СЕЉАК ЈЕ БИО РОБ ЈЕВРЕЈСКИ Наша земља је сељачка земља. Око 80% њеног становништва бави се земљорадњом. Огромни део обрадиве земље налази се у сељачким рукама. Али поред свега тога прави господар те земље није био сељак, и поред тога што има тапију или је грунтовни власник, него јеврејски капитал. Сељак је тапијом или грунтовницом био везан, као роб ланцима, за ту своју земљу и осуђен да целог века свог копа, оре, сеје, коси, врши, да се труди и мучи, зноји и кулучи, а да од свега тога има веома мало или ништа. Када би требало, после свршеног напорног и тешког рада, да види плод своје муке, труда и зноја, када треба своје сељачке производе, праведно и сразмерно уложеном раду, да уновчи, како би себе и 3ffa породицу својудостојно опскрбио и децу своју на пут извео, онда се сељак најмање пита. Кад је трудан сељачки посао свршен, када су пшеница, кукуруз и остали сељачки производи спремни за продају, тада су ступили на позорницу Јевреји, који су целокупну трговину сељачких производа имали у својим рукама и одређивали цену. Није одређивао цени плоду своје муке и зноја сељак, него Јеврејин, који ни прстом својим није мрднуо, који је дошао на готово. А те цене су такве, да малим и средњим сељацима, који су у огромном броју, када плате порез, прирез, кутлук, и остале дажбине, не остајаше ни толико да људски обскрбе, обуку и исхране своју породицу него злопате и муче се , док су на њиховој грбачи, на њиховој патњи и муци, Јевреји, који им много пута у пролеће по дуплој цени продају њихову сопствену пшеницу да би нахранили гладну децу своју, зарађивали без муке и зноја милионе и милионе. Сељак је, дакле, огромним делом својим био најобичнији роб јеврејски везан за своју земљу, осуђен да до смрти своје кулучи и злопати, а да му плод његовог труда односе фактички господари његови, Јевреји, који се и при овој гадној работи својој тачни придржавају Талмуда, који каже: “Нејевреји су створени да служе Јевреје. Они морају копати, орати, сејати, косити, вршити. Јевреји су створени да све готово нађу.”(Талмуд, Берахот 58а). А при куповини труда сељачког, када га поред ниске цене, још и на квалитету, кантару и рачуну преваре, Јевреји се и тада придржавају Шулхан аруха који вели ”Дозвољено је Нејевреја преварити.” (Шулхан арух, Кошен ха-мишпат). “Дозвољено је Нејевреја при рачуну преварити.” (Шулхан арух, Кошен ха-мишпат 384б). “Ако дав Јевреја један другоме помажу да Нејевреја на мери, тежини или броју преваре, добитак имају оба Јевреја да поделе.” (Шулхан арух, Кошен ха-мишпат 183). И РАДНИК ЈЕ БИО РОБ ЈЕВРЕЈСКИ Индустрија у нашој земљи, као што се то јасно види из прегледа нашег, огромним делом налазила се у Јеврејским рукама, што значи да су Јевреји били господари највећег дела радништва, који је за свој мучан и напоран посао тако слабо награђиван да је једва у стању да састави крај са крајем. Радник који има велику породицу није у стању да својој породици обезбеди ни довољну исхрану, а о другим животним потребама да и не говоримо. Живот радника и њихових породица под оваквим околностима је био право мучење. Заиста тешка је судбина радника које Јевреји немилосрдни искоришћују до потпуне исцрпљености. За мизерну награду радник је био присиљен, често пута у нездравим фабричким просторијама, у прљавштини, диму и прашини, у зноју свог лица и тела од изнемоглости да кулучи само зато да би господари његови, у огромној већини Јевреји, његовом снагом и муком зарадили безбројне милионе, живећи богато и расипнички, задовољно и безбрижно, остављајући радника да са свој 4000 ом породицом често пута до глади скапава. По њим то тако мора бити, јер се они физичким послом и тако не баве, пошто по талмуду: “Рад (физички) је веома штетан и мало доноси.” (Талмуд, Гетин). А иначе рад њима ни не приличи јер су они опет по Талмуду: “Од Бога постављени над свима народима.” (Талмуд, Берах 101б). За рад је јеврејски Бог по Талмуду створио Нејевреје: “Нејевреји су створени да служе Јевреје.” (Талмуд, Усбамот 63а), а пошто су сви Нејевреји животиње и захваљујући само томе што служе Јевреје добили су човечији облик (Шулхан арух, Мудраш талпиот 225), то нека буду срећни и задовољни јер би у противном били животиње у животињском облику. Када се све ово зна онда се не треба чудити ако су Јевреји према радницима немилосрдни, тим пре што их и Талмуд учи: “Забрањено је бити милостив према Нејеврејима.” (Талмуд, Рамбан). Не треба се чудити што Јевреји чине многе неправде раднику, јер по Талмуду: “Јевреју је дозвољено да учини све и сваку неправду.” (Талмуд, Генеба 40а). Не треба се чудити ако Јевреји своје раднике преваре и огуле јер по Талмуду: “Јеврејин може Нејевреја преварити и огулити.” (Талмуд, Баба меција 61а). Не треба се чудити ако Јевреји и ону мизерну надницу раднику много пута закину јер по Талмуду: ”Нејевреју је дозвољено да од Нејевреја закине надницу.” (Талмуд, Санхедрин). ОСТАЛЕ ПРОФЕСИЈЕ И остале професије нису биле у Југославији у много бољем положају од сељака и радника. Трговци су обични продавци индустријских производа, који су у огромној већини јеврејски. Од тога свога рада многобројни мали трговци једва имају толико колико им је потребно за свакидашњи живот, док главну корист имају Јевреји произвођачи чије производе радници израђују, а трговци продају, док они наређжују, управљају и уживају муку својих хришћанских робова. Занатлије већим делом само животаре. Пошто су они у многим занатима ситна конкуренција јеврејској индустрији, то их она све више потискује и упропашћује и полако али сигурно ствара од њих обичне најамне раднике- робове. Слободне професије су већином потпуно зависне од Јевреја који претежни део капитала имају у својим рукама те су тако у стању да слободним професијама највише омогуће, а по потреби противницима својим често пута и да онемогуће, егзистенцију њихову. А чиновнички апарат? Када се зна да је велики број чиновника и службеника веома слабо онда није чудо што су они добрим делом, у исчекивању мрвица са богате трпезе јеврејске, према овима били веома услужни, постајући на тај начин несвесно оруђе у рукама Јевреја. КАКО ЈЕ ТО МОГУЋЕ? Како је то могуће, питају се многи у чуду, да Јевреји којих је у нашој држави свега 0,5% од укупног броја становништва, господаре над целим нашим народом? Постарали су се Јевреји да то буде могуће, постарали су се они да народ не буде сложан и задово 4000 113;ан, јер би иначе њима за навек одзвонило. Створили су лажну демократију са лажним паролама: једнакост, братство и слобода. Из те лажне демократије произишле су политичке партије које су успеле да у потпуно поцепају и посвађају наш народ. Због политичких партија сељак је ишао против сељака иако су им интереси њихови били једни исти. Радник је ишао против радника, занатлија против занатлије, трговац против трговца. Наравно да овакав несложан, по партијама подељен и посвађан народ не представља никакву снагу и није у стаљу да се одупре никаквој опасности и злу. Народ је остао немоћан и на тај начин су Јевреји, који су свађу народну још више потстрекивали, неограничено загосподарили и нашим народом створивши од њега себи слуге и робове и употребљавајући га као оруђе за постизање својих крајњиј мрачних циљева. А да би своје мрачне циљеве што пре постигли поред лажне демократије употребили су и остала своја оруђа: масонерију и комунизам, који су већ и онако оронули организам народни потпуно руинирали и народ наш довели на руб пропасти. САТАНСКИ ПЛАН ЈЕВРЕЈА Све оно што су Јевреји чинили по Југославији, исто то су радили и по осталим државама по једном одавно скованом плану са извесним циљем. Шта је њихов циљ? На ово питање даје нам јасан одговор Талмуд који каже: “Месија ће доћи и повратити крељевину Јудејима, а остали народи сви ће њему и њима служити и потчињени бити.” (Талмуд, Шаб. 120а). “Тада ће сваки јеврај имати 2000 и 300 слушкиња.”(Талмуд, Санхедрин 101а). Талмуд дакле јасно обележава циљ Јевреја. Све народе на свету потчинити Јеврејима и сви народи на свету имају да служе Јеврејима. Како ће се доћи до овог циља? И на ово даје Талмуд одговор: “Пре тога биће страховит рат, који ће две трећине света уништити...” А ако резултат свега тога долази владавина Јевреја над целим светом и истребљење хришћанских народа: “Тада ће Јевреји неизмерно богати бити јер ће благо читавог света у њиховим рукама бити. Сви ће народи тада прећи у јеврејску веру, само Хришћанима то неће дозвољено бити, него ће их потпуно искоренити јер су пореклом од ђавола.” (Талмуд, Јебамот 24б, Абода 3б). Зар ти, драги читаоче, овај садашњи рат* не личи на спровођење сатанског плана јеврејског који је предвиђен у Талмуду? Зар не видиш како Јеврејство злджочиначки употребљује своје два најопаснија, исто тако злочиначка, оруђа: комунизам и масонерију, за постигнуће својих паклених намера? * * * Јеврејство је највеће зло садашњице. Оно је најподмуклији и најопаснији противник свију хришћанских народа. Јеврејство се због тога мора брзо и енергично ликвидирати, јер у противном случају неминовна је пропаст хришћанске цивилизације и хришћанског света. Пресудна борба за решење тог судбоносног питања у пуном је јеку. Од исхода те борбе зависи и буду& 1c8f #1115;ност нашег народа и наше Отаџбине. И зато у овој борби мораји сви истински патријоти дати све од себе да се победа над Јеврејством што пре и што ефикасније извојује. Иначе је наша пропаст неминовна. [Ова је брошура била спремна за штампу још 1940. год. Како тадашње политичке прилике у Југославији то нису дозвољавале, она излази тек данас (1941. године) и то саображена приликама у Србији. (Прим. издавача). * Мисли се на Други светски рат- опаска приређивача другог издања Milorad Mojic - Srpski Narod u Kandzama Jevreja (1941)


Разматрајући основаност поднетих жалби кандидата на Решење 02 бр. 741/3 Комисије за спровођење уписа од 04.07.2016. године, извршена је...


