text: Латински језик () је класични језик који припада италској грани индоевропских језика. Латински алфабет је настао из етрурског и грчког алфабета. Латински је првобитно говорен на подручју Лацијума. Кроз моћ Римске републике, латински је постао доминантни језик, најпре у Италији па затим и широм Римског царства. Вулгарни латински се развио у романске језике, као што су италијански, француски, шпански, португалски и румунски. Латински, италијански и француски су дали много ријечи енглеском језику. Старогрчки и латински језик се користе као језици науке у теологији, биологији и медицини. У касној Римској републици (75. п. н. е.), старолатински је стандардизован у класични латински језик. Вулгарни латински је био колоквијални облик говора у исто вријеме и то је потврђено у записима и дјелима као што су дјела Плаута и Теренција. Каснолатински је био писани језик од 3. века, а средњовјековни латински је био у употреби од 9. вјека до периода Ренесансе када се користи ренесансни латински. Касније, развили су се рани савремени латински и савремени латински језик. Латински језик је кориштен као језик међународне комуникације, образовања и науке све до касног 18. века, када је почео да га замјењује вернакулар. Црквени латински је опстао као службени језик Свете столице и римског обреда Католичке цркве. У данашње време многи студенти, учењаци и чланови католичког клера течно говоре латински као литургијски језик. Он се учи у основним, средњошколским и високошколским образовним институцијама широм света. Наслеђе Језик је преношен у разним облицима. Инскрипције Неки натписи су објављени у међународно договореним, монументалним серијама са више томова, -{„Corpus Inscriptionum Latinarum (CIL)“}-. Аутори и издавачи варирају, али формат је отприлике исти: томови са појединостима о инскрипцијама са критичким разматрањем којим се наводи порекло и релевантне информације. Читање и тумачење ових натписа је предмет поља епиграфике. Познато је око 270.000 инскрипција. Литература Радови неколико стотина античких аутора који су писали на латинском су сачувани у потпуности или делом. То су значајни радови или фрагменти за филолошку анализу. Они су део предметне области поља класике. Њихови радови су објављени у облику манускрипта пре изума штампања, а у данашње време се објављују као пажљиво уређена штампана издања, као што је Лоебова класична библиотека, који је објавила издавачка кућа Harvard University Press, или Оксфордски класични текстови, у издању Oxford University Press. Латински преводи модерне литературе као што су -{Хобит}-, Острво са благом, Робинзон Крусо, Медвед Падингтон, Вини Пу, Тинтинове авантуре, Астерикс, Хари Потер, Волтер и прдећи пас, Мали Принц, Макс и Мориц, Како је Гринч украо Божић!, Мачка у шеширу, и књига бајки, -{„fabulae mirabiles“}-, имају за циљ да придобију популарно интересовање за језик. Додатне ресурсе обухватају збирке израза и ресурси за превођење свакодневних фраза и концепата на латински, као што је -{Meissner's Latin Phrasebook}-. Утицај на данашње језике Утицај латинског на енглески је био знатан у свим ступњевима његовог изолованог развоја. У средњем веку, дошло је до позајмљивања из латинског услед црквене употребе коју је успоставио свети Августин Кентерберијски у 6. веку или индиректно након норманског освајања, путем англонорманског језика. Од 16. до 18. века, енглески писци су сковали огроман број нових речи из латинских и грчких речи, званих „мастионични термини“, као да су били просути из посуде са мастилом. Многе од тих речи је јеном користио њихов аутор и затим су заборављене, док су се неке корисне речи одржале, као што су -{imbibe}- и -{extrapolate}-. Многи од веома честих полисложних енглеских речи имају латинско порекло посредством старофранцуског језика. Романске речи сачињавају 59%, 20% и 14% енглеског, немачког и холандског речника. Те цифре драматично расту кад се узму у обзир само несложене и неизведене речи. Сходно томе, романске речи сачињавају око 35% холандског речника. Утицај римске управе и римске технологије на мање развијене нације под римском доминацијом довели су до адаптације латинске фразеологије у неким специјализованим областима, као што су наука, технологија, медицина, и законодавство. На пример, Линеански систем биљне и животињске класификације је под знатним утицајем -{Historia Naturalis}-, енциклопедије људи, места, биљки, животиња, и ствари, коју је објавио Плиније Старији. Римска медицина, забележена у радовима лекара као што је Гален, се одражава у данашњој медицинској терминологији која је превасходно изведена из латинских и грчких речи, при чему је грчки филтриран кроз латински. Римско инжењерство је имало исти ефекат на целокупну научну терминологију. Латински законски принципи су се одржали делом путем дугог списка латинских правних термина. Једна студија која је анализирала степен диференцијације романских језика у поређењу са латинским (поредећи фонологију, инфлацију, дискурс, синтаксу, речник, и интонацију) је индицирала следећу расподелу (што је већи проценат, то је веће растојање од латинског): сардинијски 8%, италијански 12%, шпански 20%, румунски 23,5%, окситански 25%, португалски 31%, и француски 44%. Образовање Током европске историје, образовање у класици се сматрало кључним за оне који су желели да се придруже писменим круговима. Настава на латинском је есенцијални аспекат. У данашњем свету, велики број студената латинског у САД учи из уџбеника Виколков латински: Класични уводни курс латинског, базиран на античким ауторима. Ту књига, први пут објављену 1956. године, написао је Фредерик Вилок, који је докторирао на Харвардском универзитету. Вилоков латински је постао стандардни текст за многе америчке уводне курсеве латинског. Покрет живућег латинског покушава да подучава латински на начин на који се предају живи језици, као средство говорне и писане комуникације. Доступан је у Ватикану и неким институцијама у САД, као што су Универзитет у Кентакију и државни универзитет у Ајови. Британска издавачка кућа Cambridge University Press је главни испоручилац латинских уџбеника за све нивое, као што је серија Кембриџшких латинских курсева. Они исто тако објављују подсерију текстова за децу на латинском аутора Bell & Forte, која описује авантуре миша званог -{Minimus}-. У Уједињеном Краљевству, Класична асоцијација подстиче проучавање антике на различите начине, као што су публикације и стипендије. Универзитет у Кембриџу, Отворени универзитет, и бројне друге престижне независне школе, на пример Итон, Хароу, Хабердашер Аскова школа за дечаке и -{Via Facilis}-, лондонска хуманитарна организација, имају латинске курсеве. У САД и Канади, Америчка лига класика подржава сваки напор којим се унапређује проучавање класика. Њихове подружнице обухватају: Национална јуниорска лига класика (са више од 50.000 чланова), која подстиче средњошколце да наставе проучавање латинског језика, и Национална сениорска лига класика, која подстиче студенте да наставе студије класика у колеџу. Лига такође спонзорише Национални латински испит. Класичар Мери Берд је написала у -{The Times Literary Supplement}- 2006. године да је разлог за учење латинског оно што је написано у њему. Развој латинског језика Како се од 2. века п. н. е. римска власт почела ширити по читавом Средоземљу, тако је и латински језик излазио из оквира древне Италије и прерастао у светски језик. У развоју латинског језика пресудну су улогу одиграли први римски књижевници, који су свој језик ратара и војника постепено, по угледу на грчки језик, усавршавали и оспособљавали да са лакоћом и логично искаже и најсложенију књижевну, поетску или филозофску мисао. Речник се почео нагло богатити кованицама ствараним у духу грчког речника, синтактичким конструкцијама, стилским фигурама, и за веома кратко време створен је -{sermo urbānus}-, језик којим су писали образовани Римљани. Најстарији натписи на латинском језику потичу из 6. века п. н. е. Први споменик књижевног латинског језика представљају Закони дванаест таблица из 5. века п. н. е, а последњи је Јустинијанов Зборник римског грађанског права из 6. века. Овај стандардни латински језик, којим је написана готово целокупна сачувана римска књижевност, примењиван је у хришћанској теологији, филозофији, природним наукама, праву и администрацији током следећа два миленијума, све до 19. века, да би и данас остао присутан и често незаменљив у политичкој, научној и стручној терминологији. Међутим, за историју античке културе важна је чињеница да током целог античког доба проценат писменог становништва никада није прешао тридесет одсто. Тако, и у римској држави непрегледне масе неписменог и полуписменог становништва нису говориле књижевним „градским говором“, него својим народним језиком (-{sermo plebēius}- или -{vulgāris}-), који је имао сопствени развојни пут. У одређеним историјским условима од њега ће настати романски језици (италијански, француски, шпански, румунски). Пошто главни извори изучавања латинског језика нису живи говорници (као код савремених језика), већ сачувани стари текстови, о овом народном говору знамо веома мало. Између књижевног и народног говора стоји разговорни, свакидашњи језик (-{sermo cotidiānus}-), којим су у свакодневној комуникацији говорили образовани слојеви римског становништва, и чије трагове налазимо у Плаутовим комедијама, Петронијевом роману, те неким епистолографским делима. Латинизација Упоредо са ширењем Римске државе, у покореним земљама се ширила и употреба латинског језика, не само у администрацији и политици, већ и у осталим областима друштвеног живота, од економије до културе. На освојеним територијама, Римљани су уводили свој систем, а саставни део романизације била је и латинизација, која је у многим областима довела до потискивања домаћих језика и усвајања латинског. Током времена, у западним провинцијама Римског царства дошло је до настанка локалних варијанти латинског језика. Романизацијом Галије становници те области су постали Галоромани, а из њихове варијанте латинског језика развио се посебан језик који је касније прозван француски. Слично томе, романизацијом Хиспаније становници те области су постали Хиспаноромани, а из њихових локалних варијанти латинског језика развили су се данашњи језици шпански и португалски. Врсте речи Види још Компарација придева у латинском језику Википедија:Транскрипција са класичних језика Референце Литература Спољашње везе Језичке алатке Searches Lewis & Short's A Latin Dictionary and Lewis's An Elementary Latin Dictionary. Online results. Search on line Latin-English and English-Latin dictionary with complete declension or conjugation. Online results. Identifies the grammatical functions of words entered. Online results. Identifies the grammatical functions of all the words in sentences entered, using Perseus. Displays complete conjugations of verbs entered in first-person present singular form. Displays conjugation of verbs entered in their infinitive form. Identifies Latin words entered. Translates English words entered. Combines Whittakers Words, Lewis and Short, Bennett's grammar and inflection tables in a browser addon. "Classical Language Toolkit " (CLTK). A Natural Language Processing toolkit for Python offering a variety of functionality for Latin and other classical languages. Курсеви Latin Lessons (free online through the Linguistics Research Center at UT Austin) Free 47-Lesson Online Latin Course, Learnlangs Learn Latin Grammar, vocabulary and audio Latin Links and Resources, Compiled by Fr. Gary Coulter (a course in ecclesiastical Latin). Beginners' Latin on The National Archives (United Kingdom) Граматика и учење Фонетика Вести и аудио на латинском језику Ephemeris, online Latin newspaper Nuntii Latini, from Finnish YLE Radio 1 News in Latin, Radio Bremen Classics Podcasts in Latin and Ancient Greek, Haverford College Latinum Latin Language course and Latin Language YouTube Index Онлине заједнице на латинском језику Grex Latine Loquentium (Flock of those Speaking Latin) Circulus Latinus Interretialis (Internet Latin Circle) Latinitas Foundation, at the Vatican Lingua Latina Aeterna - Latin - a living language Антички Рим Древни језици Језици Ватикана


Санирање ударних рупа по насељима општине Жагубица Јавно предузеће Дирекција за изградњу и развој општине Жагубица расписала је тендер за извођача радова на спровођењу послова санирања ударних рупа на територији општине Жагубица по свим насељима. Као најповољнији понуђач посао је добило предузеће "Штрабаг" из Зајечара. Грађевинска сезона не јењава, а да се ради пуним капацитетом потврђују и слике са лица места где су били председник општине Жагубица Сафет Павловић, заменик председника општине Љубиша Јовкић и председник Скупштине општине Дејан Николић. Приликом обиласка терена у селу Милатовац заменик председника општине је прецизирао: „Ближи се крај извођењу радова, остала су још пар насеља, а до краја недеље биће завршено крпљење ударних рупа по насељима у општини. Вредност овог улагања које иде из буџета општине је 5 милиона динара. Такође желим да обавестим грађане да се након завршетка овог посла креће са асвалтирањем улица по насељима, тендер је већ спроведен, а вредност радова је 22 милиона, тако да ћемо од половине септембра имати ударне радове преко дирекције за изградњу и развој наше општине.“ Евидентно је, да ће путеви и улице у општини Жагубица који становницима представљају основ за боље функционисање, бити уређенији. Крпљење ударних рупа по селима за сада тече по планираниој динамици, а финализацијим радова житељима ће свакако бити омогућено да лакше путију од посла до куће, до имања и салаша и тако брже обављају свакодневне активности.


