат изгледа веома чудно, али играње је постала луди! Контроверзни игра која, опет, била оригинална! У ствари, ово пиксела платформ, али ово ремек дело је позициониран као стратегија ... проверите! Наслов хаковање је прилично занимљиво, али због масе карактеристика покривен је прилично лоше, али пројекат је покушао мали напредак у том правцу. О Цласх оф кланова, нико не каже ништа само прихватити да је ова игра је, али њени покушаји да се збаци постоље не заустави, то је један од њих;)


Према званичним подацима, општина Петрово егзистира од 1929. године до 1962. године кад је извршено њено припајање општини Грачаница. Статус општине враћен јој је референдумом грађана 1991. године.


Српски православни манастир Вазнесење: Свети великомученик и победоносац Георгије Горња испосница Светог Саве, Ђурђевдан, 2017. Према хришћанском предању, Свети великомученик Георгије (такође Свети Ђорђе) био је римски војник пореклом из Мале Азије. Свети Георгије је један од светитеља који се највише прослављају у Православној Цркви, међутим, такође се слави и у католичким земљама. Овековечен у причи где убија аждају, слави се у Kанади, Kаталонији, Енглеској, Етиопији, Грузији, Грчкој, Црној Гори, Португалу, Србији, као и у градовима Истанбулу, Љубљани и Москви. Такође је овај светитељ заштитник професија, организација и болесника. Према предању, рођен је 275/280. године у малоазијској области Kападокији, у богатој и угледној хришћанској породици. Отац му је био војни официр. Још док је био дете, његов отац је страдао за Христа, па се након тога, мали Ђорђе преселио са мајком у Палестину, на мајчино велико и богато породично имање, где је добио достојно образовање. Израстао је у лепог, снажног и храброг младића, па су га као таквог узели у војску, где се брзо истакао својом храброшћу и бојним заслугама. Напредовао је нагло, од обичног војника до трибуна, да би га, већ у његовој двадесетој години, лично цар Диоклецијан произвео у чин комита тј. војводе (најстарији војни чин, којим се постаје и царев саветник). Са точка су га одвезали, мислећи да је мртав. Kада су се уверили у супротно, цар нареди да Георгија закопају у негашени креч тако да му је само глава била ван земље, и тако га оставе три дана да сагори. Након три дана, када су га откопали - увидеше да је и даље жив. Мучења су, по наређењу цара, настављена. Цар одлучи да позове највећег мађионичара у царству, по имену Атанасије, и њиме савлада Георгија. Атанасије се одазва цару и припреми два напитка - један, од кога би Георгије требало да се покори цару, а други смртоносан. Цар нареди да силом напоје Георгија првим напитком, а пошто се Георгије није покорио, онда нареди да му се да и други, смртоносни напитак. Сви стадоше запањени када Георгије опет оста жив. Забележена су бројна чуда која су се догодила на гробу светог Георгија као и његова бројна јављања у сну и на јави многима који су његову помоћ тражили. Kулт Светог Георгија се зачео доста рано. На месту његовог гроба у Лидији, за време владавине цара Kонстантина И (306-337), подигнут је храм њему посвећен. Током 4. века, култ Светог Георгија се из Палестине проширио на цело Источно Римско Царство. У 5. веку се култ овог свеца проширио и на Западно Римско Царство. 494. године, Георгије је проглашен за свеца, од стране Папе Геласијуса Првог (492-496). Храм Светог Георгија у Лидији је срушен 1010. године али су га Kрсташи обновили. Године 1191. и током Трећег крсташког рата, храм је поново уништен, од стране исламских снага султана Саладина. После крсташких ратова у 12. веку, култ Светог Георгија је пренет у Енглеску. За време краља Едварда III од Енглеске, који је 1348. основао витешки ред Гартера, Свети Георгије је постао и заштитник Енглеске државе. Свети Георгије или на каталонском Сант Ђорди (катал. Сант Јорди), такође је светац заштитник шпанске аутономне покрајине Kаталоније. Слави се по новом календару, 23. априла.