source: wikipedia

text: 2000. је била преступна година. Догађаји Јануар 10. јануар — 19 српских опозиционих странака формирало коалицију под називом Демократска опозиција Србије — ДОС. 15. јануар — У холу београдског хотела „Интерконтинентал“ убијен Жељко Ражнатовић Аркан, а поред њега страдале још две особе. 30. јануар — Цијанид који се излио из румунског рудника Баја Маре у притоке реке Тисе, Лапош и Самош, а потом у Дунав, изазвао еколошку катастрофу. У речни слив испуштено 120 тона цијанида и 20.000 тона талога који садржи тешке метале. Фебруар 7. фебруар — У Београду убијен министар одбране СР Југославије, Павле Булатовић. 17. фебруар — На Четвртом конгресу Социјалистичке партије Србије, Слободан Милошевић поново изабран за лидера партије. Април 14. април — На београдском Тргу Републике, ДОС одржао први митинг пред око 100.000 грађана. Упућен захтев за организовање слободних југословенских избора. 25. април — У Београду убијен Жика Петровић, генерални директор Југословенског аеротранспорта. Мај 7. мај — Владимир Путин изабран за другог председника Русије. 13. мај — Приликом посете пољопривредном сајму у Новом Саду, убијен Бошко Перошевић — тадашњи председник Извршног већа АП Војводине. Јун 7. јун — У атентату у Бијељини убијен Љубиша Савић Маузер, ратни командант Гарде Пантери ВРС 15. јун — На лидера Српског покрета обнове, Вука Драшковића, у Будви покушан атентат. Јул 2. јул — Кандидат Странке националне акције и Зелене странке Висенте Фокс победио је на председничким изборима у Мексику, чиме је окончана владавина Институционалне револуционарне партије, која је била на власти од 1929. године. 6. јул — Скупштина СРЈ усвојила амандмане на савезни Устав, којима је предвиђено да се савезни председник бира на непосредним изборима. 14. јул — 25 година по завршетку Вијетнамског рата САД и Вијетнам склопили трговински споразум, који је Вијетнаму отворио врата Светске трговинске организације. 25. јул — Суперсонични авион "конкорд" компаније Ер Франс срушио се близу Париза непосредно по полетању, при чему је погинуло 109 путника и чланова посаде и четири особе на земљи. 27. јул — Расписани редовни избори за савезни парламент, локалну самоуправу Србије, и ванредни избори за председника Југославије за 24. септембар Милошевић истакнут као кандидат владајуће коалиције. Август 6. август — Српски покрет обнове за свог председничког кандидата изабрао Војислава Михаиловића. Српска радикална странка за свог кандидата изабрала Томислава Николића. 7. август — За председничког кандидата Демократске опозиције Србије истакнут Војислав Коштуница. 12. август — У Баренцовом мору потонула је руска нуклеарна подморница Курск, после две експлозије узроковане кваром, у којој је погинуло свих 118 чланова посаде. 25. август — У Београду нестао Иван Стамболић, некадашњи председник Председништва Србије. Тек две и по године касније, установљено је да је Стамболић истог дана када је отет, одведен на Фрушку гору где је убијен и закопан у једну јаму. Септембар 24. септембар — Одржани редовни избори за Скупштину Савезне Републике Југославије, локалну самоуправу Србије, и ванредни избори за председника СР Југославије. Кандидат Демократске опозиције Србије, Војислав Коштуница, убедљиво победио кандидата левице и тадашњег шефа државе - Слободана Милошевића. Међутим, изборна комисија објавила да Коштуница није освојио више од 50% гласова, тј. да се мора одржати други круг. Широм Србије избили протести. 28. септембар — Избила је Друга интифада након посете Аријела Шарона јерусалимском Старом граду. Октобар 1. октобар — На олимпијским играма у Сиднеју, одбојкашка репрезентација Југославије освојила златну медаљу. 5. октобар — Због упорног одбијања власти да призна пораз у првом кругу на савезним председничким изборима, више стотина хиљада људи из Србије и Црне Горе протестовало у Београду што је завршило признањем пораза на изборима. 6. октобар — Посредством телевизије, Милошевић признаје победу Коштунице. 7. октобар — На седници савезног парламента, одржаној у Сава-центру, Војислав Коштуница ступио на дужност председника СР Југославије. 19. октобар — Међународни суд за ратне злочине у Руанди осудио је бившег премијера Руанде Жана Камбанду на доживотни затвор због геноцида почињеног 1994, када је убијено око пола милиона припадника племена Тутси и Хуту. 24. октобар — Формирана прелазна Влада Србије, у чији састав су ушли представници ДОС-а, СПС-а, и СПО-а. Новембар • 1. новембар — СР Југославија постала чланица Уједињених Нација. 2. новембар — Руски космонаути Сергеј Крикаљов и Јуриј Гидзенко и амерички астронаут Вилијам Шеперд су постали прва стална посада која је стигла на Међународну свемирску станицу. 4. новембар — Изабрана нова Влада СР Југославије, коју су саставили ДОС и црногорска Социјалистичка народна партија. За †ијера изабран Зоран Жижић, функционер СНП-а. 7. новембар — Председнички избори у САД: Без проглашења победника, што је изазвало контроверзно поновно бројање гласова на Флориди. Суд у Мајамију донео пресуду по коме највеће америчке компаније за производњу цигарета морају платити 145 милијади долара на име одштете пушачима са Флориде због угрожавања здравља. 12. новембар — Сједињене Државе признале Савезну Републику Југославију. Децембар 12. децембар — Буш против Гора: Врховни суд Сједињених Држава пресудио је да се прекине поновно бројање гласова председничких избора на Флориди и потврде оригинални резултати, чиме је Џорџ В. Буш проглашен за победника америчких председничких избора. 23. децембар — ДОС на ванредним скупштинским изборима у Србији осваја 176 посланичких места. 31. децембар — Саудијска Арабија, Кувајт, Бахреин, Катар, Оман и Уједињени Арапски Емирати, чланице Савета за сарадњу у Заливу, потписале пакт о заједничкој одбрани по којем се напад на једну од земаља-чланица сматра нападом на све. Рођења Јануар 8. јануар — Алекса Милојевић, српски фудбалер 8. јануар — Ноа Сајрус, америчка певачица и глумица 20. јануар — Аријан Лакић, српски кошаркаш 24. јануар — Стефан Сантрач, босанскохерцеговачки фудбалер 26. јануар — Даријус Гарланд, амерички кошаркаш 28. јануар — Душан Влаховић, српски фудбалер 29. јануар — Редмонд Џерард, амерички сноубордер Фебруар 1. фебруар — Маша Јанковић, српска кошаркашица 12. фебруар — Марко Пецарски, српски кошаркаш 29. фебруар — Тајрис Халибертон, амерички кошаркаш Март 4. март — Далибор Илић, српско-босанскохерцеговачки кошаркаш 5. март — Милош Гордић, српски фудбалски голман 10. март — Роко Блажевић, хрватски певач 15. март — Кристијан Костов, руски и бугарски певач 21. март — Џејс Норман, амерички глумац 23. март — Светозар Марковић, српски фудбалер 25. март — Иван Докић, српски фудбалер 25. март — Марко Конатар, српски фудбалер 25. март — Џејдон Санчо, енглески фудбалер 27. март — Хале Бејли, америчка певачица и глумица Април 5. април — Никола Крстовић, црногорски фудбалер 8. април — Лука Церовина, српски кошаркаш 15. април — Филип Петрушев, српски кошаркаш 21. април — Игор Дробњак, црногорски кошаркаш 25. април — Марко Ракоњац, црногорски фудбалер 30. април — Алексеј Бјелогрлић, српски глумац Мај 1. мај — Балша Копривица, српски кошаркаш 24. мај — Ања Цревар, српска пливачица 26. мај — Теодора Ињац, српска шахисткиња Јун 2. јун — Лилимар Ернандез, америчка глумица 16. јун — Бјанка Андреску, канадска тенисерка Јул 6. јул — Зајон Вилијамсон, амерички кошаркаш 12. јул — Винисијус Жуниор, бразилски фудбалер 15. јул — Армин Ђерлек, српски фудбалер 18. јул — Ибрахим Мустафа, гански фудбалер 19. јул — Зоран Пауновић, српски кошаркаш 21. јул — Ерлинг Бравт Холанд, норвешки фудбалер 25. јул — Мег Донели, америчка глумица Август 8. август — Феликс Оже Алијасим, канадски тенисер 8. август — Златан Шеховић, српски фудбалер 17. август — Лил Памп, амерички хип хоп музичар 18. август — Ален Смаилагић, српски кошаркаш Септембар 28. септембар — Никола Терзић, српски фудбалер Октобар 1. октобар — Кале Рованпере, фински аутомобилиста. 6. октобар — Адисон Реј, америчка певачица, плесачица и глумица 12. октобар — Матеја Масларевић, српски фудбалер 31. октобар — Вилоу Смит, америчка музичарка, музичка продуценткиња и глумица Новембар 1. новембар — Џозефина Зец, хрватско-америчка певачица 2. новембар — Алфонсо Дејвис, канадски фудбалер 7. новембар — Калум Хадсон-Одои, енглески фудбалер 25. новембар — Лара Лука, српска ватерполисткиња 25. новембар — Ричард Одада, кенијски фудбалер Децембар 5. децембар — Жељко Гаврић, српски фудбалер 5. децембар — Урош Трифуновић, српски кошаркаш 15. децембар — Лука Грбић, српски глумац 21. децембар — Јам Мадар, израелски кошаркаш 22. децембар — Џошуа Басет, амерички глумац и певач Смрти Јануар 2. јануар — Марија Мерседес од Бурбона-Две Сицилије, мајка краља Хуана Карлоса од Шпаније. (*1910) 4. јануар — Слободан Стојановић, српски драматург. (*1937) 6. јануар — Едвард Пејн, аустралијски веслач. (*1925) 12. јануар — Никола Милић, српски глумац. (*1924) 13. јануар — Јон Јунгрен, шведски атлетичар. (*1919) 15. јануар — Жељко Ражнатовић Аркан, српски криминалац, политичар и паравојни вођа. (*1952) 16. јануар — Никола Граовац, српски сликар. (*1907) 19. јануар: Бетино Кракси, италијански политичар. (*1934) Хеди Ламар, америчка глумица. (*1914) Војислав Деспотов, српски песник (*1950) Фредерик Херцберг, амерички психолог. (*1923) Антонио Ернандез Паласиос, шпански цртач стрипова. (*1921) 20. јануар — Славко Јаневски, македонски књижевник, сценарист и сликар. (*1920) 23. јануар — Александар Христовски, македонски песник и преводилац. (*1933) 24. јануар — Милош Жанко, југословенски политичар. (*1915) 26. јануар — Дон Баџ, амерички тенисер. (*1915) 27. јануар — Младен Црнобрња, југословенски и хрватски глумац. (*1939) 28. јануар — Милка Куфрин, народни херој Југославије. (*1921) Фебруар 2. фебруар — Драган Зарић, српски глумац. (*1942) 7. фебруар Биг Пан, амерички репер (*1971) Павле Булатовић, југословенски политичар. (*1948) Милдред Вајли, америчка атлетичарка. (*1901) 8. фебруар — Јон Георге Маурер, румунски политичар. (*1902) 12. фебруар — Чарлс Шулц, амерички аутор стрипа. (*1922) 14. фебруар: Антун Налис, хрватски и југословенски глумац. (*1911) Војин Драшкоци, српски музичар, контрабасиста, композитор, аранжер и музички педагог. (*1945) 19. фебруар — Фриденсрајх Хундертвасер, аустријски уметник. (*1928) 23. фебруар: Стенли Метјуз, енглески фудбалер. (*1915) Офра Хаза, израелска певачица. (*1957) 24. фебруар — Борис Зајцев, совјетски и руски хокејаш на леду. (*1937) 26. фебруар: Ђована Савојска, краљица Бугарске. (*1907) Милица Дунђерски, српска спортисткиња. (*1914) 29. фебруар — Карен Хоф, данска кајакашица. (*1921) Март 1. март: Властимир Перичић, српски композитор. (*1927) Марк Јевтјукин, руски херој. (*1964) 2. март — Борис Андрушевић, српски и југословенски глумац. (*1932) 3. март — Мила Качић, словеначка и југословенска певачица и глумица. (*1912) 5. март: Лоло Ферари, француска порнографска глумица, стриптизета и певачица. (*1963) Кенет Џон Барвајс, амерички математичар, филозоф и логичар. (*1942) 9. фебруар — Ђурађ Предојевић, народни херој Југославије. (*1915) 10. март — Комнен Церовић, народни херој Југославије. (*1916) 12. март — Александар Николић, српски и југословенски кошаркаш и тренер. (*1924) 17. март — Круно Валентић, хрватски и југословенски глумац. (*1932) 18. март — Јелена Шантић, српска балерина. (*1944) 22. март — Радомир Божовић, народни херој Југославије. (*1915) 26. март — Душан Пекић, српски глумац. (*1980) 30. март — Рудолф Киршлагер, аустријски политичар. (*1915) Април 6. април — Хабиб Бургиба, тунижански политичар. (*1903) 8. април — Клер Тревор, америчка глумица. (*1910) 11. април — Драгиша Пењин, српски песник и новинар. (*1925) 13. април: Ђорђо Басани, италијански књижевник. (*1916) Богдан Михаиловић, српски и југословенски глумац. (*1940) 15. април — Јонче Христовски, македонски певач, композитор и текстописац. (*1931) 17. април — Владимир Пантелеј, совјетски и украјински атлетичар. (*1945) 23. април — Фрањо Рупник, југословенски фудбалер. (*1921) 24. април — Слободан Милић, српски уметник. (*1938) 25. април — Жика Петровић, српски предузетник. (*1939) Мај 1. мај — Стив Ривс, амерички бодибилдер и глумац. (*1926) 5. мај — Ђино Бартали, италијански бициклиста. (*1914) 11. мај — Душан Перковић, српски глумац. (*1926) 13. мај — Бошко Перошевић, српски политичар. (*1956) 15. мај — Алфред Кучевски, совјетски хокејаш на леду. (*1931) 17. мај — Нестор Ворническу, румунски митрополит. (*1927) 21. мај — Џон Гилгуд, енглески глумац. (*1904) 26. јун — Јевта Аздејковић, српски уметник. (*1924) 29. мај — Ђоко Јованић, генерал ЈНА и народни херој. (*1917) Јун 6. јун — Хокан Лидман, шведски атлетичар. (*1915) 7. јун — Љубиша Савић Маузер, ратни командант Гарде Пантери ВРС (*1958) 10. јун — Хафиз ел Асад, сиријски државник. (*1930) 13. јун — Војислав Бјењаш, српски монтажер и редитељ. (*1923) 15. јун: Никола Видовић, народни херој Југославије. (*1917) Марија До Кармо Жеронимо, последњи роб у Бразилу. (*1871) 22. јун — Радивоје Јовановић, народни херој Југославије. (*1918) 26. јун — Корнељу Манеску, румунски политичар. (*1916) 28. јун — Бранко Боначи, хрватски и југословенски глумац. (*1920) 29. јун — Милка Минић, учесница Народноослободилачке борбе. (*1915) Јул 1. јул — Волтер Матау, амерички глумац. (*1920) 4. јул — Густав Херлинг-Груђински, пољски књижевник. (*1919) 5. јул — Предраг Владисављевић, југословенски политичар. (*1919) 6. јул — Лазар Колишевски, југословенски политичар. (*1914) 8. јул — Никола Херцигоња, српски композитор. (*1911) 10. јул: Никола Лекић, српски новинар, књижевник, уредник, сценариста и ликовни уметник. (*1925) Љубомир Марковић, српски књижевник и историчар. (*1934) 12. јул — принц Томислав Карађорђевић, син краља Александра. (*1928) 21. јул — Станојло Рајичић, српски и југословенски композитор и педагог. (*1910) 22. јул — Клод Соте, француски редитељ и сценариста. (*1924) 23. јул — Ахмад Шамлу, ирански песник, писац и новинар. (*1925) 24. јул: Анатолиј Фирсов, совјетски и руски хокејаш на леду. (*1941) Србољуб Станковић, српски и југословенски редитељ и сценариста. (*1921) 25. август — Карл Баркс, амерички илустратор. (*1901) 28. јул — Душан Бркић, српски правник и учесник Народноослободилачке борбе. (*1913) 29. јул: Светозар Стијовић, српски лингвиста. (*1939) Рене Фавалоро, аргентински хирург. (*1923) Раде М. Николић, српски књижевник, новинар и публициста. (*1928) Август 5. август — Алек Гинис, енглески глумац. (*1914) 7. август — Инге Нилсон, шведски атлетичар. (*1918) 10. август — Вук Трнавски, српски новинар и песник. (*1917) 12. август — Лорета Јанг, америчка глумица. (*1913) 15. август — Ена Беговић, хрватска глумица. (* 1960) 17. август — Ерих Борхмајер, немачки атлетичар. (*1905) 23. август: Мића Томић, српски и југословенски глумац. (*1920) Душан Јевтовић, српски сликар и професор. (*1951) 25. август — Иван Стамболић, српски политичар. (*1936) 29. август — Марко Тодоровић, српски глумац. (*1929) 31. август — Владимир Каплан, играч дама. (*1925) Септембар 2. септембар — Лепа Перовић, учесница Народноослободилачке борбе. (*1911) 20. септембар: Герман Титов, совјетски космонаут. (*1935) Станислав Стратијев, бугарски књижевник, драматург и сценариста. (*1941) 21. септембар — Огњен Петровић, југословенски фудбалер. (*1948) 28. септембар — Пјер Трудо, канадски политичар. (*1919) 29. септембар — Видоје Жарковић, југословенски политичар. (*1927) Октобар 5. октобар — Слободан Велимировић, српски глумац. (*1927) 6. октобар — Ричард Фарнсворт, амерички глумац. (*1920) 10. октобар — Сиримаво Бандаранаике, шриланканска политичарка. (*1916) 11. октобар: Матија Љубек, хрватски кануист. (*1953) Радојица Милосављевић, српски диригент. (*1926) 15. октобар — Конрад Емил Блох, немачки биохемичар. (*1912) 16. октобар — Милан Курепа, српски физичар. (*1933) 21. октобар — Дирк Стројк, холандски математичар. (*1894) 23. октобар — Силвио Ното, италијански глумац. (*1925) 28. октобар — Александар Петковић, српски и југословенски сниматељ. (*1929) 30. октобар — Александар Флашар, професор новосадског универзитета. (*1926) Новембар 1. новембар — Стивен Рансиман, енглески историчар. (*1903) 7. новембар — Ингрид од Шведске, краљица Данске. (*1910) 17. новембар — Луј Нел, француски физичар и нобеловац 1970. (*1904) 22. новембар — Емил Затопек, чешки атлетичар. (*1922) Децембар 1. децембар — Ета Бортолаци, хрватска и југословенска глумица. (*1926) 3. децембар — Миклош Сабо, мађарски атлетичар. (*1908) 6. децембар: Светозар Вукмановић, један од оснивача ЈСД Партизан и народни херој. (*1912) Лазар Аџић, српски архимандрит. (*1948) 8. децембар — Милић од Мачве, српски сликар надреалиста. (*1934) 13. децембар — Џавид Нимани, учесник Народноослободилачке борбе. (*1919) 15. децембар: Харис Бркић, југословенски кошаркаш. (*1974) Џорџ Алкок, енглески астроном. (*1912) 19. децембар: Коломан Трчка, југословенски трговац, планинар и фотограф. (*1909) Вера Дедовић, српска глумица. (*1969) 20. децембар Рудолф Филиповић, хрватски лингвист. (*1916) Марислав Радисављевић, српски редитељ, театролог и културни радник. (*1940) 23. децембар — Драгољуб Сандић, српски сликар. (*1951) 24. децембар — Хелена Пајовић, српска клизачица. (*1979) 25. децембар — Лидија Шентјурц, словеначка политичарка и народни херој Југославије. (*1911) Дани сећања 30. јануар — Поводом Дана холокауста више стотина неонациста демонстрирало у Берлину и прошло кроз Бранденбуршку капију подсећајући на време када су нацисти у Немачкој били на власти. Нобелове награде Физика — Жорес Иванович Алферов и Херберт Кремер; Џек Килби Хемија — Алан Џ. Хигер, Алан Џ. Макдајармид, Хидеки Ширакава (白川英樹) Медицина — Арвид Карлсон, Пол Грингард и Ерик Р. Кандел Књижевност — Гао Сингђен Мир — Председник Ким Дае-Јунг (金大中) (Јужна Кореја) Економија — Џејмс Хекман и Данијел Макфаден (САД) 2000-е