Ученици из Угљевика популарност су стекли учешћем у емисији "Ја имам таленат".


Маршићанин против Вучи(ћеви)ћа - како извући максимум у условима медијске тортуре - Коментари 1 уторак, 23 фебруар 2016 12:01 2 уторак, 23 фебруар 2016 12:13 На шта је спао Студио Б,градска телевизија. Вучичевић и Вучић не могу ниже,већ неко време. Зар заиста нема никаквог удружења новинара или поптрошача,који би требало да штите право гледалаца ДА ЗНАЈУ СВЕ? Или су се у страху и они ућутали. А ми,ето од овог месеца "добровољно"дајемо медијском сервису прилог,таксу не на бројило и не за рад медијског сервиса онако како је то законом уређено,већ какве су потребе за промоцијом Вучића у предизборној каљузи. Колико само екипа,сниматеља,новинара,возача,организатора..прати сваку његову реч,изјаву,рукохват и рукољуб у Давосу,Лондону,на Марсу,а влада не може све. Морамо мало да припомогнемо и ми из МАСЕ! 3 уторак, 23 фебруар 2016 12:24 Драган Маршићанин је веома добар и озбиљан политичар. Као такав је од првог дана мета кампање и пљувања најпре ђинђићеваца, а сад и вучићеваца; који су имали за циљ да га представе као алкохоличара, нерадника и шта све не. 4 уторак, 23 фебруар 2016 12:26 5 уторак, 23 фебруар 2016 12:28 У оваквим ситуацијама увек треба полазити од изреке "не бацај бисере пред свиње". Да сам на био месту Г-дина Маршићанина ја би устао и отишао. Овако, био је чиста подлога за туђе "киповање глажи" на гомилу па да се друштво слади. На жалост на медијској сцени Србије више нема сучељавања које би резултирало истином или било корак ка истини. Зато, гледаоци треба да не гледају овакве емисије, а гости са друге стране да се не појављују у оваквим емисијама. Има и других начина да дођемо до истине и да без утицаја оваквих медија бар на листићу гласамо за праве. Е сад шта ће комисије избројати, односно тајкуни и амбасадори изгласати је други пар рукава. 6 уторак, 23 фебруар 2016 12:29 Неко коме је свега преко главе Требало би чешће "пуштати" господина Маршићанина на тзв. уредника "Службеног гласника". Било је бескрајно забавно слушати како господин Маршићанин покушава да надокнади пропусте у васпитању физионимије са иницијалима ДЈВ, а још забавније чути стари израз "тртљање". Јер, то је управо оно чиме нас ДЈВ терорише! Уколико би овај рецепт био чешће примењиван, можда једнога дана можемо очекивати да ДЈВ буде макар елементарно пристојан. За све остале пропусте којих има "као кусих паса", чини ми се да је он апсолутно безнадежан случај. 7 уторак, 23 фебруар 2016 12:46 8 уторак, 23 фебруар 2016 12:52 Брзо куцање: тражи* Изађите на изборе. Срушите манијаке и интересна лоповска удружења. Време је за пристојне и поштене људе. Не дајте да Србија умре, помозите јој. 9 уторак, 23 фебруар 2016 12:55 Неколико минута сам издржао да слушам глупости Д. Вучићевића и да гледам његов израз лица, а сво време је гледао у сто погнуте и искривљене главе. Истом мером и на исти начин помагала му је "водитељица" емисије. Све у свему, као пит-булови бранили су оно што је неодбрањиво, неодбрањиву Вучићеву издају Државе и народа америчком НАТО-у. Ово НИЈЕ био разговор, него тортура и Маршићанина и нас гледалаца. Ми смо се спасили искључењем програма, а, чудо, Маршићанин је остао да трпи тортуру, просто, на једној страни садизам а на другој мазохизам. Без утврђених правила и поштовања истих НЕ ТРЕБА УЧЕСТВОВАТИ У ЈАВНИМ ТОРТУРАМА ВЛАСТИ КАДА ЧОПОР ПАСА НАПАДА ЧОВЕКА И ИСТИНЕ. 10 уторак, 23 фебруар 2016 12:56 11 уторак, 23 фебруар 2016 12:58 12 уторак, 23 фебруар 2016 13:09 Одлична анализа догађања у једној класичној заседи медијског тероризма. Не чуди оно што је пар истог презимена чинио, већ то што је жртва добровољно ушла у ту заседу, иако је могла да претпостави шта је чека. У сваком случају, ДСС може само да импоније чињеница да је уложен озбиљан рад и да се овом ванпарламентарном странком неко, са позиција власти, тако темељно бави. Иза сваког насиља се налази страх. Обично се мисли да страх пред изборе није бојазан од става бирача, јер они не одлучују изборе. Иако они не одлучују о исходу, они ипак дају подлогу да монтажер има шта да монтира. Подлога није одлучујућа, али јесте важна, пошто је дискретније ако се мање кроји, него ако мора много да се монтира. Да ли је могуће да гласи које доносе разни активисти са терена указују да је и сама подлога за рад монтажера у опасности. Да неће да буде материјала за монтажу. Ако се по јутру дан познаје, онда овај исказани страх у једној телевизијској емисији, може да да наде опозицији да избори нису решени. 13 уторак, 23 фебруар 2016 13:19 Добри су грађани Србије каква им је власт, телевизија, опозиција. А овај Вучи(ћеви)ћ је дно. Било је свакаквих коментатрора и новинара, али овај је све превазишао. Са барабама често не може другачије већ истом мером. А Вучићевићу је то био циљ да испровоцијра госта, јер и амбасадори су људи. Јавне личности ипак морају да воде рачуна о понашању што није увек лако. Када неко нема аргумената почиње да вређа - прозивке за плату, вибраторе...то је дно. Са друге стране, једини начин да и ми грађани нешто кажемо је да пошаљемо коментар, али по Маршићанину нико ко шаље коментаре није човек - већ бот - лепа маца/ ружни куца. Неморамо ми ни слати коментаре више, није за паре, имамо паметнија посла. Било је корисно слушати аналитичара, јер једино он говорио истину. Ми плаћамо рекет НАТО, а сви лажу да дођу на власт и седну у фотеље, а онда се међусобно оптужују. Добро је што се понеки и извину, само што ми грађани од тога немамо ништа. 14 уторак, 23 фебруар 2016 13:19 Маршићанин није ниједном упао у реч Вучићевићу, колико год да је овај лупетао, није ниједном одбрусио водитељки која га је прекидала и нападала ништа мање од Вучићевића. Пустио их је да сами покажу ко су и шта су! 15 уторак, 23 фебруар 2016 13:24 вучићевића и остале верне вучићеве војнике спаковати и послати са првим нато контигентом у ирак, сирију или авганистан и држати их на првој линији фронта докле год талибани/исис имају муницију. 16 уторак, 23 фебруар 2016 13:28 17 уторак, 23 фебруар 2016 13:37 Крајем августа 2015 године београдска телевизија Студио Б продата је за 64 милиона динара, а од стране града Београда крајем децембра 2015 поклоњено му за пројект „Београде, добар дан“ 23 милион од укупно 45 милиона динара одређених за суфинансирање медијских пројеката јавног информисања у 2015. години. Више је добио Студио Б него сви остали заједно. Дакле Студио Б добио толике паре јер је у ствари билтен СНС? Градоначелник Синиша Мали не може да оде ни до тоалета без камера Студио Б! За ту телевизију постоје само он и Александар Вучић. 18 уторак, 23 фебруар 2016 13:45 19 уторак, 23 фебруар 2016 14:15 Гласач можда има право. Мора се наоружати знањем. Маршићанин има више искуства у политици па и са безобразним људима, тако да се с те стране добро снашао. Али наслов текста је како извући максимум у условима тортуре? Лепо је насмејати се, али и чињенице и аргументи су битни. Понекад не треба ни давати изјаве сваком. Наравно лакше је гледати, него бити у кадру и то стоји. Неки би рекли лако је критиковати - можда. Верујем да и међу коментаторима - "куцама и мацама" има оних који су читали споразум. Бахати и умишљени су довели до овог садашњег стања, а ми као грађани смо често у позицији да од два зла бирамо мање. 20 уторак, 23 фебруар 2016 14:22 21 уторак, 23 фебруар 2016 14:32 Гледање ове емисије ми је било веома мучно, па сам повремено морао да мењам канал да не бих експлодирао изнутра. Непристрасност, непрофесионализам, некултура и агресија водитељке су били неподношљиви, ( О Д.Ј.В. не вреди трошити слова) Нажалост морам да признам да су и мене довели у заблуду да је ово само ратификација споразума из времена Тадића и Коштунице.(Иако ни такав необавезујући није смео да прође, него да су да је среће са Нато само разговарали о поврату српског контигента на Косово) Ево шта Г. Јевтовић каже на ту тему у јучерашњем интервјуу: Николић изоставља онај главни, што би се стручно рекло – кровни споразум. Дабоме, реч је о правом, једином и комплетираном СОФА споразуму са НАТО савезом, који нико пре напредњачко-еспеесовске власти није потписао, а затим и одговарајућим законом ратификовао у Скупштини. Био би принуђен да објашњава јавности да главни Споразум СОФА (оно што нису потписали нити Драшковић, нити Тадић, нити било ко други–јер нису стигли 22 уторак, 23 фебруар 2016 14:37 23 уторак, 23 фебруар 2016 14:45 O Вучићевићевим манирима мислим да нема потребе ни трошити речи, бахата сировина и политичка проститутка Оно што мени смета је да је, а то је чињеница, од 1999. до дана данашњег свака влада Србије у сваком од сазива подржавала НАТО. Милошевић је под разорним НАТО бомбама које су уништавале део по део Србије био принуђен да потпише Кумановски споразум. 2006. у влади СПО, ДСС, ДС, Г17 - резултат је да су дали овлашћење Тадићу да потпише СОФА споразум. 2009., влада ДС - СПС, споразум се потписује. Сад у влади СНС и СПС, нови споразум. То фактички значи да Србија подржава тесну сарадњу (да не кажем чланство) у НАТО још од 2000., јер су се кроз институције система изређале све политичке партије а споразуми са НАТО-ом били све значајнији, обимнији, неповољнији по нас. Није више питање ко је шта потписао, питање је ко заправо води ову јебену земљу и за кога то народ гласа. Јелену Милић за председника, бар ћемо имати оригинал а не фалсификоване НАТО-вце. 24 уторак, 23 фебруар 2016 14:48 Ништа не "капирате" , ботови или не (већ је иста ствар, кад не препознајете "игранку")! Маршићанин је добровољно пристао на "тортуру", а награда ће бити улазак у Скупштину. Да, није тако, ДСС или такозвана патриотска опозиција би за ових двадесетак година борбе за медијске слободе, имала бар један електронски медиј, пар дневних листова и недељник. О интернет порталима нећу ни да пишем. Ако је та "игранка" осмишљена да превари претходно успостављену гарнитуру "слепаца" , онда у реду. Ако није , онда смо и даље у политичко-економском затвору и од добре воље оних који су нас ухапсили, упрегли и зарађују на нашем раду, зависи када ћемо моћи да "дишемо". И даље је основно питање, ко нас је "ухапсио" ? А, оно од кога зависи наше размишљање( логично и утемељено), зашто Срби немају своје медије ? А, као имају пријатеље у свету, међу њима и Русе! Или они нису пријатељи Руса, или у Русији на власти нису Руси! Нема трећег! 25 уторак, 23 фебруар 2016 15:10 Некултура и водитељке и овог малог од државног удара! Можда се УНС коначно поводом овог за хоспитализацију и ове од Андреје огласи! 26 уторак, 23 фебруар 2016 15:20 Зоран Петровић Пироћанац по н ти пут Није тек потписом СОФА oмогућeноНАТО јединицама да слободно шпартају Србијом. Слободан Милошевић је ставио један од својих потписа у Дејтону (Анекс Б), 1995.итимe jе практично омогућeнoНАТО-у да проласком кроз Србију ужива екстериторијалност (наша полиција и војска не смеју да хапсе припаднике њихових трупа). Аутор поседује копију примерка Дејтонског споразума амбасадорке САД у УН, Мадлен Олбрајт(20. новембар 1995). Документ означава фактички губитак суверенитета српске државе. Данашње расправе о односима са НАТО-ом уз овај детаљ морају да поприме сасвим нове токове, с обзиром на то да политичка класа Србије (и СПС) ћути о томе 15 година. 27 уторак, 23 фебруар 2016 15:24 Намерно замењујете тезе,или заиста не разумете? Једна ствар је водити разорену земљу у време апсолутне доминације ЈЕДНЕ супер-силе,предаторски расположене према вама,без икаквих изгледа да вас ико подржи/период до негде 2007/ *А нешто сасвим друго је водити исту земљу у време БИполарног Света ,да не мажем мултиполарног,условно речено.Тако ни слични на изглед истоветни потези не могу бити на исти начин вагани,а камо ли поистовећени.Коштуница је јасно препознао моменат са чувеног Минхенског говора В.В.Путина.Од тад ништа више није исто.То видимо и кроз рад тзв.*контакт групе*,где су Коштуница и Руски дипломата увек усаглашено иступали/Боцлав Харченко/али су наравно увек били непринципијелно надгласавани од стране Шиптара и 2-јице Западних чланова.Од тад на власт се доводе само претходно *обрађени* кадрови на власт,па Викиликс је јавно писао о томе.Сад је међутим време неко,...сасвим друго! 28 уторак, 23 фебруар 2016 15:42 29 уторак, 23 фебруар 2016 16:07 Какви смо ми то људи?По Прессинг-у сви Срби су криви док се не *исправимо*. Идемо даље док нас Вучко не ослободи. Не могу да одустанем због пар људи вредна нервирања и деловања у Србијици... Ако је за утеху...играјте се *кликера*...мало. 30 уторак, 23 фебруар 2016 16:11 31 уторак, 23 фебруар 2016 17:15 Није то лењост, него једноставно није дозволио да се спушта на нивоу те логореичне будале. Није га ниједном прекинуо јер ни тиме не би ништа постигао. Није ниједном одбрусио нешто водитељки иако је заслужила због тенденциозности и иживљавања. Пристојном свету је све било јасно. 32 уторак, 23 фебруар 2016 17:25 Крајње је време да српски политичари схвате да не треба да гостују у оваквим емисијама где су им саговорници шизофреници попут Вучичевића, партијских керови попут ове новинарке, разноразне слугерање као што су Милићка, Соња Лихт, Оливера Ковачевић, Јовановић, Тадић, Костреш и остале гомиле еврофанатичних стамболићеваца преогрнутих у бојовнике НАТО пакта и Брисела. Сулудо је седети у њиховом увек бројчано јачем друштву на Studiju B, N1, B92, RTS, Pinku и сличним антисрпским медијима и водити разговор у нацистичкој атмосфери линча. Додао бих још нешто у вези ове емисије. Ова несрећница што покушава да глуми новинарку је срамота за професију. Она све време на најприземнији начин навија, напада и вређа у садејству са оним примитивцем Вучићевићем, који је такође брука за професију, а обоје су слика и прилика распада у којој се ова земља налази. Ова неотесана и примитивна жена у стилу њеног истог таквог пандана са РТС - Оливере Ковачевић не заслужује да се више икада појави пред камерама 33 уторак, 23 фебруар 2016 18:03 34 уторак, 23 фебруар 2016 18:11 35 уторак, 23 фебруар 2016 18:20 Тај исти Маршићанин је био председник досове скупштине, шеф његове посланичке групе је био Чеда, заговорник НАТО опције. 36 уторак, 23 фебруар 2016 18:32 37 уторак, 23 фебруар 2016 18:42 38 уторак, 23 фебруар 2016 19:10 Истини за вољу, иако господин Маршићанин има духа, он на крају није поентирао, а то је једино што је важно његовој странци,којој простор у водећим медијима треба као хлеба. Не би вучић(ће)вци трипут репризирали емисију да им не иде у корист. Постоји ту и нека неукусна прича за коју је поменути политичар сам крив. Недопустиво је што се Маршићанин није добро припремио (ма, што га цео тим правника није припремио), поготову што су на исту тему претходног дана на конференцији за штампу "давили" Санду Рашковић. На крају се није могло извући ни за главу ни за реп шта је потписано и да ли је требало да буде ратификовано у скупштини, мада сам тек из горњег чланка схватила да се цео заплет односи на спораѕум из 2006(са САД, а не са НАТОм) који због техничких детаља није ни ступио на снагу. Е,сад, зашто је уопште и склапан? Санда је поменула да је био иѕнуђен, због сагласности ДС за Устав Србије (ово није пренето на ТВ). И, имплицитно, да је неко "пазио" да до ратификовања не дође, док је могао! 39 уторак, 23 фебруар 2016 22:12 40 уторак, 23 фебруар 2016 22:37 Сматао бих да ме је велика несрећа задесила када би моје поступке требали да оправдавају Ивана Вучићевић и Драгана Вучићевић. Узгред, да ли се варам ,ако напишем да је на неки начин по образовању Ивана Вучићевић колегиница Томислава Николића. 41 среда, 24 фебруар 2016 01:09 Крајње је време да српски политичари схвате да не треба да гостују у оваквим емисијама где су им саговорници шизофреници попут Вучичевића, партијских керови попут ове новинарке, разноразне слугерање као што су Милићка, Соња Лихт, Оливера Ковачевић, Јовановић, Тадић, Костреш и остале гомиле еврофанатичних стамболићеваца преогрнутих у бојовнике НАТО пакта и Брисела. Не слажем се са овим ставом Савамале. Напротив, треба ићи на овакве дуеле али добро припремљен, коко је већ наглашено у многим претходним коментарима. Гостовање Бошка Обрадовића вечерас на Н1 телевизији у емисији "Пресинг" то потврђује. Његово сучељавање са Јеленом Милић је школски пример како са њима треба разговарати - одмерено, аргументовано и врло сигурно тако да су све провогације саговорнице и водитеља биле неуспешне. Погледајте ако нисте, а могао би и Пинк, у складу са успостављеном праксом, да репризира емисију. :-) Маршићанин би свакако морао да је погледа и да извуче поуке. 42 среда, 24 фебруар 2016 20:42 43 среда, 24 фебруар 2016 22:32 српска сарма, а може и пасуљ@ Curiosity killed the cat Проверите да ли "Ваша" новосадска "ДСС" не припада нпр. "самосталној ДСС" (СДСС) Андреје Младеновића, која је у Београду мало у КОАЛИЦИЈИ са СНС, мало се шетка "на црно" на анти-НАТО скупу у организацији "Заветника"!? Знате, у СВАКОЈ странци ПРЕОВЛАДАВАЈУ каријеристи, па пошто је ОЧИГЛЕДНО да је Вучић "пуко" (о његовој "странци" нећу да коментаришем) и да се ВЛАСТ СУШТИНСКИ "котрља улицама", онда је логично да се СВИ "к....у" са СВАКИМ!? Уосталом, видите КАКО наступа Ненад Поповић, мало би са Вучићем, ал да овај буде за Русе!? Није, него!? Ergo, политикантски ПАЦОВИ су осетили ЛЕШИНУ СНС-а (уосталом, СНС је ОД САМОГ ПОЧЕТКА био политикантски ЗОМБИ, ergo ЖИВИ МРТВАЦ!?), па је логично и да се "РАЗЛЕТЕ"!? Уосталом, да ли примећујете како се преко овог "напрасног" "српског" ПАПОЉУБЉА појединци ПОЗИЦИОНИРАЈУ за неку будућу "високу политику", док се други преко разних ШАТРО "левих" "НАТО ивент-брејкера" "препоручују" за неке "националне антиглобалисте"!? Тако је било и пред 5-ти октомбар!? 44 петак, 26 фебруар 2016 20:18 45 петак, 26 фебруар 2016 22:40 Овде је очита она Раселова (ако се не варам);најгоре је када паметни ућуте а глупаци проговоре - или још горе не дозвољавају паметнима да говоре као Вуч(ићев)ић Гледајући спот , просто је смешно када и водитељка помаже овоме глупаку . Још је трагичније - ко стоји иза свега . Тај је уредник РТС . Туга , да јадније не може бити . 46 недеља, 28 фебруар 2016 20:32