text: Обавештајна, контраобавештајна, тајна, или само “служба“. Очи и уши сваке модерне и озбиљно устројене државе, њен темељ, њен почетак и по правилу, њен крај. Тајновит, аутономан и надасве специфичан део државног апарата, задужен да види даље, чује више и дејствује раније, како би оптимално допринео стабилном опстанку и развоју целокупног матичног друштва. Иако са извесном дозом резерве морамо приступити свим ‘поузданим изворима’, којима смо медијски свакодневно запљуснути, једна вест у вези са неуспелим пучем у Турској, коју је пренела београдска Политика заслужује нашу пажњу. Ердоганова рола је ушла у најкритичнију фазу 27. јуна, писмом извињења председнику Руске Федерације Владимиру Путину, у вези са обарањем руског Сухоја изнад сиријског неба у јесен прошле године (24.новембра 2015.). Западна агентура у Турској наког тога покреће акцију насилног свргавања турског председника Ердогана. Завршна фаза војног удара била је предвиђена за 16. јул текуће године... Међутим, прекретницу ове драме представља један телефонски позив, једне озбиљне тајне службе, који преокреће ток читавог догађаја. Према писању Политике, Спољна обавештајна служба Руске Федерације (СВР) долази до потврђених података да се широм Турске на војним аеродромима танкују горивом хеликоптери и авиони. Тај податак, директор СВР Руске Федерације, Михаил Јефимович Фрадков доставља секретару Савета безбедности Руске Федерације, генералу армије Николају Платоновичу Патрушеву. Генерал Патрушев задужује директора Федералне службе безбедности ФСБ Руске Федерације, генерала армије Александра Васиљевича Бортњикова да ту информацију хитно, са упитом, предочи турском ресорном колеги, директору Националне службе безбедности турске (МИТ) Хакану Фидану. Управо овај наизглед периферан телефонски упит, који личи на пријатељску размену информација на дневном нивоу, алармирао је најближе Ердоганове сараднике, и тиме сачувао не само стабилност државног поретка и региона, већ и физички сачувао живот Реџепу Тајипу Ердогану. Ко су заправо Александар Бортњиков, Николај Патрушев, Михаил Фрадков? Генерал Александар Васиљевич Бортњиков рођен је 15. новембра 1951. године у Перму. Дипломирао је 1973. године на Техничком факултету у Лењинграду, а националним органима безбедности је приступио 1975. године. Био на је челу оперативне и персоналне управе КГБ СССР за Лењинградску област. Године 2003. постаје начелник Федералне службе безбедности Русије у Санкт Петербургу и Лењинградској области. 2004. постаје заменик директора ФСБ Русије – начелник економске безбедности ФСБ, а председничким декретом од 12. маја 2008. именован је за директора ФСБ Русије. Носилац је највиших националних одликовања: Ордена заслуга отаџбини 3. и 4. степена и Ордена војних заслуга. Генерал је армије РФ. Генерал Николај Платонович Патрушев рођен је 11. Јула 1951. године у Лењинграду. Дипломирао је на Техничком факултету у Лењинграду 1974.год. Органима националне безбедности приступа исте године, а након успешног завршетка виших курсева КГБ СССР ради у контраобавештајној управи КГБ СССР Лењинграда. 1992. године постаје министар безбедности Републике Карелие. Од 1994. до 1998. године руководи федералном контраобавештајном службом ФСБ Русије. Године 1998. именован је за начелника председничке администрације Руске федерације, 1998. постаје помоћник директора ФСБ, а 1999. Год. директор ФСБ Русије. 2008. године, 12. маја , председничким декретом бр. 749 бива постављен за секретара Савета Безбедности Руске федерације. Почасни је члан Органа безбедности Руске федерације. Доктор правних наука. Председавајући је Међуагенцијске комисије Савета безбедности Руске Федерације за питања стратешког планирања. Председник је Научног савета при Савету безбедности РФ. Херој Руске Федерације. Носилац Ордена за заслуге отаџбини 1.,2.,3. и 4. степена, Ордена војних заслуга, Ордена части, Медаље СССР. Добитник Лауреата Руске Федерације у области науке и технологије и Лауреата Руске Федерације Маршал Жуков у области војне науке. Добитник је награде Владе РФ за науку и технологију. Генерал је армије РФ. Михаил Јефимович Фрадков рођен је 1.