„Кад томе додам чињеницу да српски народ у БиХ представља један од три конститутивних народа, а један од равноправних ентитета је Република Српска, имамо посебан и додатни интерес да развијамо односе са БиХ, да се трудимо да сва отворена питања из прошлости решавамо дијалогом и да гледамо шта су наши заједнички интереси у будућности”, рекао је Дачић.


source: CulturaX

text: Десанка Максимовић — Википедија, слободна енциклопедија 2Књижевна дела 3Поезија Десанка Максимовић, 1969. (1898-05-16)16. мај 1898. Рабровица у Дивцима код Ваљева, Краљевина Србија 11. фебруар 1993.(1993-02-11) (94 год.) На бури Десанка Максимовић је била најстарије дете оца Михаила, учитеља, и мајке Драгиње. Михаило је био син Димитрија и Неранџе Максимовић, Неранџа-Нера је била потомак кнеза Јована Симића Бобовца.[1] Одмах после њеног рођења, Михаило Максимовић је добио премештај, те се породица одселила у Бранковину. У Бранковини је провела детињство, а у Ваљеву је завршила гимназију. Почетком августа 1933. године удала се за Сергеја Сластикова.[2][3] Није имала деце. Након дипломирања, Десанка Максимовић је најпре радила у Обреновачкој гимназији, а затим као суплент у Трећој женској гимназији у Београду. У Паризу је провела годину дана на усавршавању као стипендиста француске владе. Након што је од 3. септембра 1925. године радила око годину дана у учитељској школи у Дубровнику, прешла је поново у Београд где је радила у Првој женској реалној гимназији (а данашњој Петој београдској гимназији). Једна од њених ученица била је и Мира Алечковић, која је такође постала песникиња и блиска пријатељица Десанке Максимовић. Почетком Другог светског рата је отишла у пензију, али се у службу вратила 1944. и у истој школи остала до коначног пензионисања, 1953.[4] Дана 17. децембра 1959. изабрана је за дописног члана Српске академије наука и уметности,[4] а 16. децембра 1965. за редовног члана. У четвртак, 11. фебруара 1993. године, у својој 95. години, у Београду је преминула Десанка Максимовић.[4] Сахрањена је у Бранковини код Ваљева, у порти цркве Светих арханђела у оквиру културно-историјског комплекса. Награда за писца године Споменик песницима са ликом Десанке Максимовић у Ваљеву Гроб Десанке Максимовић у Бранковини Објавила је око педесет књига поезије, песама и прозе за децу и омладину, приповедачке, романсијерске и путописне прозе. Своје прве песме је објавила 1920. године у часопису "Мисао". Њена поезија је и љубавна и родољубива, и полетна, и младалачка, и озбиљна и осећајна. Неке од њених најпопуларнијих песама су: "Предосећање", "Стрепња", "Пролећна песма", "Опомена", "На бури", "Тражим помиловање" и "Покошена ливада".[5] Чувши за стрељање ђака у Крагујевцу 21. октобра 1941, песникиња је написала једну од својих најпознатијих песама "Крвава бајка"[6] — песму која сведочи о терору окупатора над недужним народом у Другом светском рату.[7] Песма је објављена тек после рата. Због једне од њених родољубивих песма, необјављена песма "У ропству", била је и затварана.[8] Паукова љуљашка (1943) Ко је већи, песме (1955) Шумска љуљашка, песме (1959) Чудо у пољу, песме (1961) Медведова женидба, песме (1961) Сунчеви поданици, песме (1962) Бела врана, песме (1964) Осе мађионичари, песме (1964) Златни лептир (1967) Најчешћи мотив у поезији Десанке Максимовић је била љубав, и њена реч, однос према свету и филозофија су и сами били песничке природе. Њена поезија је одликована читавим обиљем нових алитерација и рима.[4] Њено основно песничко гесло је било да поезија треба да буде разумљива, јасна, искрена, отворена према човеку и животу. Десанка Максимовић је добила велики број књижевних награда, а међу њима и Вукову (1974), Његошеву (1984), награду АВНОЈ-а (1970), Седмојулска награда (1964), Змајева награда (1958 и 1973), награда "Младо покољење" (1959). Изабрана је и за почасног грађанина Ваљева. Прво признање добила је 1925. године наградом за песму "Стрепња" на конкурсу часописа "Мисао". Године 1985. реновирана је основна школа у Бранковини, коју је похађала Десанка Максимовић и где је њен отац био учитељ. Ова школа је названа "Десанкина школа", како ју је народ током времена прозвао. Године 1988. одликована је наградом "Златни венац" македонских Вечери поезије у Струги у сарадњи са Унеском.[9] Награда се додељује једном песнику годишње за целокупан животни рад. Маја 1968. одликована је Орденом Републике са златним венцем.[10] У Ваљеву је, још за њеног живота, подигнут споменик Десанки Максимовић. Овај споменик је открио Матија Бећковић 27. октобра 1990. године.[11] Песникиња је мало негодовала због овог чина, али су је убедили да је то само споменик поезији са њеним ликом. Дана 12. фебруара 1993. Влада Србије је донела одлуку да се њено име и дело трајно обележи оснивањем Задужбине Десанке Максимовић која додељује награду "Десанка Максимовић". Одлука Владе је реализована иницијативом Министарства за културу Србије да Народна библиотека буде оснивач и носилац те институције.[12] Задужбина је основана 19. марта 1993. Оснивачким актом и Статутом назначава се да задужбина треба да "створи услове за трајно очување и неговање успомене на Десанку Максимовић, једног од највећих песника српског језика 20. века". Поводом стогодишњице њеног рођења, Унесков словенски пројекат прогласио је Десанку Максимовић за личност културе у 1998. години[13] Дана 23. августа 2007. откривен је споменик Десанки Максимовић у Београду у Ташмајданском парку.[14] У селу Богоштица код Крупња 2013. године отворен је Дом српске поезије "Десанка Максимовић" у саставу новоизграђеног Манастира Свете Тројеручице Хиландарске.[15] Фотографија Десанке Максимовић Љубивоја Ршумовића Улица Десанке Максимовић у Београду Споменик у Ташмајданском парку Мурал Десанка Максимовић у истоименој улици, Београд Народна библиотека "Десанка Максимовић" Власотинце Народна библиотека "Десанка Максимовић" у Лопарама Десанка (ТВ серија) Баке (песма) Час географије (песма) Фебруарски разговори (песма) Чупавко (песма) Два северца са Карпата (песма) Девојчица и јагоде (песма) Маца чистуница Кос и нос (песма) Коло (песма) Кокино обећање (песма) Лутке рачунају Детлић (песма) Боровница (песма) Иде јесен (песма) Језик птица (песма) ^ Тешњарске пумпе и бунари, приступљено 19. јануара 2017. ^ Commire, Anne; Klezmer, Deborah (1999). Women in world history : a biographical encyclopedia. Internet Archive. Waterford, CT : Yorkin Publications. ISBN 978-0-7876-4069-9. ^ "Руска љубав српске песникиње Десанке Максимовић". Патмос. 20. 1. 2022. Приступљено 22. 1. 2022. ^ а б в г Commire, Anne; Klezmer, Deborah (1999). Women in world history : a biographical encyclopedia. Internet Archive. Waterford, CT : Yorkin Publications. ISBN 978-0-7876-4069-9. ^ каже, Stefan (2017-06-03). "Порука Десанке Максимовић младима". РАСЕН (на језику: српски). Приступљено 2021-01-20. ^ Споменик од речи у једном дану ("Вечерње новости", 20. октобар 2013) ^ Willhardt, Mark; Parker, Alan Michael (2002). Who's who in Twentieth-century World Poetry (на језику: енглески). Psychology Press. ISBN 978-0-415-16356-9. ^ "Десанка Максимовић - У ропству (необјављена песма)". РАСЕН (на језику: српски). 2016-07-31. Приступљено 2021-01-20. ^ "Вечери поезије, Струга" ^ "Службени лист СФРЈ 20/70" (PDF). www.slvesnik.com.mk. 7. 5. 1970. ^ Lucić, J. "Spomenik na Tašu najomiljenijoj pesnikinji 20. veka". Politika Online. Приступљено 2021-01-16. ^ Задужбина Десанке Максимовић, "О задужбини" ^ prelepapoezija (2013-11-28). "Desanka Maksimović – biografija". Najlepša poezija – najbolji pesnici (на језику: српски). Приступљено 2021-01-22. ^ Спомен на Десанку Максимовић ("Политика", 24. август 2007) ^ Богоштица: Песнички украс у срцу Рађевине ("Вечерње новости", 7. мај 2013) Више информација о чланкуДесанка Максимовићпронађите на Википедијиним сестринским пројектима: Десанка Максимовић: Тражим помиловање на Антологији српске књижевности (.docx формат) Знаменито село Бранковина, музејска поставка О Десанки ликом и пером Радио-телевизија Републике Српске: Цјелокупно дјело Десанке Максимовић, 1. јун 2012. (језик: српски) Десанка Максимовић — није новац краљ нашег живота Десанка Максимовић на сајту Поезија суштине "Изложба "Памтићу све" (Десанка Максимовић)". Библиотека града Београда: Изложба "Памтићу све" (Десанка Максимовић). Приступљено 20. 1. 2019.