- КОШАРКА Почетком децембра 1891, Џејмс Нејсмит, канадски лекар на Универзитету Макгил и професор физичког васпитања на Колеџу Спрингфилд, осмислио је нову игру на затвореном терену која би служила за одржавање кондиције ученика током дугих зима. Џејмс Нејсмит и Сенда Беренсон су имали пресудну улогу у настанку универзитетске кошарке. Нејсмит је био тренер Универзитета Канзаса шест година пре препуштања места тренеру Фогу Алену. Нејсмитов ученик Амос Алонсо Стаг представио је кошарку Универзитету Чикага, док је Адолф Рап, Нејсмитов студент у Канзасу, остварио изврсне успехе са Универзитетом Кентакија. Универзитет Калифорније и Школа Мис Хед су 1892. одиграле прву женску утакмицу између образовних установа. Беренсине бруцошкиње су играле против друге године у првој женској колеџ утакмици на Смит колеџу 21. марта 1893. Исте године су жене на колеџима Маунт Халиок и Софи Њуком колеџ (који је тренирала Клара Грегори Бер) су почеле да играју кошарку. До 1895. кошарка се проширла на колеџима и на друге савезне државе САД, укључујући Велесли, Васар и Брин Маур. Прва међуфакултетска утакмица за жене одиграна је 4. априла 1896. између Станфорда и Берклија. Свака екипа се састојала од девет играчица, а резултат је био 2-1 за Станфорд. Након успеха женске свеучилишне кошарке дошло је до успоставе бројних мушких клубова. Колеџи, укључујући Универзитет Чикага, Колумбија универзитет, Дартмут колеџ, Универзитет Минесоте, Америчку морнаричку академију, Универзитет Јуте и Универзитет Јејл су 1901. почели да организују утакмице мушкараца. 1910. године, честе неправде на кошаркашким утакмицама су навеле тадашњег америчког председника Теодора Рузвелта да предложи формирање извршног тела. На тај начин настао је Међууниверзитетски савез (IIA).