септембра 1950. године. Године 1972. је дипломирао на Техничком факултету у Москви, а 1981. на Академији спољне трговине. Од 1973. до 1975. год. је службовао у Амбасади СССР у Индији. Од 1975. на више руководећих функција у Минстарству спољне трговине СССР. Године 1993. постаје помоћник, а 1997. министар трговине и економских односа Руске федерације. Маја месеца 2000.године је именован за заменика секретара Савета безбедности РФ, а наредне године за Директора федералне службе пореске полиције РФ. Од 2003. године је представник РФ у Бриселу а 2004.те постаје председник владе Руске Федерације. 2007. године је председничким декретом именован за директора Спољне обавештајне службе Руске Федерације СВР. Докторант економских наука. Шта нам показују биографије руководилаца Безбедносно-обавештајног система Руске Федерације? Најпре, каријерну опредељеност и највише стручне референце за послове од виталног значаја за очување и опстанак сопствене отаџбине. Иза тога, ништа мање битно, континуитет у обављању најодговорнијих безбедносних, контраобавештајних и обавештајних задатака, уз постепено напредовање праћено добијањем највиших одликовања и лауреата. Имајући у виду овакве импозантне биографије, на скромном узорку руководилаца поменутих органа, нимало не чуди до перфекције изведена информативно-обавештајна акција, која је, може се рећи, сачувала крхку стабилност Балкана и дела Блиског Истока. Насупрот примеру фукционисања безбедносног апарата Русије, постпетооктобарска модерна Србија је за начелнике централне тајне службе имала плејаду опскурних ликова са периферије живота и струке. Првог постпетооктобарског, међу колегама прозваног “Јуда“, познатог по “високом“ патриотизму и оданости. Након њега, не превише компетентног професора који се није мешао у сопствени посао. Затим, особу која је током каријере кривично гоњена (управо у области безбедности) – и успут постала миљеник Владе САД због своје “сарадљивости“. Иза њега, управника локалног затвора, ни кривог ни дужног затеченог на највиталнијој функцији... Онда следе збуњени бициклиста и један локални адвокат. Како видимо из приложеног, а насупрот светлом примеру безбедносног система Русије, Србија од 2000. године до данас већ традиционално на кључним позицијама фамозне тајне службе има некомпетентне, нестручне и каријерно залутале особе, често сумњивих биографија. Та чињеница указује на то да политичка елита Србије или не схвата улогу обавештајне службе у заштити националних интереса, или не жели да их превентивно – безбедносно штити. Ако се не изврше корените промене у наредном периоду које се тичу самог приступа обавештајним питањима и задацима, поседовање једне озбиљне, стручне и функционалне националне службе остаће још задуго само недосањани сан европизоване Србије. слика http://www.uznayvse.ru/znamenitosti/biografiya-vladimir-putin.html


text: Путовање кроз време је могуће - Спутњик Србија 01:18 05 Децембар 2020 14:25 19.02.2017 (освежено 14:39 19.02.2017) Преузмите краћи линк https://rs.sputniknews.com/nauka/201702191110085078-vremeplov-putovanje-kroz-vreme-/ Путовање кроз време је могуће, сматра научник Андреј Канањин. Времеплов ће вероватно ускоро бити направљен, а чак и обични "смртници" ће моћи њиме да путују. Никаква посебна припрема неће бити потребна, каже руски научник у интервјуу за Спутњик. За сад, тврди Андреј Канањин, путовање у будућност је могуће, што је више пута и експериментално потврђено. Принцип преласка у будућност је једноставан — неопходно је само направити летелицу, односно летећи апарат који може да се креће брзином светлости. "Ако полетите на оваквој летелици, мање времена ће