Quote: Celer, уз дужно поштовање, али Мексиканци и Порториканци нису раса. То што је неко из Мексика, не имплицира да је нужно и небелац. Узми мене за пример; одрастао сам и највећи део досадашњег живота провео у Мексику, а белац сам, као и преко 20 милиона људи у Мексику, од преко 104 милиона становника, колико их држава укупно има. Мексиканац је свако ко поседује мексичко држављанство (а ја га још увек поседујем), без обзира на расну, верску, етничку или било коју другу припадност. Свима нама који имамо мексичко држављанство, у документима пише да смо Мексиканци. Због тога би, приликом навођења и описивања расних типова из Латинске Америке, много примереније било употребљавати термине као што су: местик - мешанац белца и индијанца у Латинској Америци, креол - чистокрван белац у Латинској Америци, индијанац , кастик - мешанац белца и местика, мулат - мешанац белца и црнца, црнац , итд. јер су то адекватни термини за расну класификацију. Мала дигресија, надам се да неће бити проблема због овог појашњења. Хвала на разумевању.


source: fineweb

text: Oбaвeштaвaмo вaс дa je oтвoрeн пoзив зa пoднoшeњe прeдлoгa прojeкaтa зa свe чeтири мeрe прoгрaмa Eвропа за грађане и грађанке. Пoзив ћe бити oтвoрeн зaкључнo сa 1. мaртoм 2017. године у 12:00 чaсoвa. Oвe гoдинe бићe oтвoрeн и пoсeбaн пoзив зa oпeрaтивнe грaнтoвe, а отворене позиве можете пратити преко интернет странице EACEA.


Трећу годину за редом Интернационални уметнички студио „Радован Трнавац Мића“ је учествовао у европској и националној културној манифестацији „Ноћ музеја“. У галерији Студија била је отворена самостална изложба белоруског уметника Виктора Тихонова, али су посетиоци имали прилику да у музејској ноћи виде нашег госта из Белорусија у пуном стваралачком заносу, јер је на лицу места стварао ново уметничко дело „Јабуке цветају“, које ће остати као поклон Студију и постати део наше значајне колекције! Господин Тихонов је приредио мали перформанс у којем су учествовали сви посетиоци те вечери. Наиме, он је сваком госту који је посетио његову изложбу дао кичицу и акрилне боје, тако да је уз његове инструкције свако оставио траг на новом платну димензија 100×100цм. Дружење и сликање са Виктором Тихоновим трајало је до 2 часа ујутру, а део перформанса забележиле су и камере Радио телевизије Србије! Виктор Тихонов, Белорусија Изложба под називом „Белорусија на платнима Виктора Тихонова“ отворена је у Интернационалном уметничком студију 15. маја у 19ч. Белоруски уметник Виктор Тихонов, који у својој родној земљи, а и широм Европе слови за значајног ликовног ствраоца, представио је пејзаже на 32 платна великих и средњих формата. Радови изложени у галерији Студија говоре да је природа за Тихонова неисцрпан извор инспирације, а техника којом су рађени указује на препознатљив и снажан уметнички изражај. Изложбу је отворио господин Сергеј Балашченко, Конзул амбасаде Белорусије у Београду, уз чију је свесрдну помоћ организован овај културни догађај. Свечано отварање увеличали су својим наступом матуранати ваљевске Музичке гиманизије, трио хармонике: Слободан Недић, Никола Јефтић и Александара Николић. Они су извели који је припремио професор Сретен Недић, а реч је о Дербенковом „Шпанском плесу“. Виктор Тихонов у свом стваралаштву велику пажњу посвећује директном утицају човека на природу, околину, па и на људске животе! Цео један његов сликарски опус био је посвећен селима која су напуштена услед нуклерне катастрофе у Чернобилу. „Туга напуштених села“ наслов је и документарног филма посвећеног тој теми, а чији је коаутор управо Виктор Тихонов. Посетиоци изложбе су такође имали прилику да на свечаном отварању погледају овај филм, који је поред белоруског и енглеског преведен и на српски језик. Наталија Цимеша, Република Српска Друга гошћа Студија у актуелној излагачкој сезони била је уметница из Републике Српске Наталија Цимеша. Њена самостална изложба под називом “Експресивне стилизације” отворена је у петак 4. јула, на којој се ваљевској и српској публици претставила најновијим радовима насталим у 2008. години. Тачније, у галерији Студија била је изложено 50 њених дела: уља на лесониту из опуса „Портрети”, као и радови из опуса „Анималистика”, односно „Птице”, рађене комбинованом техником на папиру, „Мачке” и „Носорог”, рађени уљем на платну. Према мишљењу многих ликовних критичара Наталија Цимеша је изврсна сликарка, талентована, образована, мисаона, креативна и хуманистички снажно надахнута. Свестрана је уметница о чему најбоље говори њено стваралаштво, било да је реч о штафелајском или зидном сликарству, мозаику или скулптури. У свим овим видовима уметности пронашла је себе, али и верну публику. Свечано отварање самосталне изложбе Наталије Цимеше увеличали су млади и талентовани ваљевци: Милена Марковић и Нинослава Весић, вишеструко награђиване на државним и међународним такмичењима у соло певању и виолиниста Иван Симеуновић, студент IV године Факултета музичке уметности. И ове године је Интернационални уметнички студио узео учешће у европској, националној и градској манифестацији „Ноћ музеја“, која је одржана 17. маја од 18ч. до 02ч. Посетиоци су имали прилику да уживају у делима наше гошће из Словачке Ингрид Замечникове, али и у концерту гудачког квартета „MISS“. Чланице овог музичког састава, Сузана Радовановић – виолина, Снежана Стевановић – виолина, Верица Јаковљевић – виола и Ирина Васиљевић – виолончело, премијерно су и специјално за ову прилику извеле дела познатог аргентинског композитора Астора Пјацоле „Libertango“, „Adios Nonino“, „Oblivion“ и „Four For Tango“. Концерт је толико одушевио све присутне да су чланице квартета три пута излазиле на бис. Ингрид Замечникова, Словачка Излагачка сезона у Интернационалном уметничком студију „Радован Трнавац Мића“ почела је ове године 2. маја свечаним отварањем изложбе „Простори душе“ словачке уметнице Ингрид Замечникове. Љубитељи уметности и поштоваоци сликарства су имали прилику да виде уља на платну различитих димензија на које је ауторка пренела своју душу, и најдубље емоције. Но, Ингрид Замечникова није љубоморно чувала свој тајни свет и најтананије осећаје само за себе, већ их кроз своју уметност показује и дели са публиком. Ауторка изложбе се у свом обраћању присутнима на српском језику захвалила организатору, рекавши да јој је чест што излаже у галерији Радована Трнавца Миће, чију идеју би требало, како је рекла, да следе и уметници у Словачкој. „Студију, грађанима Ваљева и српском народу остављам на поклон уље на платну које сам назвала „Под окриљем“, на којем сам насликала анђела и желим да вас чува“, нагласила је овом приликом Замечникова. Свечано отварање увеличао је својим наступом овдашњи црквени хор „Хаџи Рувим”, којим руководи професор Драган Васиљевић. На репертоару су се нашле: словачка народна песма “Хорички зелени”, дело Стевана Стојановића Мокрањца „Тебе појем“ и српска патриотска песма „Тамо далеко“. Ова изложба је уједно премијерно презентујовањем дела сликарске сцене пријатељске нам земље, смештене између Дунава и Татри, Словачке. Вијеслав Јанаш, Пољска – Андроген 2 Пољски уметник Вијеслав Јанаш је поводом нашег јубилеја извајао у парку Студија скулптуру „Андроген 2” коју је такође поклонио Ваљеву и Србији. Нова скулптура је постављена симетрично и у сразмерној је висини са његовим првенцем „Андрогеном”, кога је извајао током свог првог боравка у Ваљеву 1998. године. Нова скулптура „Андроген 2” рађена је од ливеног камена (мермер, мермерно брашно и бели цемент), у који је аутор урезао реченицу „У САМОЋИ СЕ РОДИ МИСАО О НАДИ”. Уз помоћ младог ваљевског вајара Немање Радојичића, скулптура је изливена и постављена на постамент у рекордном року од три седмице, а ваљевски и српски поштоваоци уметноци ће моћи да се њом поносе вековима. Свечано откривање „Андрогена 2” пропратили су бројни медији, велики број љубитеља уметности, а свечаност су својим присуством увеличале и две даме из амбасаде Републике Пољске, Аташе за културу госпођа Агњешка Червињска и Шеф економског одељења госпођа Карина Кацер. Малгожата Черник, Пољска Поводом десетогодишњице постојања, Студио је у августу месецу угостио пољске уметнике Малгожату Черник и Вијеслава Јанаша. Самосталном изложбом Малгожате Черник, коју критичари карактеришу као изванредну пољску сликарку млађе генерације и кариком у ланцу познатих „Пољских колориста”, отпочела је градска културно – уметничка манифестација „Тешњарске вечери”. Инспирисана ваљевском околином, нашим културним и историјским наслеђем, ова пољска уметница насликала је током свог боравка у Студију дело „Мистерија Ваљева”, које је наравно поклонила Студију и свим ваљевцима. Ноћ музеја 2007 Едгар Кано Лопез је у Студију и Ваљеву боравио месец дана. Учествовао је у манифестацији „Ноћ музеја” 19. маја, када је на лицу места стварао два уметничка дела која је оставио на поклон Студију, граду Ваљеву и културној баштини Србије. За разлику од радова који су красили зидове Галерије, Кано Лопез је у „Ноћи музаја” стварао нова дела користећи технику уље на платну. Вече је било увеличано наступом овдашњег црквеног хора „Хаџи Рувим” под диригентском палицом професора Драгана Васиљевића. Као и сваке године, сезона изложби у Галерији отпочела је у пролеће, па је у мају месецу Студио угостио и првог уметника у 2007. години, младог мексичког сликара Едгара Кана Лопеза. Самостална изложба талентованог господина Лопеза привукла је велику пажњу како поштоваоца и љубитеља ликовне уметности, тако и медија. Сваки његов рад је уствари композиција од више слика рађених угљеном, тушем, акриликом и воском на провидном, мат полистер папиру. Ева Мела, Грчка Интернационални уметнички студио је и ове године узео учешће у културној манифестацији „Тешњарске вечери” отваривши средином августа самосталну изложбу цртежа и графика познате грчке уметнице Еве Меле. У оквиру ове изложбе Ева Мела је представила 22 дела: литографије, гравуре и комбиновану технику на платну. Било је приказано и шест дела из опуса који је инспирисан бродоградилиштем и радницима Перама, као и ручно израђена књига под називом „Химна Слободи”. У свету уметности Ева Мела је позната по савременој тематици, уједно и по коришчењу техника које се примењују од старих времена (сликање фресака, al seco, бакропис, литографија, цртање угљеном на пергаменту, итд.). Инспирисана је пре свега људима свих интелектуалних нивоа и природом. Фокусира фрагменте лица, посебно су јој интересантне очи, које су у њеним делима увек представљене као невине и широм отворене. Поред сликарства бави се и дизајном и илустрацијама књига које су углавном намењене за децу. Изложба је изазвала велико интересовање и добила је веома позитивне критике у нашим средствима јавног информисања. Џефри Пар, Енглеска Изложба енглеског уметника Џефрија Пара отворена је крајем јула. Господин Пар је члан енглеске Уметничке асоцијације „Crazy Goat Art Promotions”, коју чине уметници из Ливерпула, Глазгова, Ланкастера и других градова северозападног дела британског острва. Поред тога што представља актуелне тенденције на уметничкој сцени Британије, Џефри Пар својим радовима промовише готово савршен спој сопственог занатског умећа и оригиналности, а таква комбинација ретко остаје без вредносног печата. Господин Пар је презентовао 16 слика(комбинованa техникa на платну) и неколико пластичних објеката, међу којима је премијерно било изложено 6 уља на платну из опуса „Србија”. Та уметничка дела, која су специјално била рађена за ову изложбу, инспирисана су наравно боравком у нашем граду током прошле године, када је Џефри Пар излагао на групној изложби „Савремени енглески уметници”. Поред сликарства, господин Пар воли да се поиграва са пластиком, па су посетиоци имали прилику да виде и његових 8 објеката т.ј. радова од пластике. Цела поставка је привукла велики број посетилаца и изазвала је велико интересовање публике. Нарaвно, добила је и врло позитивне критике у јевности. Претходна 3 4 5 6 7 Следећа