Награде на конкурсу Месец књиге 2019. | ОШ ''Вук Караџић'' Црвенка Објавио Urednik у 29. novembra 2019. У петек, 29.11.2019. године, у просторијама градске библиотеке у Сивцу организована је свечан адодела награда за најбоље радове на ликовном и литерарном конкурсу „Месец књиге 2019„ међу којима су били и наши ученици. На ликовном конкурсу награђени су: Аљоша Кончар – 2. место и Анастазија Ромић – 3. место Честитамо овим вредним учиницима и њиховој учитељици Нади Гатарић на оствареном успеху ! 555073Ukupno poseta:


source: CulturaX

text: Интервју Владимира Путина за Билд: "Увек нас називају непријатељима када им се не свиђа наш став" Интервју Владимира Путина за Билд: "Увек нас називају непријатељима када им се не свиђа наш став" Интервју Русија Свет Интервју Владимира Путина за Билд: "Увек нас називају непријатељима када им се не свиђа наш став" У интервјуу немачком листу Билд руски председник Владимир Путина говорио је о разним питањима, од заједничке прошлости Русије, Западне Европе и Сједињених Држава и рекао је како у било које време Русија никада није имала анти-западни став. "Ми смо се снажно противили ономе што се дешавало у Ираку, Либији и другим земљама. Говорили смо да не треба ићи тамо и чинити толико грешака. Нису нас слушали. Уместо тога, осећали су се као да смо ми заузели антизападни став и да смо непријатељи Запада. Сада, када је дошло стотине хиљада или можда милиони избеглица, шта мислите, да ли је наш став био антизападни или прозападни?", упитао је Путин немачког новинара. Објављене датотеке Руски председник је током интервјуа споменуо протоколе и неколико разговора током 1990. између тадашњег канцелара Западне Немачке, Хелмута Кола, министра иностраних послова, Ханса-Дитриха Геншхера и идеолога уједињења Немачке, савезног заступника Егона Бахра са совјетским председником Михаилом Горбачовим и високим функционером Комунистичке партије Валентином Фалином. "Ти документи све до сада нису били објављени", рекао је Путин. "Ако се током поновног уједињења Немачке не предузму одлучни кораци да се превлада јаз који ће поделити Европу на супарничке блокове, ситуација се може развити врло неповољно, што ће довести до међународне изолације Совјетског Савеза", речи Егона Бахра цитирао је Путин. "У то време ветерани немачке политике и идеолог поновног уједињења Немачке, Егон Бахр, предлагали су конкретне ствари. Говорили су о потреби стварања новог савеза у средњој Европи. Бахр је разумео да Совјетски Савез неће прихватити ширење НАТО савеза. Био је уверен да је било потребно променити формат и потпуно се одмакнути од Хладног рата. Али, касније нису учинили ништа да би и било тако", рекао је руски председник. Ширење НАТО савеза У претходних 20 или 25 година, посебно након распада Совјетског Савеза, престало је да постоји друго тежиште у свету и родила се жеља да се ужива на врху светске славе, у моћи и благостању. Није било жеље да се делује у складу са међународним правом и Повељом Уједињених нација. Када би их неко на то упозорио, одмах су поручивали да су Уједињене нације нешто врло застарело", говорећи о односима са Сједињеним Државама и неки од њених савезника рекао је руски лидер. Ширење НАТО савеза на исток и постављање противракетног одбрамбеног система у Европи се спроводило под изговором заустављања иранске нуклеарне претње. Актуелни амерички председник Барак Обама је рекао да, ако не буде више било иранске нуклеарне претње, више неће постојати разлог за стварање противракетног одбрамбеног система. Сада је потписан споразум са Ираном и спроводи се поступак укидања санкција, а све надзире ИАЕА. Први уран већ стиже на територију Русије за обраду, али противракетни систем се и даље развија. У том смислу су потписани билатерални споразуми са Турском, Румунијом, Пољском и Шпанијом. У Шпанији се у контексту противракетне одбране уводе и поморске снаге. Од Румуније ће створити регију одбране, до 2018. године ће дио система бити довршен у Пољској, а у Турској инсталирати радар", рекао је руски председник. "Чули смо већ хиqаду пута оно што као мантру понављају амерички и европски политичари, да суверене државе имају право да изабру ко ће им гарантовати сигурност. Ако је заиста истина да све земље имају право да одлучују о ширењу ваше организација или не, да ли је она деловала примерено са аспекта међународне сигурности у целини. На пример, главне чланице НАТО савеза могу рећи да не желе приступање нових земаља и проширење Савеза. Је ли то записано у уговору НАТО савеза да је обвезно прихватити све земље који желе ући? Не, јер се морају задовољити одређени критеријиуми, одређени услови. Да су имали политичке воље, могли су да учине све што су хтели. Али они су то одбили. Хтели су само да владају и задржате престоље", рекао је Путин, коментиришући хипотетску могућност неуласка нових чланова у НАТО у пост-совјетској ери. "Садашња критична ситуација у Европи је последица те грешке. Те кризе не би било да су западне силе у пракси спровеле оно што су предложили стари и мудри Немци, као што је био Егон Бахр, и да су створили нову заједницу земаља способну да уједини Европу", за Билд је изјавио руски председник. Руске грешке "У готово 25 година од распада Совјетског Савеза, Русија је направила неколико грешака. Ми нисмо јасно рекли што су наши национални интереси, а требали смо то да учинимо на почетку. У свету би било више равнотеже. Међу деструктивним процесима у земљи су били наведени пад индустријске производње, колапс друштвеног система и сепаратизам, а такође и јасна агресија међународног тероризма. Наравно, ми смо за све сами криви и не оптужујемо никога, али нам се чини јасно да нико није обраћао пажwу на то. Понекад су субверзивне снаге у Русији добијале политичку, информативну, финансијску, па чак и војну подршку. И на крају смо схватили да су увек иза тога стајали нечији геополитички интереси", рекао је Путин. Фото: rs.sputniknews Ипак, чак и данашњи проблеми Европе се дешавају због великих грешака још у првим корацима одмах након перестројке. Берлински зид је пао пре 25 година, али је овај раскол у Европи без премца, само су се невидљиви зидови преселили на исток. Тиме су се само створили темељи за будуће међусобне увреде, неспоразуме и кризе", рекао је руски председник. "Кад кажем "Крим", мислим на људе!" Када је немачки новинар поставио питање Крима, руски председник је одговорио питањем: "Шта мислите када изговорите реч "Крим"?". "Промену граница", рекао је дописник Билда. "А ја мислим на људе, на два и по милиона људи", рекао је Путин. "Они су се престрашили удара који се десио у Кијеву. У њега су биле укључене изузетно националистичке снаге, од којих су неке и задржале моћ, а 2014. године је било диретктно угрожено становништво руског говорног подручја. То је проблем на Криму, јер има више људи руског материњег језика него у другим деловима Украјине", рекао је руски председник. Путин је подсетио да понашање руске војске на Криму није узроковало ниједан смртни случај, него напротив, избегавале су се људске жртве. "Користили смо оружане снаге да задржимо више од 20 000 војника Украјине који су били тамо, а не да интервенишемо на референдуму становништва Крима. Они су одржали референдум и гласали. Хтели су да буду део Русије. Тај референдум је био чин демократије, израз воље народа. За мене нису важна подручја и границе, него судбина народа", рекао је Путин. Такође се дотакао аспекта законитости промене суверенитета и одговорио на опаску немачког новинара "да се не могу успоређивати Крим и Косово, јер је српска држава покренула рат против косовских Албанаца, и протерала их на хиљаде". "Битно је да се све увек проматра са аспекта међународног права, а у случају Крима међународно право није повређено. У складу са Повељом Уједињених нација, сви народи имају право на самоопредељење. Узмите Косово. У то време је од стране тела Уједињених нација одлучено да се Косово може осамосталити од Србије и да су интереси српске средишње државе испод њега. То можете да прочитате у свим датотекама, чак и на немачким. Чињеница је да је рат био дуг, потом су бомбардовали Србију и њен главни град Београд. То је била војна интервенција Запада и НАТО савеза против бивше крње Југославије. И сад вас ја питам: Ако је народ Косова имао право на самоопредељење, зашто га не би требао да га има и народ Крима? Сви треба да се придржавају јединствених међународних правила и не мијеју их сваки пут кад неком не одговарају", подсетио је Путин. Позитивни аспект санкција и ниских цена нафте Изрицање санкција Русији 2014. године је била "глупа и штетна одлука", према Путину. "То је најсложенија ствар коју живимо. Највећу штету руској економији наноси пад цена традиционалних производа руског извоза. Међутим, утицај тих чинилаца је довео до обрнуте ситуације. Када су цене нафте биле високе, падало се у искушење да се искористи све приходе од нафте да задовољимо тренутне трошкове. Ипак, дефицит сектора који су важни за економски раст су нарасли до опасне границе. Сада дефицит морамо смањити и имати чисту економију. Русија одржава високу разину резерви и централна банка има више од 300 милијарди долара у златним резервама и девизама, а ту су и два друга резервна фонда владе, један 70 и други 80 милиона долара. Надаље, ми верујемо да ће се економија стабилизовати и постепено расти. Покренули смо низ програма, укључујући и супституцију увоза, затим улагања у подручја високе технологије", немачким новинарима је рекао руски председник. "Запад и Русија имају заједничке претње и ми, као и пре, покушавамо заједничким напорима свих земаља, како у Европи тако и свету, да се боримо против ове претње. То није само тероризам, него и криминал, трговина људима и борба за заштиту околине. Постоје многи заједнички проблеми. Али, то не значи да сваки пут морамо делити мишљење са другима о овом или оном питању. Назвати нас непријатељем сваки пут када се неком не свиђа наш став није најбоља опција. Можда би понекад било боље саслушати, размишљати критички, прихватити мишљење и наћи заједничка решења", поручио је лидер Кремља. "Ја нисам твој пријатељ, ја сам предсједник Русије" Владимир Путин је у интервјуу за Билд рекао да се он или његова перцепција глобалних проблема нису променили. Он је такође признао да он може бити и пријатељ са неким људима, али не као руски председник. "Питам се: да ли је ваш понизни слуга ваш пријатељ или непријатељ? Односи између држава се развијају другачије него међу људима. Ја нисам ни ваш пријатељ, ни невеста, ни младожења. Ја сам председник Руске Федерације. Постоји 146 милиона људи који имају своје интересе и ја сам дужан да их браним. Ми смо то спремни да учинимо без сукоба, да тражимо компромисе, али, наравно, поштујући међународно право које сви лако могу једнако разумети." Извор: Alter Mainstream Info Билдвладимир путиневропазападинтервјурусијаСАД Обрадовић: Не правимо нови ДОС One thought on "Интервју Владимира Путина за Билд: "Увек нас називају непријатељима када им се не свиђа наш став"" 17/01/2016 у 01:39 Jednom recju – ameri su TESKE LAZOVCINE i LICEMERI... Владимир Гаћиновић идеолог Младобосанаца: Ти млади, непробуђени, спаси ће српску душу од распада и порока