протећи него кад сте на Земљи. То је важно, како бисте могли да одредите колико далеко у будућност желите да одете", објашњава научник. Фактички испада да овако описани времеплов јесте нека врста свемирског брода, а путовање кроз време је заправо пут без повратка. "Али људи би хтели да се врате! И ту настаје проблем. Савремена наука тврди да је повратак у прошлост немогућ. Нарушaвање хронологије, односно историје какву ми познајемо, могло би да доведе до фаталних промена у том историјском току, односно до временских парадокса", упозорава Канањин. Најпознатији је "парадокс деде", односно мисаони експеримент којим се доказује да је заправо немогуће путовати кроз време. Овај парадокс полази од тезе да је могуће да човек одлучи и успе да путује кроз време, то јест да пронађе и убије свога деду пре него што је упознао његову баку. То би значило да један од његових родитеља никад није ни могао бити зачет. Са друге стране, ако путник није путовао кроз време ради убиства, његов деда је још жив, што значи да ће се он ипак родити, затим путовати кроз време и убити деду. Оваквим размишљањем се доведи у питање могућност путовања кроз време. Осим тога, ако присуствујете у прошлости, значи да сте тамо већ били, да јесте и да ћете бити део саме те прошлости која вас је ту и довела. Већина научника је уверена да у природи постоји механизам "хронолошке самоодбране" свемира од парадокса. Тако да, ако се неко упути у прошлост са злом намером да убије неког старца, тој особи ће планове и намеру нешто свакако покварити. Значи, закључак је следећи: путовање у прошлост је теоретски могуће, али технолошки гледано, оно је милијарду пута теже него лет у будућност. Ако у свемирским мерилима наша цивилизација поживи још неко време, ми можемо постићи брзину светлости. Штавише, већ данас отприлике разумемо како би се то могло извести. Ако постоји макар један реални начин да се превазиђу разорни ефекти брзине светлости, онда ће следеће генерације неке напредније цивилизације свакако реализовати ову замисао. Без обзира на то што у овом тренутку летеће машине за путовање кроз време не постоје, чак се и не праве, постоје са друге стране цртежи односно скице времеплова који би могао да поведе путнике у будућност. Важно је то што су све те постојеће варијанте физички и технолошки јасне савременим инжењерима. Другим речима, када наука још мало буде напредовала, биће могуће направити ове машине. Ипак, реално је тешко да се то може догодити у наредних 1000 година. Мада, никад се не зна, каже Андреј Канањин и додаје да је тешко било поверовати пре 30 година да ће научници направити тако моћан компјутер који је у стању да победи светског шаховскког шампиона.


Све информације о ГГТ тесту крви - Симптоми ГГТ у биокемијској анализи крви: повишен, спуштен, норма Биохемијска анализа крви је најважнија референтна тачка стања људског здравља. Свака промена у нормалним индикаторима постаје сигнал аларма и за доктора и за пацијента. Наравно, дешава се да су одступања повезана са физиолошким карактеристикама организма и нису индиректни симптом болести, али најчешће одступања у биокемији скривају озбиљне болести. Кључ је ниво ГГТ-а у биокемијској анализи крви. Овај ензим је веома важан у испитивању тестова јетре. ГГТ, или гама-глутамилтрансфераза, је протеин који се налази у ћелијама излучујућих органа, јетре и бубрега, и активно је укључен у размену амино киселина. Ова компонента се налази директно у ћелијама органа. Највећа концентрација се налази у јетри, бубрезима, панкреасу. Много мање ГГТ у слезину, срце, у ћелијама мозга и цревима. Када се ћелија уништи због било каквих околности, ензим улази у крвоток. Студије су показале да се благи пораст ГГТ-а у крви сматра нормалним. То је последица физиолошког процеса обнављања ћелија. Ако смрт ћелија у телу заузима критичан преокрет, индикатори ће се нагло повећати. Ово ће бити озбиљан