text: Луо |Нека имена у овом чланку нису транскрибована. Ако умете, кликните на картицу и транскрибујте имена дата у изворном облику. Луо, рибарски народ из групе Нилота насељен у близини језера Викторија у западној Кенији и северној Танзанији. Луо са преко 3.000.000 припадника чине 3. по величини етничку групу Кеније, одмах након Кикујуа и Луја. Њихов истоимени језик члан је јужне подгрупе луо језика. Традиционално свака Луо група је аутономна политичка јединица контролисана кроз доминантно племе или лозу и део је веће територијалне јединице, унутар које међусобно сарађују, Поглавице немају.


text: "Њузвик" морао да уклони фабриковане чланке о Трампу - 22.07.2017, Sputnik Србија https://rs.sputniknews.com/20170722/Newsweek-Tramp-clanci-uklanjanje-1112014316.html Интернет часопис "Њузвик" био је приморан након вансудског поравнања да уклони два чланка које је исфабриковао новинар Курт Ајхенвалд, у којима се на основу... 22.07.2017, Sputnik Србија 2017-07-22T08:23+0200 https://cdnn1.img.rs.sputniknews.com/img/111201/41/1112014185_0:510:4584:3101_1920x0_80_0_0_c4e6917082b2566d215116f7d62ff04c.jpg https://cdnn1.img.rs.sputniknews.com/img/111201/41/1112014185_0:365:4584:3246_1920x0_80_0_0_47b6477386790f397989ac98e7811171.jpg вести, свет, бил моран, кутр ајхенвалд, њузвик © AP Photo / Richard DrewЧасопис Њузвик Како је "Њузвик" видео "руку Кремља" у пропусту уредника 18 Октобар 2016, 20:25 Чувени амерички новинар и писац, аутор онлајн-магазина "Њузвик" Курт Ајхенвалд окривио је прошле године тадашњег америчког републиканског председничког кандидата Доналда Трампа да игра како Москва свира. Ајхенвалдове оптужбе су се заснивале на Морановој грешци. Његову теорију раскринкале су његове западне колеге. Моран је детаљно документовао Ајхенвалдове покушаје да заташка случај обећањима и претњама. Моран је у петак изјавио да је успео да испуни своје захтеве. "Тужба је решена пријатељски на моје задовољство. По одлуци вансудског поравнања, 'Њузвик' је уклонио два Ајхенвалдова чланка", саопштио је Моран. "Што се тиче могућих питања о условима договора, то нећу да коментаришем. Уговорне стране су се сагласиле да ће се услови држати у тајности", додао је он. Спутњик не поседује Ајхенвалдов коментар. Моран је успео да одбрани свој случај у правном процесу са тимом високо плаћених адвоката "Њузвика". 1 Новембар 2016, 15:39 Моран је 10. октобра 2016. нашао на интернету изводе из преписке околине Хилари Клинтон. Ову преписку, коју су пронашли хакери, објавио је сајт "Викиликс". Моран се ослањао на тачност податка на Твитеру који се широко раширио интернетом и цитирао у Спутњику писмо најближег саветника Клинтонове Сиднија Блументала, који је наводно признао одговорност бивше америчке државне секретарке за смрт Американаца у терористичком нападу у либијском Бенгазију. Након 20 минута, Моран је схватио да се није радило о Блументалу, већ о Ајхенвалдовом чланку који је Блументал цитирао. Након тога Моран направио другу грешку брисањем нетачног чланка без званичне измене или повлачења.


Bridgeview · Број становника Навигација: Број становника / Земље / Сједињене Америчке Државе (САД) / Bridgeview Питање: Колики је број становника у Bridgeview региону? Одговор: Bridgeview, Сједињене Америчке Државе (САД) (Административна јединица: Illinois) - последњи познати број становника је ≈ 16 500 (година 2014). Ово је 0.005% од укупног броја становника Сједињене Америчке Државе (САД) државе. Ако би стопа раста становништва остала иста као у периоду 2010-2014 (+0.07%/година), број становника за Bridgeview регион у 2022. години би био: 16 581*. [1980-1990] +0.17 %/година [1990-2000] +0.64 %/година [2000-2010] +0.69 %/година [2010-2014] +0.07 %/година ГПС координате: 41.75, -87.804 Локално тачно време у месту: Bridgeview 08:55 Уторак GMT-6. Bridgeview на мапи густине градова и насељености Број становника за насеља у близини града Bridgeview • Сисеро 11 km, 21° • Оук Лон 6 km, 138° • Бервин 11 km, 4° • Burbank 3 km, 131° • Evergreen Park 9 km, 111° • Alsip 11 km, 148° • Brookfield 9 km, 334° • Palos Hills 6 km, 190° • Hinsdale 12 km, 297° • La Grange 8 km, 318°


Џакула у маказама превозника и шпедитера – Nebojša Vukanović info blog Директор Миро Џакула и руководство Управе за индиректно опорезивање БиХ су снажно уздрмани, јер је разоткривен њихов подли покушај преваре, склапања штетног уговора и измјештања терминала на локацију приватне дворске фирме, блиске СНСД-у, и пали су у воду сви покушаји обмане и одбране неодбрањивог. Чињеница да је само једна фирма у власништву Митра Перића доставила понуду за нови терминал полазала је да су били тачни сви детаљи намјештања посла, који су раније изнесени у јавности, и да Џакула покушава да 3 милиона марака годишње пребаци умјесто на рачун УИО БиХ на конто приватне фирме. Службени гласник БиХ јасно потврђује да је Управа за индиректно опорезивање БиХ дужна да обезбеди нормалан рад и функционисање граничних прелаза и терминала, и да је Џакула обмануо јавност тврдњама да тобоже нема средстава за ангажовање чистачица и одржавање хигијене на Рачи. Директор УИО БиХ покушава да купи вријеме и одлаже састанак са шпедитерима и превозницима због годишњих одмора, мислећи да ће тако разбити незадовољство и отпор, али се очито преварио у процјени. Шпедитери и превозници данас настављају протест и блокаду Раче, и одбили су понуду Џакуле да разговор о терминалу воде после годишњих одмора. Истрајни су у намјери да одбране државни терминал и спријече измјештање на локацију приватне фирме, и јасно је да неће одустати од протеста и блокада све док Џакула не устукне и одустане од штетног посла. Миро Џакула и његови ментори из СНСД-а, ХДЗ-а и СДА су у великим проблемима јер нису очекивали снажан отпор јавности, превозника и шпедитера, и једини начин да из проблема изађу је да пониште јавни позив, уреде и адаптирају постојећи терминал на Рачи и одустану од склапања штетних уговора! У противном протести ће се радикализовати, а многе прљавштине, афере изаћи на видјело јер се многи цариници и радници Управе противе овом, али и другим штетним пословима, и спремни су да проговоре. Домаћин за примјер Последњи чин Расколник(ов)а са Сокоца Парализа Требиња Лукин гејзир пао и на поправном


„Уверен сам по ономе што чујем у последње време од наших пријатеља у влади Србије и новоизабраног председника Александра Вучића, да нас управо то чека и ми то поздрављамо”, рекао је Црнадак.


text: Саламанис Ермије Созомен (Salminius Hermias Sozomen, око 400 – око 450 год.) родом из Газе, касније адвокат у Константинопољу. Написао је Црквену историју у којој се говори о периоду 312 - 425. Крај Историје, који обрађује период између 425. и 439. године, је изгубљен. Ослања се на Сократа Схоластика, од кога је стилски потпунији, а кога жели да допуни и исправи. Недостатак критичности карактеристичан за Сократа Схоластика умањује вредност дела. Биографија Фотије наводи да му је право име Саламанис Ермије Созомен, те да је рођен у Гази у Палестини. Потиче из многобожачке породице која је међу првима покрштена. Повод је било једно чудесно исцељење извесног Алафија, којег је опседао зли дух, а исцелио га монах Иларион. Созомен је рођен око 380. године. Образовао се најпре у Гази и у самом Мајумском манастиру. Изучавао је реторику и право (схоластик) вероватно у Бејруту. Дело Његова Историја цркве представља допуну Јевсевијеве историје. Обухвата време од 323. до 439. године. Дело је настало између 439. и 450. године. Созомен је већи део живота провео у Цариграду. Закључује се да је са Сократом Схоластиком био веома близак; често описују исте догађаје: новацијанце, датум празновања Пасхе. Созоменова оригиналност се уочава у писању ο Цркви у Персији, ο монаштву у Светој земљи и Сирији. У знак благодарности дело је посветио цару Теодосију Млађем (+450 н.е.). Обилно се користио Сократовим делом, а понекад некритички преузима читаве одељке. О ширењу хришћанства међу варварима каже: „Црква се умножила тако у целом царству, вера се чак раширила такође међу саме варваре. Јер племена на обали Рајне већ беху хришћани, Келти и они Гали који живе у крајевима према Океану, Готи, и сва погранична племена на обалама реке Дунава, учествовали су одавно у вери у Христа, и навикли су да живе разумније и цивилизованије. За скоро све варваре један је главни разлог да упознају хришћанско учење: чести ратови који су вођени између Римљана и варвара под Галијеном и његовим наследницима... Многи хришћански свештеници били су заробљени од варвара. Како су они лечили болеснике код варвара и чистили оне које су демони држали самим именом Христовим и призивањем Сина Божијег; затим су водили са мудрошћу узвишен живот и својим врлинама су се уздизали изнад порока - а варвари, будући задивљени овим људима као и њиховим животом схватили су да је добро признати и обратити се добром Богу и да опонашају ове људе, и да и они тако поштују Божанство као и они“. Његова историја је намењена, пре свега, оном кругу читалаца који су заинтересовани за монаштво, посебно у Палестини. Он не пише зато што је талентован за писање: „Приступајући излагању црквене историје, ја нисам присиљавао своју природу, јер сам био уверен да је та историја по свом предмету дело, не човечије - Богу није тешко да мене учини њеним писцем, чак изнад сваког очекивања“ (1:1). У црквеној историји не говори много ο догматима вере, јер је сматрао да догмати нису предмет историје; његово дело ће читати и многобошци који догмате не разумеју. Доноси занимљив податак да је цар Јулијан Отпадник убијен у рату од стране једног војника хришћанина и закључује да је то велики подвиг тог хришћанина. (Издање: ПГ 67: 844-630; Sources chretiennes, 306, Paris 1983). Референце Историчари Историчари цркве Византијски историчари