Све приче везане за предстојећи референдум могу да иду на овај топик. ********************* 24. април 2006. С хрватском заставом за Montenegro Током јучерашње одбојкашке утакмице у хали Морача између подгоричке Будућности и новосадске Војводине, дошло је до вербалног сукоба навијача Будућности из Подгорице и симпатизера независне државе Црне Горе (Montenegro) који су пристигли са Цетиња. На усклике Цетињана "хоћемо државу" и познату кореографију начињену од црногорских црвених ратних застава и хрватских националних симбола, готово читава хала устала је на ноге и скандирала "усташе, усташе" и "није ово Цетиње". ********************* Изјава за o 4000 2;авност медијског пула Блока за заједничку државу, 28. април 2006. Вучуровић: Блок за независну Црну Гору у кататрофалном стању Суочени са поразом на референдуму, појединци из сепаратистичког блока отишли су предалеко у својим изјавама и почели отворено да вријеђају своје противнике, чиме су показали да немају ни политички, а ни морални капацитет за демократску борбу. Оно што вјечити високи функционер ДПС-а Миодраг Вуковић последњих дана пласира у јавност права је слика кататрофалног стања у коме се налази Блок за независну Црну Гору. Нервоза је, што је потпуно нормално, прво захватила јастребове и екстремисте из ДПС-а, полазнике дукљанске школе Јеврема Брковића, који бујицом увреда и коришћењем језика улице покушавају да умире одлазећег премијера који је већ почео да дијели пацке својим функционерима. У потпуном несагласју са здравом логиком и под тешким бременом пораза Вуковић у тоталној конфузији покушава да се бави свим аспектима политике, економије, дипломатије, пољопривреде, итд. Пошто је недавно саопштио да му СНС толико смета да би је требало забранити, јуче је на видјело изашла и његова опсједнутост и другим субјектима на политичкој сцени. Тако се у само једној његовој изјави смјестило незадовољство филмовима који показују како његове партијске колеге купују гласове, па је љут због посјете опозиције Америци и због супериорне медијске кампање блока за заједничку државу, да би му на крају засметале чак и кравате и мајице са слоганом НЕ које грађани поносно носе Црном Гором и јавно демонстрирају своју приврженост заједничкој држави. Можда би по Вуковићу сви требали да носимо мајице са његовим ликом. То је свакако добра идеја, али то онда не би била политичка кампања него циркус. Све у свему, Вуковић и слични би се најбоље и најкомотније осјећали када би били сами у Црној Гори и када не би имали политичких опонената. То је у складу са идеологијом овога штафетлије навикнутог да се башкари у удобним фотељама власти. Али, након 21. маја и Вуковић ће морати промијенити навике и настојати да се што прије прилагоди новонасталим околностима које ће значити правну и демократску Црну Гору у заједници са Србијом. Та реалност не би требала да фрустрира било кога, па ни Миодрага Вуковића, јер заједничка држава је избор грађана и Европе. На крају своје последње јадиковке Вуковић је саопштио да ће блок којем припада кампању водити мирно и достојанствено, што је још једна нелогичност, јер чим тој опцији припада Миодраг Вуковић, онда се те двије категорије губе пред налетима мржње и искључивости. Јован Вучуровић, шеф Информативне службе СНС и члан медијског пула блока за заједничку државу ********************* У ово они вјерују Анонимни аутор, познат под сајбер никнејмом дериште, урад 4000 ;ио је бриљантан цртани филм "У ово они вјерују", у којем је потпуно исмијао идеју тзв. црногорске самобитности. Ево неколико скринова из цртаног филма који можете погледати на http://blip.tv/file/24324?file_type=mov , или скинути директно на хард драјв са адресе http://blip.tv/file/get/Deriste-UOvoOniVjeruju895.mov .


У сваком случају, све ово јасно говори какав је динамичан био друштвени и привредни живот на подручју данашње општине Пелагићево у времену прије последњег рата.


source: wikipedia

text: Северна Дакота (), држава је САД смештена на Средњем западу. Према северу се граничи са Канадом, према истоку са Минесотом, према југу са Јужном Дакотом и према западу са Монтаном. Северна Дакота је по површини на 19. месту међу државама САД, док је према попису из 2010. са 672.591 становником на последњем месту. Има 5. најмању густину становништва у САД-у.Северна Дакота је постала држава САД 2. новембра 1889. заједно са Јужном Дакотом, поделом Територије Дакота. Главни град је Бизмарк а највећи је Фарго. Најважнији државни универзитети се налазе у Гранд Фоксу, Фаргу и Дикинсону. Има други најмањи проценат незапослених у САД. Географија Ова америчка држава налази се у пределу прерија. Што значи да је између осталог прекривена великим бројем различитих врста трава. Такође, та географска одлика је омогућила Северној Дакоти да има јако развијену пољопривреду. Клима Северна Дакота има умерено-континенталну климу, што подразумева хладне зиме и топла лета са јако мало падавина. Демографија Референце Спољашње везе Државе САД


text: Мисисипи () је америчка савезна држава која се налази на југоистоку САД. На северу се граничи са Тенесијем, на истоку са Алабамом, на северозападу са Арканзасом, на југозападу са Луизијаном, а на југу се налази Мексички залив. Западна граница је већином одређена током истоимене реке Мисисипи. Мисисипи је 32. по површини и 35. по броју становника од 50 америчких савезних држава. Главни и уједно највећи град је Џексон. Мисисипи је 10. децембра 1817. године приступио Унији и постао 20. америчка савезна држава. До 1860. Мисисипи је постао највећи национални произвођач памука, а 55% становништва државе чинили су робови. Мисисипи је 9. јануара 1861. године прогласио сецесију од Уније поставши једна од седам држава чланица Конфедерације, које су чиниле највеће робовласничке државе САД. После Америчког грађанског рата поново постаје чланица Уније 23. фебруара 1870. године. До велике миграције тридесетих година 19. века, Афроамериканци су чинили већинско становништво Мисисипија. По подацима из 2010. године 37,3% становништва чине Афроамериканци, што је највиши проценат од свих савезних држава. Мисисипи је био место значајних догађаја покрета за грађанска права као што су Побуна Оле Мис из 1962. године коју су покренули бели студенати који су се противили десегрегацији, убиство борца за људска права Медгара Еверса 1963. године и убиство тројице активиста за право гласа 1964. године. Мисисипи је међу савезним државама прилично ниско рангиран када су у питању здравство, образовање и развој, али високо рангиран када је у питању сиромаштво. Пословица "Хвала Богу на Мисисипију" популарна је међу становницима других ниско рангираних савезних држава јер их екстремно ниско рангирање Мисисипија поштеђује последњег места на националним ранг-листама. Мисисипи се готово у потпуности налази унутар приобалне равнице Залива и углавном се састоји од низијских равница и ниских брда. На северозападном делу се налази делта реке Мисисипи, као део њене алувијалне равни. Највиши врх је планина Вудал () са висином од 246 метара надморске висине. У Мисисипију преовладава влажна суптропска клима. Етимологија Име савезне државе Мисисипи изведено је од истоимене реке Мисисипи која тече и чини њену западну границу. Европски досељеници су је назвали према речи из оџибвејске речи (транслит. „” — прев. „велика река”). Историја Претколонијални период Око 10 000 година п. н. е, Палео-Индијанци су дошли у део који се данас назива америчким југом. Палео-Индијанци су били ловци-сакупљачи и ловили су мегафауну која је изумрла при крају плеистоцена. Индијанска насеља развијала су се у долини реке Мисисипи на природним насипима и узвишењима. У близини својих сталних села обрађивали су велика поља и развијали пољопривреду. Установили су праксу локализованог крчења шума, али нису у целини променили екологију делте Мисисипија. Средином деветог века нове ере почиње се развијати Мисисипијска култура. Њу су карактерисала богата и сложена пољопривредна друштва градитеља хумки у којима се развијају и специјализовани занати. Ови народи су имали трговачку мрежу која се протезала континентом од Великих језера до обале Мексичког залива. Њихове велике грађевине, представљајући њихову космологију политичких и верских уверења, и данас се налазе на обалама река Мисисипи и Охајо. Потомци индијанских племена Мисисипијске културе су народи Чикасо и Чокто. Прву велику европску експедицију на територији данашњег Мисисипија предводио је шпански истраживач Ернандо де Сото, који је прошао кроз њен североисточни део 1540. године у својој другој експедици у Новом свету. Колонијални период Априла 1699. године француски колонисти основали су прво европско насеље Стари Билокси у близини данашњег Ошан Спрингса. Године 1716. Французи су основали Начез, град који ће постати доминантно трговачко место у тој области. Французи су ову област почели називати Новом Француском, иако су Шпанци наставили да полажу право на део заливске обале данашње јужне Алабаме поред целе области данашње Флориде. Током колонијалне ере, европски досељеници увозили су поробљене Африканце за рад на плантажама. За време француске и шпанске власти развила се класа слободних обојених људи, махом мешовитог порекла, углавном потомака европских мушкараца и поробљених или слободних црнкиња, те њихове деце мелеза. У раним данима француски и шпански колонисти већином су били мушкарци. Чак и када се све више Европљанки почело придруживати насељима, мушкарци су имали међурасне заједнице са женама афричког и вишерасног порекла. Европљани би често помагали својој вишерасној деци да се образују или да постану шегрти у занатским радњама, намиривали им имовину и ослобађали њихове мајке и децу из ропства. Са овим друштвеним капиталом, слободни обојени људи постали су занатлије, а понекад и образовани трговци и власници имовине, чинећи трећу класу између Европљана и већине поробљених Африканаца у француским и шпанским насељима. После победе Велике Британије у Француско-индијанском рату, колонијалном делу Седмогодишњег рата, Французи су им предали област Мисисипија према условима Париског споразума (1763). Такође су уступили своје области на северу које су биле источно од реке Мисисипи, укључујући земљу Илиноис и Квебек. После Париског мира (1783), доњи део Мисисипија је дошао под шпанску власт као део Западне Флориде. Године 1819. Споразумом Адамс-Онис, Сједињене Државе су завршиле куповину Западне Флориде и целе Источне Флориде, које ће 1822. године бити спојене у Територију Флориду. Америчка територија После Америчке револуције (1775-1783), Британија је уступила ово подручје новим Сједињеним Америчким Државама. Територија Мисисипија је успостављена 7. априла 1798. године. Територија Мисисипија касније је два пута проширена како би укључила спорну територију на коју полажу право и Сједињене Државе и Шпанија. Између 1800. и 1830. године, Сједињене Државе су куповале земљу од индијанских племена за нова насељавања Американаца европског порекла. Досељеници су углавном били мигранти из других јужних савезних држава, посебно Вирџиније и Северне Каролине, где је тло било исцрпљено. Нови досељеници наставили су да задиру у земљу народа Чокто и притискали су савезну владу да протера Индијанце. Дана 27. септембра 1830. године потписан је Уговор Дансинг Рабит Крик између америчке владе и народа Чокто. Индијанци су пристали да продају своју домовину у Мисисипију и Алабами, уз компензацију и пресељење у резервате на индијанској територији (данас територија Оклахоме). Ово је ослободило земљиште за продају европско-америчким мигрантима за насељавање. Чланом 14 Уговора омогућено је оним Индијанцима који су одлучили да остану да постану амерички држављани, јер се сматрало да се тако одричу свог племенског статуса. Они су постали друга највећа индијанска етничка заједница које је то учинила (неки припадници народа Чироко су били први који су то учинили, бирајући да остану у Северној Каролини и другим областима уместо да се придруже уклањању). Данас број њихових потомака јесте 9.500 особа које се идентификују као припадници народа Чокто у неколико округа Мисисипија. Многи робовласници су довели поробљене Афроамериканце са собом или их купили путем домаће трговине робљем, посебно у Њу Орлеансу. Процењује се да је око милион црних робова насилно превезено на Дубоки југ, укључујући и територију Мисисипија, у интерној миграцији која је разбила многе породице робова на Горњем југу, где су власници плантажа продавали вишак робова. Јужњаци су усвојили робовске законе на Дубоком југу и ограничили права слободних црнаца. Почевши од 1822. године, робови у Мисисипију били су законски заштићени од окрутних и необичних казни од стране својих власника. Кодекси о јужњачким робовима су у већини случајева намерног убијање роба ставили ван закона. На пример, случај Оливер против државе из 1860. године оптужио је оптуженог за убиство сопственог роба. Географија Држава је смештена источно од истоимене реке на њеном доњем току. Подручје је највећим делом равно, с неколико мањих узвишења на крајњем североистоку. На југу држава има уски појас обале којом излази на Мексички залив. Мисисипи се граничи на северу с Тенесијем и Алабамом на истоку, док се на западној страни реке Мисисипи налазе Арканзас и Луизијана. Држава Мисисипи је сачињена од низија, највиша тачка је планина Вудал, у подножју Камберландских планина 246 m изнад нивоа мора. Најнижа тачка је на нивоу мора на Голфској обали. Већина Мисисипија је део Голфске обалске равни. Обалска раван је претежно сачињена од ниских брда као што је Пајн Хилс на југу и Норт Сентрал Хилс. Понтоток Риџ и Фол Лајн Хилс на североистоку су нешто више. Лесно земљиште се може наћи на западу државе. На североистоку је плодна црница која се протеже до Црног појаса Алабаме. Подручје државе састоји се од две плодне низије, речне долине реке Мисисипи и његове делте уз Мексички залив, као и брежуљкастог подручја на североистоку. Поред реке Мисисипи која доминира подручјем, одређено значај има њена притока Јазу. Највеће реке у Мисисипију су Велика црна река, Бисерна река, Јазу, Паскагула, Томбигби. Највећа језера су резервоар Рос Барнет, Аркабутла, Сардис и Гренада. Највеће од наведених је језеро Сардис. На северозападу, земљу чини делта Мисисипија, дела алувијалне равни Мисисипија. Раван је уска на југу и постепено се шири северно од Викзбурга. Та регија има плодно земљиште, које се делом састоји из муља који је донесен поплавама Мисисипија. Мисисипи је претежно шумски предео са више од пола земље прекривено дрвећем, укључујући превасходно бор, памук, храст, орах, брест и биљка позната као хикори. Клима Мисисипи има влажну суптропску климу са дугим летима и кратким и благим зимама. Просечне температуре осцилирају од 95 °F (око 35 °C) у јулу, и око 48 °F (око 9 °C) у јануару. Температуре лети мало варирају широм државе, али зими, регија близу Мисисипи Саунда је знатно топлија него део унутар континента. Измерена температура у Мисисипију је варирала од −19 °F (−28,3 °C) 1966 на Коринту североисточно до 1930 код Холи Спрингза на северу. Могуће су обилне падавине снега широм државе као што је било током Новогодишње снежне олује из 1963. године. Просечне годишње падавине се повећавају од севера ка југу, заједно са регијама у близини Голфског Залива. Дакле, Кларксдејл на северозападу има око 50 инча (око 1,270 mm) падавина годишње, а Билокси на југу око 61 инча (око 1,550 mm). Снег пада на северу и у централном делу државе, а повремено на југу. Крај лета и почетак јесени представља почетак ураганске сезоне. Урагани се крећу из Мексичког залива, и долазе у унутрашњост Мисисипија, посебно у јужни део државе. Ураган Камила 1969. године и ураган Катарина 2005. године, који су побили 238 људи у држави, су најразорнији урагани који погодили државу. Мисисипи има у просеку 27 торнада годишње. Два од пет најопаснијих торнада у америчкој историји су погодили Мисисипи. Око 7 торнада скале Ф5 су забележени у овој држави. Екологија Због сезонских поплава, могуће је да од децембра до јуна, река Мисисипи ствара плодну плавну раван у делти Мисисипија, укључујући и њене притоке. Да би контролисали поплаве, робови су направили насипе дуж реке Мисисипи. Поплаве су одувек биле значајан део историје Мисисипија. Године 1879, Конгрес Сједињених Америчких Држава створио је Комисију Реке Мисисипи, чија одговорност укључује помагање одбора за насипе. Демографија Према попису из 2000. порекло највећег броја староседелаца јесте: америчко (14,2%) ирско (6,9%) енглеско (6,1%) немачко (4,5%) француско (2,3%) шкотско-ирско (2,3%) италијанско (1,4%) шкотско (1,2%) Референце Спољашње везе State of Mississippi Државе САД