разлог за детаљно испитивање. У овом случају, посебну пажњу треба посветити јетри, јер ГГТ директно показује патологију овог дела одређеног органа. Понекад, у биохемијском тесту крви, подизање или спуштање ГГТ нивоа није знак болести. Често сами изазивамо скокове у индикаторима нашег погрешног начина живота, штетних масних намирница, пушења и прекомерне конзумације алкохола. Количина ензима је повећана. Леан храна, недостатак витамина и минерала узрокују смањење компоненте сурутке. Патологија није и не захтева третман. Међутим, потребно је прилагодити начин живота. Чак и уз благо одступање од норме, нема потребе за паником. Да би разговарали о озбиљним патолошким хепатитисима, ГГТ у крви треба повећати 10 или више пута. По правилу, биокемијски тест крви је апсолутно прописан за све када се јављају симптоми болести. У овом случају постоје посебни случајеви у којима је пролаз студије обавезан. Не само терапеут, већ и нарколог, који може усмерити тест крви. У другом случају, не постоји ништа изненађујуће. Ензим ГГТ је веома подложан алкохолу, тако да брзо и јасно испоручује слику болести. Дакле, биокемија је постављена: са појавом таквих симптома као мучнина, повраћање, замор, бол на десној страни, иктерус коже; као преоперативна студија; као метода праћења јетре у хроничном алкохолизму; сумња на цирозу јетре или хепатитис; као општа дијагноза болести јетре; да се идентификују нивои токсичности узиманих лекова да контролише квалитет одлива жучи из жучне кесе; рана дијагноза проблема дигестивног тракта Како се припремити за испоруку крви Припрема за испоруку биоматеријала састоји се од неколико једноставних манипулација; Одбиј алкохол Можемо издржати паузу од 8 до 12 сати, дозвољена је само чиста вода за пиће Анализа се узима строго на празан стомак рано ујутро Испорука крви након ултразвука, рендгенских снимака и физиотерапије је немогућа, јер ће резултат бити искривљен. ГГТ норма у анализи крви за биокемију Декодирање анализе је начин за правовремени третман. Сваки пацијент, далеко од медицина, треба приближно да замисли шта су нормални индикатори. Приликом читања анализе узети су у обзир два важна фактора: Присуство хроничних болести или у фази погоршања различитост реагенса у различитим лабораторијама Они су од великог значаја, пошто норма код одраслих и норма код деце су двије различите вредности. ГГТ норматив, узимајући у обзир све факторе, дат је у табели. Фосфоглив је медицински производ из групе хепатопротектора, направљеног од природног биљног материјала.Развијен је као побољшани аналог познатог ланца Ессентиале. Лек има антивирусне, имуностимулативне, антиинфламаторне и антиоксидативне ефекте. Симптоми, лечење и могуће компликације холециститиса


Драгослав Пакић: Горди Аљбион или Све наши до нашег – Стање ствари Почетак › Коментари › Сатиристика › Драгослав Пакић: Горди Аљбион или Све наши до нашег Док Европа од Србије траже да промени име, народ, свест, веру и језик – Курти скромно захтева да Србија промени само Устав и да му се више не обраћају са Курти него са Горди Аљбион Права је срећа да код нас постоје и такви, како писани, тако и електронски медији, који одважно подржавају родну равноправност нарочито кад је језик у питању. Присталице овог тренда је одушевио стил саопштавања њихових новинарских бардова, стил достојанствен, одмерен, професионалан и надасве непристрасан. Тако је саопштење да оториноларинголошкиња, комшиница гинеколошкиња и навукодороношкиња чекају да на кафу дође ТВ метеоролошкиња, док престолонаследниковишкиња мало касни. Оправдано незадовољство је изазвала малигна вест да је у Аустрији Курц, на Косову Курти, дакле, све мој до мојега, док је Србија, баш зато што је претежно женског рода, значи непотпуно заштићена, негде између. Ствари су донекле легле на право место сазнањем да – док Европа од Србије траже да промени име, народ, свест, веру и, наравно, језик – Курти скромно захтева да Србија промени само Устав и да му се, уколико очекују да им се укину таксе, јавна гласила у Србији више не обраћају са Курти, него са Горди Аљбион. Европа такође јавља радосну вест да је у Србији Вучићев режим потиснут у други план. Са задовољством констатујемо, кличу из ЕУ, да тренутно у Србији не влада Вучић, него грип. То је, уосталом, додају лидери, политичка, медијска и интелектуална елита из Брисела и околине, разлог што Србију морамо држати у карантину, може се слободно, ако се то неком свиђа, рећи: и у изолацији за нередних неколико десетина година, односно, све док Европа не постане Турска. У то име се у Турској снимају филмови, серије и друге врсте смеходрпателних остварења о краљу Лазару и његовим витезовима Милошевићу и Караџићу како пију крв из лобање Мехмеда Освајача. Са катедре за историју Филозофског факултета у Београду, група професора познатих као група СЉ-SS, износи објашњење како извесни Ковић није у праву када тврди да је и то, поред рада наведене група, само гнусна антисрпска пропаганда. Поменути Срби су, по тумачењу историчара са ове катедре, пили крв из Мехмедове лобање због тога што су сматрали да је племенита султанова глава пуна истинољубља, културе и вере у победу пустог турског наспрам крвожедног српског. Потврда ставова катедре ФФ долази ex cathedra од пурпурних мантија из Ватикана које више следе Бога Сороса од Исуса Христа. Оно што је за N1 ПЉЖ, за Фф је катедра СЉ-SS – хумор и сатира. Сатиру све пред собом јер имају за меру само себе и своје жеље. У међувремену Ђоковић по осми пут осваја куп Аустралијен опен чиме је апсолутно заслужио титулу Грозног, без обзира што се не зове Иван. Титула је потпуно оправдане јер је за Запад, свако ко их побеђује Грозни. Осим тога, Ђоковић је Србин, православац, Словен, а они снобовска расистичка кобајаги публика која себе назива светом тениса иако, бар бројем, нису досегли ни до полусвета. Запањила их је смелост Нолетовог навијача који се јавно појавио са мајицом на којој је, на њима разумљивом језику, писало: „Србија против света“! Неопростива дрскост и примитивизам чак и по мишљењу српских аутошовиниста. Сви су заборавили, или можда никад нису ни знали да је Ниче једном приликом рекао. „На једној страни је био цео свет, а на другој ја сам, И испоставило се да су снаге изједначене.“ Ђоковићев случај је мало другачији – он другу страну побеђује! Страну која је, кад је сазнала да је и Тесла Србин, саопштила свету да електро-мотор угрожава људска права. Србима у Црној Гори такво саопштење ништа не значи јер по сопственом искуству знају да је „опасно по живот“ ако те ухвати српска струја. ‹ Данас: Топ листа српских субвенција Нова економија: Случај који ће успорити избацивање људи на улицу? › Ознаке:Аљбин Курти, Драгослав Пакић, Милош Ковић, карусел, сатира 11. фебруара 2020. • 13:42 Добри господине Пакићу, дадосте ми наду да ће у скорој будућности бити доступни вицови ( вицовке – жеМски вицови ) као : “ Срели се убишкиња, пилоткиња самоубишкиња и бивша војникиња, такође убишкиња...Сад, не знам како је тачно било, али је на крају победила пилоткиња самоубишкиња...“ Из ког историјског вица су побегли љуша, ниџо и дубравчица – за то се мора питати каква турска врачара што гледа у лобању ( Мехмеда освајача )... За Новака Ђоковића важи стара српска изрека “ Не плаши бабу великим канцеларом Аустрије, иначе... Нисам етимопошкиња ал'' могу да погледам 11. фебруара 2020. • 23:03 Није у реду да користимо новоговор једносмерно (м > ж) и да се односи само на занимања. Шта ћемо за мушку бабицу (бабац, бабо, бабун), дадиљу ? Дојиљу? (и то је могуће, република финансира) И шта са (родно искључивим) лоповом, ловцем сведоком, преварантом, звездочатцем, тутумраком ? Тајновидцем? А господа Пакић, Николић ... да стану у ред код суткиње, биће тужени за стомачни бол. И за плашење бабе (рече ми бабо да се баш уплашио).