text: Ово морам да објавим, јер ми ова метода лечења коју ћу да прикажем може помоћи да се брзо излечим. Наравно, та метода може помоћи и другима код разних обољења, па и од аутизма, а ради се о енергетској медицини. Укратко... Пре 2 дана сасвим случајно сам набасао на 2 преведена видео прилога где др Тенант из Америке приказује свој апарат, један биомодулатор који мери енергију на ћелијском нивоу људског организма и додаје волтажу сваком органу коме је потребна, па сам одлучио да све ово објавим, јер овакав начин лечења може помоћи и мојим здравственима проблемима, као и многим другима. Енергетска медицина лечи све – др Џери Тенант (Jerry Tennant) Оболивши од енцефалитиса др Тенант је добар део дана био онеспособљен за било какав рад и активност, спавао је по 16 сати дневно. Прегледали су га тада најбољи лекари и рекли му да има 3 вируса у мозгу, али да не могу да му помогну, препустивши га судбини. Др Тенант се није предавао, већ је почео да чита књиге које су описивале енергетску медицину, енергетски начин лечења путем акупунктуре, ајурведске медицине, а пре свега читао је књиге о ћелијској биологији, јер је био ношен идејом да му ћелије у мозгу немају довољан биоелектронски елетрицитет, односно напон и волтажу, да би радили здраво, нормално и функционално, па је зато „зарадио“ енцефалитис, будући да је као офтамолог лечио људе са вирусним инфекцијама очију, па је с тога и сам удисањем унео у себе вирусе. Вођен идејом енергетске медицине... схватио је да треба да некако измери напон на којој му ради мозак, као и да открије на којој волтажи треба да функционише мозак да би он био здрав. Открио је да је ту енергетску технологију још 1951. године развио јапански лекар Накатани, као и да мозак, да би радио здраво и фунционално, треба има 25 миливолти на ћелијском нивоу. Када је измерио миливолтажу, открио је да му мозак функционише и ради у опсегу између 2 и 4 миливолти, зато и није чудо да је оболео од енцефалитиса. Схавтивши да свој мозак треба да доведе у енергетском смислу на волтажу од 25 миливолти (mV), у доњем прилогу на самом почетку је објаснио како је то урадио, а помогла су му нека објашњења из неких кинеских књига, и бићете изненађени када чујете да када је извадио канал корена из зуба на коме му је канал раније био урађен, у року од 48 сати мозак је почео да ради и функционише на потребној волтажи да би био здрав, што значи да се др Тенант потпуно излечио од енцефалитиса! То је зато што су разан струјна биолошка кола сваког органа повезана, и поремећајем струјног кола једног органа, мења се волтажа и струјно коло неког другог органа с којим је повезан. Кад се све ово што прича др Тенант сагледа у својој бити, то суштински значи да било који орган у човечјем телу, кад нема довољну волтажу микро биолошке струје којом је биолошки програмиран за нормално и здарво функционисање, тај орган оболи, и стога не може да прави нове ћелије, а самим тим и да се регенерише, па тако настаје болест прича др Тенант. Иначе, енергетска медицина је стара древна вештина и наука, стара је око 5000 година. Када је говорио о енергетскојх медицини и целом том концепту, др Тенант је рекао да је тај концепт у Америци избачен с почетком XX века, јер су главни инвеститори фармацеутских компаније тражили од Конгреса да донесе закон који каже да је илегално да се новац из буџета даје било коме ко тврди да постоји енергија у телу?! То је угушило идеју постојаањ енергетске медицине у Америци, све док се председник Никсон (био је председник САД од 1969. – 1974.) није вратио из Кине и дао инструкције националној институцији за здравље, да се акупунктура дода у традиционалну медицину. Излечивши себе, др Тенат је развио своју сопствену енергетску технологију. Схватио је да су акупунктурни меридијани главни за преношење волтаже од места до места формирајући тако микробилошко струјно коло. Суштина онога што прича др Тенант је да када наши органи на ЋЕЛИЈСКОМ НИВОУ изгубе способност да се регенеришу и стварају ПОТПУНО нове ћелије, тада настаје хронична болест. Ћелије наших органа и организма нон-стоп раде и функционишу по унапред утврђеном програму. Да би ћелија радила и функционисала треба јој волтажа за рад, и она износи 25 миливолти по речима др Тенанта. Радећи, ћелије се троше, и зато је потребна замена старих ћелија новим да би сваки орган нормално и здраво функционисао, да се не разболи. Рецимо, ово се људима мало прича, на ћелијском нивоу сваки орган има своју границу старости и када до ње дође, он се мора потпуну регенерисати и бити потпуно нов на том ћелијском нивоу, па тако наша кожа се комплетно регенерише (и постане нова) сваких 6 недеља, а слузокожа црева на свака 3 дана. Јетра се регенерише комплетно сваких 8 недеља, нервни систем сваких 8 месеци, итд... итд... Да би наш организам направио нову ћелију потребна је миливолтажа од 50 mV. Наравно, др Тенант је истицао да је поред регулације миливолтаже биолошких струја наших органа, у синергији са тим битна и здрава органска исхрана, која није индустријска, дакле храна без пестицида, тешких метала и разних токсина, јер рецимо жива и алуминијум (има их и у у вакцинаам) спречавају регенерацију ћелија, као и многобројне токсичне материје у храни. Др Џери Тенант – како излечити аутизам Др Тенант је конструисао мали електронски биомодулатор да би путем енергетске медицине помогао другима. Како изгледа биомодулатор можете погледати на доњој слици: Др Тенантов биомодулатор волтаже Чим сам одгледао ове видео прилоге, одмах сам знао да ми биомодулатор др Тенанта може брзо и ефикасно помоћи у мом примарном здравственом проблему са левим оком, али када сам на његовом сајту видео цену» биомодулатора, схватио сам да је то за мене немогућа мисија, јер јефтинији модел „Биомодулатор Плус“ кошта 2750$ док она друга верзија „Биомодулатор Про“ кошта 5550$. Али добро, неко ко све ово погледа и има пара, може да га купи и помогне себи и ближњима, с тим да треба да се напомене, да они који имају уграђен пејсмејкер у организам, или било који електронски имплатантт, као и труднице, овај биомодулатор не смеју да користе. Онај ко наручи биомодулатор преко горе линкованог сајта, прво нека добро погледа све информације на сајту. Међутим, сва упутства за коришћење добиће на ДВД диску заједно у пакету са биомодулатором. Све ово може да буде подстицај да неки наши Теслијанци у заједници са неким докторима, конструишу сличан биомодулатор за волтажу тела попут модулатора доктора Тенанта, тако да енергетска медицина може да се примењује и у Србији! То је много боље него да се људуи кљукају лековима, штетним антибиотицима... што значи да би своје органе и организам сачували од хемије, тосина, а такође би избегли многе операције. Биомодулатор др Тенанта ради тако да може да измери напон у сваком органу тела, затим када се измери напон и види волтажа неког органа који треба да се лечи, укључује се преко апарата третман где се у органу са мањом волтажом него што је потребна за здраво функционисање, убацују електрони по образцу где ће их мембрана ћелије препознати и апсорбовати. У овом чланку» сам описивао своје здарвствене проблеме који су везани за простор: бешика-простата-црева. Међутим, све је то последица мог примарног проблема са левим оком којег дуго, дуго вучем, и којег сам невероватно много оптерећивао преко сваке мере за ових 10 година блоговања. Проблем је енергетски, где у критичним моментима осећам тупе пулсирајуће болове у левом оку (а понекад и хладноћу у њему) и слаб проток енергије кроз њега и кроз леву очну дупљу. Тај тупи бол постојећи апарати које поседује наша медицина и са којима раде наши очни лекари, нису могли да региструју никакво оболење, и гледајући са становишта третмана тим апаратима, моје очи су здраве, оба ока, и лево и десно. Такође, морам да напоменем да у десном оку не осећам ама баш никакве тегобе и болове. И када су проверавали притисак у очима, и посматрали очне живце оба ока, све је у добром стању. Такође, на оба ока, будући да кад читам, или радим на компјутеру, користим наочаре, имам исту диоптрију, без обзира што имам проблема само са левим оком. Када сам увидео да ми очни лекари не могу помоћи око ситуације са левим оком, схватио сам да једино ја могу сам себи помоћи на разне алтернативне начине, тако да сам од самог старта пре више од десетак година разним вежбама за очи мало по мало побољшавао ситуацију са левим оком, да буде издржљивије, што ми је омогућавало да радим на компјутеру, али нисам могао да га потпуно излечим. У ствари лажем вас, могао сам, али својом кривицом нисам то спровео до краја... ту терапију, а радило се о револуцинарној вежби директног гледања у Сунце». Почео сам да је практикујем с пролећа 2011. године, и већ после осмог минута непрекидног гледања у Сунце, осећао сам прва побољшања у левом оку, што ме је јако охрабрило и говорило да сам на правом путу. А када сам јануара 2013. стигао до 43 минута непрекидног гледања у Суце, по мојој тадашњој процени, моје лево око је скоро 90% било излечено, и да сам одрадио вежбу до краја, апсолутно сам сигурам да бих потпуно излечио лево око, али уз БИТАН услов, да смањим рад на компјутеру и блогу, да направим адекватну паузу, да левом оку дам мало одушка, мира... Међутим, шта ја радим.... Осетивши велика побољшања кад сам стигао до 43 минута са вежбом, ја сам додао још већи гас у раду на блогу, и самим тим сам још више оптерећивао лево око, мислећи да ће ми значајно побољшање остати константно, тако да сам почео још више да пишем, да пишем, да пишем на блогу... Такође сам прекршио самодисциплину у односу на вежбу и устајање у рану зору да би гледао у Сунце. Престао сам са вежбом, зауставио сам се на 43-ћем минуту, нисам наставио вежбу до краја. Истина, моје лево око је издржавало једно време све додатне притиске и оптерећења услед претераног рада, али свему има крај, све има границе, па и издржљивост организнма ма колико је он снажан. Ја уместо да се те 2013. године зауставим са претераним радом на блогу, као и да наставим вежбу до краја, ја сам само радио, радио... ситуација са левим оком је опет почела да се погоршава, а да би оно остало поштеђено већих оптерећења, превелика оптерећења левог ока преузимали су други органи, и садац сам ту где јесам, сада се цео проблем манифестује и на простор: бешика-простата-црева, као наравно и на левом оку. Е, сад, кад нисам имао где, када сам се уплашио после јаког грча у пределу бешика-простата што сам описивао овде», морао сам да се зауставим и да прекинем рад на блогу, односно живот ме је зауставио, кад већ ја то нисам урадио на време, јер све се сузило, нема више маневарских простора... И раније сам знао и уз помоћ неких стручних људи утврдио сам да проблеме са левим оком имам јер неурони у мозгу задужени за рад и функционисање левог ока нису имали довољно енергије за правилан рад, тако да се то све одразило на левом оку. Међутим, гледајући ове прилоге са др Тенантом и енергетском медицином, схватио сам да ћелије тих неурона који су задужени за функционисање левог ока, немају потребну волтажу. Такође сам схватио да ми је природна метода гледања у Сунце у ствари повећавала волтажу ћелија неурона које контролишу лево око, зато ми је ситуација са левим оком била све боља и боља, али нико ми није крив што нисам одрадио вежбу до краја. Што би се рекло, попут пуњача за мобилне телефоне, Сунце је природан батеријски пуњач биоелектрицитета за цео наш организам, за избалансирану волтажу целог организма и свих органа у њему. Почео сам поново да гледам у Сунце, стигао сам тек до 3 ипо минута, али када бих поседовао др Тенантов биомодулатор, апсолутно сам сигурам да бих врло брзо повећао потребну волтажу на ћелијама неурона у мозгу који контролишу лево око, овако ко зна да ли ћу завршити до краја вежбу глеадња у Сунце, најмање ми треба годину ипо дана, али живот свим нама ће нам у наредним временима бити све „узвудљивији“ и узбудљивији, не знаш више шта доноси дан, а шта ноћ... Ако неко има идеју како да повећам волтажу ћелија неурона који контролишу лево око, нека ми јави на овај мејл: email@example.com, може и разговор скајпом, а ја мислим да може додатно да помогне и акопресура. Такође, ако неко сазна да је неко у Србији направио сличан биомодулатор попут др Тенантовог, нека ми јави. Што се тиче вежбе гледања у Сунце, она је одлична, радите је, практикујте је. Међутим, сваки добар резултат пропада ако немамо контролу свог ума, својих мисли, емоција... и ако бесомучно исцрпљујемо свој организам претераним радом мислећи да је свемоћан, јер то није тако, ја сам најбољи пример, али шта је-ту је, живот тече даље, а док живот тече, здравље је најпрече... За оне који знају енглески...


text: ОБЕЛЕЖЕН ДАН БРОЈА π Љубитељи математике широм света 14. марта обележавају Дан броја π ! π (пи) је математичка константа која се данас нашироко примењује у математици и физици. Приближна вредност овог броја је 3,14159. У његову част ученици наше школе, са наставником математике Десанком Нешић, су креативно осмислили и израдили плакате посвећене овом броју и изложили их у холу школе. Позивамо Вас да их погледате! Познат и под називима Архимедова константа и Лудолфов број, најчешће записан грчким словом π, он се јавља као пресудан фактор у огромном броју једначина које описују природне појаве. Тако Пи одређује брзину којом падају кишне капи, начин на који се шири и скупља свемир и прелама светлост или вероватноћу нестајања живих врста. Број Пи можда и најбоље повезује све области математике. Што год мислили, математика може бити забавна! Актуелно УЧЕЊЕ НА ДАЉИНУ У ОШ ''Радоје Домановић'' је у току реализација пројекта ''Учење на даљину''. Циљ је омогућити ученицима да до специфичних наставних садржаја долазе и ако су удаљени од своје учионице. Наша школа је прва основна школа у Нишу која даје и ову могућност учења својим ученицима. Новости16. јун 2014. ЗАВРШНИ ИСПИТ СРПСКИ ЈЕЗИК - 16.06.2014. МАТЕМАТИКА - 17.06.2014. КОМБИНОВАНИ ТЕСТ - 18.06.2014. Ученици ће тестове радити од 10:00 до 12:00 часова УПИС ПРВАКА И ПРЕДШКОЛАЦА У ШКОЛСКУ 2014/2015. Наша школа од 1. марта 2014. године почиње упис ђака првака и предшколаца...