text: 25/05/2020 | 11:26 ⇒ 20:04 | Извор: РТРС - Здравствена књижица се овјерава по потреби, не мора сваког мјесеца, јер права из здравственог осигурања постоје у континуитету независно од редовне овјере здравствених књижица - напомињу из Фонда. - Сваки осигураник на интернет страници Фонда може провјерити да ли се за њега редовно уплаћују доприноси за здравствено осигурање - наводи се у саопштењу. - Ово је само једна од предузетих мјера надлежних у Републици Српској да би ширење вируса корона у заједници било стављено под контролу, али и да би грађани пријављивали симптоме и јављали се љекару - истичу из Фонда.


text: 17.01.2011. год. Скоро да никако није могуће да Додик прихвати рад на стварању јединствене БиХ, како би потиснуо Лагумџију из такве работе. Лагумџија, у том смислу, не може бити "мамац" за Додика како би успјела прича да му је боље да има и влада цијелом БиХ, него једном њеном половицом. То је за Додика стара прича коју је прележао као што дјеца прележе оспице, и стекао је имунитет. Владање том половином може временом доћи у питање, и то мало због тога што би се СДП, тј. Златко Лагумџија наметнуо као лидер БиХ у процесу њеног јачања (формирање Врховног суда БиХ, подјела тзв. државне имовине БиХ, а касније, кроз промјену Устава - Савјет министара у Владу БиХ, а Предсједништво у инокосни орган, тј. постојао би један предсједник БиХ, итд.), мало због притисака и пријетњи које подразумијевају "вађење из фиоке" ко зна каквих кривичних пријава, мало и због дијела међународне заједнице. Био би то познати систем штапа и шаргарепе. Исто тако, скоро да никако није могуће да Додик дâ зелено свјетло за референдум у Републици Српској о уласку у НАТО, а онда разним активностима, пропагандом, па чак, не дај Боже, и лажирањем, резултат референдума прогласи позитивним. Било би то Пилатово прање руку, демократија задовољена, а обећање испуњено. Само Бог зна шта би у том случају народ у Српској урадио. А шта је скоро могуће? Један заокрет и рјешење у виду Радончића. Такво рјешење подразумијева формирање власти на нивоу БиХ од политичких странака СНСД-а и СДС-а из Републике Српске, а из Федерације БиХ оба ХДЗ-а, СзББ БиХ и СДА, коју би управо Радончић, а највјероватније и Реис-ул–Улема наговорили на тако нешто. Зашто? Покрет је већ одавно писао да су неки сарајевски политичари и господин Церић спремни одустати од територије РС, па чак да она иде и својим путем, под условом да добију аутономију тзв. санџака и у Србији и у Црној Гори. То би био начин оживотворења Алијине зелене трансверзале, која још подразумијева југ Србије (Прешево, Бујановац, Медвеђа), дио Косова и Метохије, Македоније и Грчке. Да је то озбиљна ствар, види се и по изјавама и активностима главног муфтије Муамера Зукорлића, чињеници да је неколико стотина наоружаних екстремиста Бошњака, међу којима има и интернационалних бораца за ислам, из Федерације БиХ прешло у тзв. санџак. Из те области због суптилних метода притиска Срби су се већ почели исељавати. Повезујући ову ситуацију са Косовом, на којем Албанци само чекају околности како би напали Србе у сјеверном дијелу КиМ, па онда са ситуацијом у Македонији и Црној Гори, нажалост, можемо рећи да у наредним годинама постоји велика опасност за дестабилизацију Балкана. Да би се спријечило то могуће насиље, рјешење за проблеме на Балкану могла би бити међународна конференција о границама, која би дефинисала ко има право на самоопредјељење и на којој територијалној цјелини, како би се грађани на тој територији референдумом изјаснили у којој и каквој држави желе да живе. Оваква конференција добија посебно на значају послије изјаве Барака Обаме у којој каже да "мирни и добро организовани референдум у Судану инспирација је цијелом свијету". Ова Обамина изјава посредна је порука и предсједнику Републике Српске, Милораду Додику, да њоме охрабрен може повести Српску у независност. Предсједнику РС, Милораду Додику, се пружа шанса да уђе у историју свог народа као велики човјек који је успио да обезбиједи међународно признање Републике Српске, која је настала 9. јануара 1992. године. Можда је овај пут за Додика опасан и од странаца, не дај Боже, може политички пострадати, али, сваком човјеку, политичару, неупоредиво је горе да окрене леђа свом народу и од њега да настрада.


source: fineweb

text: Словеначки амбасадор при НATO-у, Jелко Kацин, изjавио jе данас да би приступни разговори НATO-а и Црне Горе могли траjати од jедног до три месеца, пренела jе РTЦГ. Kацин jе рекао да би након тога могла кренути ратификациjа Протокола о приступању НATO-у, као следећа и завршна фаза интеграциjе Црне Горе у НATO. „Tи преговори ће траjати месец – два, а наjвише три месеца. Да видимо како ће то напредовати. На основу тог резултата ће се приступити потписивању Протокола о приступању, а одмах и његове ратификациjе у парламентима држава чланица“, изjавио jе Kацин за „Побjеду“. Генерални секретар НATO-а Jенс Столтенберг jе за средину фебруара наjавио почетак формалних преговора између Црне Горе и НATO-а о приступању, што jе за Kацина знак да jе Црна Гора спремна за преговоре. „Да видимо како ће то брзо напредовати. На основу тог резултата ће се приступити, односно испуниће се услови за потписивање Протокола о приступању на нивоу амбасадора држава чланица, чиме би се стекли услови да Црна Гора учествуjе на НATO самиту у Варшави, коjи ће бити одржан у jулу“, поjаснио jе Kацин. По процедури, коjу су прошле Хрватска и Aлбаниjа, у преговорима ће се сумирати учињено, анализирати актуелна ситуациjа и идентификовати обавезе коjе произилазе из чланства. На основу тога биће сачињен план реформи коjе треба да буду спроведене у току 2016. године. Словеначки амбасадор при НATO-у процењуjе да би се након потписивања Протокола о приступању могло приступити његовом ратификовању у државама чланицама. Tо значи да ће Црна Гора бити позвана на НATO самит у Варшави. Након тога приступиће се ратификациjи Протокола о приступању у државама чланицама као завршноj фази интеграциjе обjаснио jе Kацин. Словеначки амбасадор при НATO-у каже да ће у међувремену и Скупштина Црне Горе дати своjе виђење, односно ратификовати Протокол о приступању. Kоначан корак ка чланству jе да Протокола о приступању буде предат СAД-у, односно Стеjт департменту где се чуваjу сви документи Aлиjансе, што државу чини пуноправним чланом НATO-а.


Шта ЈА тренутно слушам... - Page 756 - Музика - Живе Речи Утехе Данче*, Срђан Ранђеловић and ivanaika reacted to this Никола Поповић, Срђан Ранђеловић, Rassoban and 1 other reacted to this Maslacak_ 646 blue and Данче* reacted to this Данче*, Neša_, Срђан Ранђеловић and 1 other reacted to this Снежана, Титаник, Рада.. and 2 others reacted to this Rassoban, Рада.. and Јелина reacted to this Rassoban and Viikica reacted to this Neša_, Снежана and Rassoban reacted to this


Издвајамо излагање проф.др Миодрага Димитријевића са Катедре за генетику и оплемењивање биљака Пољопривредног факултета у Новом Саду, који је једноставно, сликовито и стручно објаснио последице увођења ГМО у Србији. Проф. Димитријевић је посебно истакао последице евентуалног увођења ГМО у пољопривреду, пре свега потпуно губљење независности на том пољу. Притом, наше предности су у право у овој области, како конвенционалне тако и органске пољопривреде, о чему су говорили и неки од уводничара, као и они коју су учествовали у дискусију.