Саопштење поводом објављеног мишљења управе Енергопројект холдинга Поводом мишљења управе друштва Енергопројект холдинг а.д. Београд у вези са понудом за преузимање акција овог друштва од стране Напред развој а.д, које је дана 20.7.2017. године објављено у дневним листовима „Политика“ и „Данас“, Комисија за хартије од вредности (у даљем тексту: Комисија) издаје следеће саопштење: Мишљење управе Енергопројект холдинг а.д. Београд, објављено у дневним листовима „Политика“ и „Данас“ од 20.7.2017. године, је супротно одредбама члана 40. Зaкoна o прeузимaњу aкциoнaрских друштaвa ("Сл. глaсник РС", бр. 46/2006, 107/2009, 99/2011 и 108/2016 – у даљем тексту: Закон о преузимању) јер садржи низ неоснованих навода и неистинитих података и то: 5. Уз мишљење управе није објављено мишљење и представника запослених – малих акционара, које су представници запослених доставили Комисији 19.7.2017. године, а што је била обавеза управе друштва прописана такође чланом 40. Закона о преузимању и чланом 17. Правилника о садржини и форми понуде за преузимање акција („Сл. глaсник РС“, бр. 7/2017). Услед свега наведеног, Комисија је данас, 21.7.2017. године, затражила хитно изјашњење управе друштва Енергопројект холдинг а.д. о околностима под којима је сачињено мишљење објављено у дневним листовима „Политика“ и „Данас“, од 20.7.2017. године, као и околностима услед којих мишљење није потписано од стране свих чланова управе, како то захтева прописани образац МУО. Након прибављеног изјашњења, Комисија ће предузети даље мере у оквиру својих надлежности.


Турци су били и остали највећи и најокорелији непријатељи Европе , раме уз раме са циганима и јеврејима. Тај азијатски олош и шљам који претендује да буде ''део Европе'' се знатно осилио на свим пољима јер су ционисти поново ојачали Турску као свог највернијег слугу (одмах после Израела) да уз помоћ шипачког и балијског олоша изврши продор на ослабеле земље југоисточне Европе кроз ''Зелену трансверзалу''. Ционистичка багра има две могућности (обе су изразито погубне): 1. да Турска преко зелене трансверзале продре на југоисток Европе и да те земље држи у шаци, пре него што дође до неког новог великог рата и освајања земаља ЈИ Европе; 2. да приме Турску у ЕУ и да, услед слободе кретања унутар земаља-чланица у Европу продру на десетине милиона обојеног арменоидно-монголоидног-семитског олоша и да дође до свеопштег расула и уништења Европе као колевке белог аријевског човека. Quote: Турска гамад је својим 500-г 4000 086;дишњим присуством на тлу Европе непоправљиво уназадила народе којима је владала. Такође, у Европу су довели читаве контигенте шиптарчина, цигана, черкеза и сличне багре. Расно несвесни људи и либтарди их неретко сврставају у белце. Међутим, никако да узму у обзир чињеницу да су они блиски рођаци проклетих хуна, монгола, авара, татара... који су унаказили лице Европе у средњем веку, као и канибалских индијанаца. Quote: Заједно са чифутима, арапчинама свих врста, чеченима, јерменима, пакистанцима и сличним олошем. Quote: Када буде дошло време RaHoWe, проћи ће ко и сва друга не-бела гамад. А земљу им не треба засољавати, већ треба колонизовати белцима, као нпр. САД, Аустралију...


text: 9. фебруар је четрдесети дан у години у Грегоријанском календару. 325 дана (326 у преступним годинама) остаје у години после овог дана. Догађаји 474 — Источноримски (византијски) цар Лав I крунисао је свог зета Зенона за савладара свог наследника малолетног Лава II. 1540 — У Рудај Филдсу код Честера у Енглеској одржана прва трка коња. 1667 — Склапањем Андрусовског примирја завршен је тринаестогодишњи рат Русије и Пољско-литванске заједнице. 1788 — Аустријски цар Јосиф II објавио рат Турској. У рату, који је завршен 1791. по Аустрију неповољним Свиштовским миром, на аустријској страни учествовали и српски добровољци под вођством Коче Анђелковића. 1801 — Потписан је Линевилски мир између Француске и Светог римског царства, чиме је Аустрија иступила из Друге коалиције. 1825 — Пошто ниједан председнички кандидат није освојио већину електорских гласова на изборима 1824., Представнички дом је изабрао Џона Квинсија Адамса за председника САД. 1861 — Џеферсон Дејвис је изабран за привременог председника Конфедеративних Америчких Држава од Конфедеративне конвенције у Монтгомерију. 1895 — Вилијам Морган је креирао и осмислио спорт Одбојку у месту Холјок у Масачусетсу. 1900 — Основан је Дејвис куп, најпознатије екипно такмичење мушких тениских репрезентација. 1909 — Француска и Немачка постигле споразум о Мароку, којим је Берлин признао посебне интересе Париза у тој земљи, у замену за економске концесије. 1934 — Југославија, Грчка, Турска и Румунија у Атини потписале Балкански пакт, одбрамбени савез од бугарских и италијанских аспирација. 1942 — У њујоршкој луци избио пожар на француском путничком броду „Нормандија“, тада највећем и најелегантнијем на свету, после чега је брод потонуо. 1943 — Тешке борбе за пацифичко острво Гвадалканал окончане у Другом светском рату победом америчких снага над јапанском армијом. Почео противнапад партизана у Другом светском рату против здружених немачких, италијанских и хрватских снага на Неретви, Битка за рањенике. Почетком марта осам партизанских бригада одбацило главнину немачких трупа и свих 3.500 рањеника пребачено на леву обалу Неретве. 1950 — Сенатор Џозеф Макарти је одржао говор у ком је оптужио Стејт департмент да је пун комуниста, покренувши период политичких прогона познат као макартизам. 1951 — Корејски рат: Гјеонсанг масакр. 1962 — Јамајка постала независна држава у оквиру британског Комонвелта. 1964 — Битлси су се први пут појавили у Шоуу Еда Саливена, наступајући пред рекордних 73 милиона гледалаца. 1965 — Прве америчке борбене трупе су послате у Јужни Вијетнам. 1968 — Холандска принцеза Беатрикс отворила подземну жељезницу у Ротердаму. 1969 — Први пробни лет „боинга 747, џамбо-џета”. 1971 — Аполо програм: Аполо 14 се враћа на Земљу након трећег спуштање људи на Месец. 1975 — Сојуз 17 совјетски свемирски брод се враћа на Земљу. 1981 — Генерал Војћех Јарузелски постао премијер Пољске. 1986 — Халејева комета се појавила у унутрашњости Сунчевог система. 1991 — На референдуму у Литванији, из којег су били искључени грађани руске националности, више од 90% бирача гласало за отцепљење од СССР. 1996 — У снажној експлозији у Лондону, коју су подметнули припадници Ирске републиканске армије, погинуле две особе, а око 100 их повређено. Тим нападом прекинуто 17-месечно примирје. 1999 — Кина прекинула дипломатске односе с Македонијом због одлуке Владе у Скопљу да успостави дипломатске односе с Тајваном. 2009 — Далај Лама одлуком градског већа постао почасни грађанин Рима. Рођења 1060 — Папа Хонорије II. (прем. 1130) 1737 — Томас Пејн, амерички писац и револуционар. (прем. 1809) 1773 — Вилијам Хенри Харисон, амерички војсковођа и политичар, 9. председник САД. (прем. 1841) 1781 — Јохан Баптист фон Шпикс, немачки природњак. (прем. 1826) 1783 — Василиј Жуковски, руски песник. (прем. 1852) 1849 — Павле Јовановић, новинар, покретач „Србобрана”, првог српског политичког листа у Хрватској. (прем. 1897) 1865 — Ерих Дагоберт фон Дригалски, немачки географ, геофизичар и истраживач. (прем. 1949) 1867 — Нацуме Сосеки, јапански писац. (прем. 1916) 1874 — Ејми Лоуел, америчка песникиња. (прем. 1925) 1885 — Албан Берг, аустријски композитор. (прем. 1935) 1891 — Роналд Колман, енглески глумац. (прем. 1958) 1895 — Макс Валиер, немачки дизајнер ракетне технологије, заговарао идеју интерпланетарних летова. (прем. 1930) 1903 — Коста Сивчев, српски пилот и конструктор авиона, ваздухопловнотехнички пуковник ЈНА. (прем. 1982) 1909 — Хедер Ејнџел, енглеска глумица. (прем. 1986) 1909 — Кармен Миранда, португалско-бразилска певачица, плесачица и глумица. (прем. 1955) 1928 — Ринус Михелс, холандски фудбалски тренер. (прем. 2005) 1931 — Јозеф Масопуст, чешки фудбалер и фудбалски тренер. (прем. 2015) 1932 — Герхард Рихтер, немачки сликар и визуелни уметник. 1940 — Џон Максвел Куци, јужноафрички књижевник, добитник Нобелове награде за књижевност (2003). 1943 — Џо Пеши, амерички глумац и музичар. 1944 — Алис Вокер, америчка списатељица и феминисткиња. 1945 — Мија Фароу, америчка глумица и модел. 1947 — Карла дел Понте, главна тужитељица Хашког трибунала. 1953 — Киран Хајндс, северноирски глумац. 1957 — Гордон Стракан, шкотски фудбалер и фудбалски тренер. 1961 — Горан Грбовић, српски кошаркаш. 1963 — Лоло Ферари, француска мејнстрим глумица, порнографска глумица, плесачица и певачица. (прем. 2000) 1965 — Велимир Перасовић, хрватски кошаркаш и кошаркашки тренер. 1969 — Павел Тонков, руски бициклиста. 1971 — Растко Стефановић, српско-словеначки рукометаш и рукометни тренер. 1972 — Зоран Баранац, српски новинар, уредник, ТВ водитељ и ПР. 1972 — Дарен Фергусон, шкотски фудбалер и фудбалски тренер. 1974 — Амбер Валета, америчка глумица и модел. 1975 — Ратко Ђурковић, црногорски рукометаш и рукометни тренер. 1978 — Никола Лазетић, српски фудбалер. 1979 — Ана Ђокић, српска-црногорска рукометашица. 1979 — Ирина Слуцка, руска клизачица. 1980 — Ангелос Харистеас, грчки фудбалер. 1980 — Маргарита Левијева, руско-америчка глумица. 1981 — Том Хидлстон, енглески глумац, продуцент и музичар. 1982 — Џамир Нелсон, амерички кошаркаш. 1987 — Магдалена Нојнер, немачка биатлонка. 1987 — Мајкл Б. Џордан, амерички глумац и продуцент. 1987 — Роуз Лезли, шкотска глумица. 1988 — Лоте Фрис, данска пливачица. 1989 — Пабло Агилар, шпански кошаркаш. 1993 — Патрик Андраде, зеленортски фудбалер. 1994 — Милан Павков, српски фудбалер. Смрти 967 — Сејф ал-Давла, владар северне Сирије. (рођ. 916) 1199 — Минамото но Јоритомо, први шогун Камакура шогуната. (рођ. 1147) 1588 — Алваро де Базан, шпански адмирал. (рођ. 1526) 1640 — Мурат IV, отомански султан (рођ. 1612) 1670 — Фредерик III Дански, краљ Данске и Норвешке. (рођ. 1609) 1675 — Герард Дау, холандски сликар. (рођ. 1613) 1881 — Фјодор Достојевски, руски књижевник (рођ. 1821) 1935 — Ксавер Шандор Ђалски, хрватски књижевник. (рођ. 1854) 1957 — Миклош Хорти, мађарски диктатор. (рођ. 1868) 1977 — Сергеј Иљушин, руски конструктор авиона (рођ. 1894) 1979 — Денис Габор, мађарско-британски физичар (рођ. 1900) 1984 — Јуриј Андропов, шеф совјетске државе и владајуће Комунистичке партије. (рођ. 1914) 1989 — Осаму Тезука, јапански уметник, аниматор, продуцент и доктор медицинских наука. (рођ. 1928) 1995 — Џејмс Вилијам Фулбрајт, амерички политичар и хуманиста. (рођ. 1905) 1995 — Олга Сковран, кореограф, педагог, оснивач и директор ансамбла „Коло”. (рођ. 1908) 1996 — Адолф Галанд, ловачки ас и командант немачке ловачке авијације у Другом светском рату (рођ. 1912) 2001 — Херберт Сајмон, амерички научник. (рођ. 1916) 2002 — Маргарета, британска принцеза. (рођ. 1930) 2005 — Милован Илић-Минимакс, познати телевизијски и радијски новинар. (рођ. 1938) 2015 — Боба Стефановић, певач и композитор домаће забавне музике. (рођ. 1946) 2016 — Здравко Толимир, српски генерал. (рођ. 1948) 2018 — Небојша Глоговац, српски глумац. (рођ. 1969) 2018 — Јохан Јохансон, исландски композитор. (рођ. 1969) 2019 — Ђорђе Ђукић, српски физичар. (рођ. 1943) Празници и дани сећања Међународни празници Међународни дан стоматолога Српска православна црква слави: Светог Јована Златоустог Преподобног Тита Печерског Празници неких земаља Дан града Аричи Празник Маронита - Либан Референце 209