Милан М. - Живе Речи Утехе Милан М. је имао/ла садржај са највише реакција! 920 веома добар О Милан М. Срем, Банат и Бачка. Палермо је реаговао/ла на коментар на тему: Da li ste za legalizaciju droge? Март 15, 2019 Алекс андрос је реаговао/ла на нови статус : Било би добро да у одељку "Последње теме" буде више од 10 тема. Јер кад се изређају т Јул 3, 2017 Сања Т. је реаговао/ла на коментар на тему: Казна Божија као поштовање слободе човечије... Септембар 12, 2015 Јефимија Крунић је реаговао/ла на коментар на тему: Вуковар, нереди због ћириличних табли Август 20, 2015 Bashful Anna је реаговао/ла на коментар на тему: 1 pesma 1 želja...pravoslavlje gde mu vreme nije...a ni mesto : ) ili ipak jeste Мај 5, 2015 Џуманџи је реаговао/ла на коментар на тему: Амнестија за бановане чланове! Фебруар 9, 2015 Милан М. је реаговао/ла на коментар на тему: То дивно чудо - ЉУБАВ Октобар 2, 2013 Милан М. је реаговао/ла на коментар на тему: Против догми и незнања! Октобар 2, 2013 Милан М. је реаговао/ла на коментар на тему: Одржавање параде ,,ЈА ајвар волим и осталу туршију" Септембар 27, 2013 topic је одговорио/ла Милан М. у Разбибрига Имају, ако је по халал стандарду. Милан М. је реаговао/ла на коментар на тему: Европи предстоји најхладнија зима - Какве смо среће ова прогноза метеоролога ће се обистинити Септембар 27, 2013 topic је одговорио/ла Милан М. у Политика Била би иронија да под окриљем ноћи или у катакомбама почну да одржавају параде, а ми да грицкамо семенке док их јуре двоколицама по арени. Милан М. је реаговао/ла на коментар на тему: Prajd 2013, Beograd Септембар 27, 2013 Аскетизам и слободно друштво , конзумеризам тема је одговорио/ла Милан М. у Сведочимо веру Док Сремска Митровица или Зрењанин не буде главни град Војводине. Ви из јужно-бачког округа нас измузосте скроз. Да видиш наше свиње на шта личе, душа боли када их погледаш, ребра им се виде. А иначе, ја говорим оно што би раја да чује. Само то пластичније објасним. Аскетизам је добар. Власт треба да се брине да народу буде добро и да народ буде добар. => Власт треба да индукује аскетизам у народу. Добродошао. Веровао или не, ми смо већ у православној држави. Ове параде су ту да нас постиде. Да сам ја нека власт, увео бих пост током целе године. Шта има раја да једе месо, нездраво је, а и смањио би се број оних који не посте за време постова. Такође бих забранио латиницу. Ти који је користе немају шта да траже у православној држави и/или форуму. Да ли си икада видео неку православну књигу на латиници? Ја већ дуже време говорим да хришћани треба да стегну каиш, стисну зубе и ћуте док се власти не побрину да свима буде добро. У Власт ко поверења нема, тај се хришћанином назвати не може. А овде се само труби о достојанству радника и о малим платама. Не схватају људи да је то све за њихово добро. Стегнимо каиш и напред у православну државу. Само да не будемо ко Грчка. Ајд, видићемо на шта ћемо да испаднемо. Проблем је што народ не зна шта хоће. Хоће у ЕУ, али неће оно што је тамо најнормалнија ствар. Овде имаш право. Разумно су поступили. Но, то не значи да треба славити што су насилници успели да натерају државу да ради како они желе. Тужно је што живимо у држави где се ствари решавају силом и претњама. Изгледа да је овде најбоље бити друмски разбојник. Hriscanstvo i ljudska prava topic је одговорио/ла Милан М. у Црква и друштво Господ је постављао правила која се добровољно прихватају и могу да се одбаце ако желе, зар не? Није било присиле. Основа државног закона је присила. Мојсијев закон је био закон у правном смислу и није се могао не прихватити, али он је испуњен, људи су га прерасли. Заборавио си Kissић Ау бато, па нема ништа од ЕУ још дуго. Што значи да нема ништа ни од права радника, права трудница, дечијих права, што даље имплицира да ћемо још дуго слушати кукњаву. Због тога ми најжалије. Сад можемо да се вратимо свакодневним темама. Парада ајвараша још није отказана. Због тежих речи ми је жао, али дебата и размена мишљења су увек добродошле. Једино што ми је безвезе је што је отказана само због претње насиљем. Код нас изгледа само сила помаже. Са друге стране, разлог због ког би, по мени, било оправдано претити силом је да се спасу животи и донесе закон о забрани абортуса. А ту ћутимо као заливени... Важно да се око глупости које нема никаквог утицаја на нас оглашавамо и осуђујемо. @Dragi Одакле ти то да су људска права хришћанска измишљотина? Љуцкоправаши гурају и права педера. То све иде у пакету. Свако ко се осети иоле угрожен из било ког разлога онда нађе неки основ зашто његова бољка треба да има посебан третман и тада је све то обесмишљено. Чему људска права ако ће постојати још и права детета и права жена и права радника и сл. Хришћани су увек били у мањини и нама ће се највише обити о главу та људска права, јер ћемо ми плаћати, а самим тим и суделовати у свему чега се досете из Брисела. Тако да када новац из буџета оде на промоцију неке православне књиге, знајте да ће после тога отићи и квирији, феминисткињама и сличним.


Смедеревска Паланка OnLine: УСКЛИКНИМО С ЉУБАВЉУ СВЕТИТЕЉУ САВИ!!! Послао Милан Милошевић at четвртак, јануар 26, 2012