Quote: Доказан је и то одавно, поготово за соју, неколико људи је докторирало на ту тему, али се о томе мало прича; Сетите се да је масовна употреба почела почетком 60их у џуса, а непуне три деценије касније је грунула малтене епидемија алцхајмера!!! Quote: Треба, али обично најебу обични произвођачи, па претходних неколико година су кажњавани и скоро у затвор слани пољопривредници који су сејали ГМО, а нико се није ни запитао ко им је то продао... битно је да је наплаћена казна Quote: Наравно да је здрав мада ја више волим нашу лалошку шунку, мекша је и сочнија


ДОБОЈ, 18. ЈАНУАРА /СРНА/ - Оркестар хармоника Основне школе "Алекса Шантић" из Угљевика одржао је вечерас богојављенски концерт у Добоју, којим ће започети овогодишња сезона догађаја из области културе у граду.


text: 22. мај (22.5.) је 142. дан године по грегоријанском календару (143. у преступној години). До краја године има још 223 дана. Догађаји 1455 — Битком код Сент Олбанса у Енглеској почео тридесетгодишњи „Рат двеју ружа“, сукоб династија Ланкастер и Јорк. 1809 — Звршена Битка код Ашперна између француске и аустријске војске. Ова битка је једна од највећих битака Наполеонових ратова, а завршена је победом Аустрије. 1833 — У Чилеу усвојен Устав којим је дата већа власт председнику, а римокатоличка вера проглашена државном. 1914 — Велика Британија од Англо-персијске нафтне компаније преузела контролу над нафтним изворима у Персијском заливу. 1915 — У најтежој железничкој несрећи у Великој Британији, у судару два воза у Шкотској, погинуло 227 људи. 1918 — Немачки авиони бомбардовали Париз у Првом светском рату. 1939 — Јоахим фон Рибентроп и Галеацо Ћано су потписали „Челични пакт“ о десетогодишњем војном и политичком савезу Немачке и Италије. 1943 — У Москви саопштено да је распуштена Комунистичка интернационала. Сматра се да је то био Стаљинов гест добре воље према западним савезницима у Другом светском рату. 1960 — У Чилеу се догодио најснажнији икад забележени земљотрес, магнитуде 9,5 степени Рихтерове скале. 1969 — Лунарни модул Апола 10 је пролетео 16 km од површине Месеца. 1972 — Председник САД Ричард Никсон срео се у Москви с председником Врховног совјета СССР Леонидом Брежњевом, као први председник САД који је посетио Совјетски Савез. Цејлон постао република у оквиру Британског Комонвелта, под називом Шри Ланка. 1975 — Родезија искључена са Олимпијских игара због расистичке политике владајућег режима. 1985 — У експлозији аутомобила-бомбе у једном предграђу Бејрута погинуло 60, повређено 190 људи. 1989 — Индија испробала своју прву ракету „земља-земља“ средњег домета. 1990 — Северни и Јужни Јемен су се ујединили у Републику Јемен. 1990 — Мајкрософт је објавио оперативни систем Windows 3.0. 1992 — Генерална скупштина Уједињених нација у пуноправно чланство примила три бивше југословенске републике Словенију, Хрватску и Босну и Херцеговину. Истог дана у Сарајеву постигнут споразум представника ЈНА и Председништва БиХ о мирном повлачењу војника и питомаца, држављана Југославије, из војних касарни у Сарајеву и Пазарићу. 1994 — Побуњеници у грађанском рату у Руанди заузели међународни аеродром у Кигалију и кључну касарну владиних снага, отклонивши највећу препреку у походу на главни град. 1997 — Пола милиона Пољака похрлило да види свог земљака, Папу Јована II, током његове десетосатне посете тој земљи. Председник Русије Борис Јељцин сменио министра одбране и неколико генерала пошто су одбили да смање буџет и изврше реорганизацију војске. 1998 — Гласачи у Северној Ирској изгласали мировни уговор којим је окончана двадесетогодишња борба протестаната и католика. За уставне промене гласало близу 95% гласача. 1999 — У највећем таласу избеглица са Косова и Метохије око 7.700 Албанаца прешло у Македонију. 2000 — Израелске судије обориле закон који је бранио женама да се моле испред арабески Тора на Западном зиду, јеврејском свештеном месту. 2001 — Скупштина Француске одобрила контроверзан предлог закона којим би острво Корзика добило више права. Протести сепаратиста на том острву против Париза трајали 20 година. 2002 — Бивши члан Кју клукс клана Боби Френк Чери проглашен кривим за убиство четири младе црнкиње. Девојчице су погинуле 1963. у експлозији динамита који је он поставио у цркви у Бирмингему. 2003 — Савет безбедности УН укинуо тринаестогодишње санкције Ираку, истовремено дајући САД и Великој Британији велика овлашћења у вођењу те земље и њене нафтне индустрије. Седамдесетогодишњи Јапанац Јуићиро Миура успео да се попне на Монт Еверест и тако постао најстарији човек који се икада попео на највишу планину у свету. 2021 — Тероризам: У Сједињеним Америчким Државама догодила се 2 терористичка догађаја у два одвојена случаја. У пуцњави испред бара "Torch Club Bar & Grille" у граду Јангстаун у америчкој савезној држави Охајо, убијене су 3 особе, а три су рањене. А у другом инциденту која се догодила на кућној забави у Њу Џерзију, где је било присутно више од 100 званица, убијено је 2 особе, а више од 12 је рањено. Рођења 1813 — Рихард Вагнер, немачки композитор, диригент, позоришни редитељ, есејиста и музички теоретичар. (прем. 1883) 1859 — Артур Конан Дојл, британски писац и лекар. (прем. 1930) 1907 — Лоренс Оливије, енглески глумац, редитељ и продуцент. (прем. 1989) 1924 — Шарл Азнавур, француско-јерменски певач, глумац и дипломата. (прем. 2018) 1943 — Бети Вилијамс, северноирска мировна активисткиња, добитница Нобелове награде за мир (1976). (прем. 2020) 1946 — Џорџ Бест, северноирски фудбалер. (прем. 2005) 1946 — Петар Божовић, српски глумац. 1951 — Божо Јанковић, босанскохерцеговачки фудбалер. (прем. 1993) 1953 — Пол Маринер, енглески фудбалер и фудбалски тренер. (прем. 2021) 1954 — Шуџи Накамура, амерички електротехничар јапанског порекла, добитник Нобелове награде за физику (2014). 1956 — Ал Корли, амерички глумац, певач и продуцент. 1959 — Дејвид Блат, израелско-амерички кошаркаш и кошаркашки тренер. 1959 — Мориси, енглески музичар. 1969 — Карл Крејг, амерички ди-џеј и продуцент електронске музике. 1970 — Наоми Кембел, енглески модел и глумица. 1977 — Жан-Кристоф Перо, француски бициклиста. 1981 — Јирген Мелцер, аустријски тенисер. 1983 — Микаел Желабал, француски кошаркаш. 1984 — Зоран Рендулић, српски фудбалер. 1987 — Артуро Видал, чилеански фудбалер. 1987 — Новак Ђоковић, српски тенисер. 1988 — Милош Босанчић, српски фудбалер. 1990 — Стефан Митровић, српски фудбалер. 1995 — Кумела, српски музичар. Смрти 337 — Константин I Велики, римски цар. (рођ. отприлике 272) 1016 — Свети Јован Владимир, владар Дукље. (рођ. 995). 1873 — Алесандро Манцони, италијански писац. 1885 — Виктор Иго, француски књижевник. (рођ. 1802). 1925 — Стеван Тодоровић, српски сликар, члан Српске краљевске академије (рођ. 1832) 1927 — Никола Кашиковић, српски публициста, уредник и власник српског књижевног листа Босанска вила, и сакупљач српских народних умотворина. (рођ. 1861) 1944 — Војислав Илић Млађи, српски песник. (рођ. 1877) 1970 — Бојан Ступица, режисер. (рођ. 1910). 2006 — Милан - Гица Дамјановић, фудбалер Партизана, репрезентативац. (рођ. 1941). 2016 — Велимир — Бата Живојиновић, глумац (рођ. 1933). 2018 — Филип Рот, амерички писац (рођ. 1933). Празници и дани сећања Међународни празници Међународни дан биодиверзитета Српска православна црква слави: Светог пророка Исаију Свети Николај Чудотворац Мирликијски Свети мученик Христифор


text: Вацлав Нижински |Вацлав Нижински| |Датум рођења:||12. март 1890.| |Место рођења:||Кијев (Руска Империја)| |Датум смрти:||8. април 1950.| |Место смрти:||Лондон (Уједињено Краљевство)| Вацлав Нижински (пољ. Wacław Niżyński, рус. Вацлав Фомич Нижинский, 12. март 1890—8. април 1950) је био руски балетски играч и кореограф пољског порекла. Био је славан због своје виртуозности, високих скокова и способности да се уживи у ликове. Могао је плеше на врховима прстију, што је била реткост међу балетанима. Родио се у Кијеву у породици пољских балетских играча. Године 1900. придружио се Царској балетској школи. Чувена балерина Матилда Качесинска га је 1910. одабрала да игра улогу бога ветра Вајуа у новој поставци балета „Талисман“. Ова улога га је прославила. Прекретница у каријери Нижинског је наступила када са срео са продуцентом Сергејом Дјагиљевом који је промовисао руску уметност у иностранству.[1], а највише у Паризу. Са њиме је годинама био у пословно-емотивно-љубавној вези. Дјагиљев је 1909. у Париз довео трупу руског балета којој су припадали Нижински и Ана Павлова. Руски балет и опера су доживели велики успех те сезоне, који је утицао на културну сцену Париза целу наредну деценију. После краћег ангажмана у Маријинском театру, који је завршен скандалом, почео је да се бави кореографијом. Створио је кореографије за своје улоге: „Поподне једног фауна“ (1912), „Тил Ојленшпигел“ (1916) и „Посвећење пролећа“ (1913). Његове кореографије су превазилазиле границе традиционалног балета и усмеравале га ка модерном балету. На париској представи „Поподнева једног фауна“, критика и публика је Нижинског оптужила за вулгарност на сцени. У његову одбрану су устали Огист Роден, Одилон Редон и Марсел Пруст. На путу у Јужну Америку 1913. Нижински је упознао мађарску грофицу Ромолу Пулски са којом се оженио у Буенос Ајресу. У Северној Америци је наступао 1916. У ово време је почео да показује симптоме шизофреније. Доживео је слом живаца 1919, чиме се његова каријера окончала. Са женом се преселио у Швајцарску где се неуспешно лечио. Остатак живота је провео у азилима и болницама за менталне болеснике. Умро је у клиници у Лондону 1950. Његово тело је 1953. пренесено у Париз на гробље Монмартр.


Разрешен је спор око извоза брашна из Србије у Македонију, због чега су домаћи извозници имали месечни губитак од 200 хиљада евра.