text: Медицина ( — „уметност лечења“) бави се дијагностиком, превентивом и терапијом физичке и психичке болести човека. Медицина означава и науку болести и практичну примену. Реч медицина је изведена из латинске речи -{ars medicina}-, са значењем уметност лечења. Медицина обухвата разноврсне активности здравствене заштите којима се одржава и обнавља здравље путем превенције и третмана болести. Савремена медицина примењује биомедицинске науке, биомедицинска истраживања, као и генетичку и медицинску технологију да дијагнозира, третира, и спречи повреде и болести, типично фармацеутским или хируршким путем, али и путем низа разноврсних терапија као што су психотерапија, ортопедска средства, простетика, биолошки медицински производи, и јонизациона радијација, између осталог. Медицина је постојала хиљадама година, и током највећег дела тог периода она је сматрана уметношћу (облашћу вештине и знања) која је фреквентно била повезана са религиозним и филозофским гледиштима локалне културе. На пример, врач би примењивао лековите биљке и изрицао молитве за оздрављење, или антички филозоф и лекар би применио испуштање крви сагласно са теоријама хуморализма. У недавним вековима, од времена напретка науке, највећи део медицине је постао комбинација уметности и науке (фундаменталне и примењене, под окриљем медицинске науке). Док су технике хируршког зашивања занат који се учи путем праксе, познавање тога што се догађа на ћелијском и молекулском нивоу у ткивима која се зашивају проистиче из науке. Претходници научне форме медицине су у данашње време познати као традиционална или народна медицина. Она се и даље користи заједно или уместо научне медицине, и стога се назива алтернативном медицином. На пример, евиденција о ефективности акупунктуре је „варијабилна и неконзистентна“ за било које обољење, али је генерално безбедна кад је изводи адекватно образована особа. У контрасту с тим, третмани изван опсега безбедности и ефикасности се називају надрилекарством. Историја медицине Праисторијска медицина везана је за биљке, делове животиња и минерала. У многим случајевима ови материјали су ритуално коришћени као магичне супстанце од стране свештеника, шамана, или људи који су лечили. Добро познати духовни системи укључују анимизам (појам неживе ствари имају духови), спиритуализам (апел боговима или општење са духовима предака), шаманизам (стицања од појединца са мистичним моћима) и гатање (магично добијање истине). Области медицинске антропологије испитују начине на које се култура и друштво организовало око, или утицало на питања здравља, здравствене заштите и сродна питања. Ране податке о медицини добијамо од древних Египћана, вавилонских медицинара, Аиурведска медицинара (у Индијском потконтиненту), из класичне кинеске медицине (претходница данашње модерне традиционалне кинеске медицине), као и из древне грчке и римске медицине. Египатски Имхотеп (3. миленијум пре нове ере) је први лекар у историји познат по имену. Најраније податке о посвећеним болницама долазе из Михинтале у Шри Ланки, где се налазе докази од просвећеним лековитим дејствима на пацијенте. Индијски хирург Сушрута описао бројне хируршке операције, укључујући најраније облике пластичне хирургије. У Кини, археолошка евиденција примене медицине код Кинеза датира до династије Шанг из бронзаног доба, судећи по хербалистичком семену и алатима за које се сматра да су кориштени за операције. Хуангди Неијинг, претеча кинеске медицине, је медицински текст који је написан почетком 2. века п. н. е. и сакупљен у 3. веку. У Индији, хирург Сусхрута је описао бројне операције, укључујући најраније форме пластичне хирургије. Најранији записи о наменским болницама потичу из Михинтале у Шри Ланки, где су нађени докази о објектима за медицински третман пацијената. Грчки лекар Хипократ (око 460. п. н. е. - -{cca.}- 370. п. н.е.), се сматра оцем западне медицине. Он је поставио темеље за рационалан приступ медицини. Хипократ је увео Хипократову заклетву за лекаре, који је још увек релевантна и данас у употреби и био је први који категоризује болести као акутне, хроничне, ендемичне и епидемијалне и користи термине као што су, "погоршање, рецидив, резолуције, криза, пароксизма, врхунац, и опоравак." Грчки лекар Гален је такође био један од највећих хирурга античког света и извео је многе озбиљне операције, укључујући и операције мозга и очију. Након пада Западног римског царства и почетка раног средњег века, грчка традиција медицине пропада у западној Европи, мада се и даље непрекидно развија у Источном Римском (Византијском) царству. После 750. године муслимански и арапски свет су дела Хипократа, Галена и Сушрута превели на арапски и исламски језик и лекари су започели бављење неким значајним медицинским истраживањима. Међу познатим исламским медицинарима налазе се људи вишестраног знања, Авицена, који је, заједно са Имотепом и Хипократом, такође назван „оцем медицине“. Он је писао Канон медицине, који се сматра једном од најпознатијих књига у свету. Други су Абулкасис, Авензоар, Ибн ал - Нафис и Аверос. Разес је био један од првих који је одговорио на питање грчке теорије хуморисма, која је ипак остала утицајна и у средњовековној Западној и средњовековној исламској медицини. Исламске Бимаристан болнице су рани пример државних болница. У модерно доба почињу у медицини да се појављују важни људи попут Габријеле Фалопија и Вилијама Харвија. Андреас Везалијус је био аутор једне од најутицајнијих књига о анатомији. Француски хирург Амброаз Паре се сматра једним од опева хирургије. Бактерије и микроорганизми први пут је под микроскопом посматрао Антони ван Левенхук 1676. што је представљало важно достигнуће у области микробиологије, енглески лекар Вилијам Харви описао крвоток. Херман Боерхев се понекад назива „оцем физиологије“ због примерне наставе у Лајдену и уџбеника -{„Institutiones Medicae“}- (1708). Пјер Фаухард је назван оцем модерне стоматологије. Модерном добу почиње са открићем Едварда Џенера који је открио вакцину против великих богиња крајем 18. века, открићем Роберта Коха о преносу болести путем бактерија и откривањем антибиотика. После модерног доба долази све више револуционарних истраживача из Европе. Из Немачке и Аустрије долазе Рудолф Вирхов, Вилхелм Рендген, Карл Ландстеинер и Ото Леви. Из Велике Британије долазе Александер Флеминг, Џозеф Листер, Франсис Крик и Флоренс Најтингејл. Шпански доктор Сантијаго Рамон и Кахал сматра се оцем модерне неуронауке. Са Новог Зеланда и из Аустралије долазе Морис Вилкинс, Ховард Флореј и Франк Бурнет. Американци, Вилијам Вилијамс Кин, Харви Вилијамс Кашинг, Вилијам Бредли Колеј, Џејмс Вотсон, Италијан Салвадор Лурија, швајцарац Александар Ијерзин, Јапанац Китасато Шибасабуро и Французи Жан-Мартен Шарко, Клод Бернар и Пол Брока такође су учинили значајна дела. Такође су значајни и радови Николаја Короткова и Вилијама Ослера. Како су се наука и технологија развијале, медицина се све више ослањала на лекове. До краја 18. века нису се само биљке и животињски делови тела користили као лекови, већ и делови људског тела и течности. Фармација је и даље већину лекова изводила из биљака. Вакцине су открили Едвард Џенер и Луј Пастер. Први антибиотик салварсан открио је Паул Ерлих. Клиничка пракса У клиничкој пракси лекар испитује пацијента како би извео дијагнозу, одредио превенцију или лечење болести. Однос лекар и пацијента најпре започиње проверавањем медицинске историје и картона пацијента, томе следи интервју пацијента и физички преглед. Након прегледа лекар одлучује да ли ће се радити биопсија, медицински тестови или ће прописати лек односно терапију пацијенту. Правилно информисање пацијента о чињеницама је важно за развој поверења. Компоненте медицинског интервјуа су: изношење симптома - разлог медицинске посете историја болести - хронолошки поређани симптоми са њиховим објашњењем активност пацијента лекови које пацијент користи - важно је изнети и алергије провера ранијих здравствених проблема социјална историја - подаци о навикама, исхрани, алкохолу, лековима итд. породична историја - списак болести које су се појављивале у породици питања лекара о стању пацијента Током физичког прегледа пацијента доктор проверава симптоме чулом додира, вида, слуха или мириса. Постоје четири акције које се користе током овог прегледа: инспекција, палпација (додир), удараљке и аускултације. Клинички преглед подразумева проучавање: Виталне знаке, укључујући висину, тежину, телесну температуру, крвни притисак, пулс, дисање стопа, засићења хемоглобина кисеоником Општи изглед пацијента и специфичне индикаторе болести (ухрањености, присуство жутице, бледило) Кожа Глава, око, ухо, нос и грло Кардиоваскуларни систем (срце и крвни судови) Респираторни систем (дисајни путеви и плућа) Абдомен и ректум Гениталије (и трудноћа уколико је пацијент у другом стању, или може бити у другом стању) Мишићно-скелетни систем (укључујући кичму и екстремитете) Неуролошки систем (свест, мозак, вид, кранијалних нерава, кичмене мождине и периферних нерава) Психијатријска провера (оријентација, ментално стање, доказ о абнормалним опажањима или мислима) Лабораторијске анализи се могу тражити уколико је потребно. Медицинска одлучивања представљају анализу резултата и постављања дијагнозе заједно са идејом шта би се могло предузети по питању лечења. Може се користити од стране примарне здравствене заштите, као и од специјалиста и може се поставити у року од неколико минута, али може и потрајати у зависности од тога да ли је пацијент хоспитализован и које су анализе потребне да се изврше. Институције Савремена медицина се генерално спроводи у оквиру система здравствене заштите. Финансирана је од стране појединих влада и понекад потпомогнута од стране других организација. Напредним индустријским земљама (са изузетком САД) и многе земље у развоју пружају медицинске услуге кроз систем универзалне здравствене заштите, чији је циљ да гарантују заштиту за све преко једног обвезника система здравствене заштите или преко задруге здравственог осигурања. Намера је да се обезбеди да целокупно становништво има приступ здравственој нези на основу потреба, а не способност да се плати. Испорука може бити путем приватне лекарске праксе или од стране државних болница и клиника, или добротворних организација. Већина племенских друштава, а и неке комунистичке земље (Кина) и САД не пружају здравствену заштиту свим становницима у целини већ само онима који за то могу да плате, или су га сами осигурани (било директно или као део уговора о раду) или који могу бити покривени од стране финансирајуће владе или племена директно. Транспарентност информација је још један фактор који дефинише систем за испоруку. Приступ информацијама о условима, лечење, квалитет и цене у великој мери утиче на избор за пацијенте/потрошаче и самим тим подстицајима медицинских стручњака. Испорука Пружање здравствене заштите је класификовано у примарне, секундарне и терцијарне заштитне категорије. Примарне здравствене заштитне медицинске услуге пружају лекари, асистенти, медицинске сестре, практиканти или други здравствени радници који имају први контакт са пацијентом који тражи медицинско лечење или негу. Дешавају се у канцеларијама доктора, клинике, у домовима, школама, кућним посетама и другим местима близу пацијената. Око 90% медицинске посете може да се лечи од запосленика примарне здравствене заштите. То укључује лечење акутних и хроничних болести, превентивне заштите и здравственог образовања за све узрасте и оба пола. Секундарну медицинску негу пружају медицински специјалисти у њиховим канцеларијама или на клиникама или у локалним заједницама болнице за пацијента које је запосленик примарне здравствене заштите упутио на даље лечење. Препоруке су за оне пацијенте који захтева стручност и процедуре које обављају стручњаци. Ово укључује и амбулантна нега болничких служби, интензивна нега, услуге хирургије, физикална терапија, радне снаге и испоруке, ендоскопија, лабораторија и медицинске услуге итд. Терцијарне заштитне медицинске услуге пружају специјалисти у болницама или регионалним центрима који су опремљени дијагностичким постројењима за третмане који нису доступни у локалним болницама. Ово укључује траума центре, центри за лечење опекотина, напредне услуге неонатологије, трансплантација органа, одржавање трудноће високог ризика, онкологија зрачења итд. Задаци и подела медицине Задаци савремене медицине су: лечити и сузбијати болести — куративна медицина омогућити болесницима повратак у нормалан живот спречити појаву болести — превентивна медицина побољшати здравље здравих особа Иако је постизање тих циљева повезано, ипак можемо направити начелну подјелу на куративну и превентивну медицину. Медицина се може подијелити и на теоријску и практичну, или на специјалности (струке). Теоријске струке су анатомија, физиологија, фармакологија итд. Практичне струке се баве или болестима појединих дијелова тијела (офталмологија, урологија, оториноларингологија), или одређеним врстама пацијената (педијатрија, гинекологија), врстама болести (онкологија, инфектологија), или врстама терапијских поступака (хирургија). Дио практичне медицине који се врши уз непосредну присутност пацијента назива се клиничка медицина (грч. клине — постеља). Њене су главне гране: дијагностика (препознавање), терапија (лијечење) и прогностика (предвиђање даљег развоја болести). Социјална медицина се бави здравственим проблемима групе, односом појединца и групе, утицају друштвених фактора на болест и приступачношћу медицинских спознаја те настоји одстранити штетне облике друштвеног живота. Систем медицинских спознаја који се учи на високим школама, првенствено Европе и Америке, назива се службена медицина (научна или школска). Она је, барем у својим битним дијеловима, универзална и међународна. Основне науке Медицина је примењена биолошка наука која се бави проучавањем и лечењем живих организама. Реч медицина потиче од латинског и значи лек (ремедиум). Употребљава се и израз ars medica као уметност лечења. Укратко речено, медицина се бави здрављем и болешћу живих организама. Анатомија је наука која за циљ има изучавање структуре и организацију живих организама. Биохемија (Медицинска биохемија и Клиничка биохемија и лабораторијска медицина) представља мост између биологије и хемије, проучава како комплексне хемијске реакције стварају живот. Биомеханика истражује структуре и функције биолошких система помоћу метода механике. Биостатистика је примена статистике биолошких поља у најширем смислу. Познавање биостатистике је од суштинског значаја у планирању, евалуацији и тумачењу медицинских истраживања. Такође је фундаментална за епидемиологију. Биофизика је интердисциплинарна наука која користи методе физике и физичке хемије за проучавање биолошких система. Ветеринарска медицина је грана медицине која се бави превенцијом, дијагностиком и лијечењем болести, поремећаја и повреда животиња. Ембриологија је студија раног развоја организама. Ендокринологија је наука о хормонима и њиховом утицају у целом телу човека. Епидемиологија је наука о демографији болести и укључује, али није ограничена на, проучавање епидемија. Генетика (хумана генетика) је проучавање гена и њихове улоге у биолошком наслеђу. Имунологија (имунохематологија) је наука која проучава имунолошки систем, који укључује урођени и адаптивни имунски систем код људи. Медицинска физика је наука која проучава примене принципа физике у медицини. Медицинска хемија или фармацеутска хемија је дисциплина која обухвата дизајн, синтезу и развој фармацеутских лекова. Микробиологија (Медицинска микробиологија) се бави проучавањем микроорганизама, укључујући и протозое, бактерије, гљивице и вирусе. Молекуларна биологија је изучавање молекуларне основе процеса репликације, транскрипције и транслације генетског материјала. Неуронаука укључује оне дисциплине науке које се односе на проучавање нервног система. Главни фокус неуронауке је биологија и физиологија људског мозга и кичмене мождине. Повезана је са клиничким специјалностима попут неурологије, неурохирургије и психијатрије. Наука о исхрани (теоријски фокус) и дијететици (практични фокус) представљају проучавање односа хране и пића на здравље и болести, нарочито при одређивању оптималне исхране. Терапију медицинске исхране преписују дијететичари за разне болести попут дијабетеса, кардиоваскуларних болести, проблема у тежини и у поремећају исхране, алергије и неухрањености. Патологија (Патолошка физиологија) као наука проучава болести - њихове изазиваче, напредовање болести и решавање истих. Радиобиологија је проучавање интеракција између јонизујућих зрачења и живих организама. Токсикологија је наука која се бави истраживањем опасних ефеката лекова и отрова на организам. Фармакологија је грана фармације која проучава лекове и њихово деловање. Фотобиологија је наука која се бави проучавањем интеракција између нејонизујућег зрачења и живих организама. Физиологија је наука која проучава нормално функционисање тела и основне регулаторне механизме. Хигијена и екологија Хистологија се бави проучавањем структура биолошких ткива под утицајем светлости микроскопије, електронске микроскопије и имунохистохемије. Цитологија се бави микроскопским изучавањем појединачних ћелија. Медицина као специјалност Скоро свака од ових грана има своје субспецијалности које се баве искључиво само одређеним проблемима дотичне гране медицине. Ова је подела подложна даљој промени и усавршавањима, што најчешће зависи од развоја медицине током времена. Специјалистичке гране медицине су: Анестезиологија Ваздухопловна медицина Геријатрија Гинекологија и акушерство Дерматовенерологија са субспецијализацијама: Општа дерматологија Венерологија Дерматолошка онкологија Козметологија Флебологија Епидемиологија Интерна медицина са субспецијалностима: Ангиологија Гастроентерологија Геријатрија Ендокринологија и дијабетологија Интернистичка онкологија Кардиологија Нефрологија Пулмологија/пнеумофтизиологија/Пнеумологија/Респирологија Реуматологија Хематологија и онкологија Хепатологија Инфектологија Јавно здравство Космичка медицина Максилофацијална хирургија Медицина спавања Медицина спорта Медицина рада Медицинска статистика Медицинска информатика Неурохирургија Неурологија Нуклеарна медицина Офталмологија Онкологија и радиотерапија Оториноларингологија ОРЛ Педијатрија Дечја хематологија и онкологија Дечја ендокринологија и дијабетологија Дечја кардиологија Дечја пулмологија Дечја нефрологија Дечја реуматологија Дечја гастроентерологија Дечја ортопедија Неонатологија Неуропедијатрија Породична медицина Психијатрија Палијативна медицина Радиологија Социјална медицина Спортска медицина Стоматологија Судска медицина Трансфузиологија Тропска медицина Ултрасонографија Ургентна медицина Урологија Фармакологија Фармакологија и токсикологија Клиничка фармакологија Фармација Физијатрија Физикална медицина и рехабилитација Хипербарична медицина Хирургија са субспецијалностима: Абдоминална хирургија Васкуларна хирургија Висцерална хирургија Дечја хирургија Кардијална хирургија Максилофацијална хирургија Неурохирургија Општа хирургија Ортопедија Орална хирургија Пластична хирургија Ратна хирургија Спинална хирургија Торакална хирургија Урологија Хирургија срца Обука у интерној медицини, за разлику од хируршке обуке, разликује се широм света. У Америци потребне су три године специјализације после школе медицине. У просеку у САД, доктори интерне медицине раде око 60 сати недељно, док у Великој Британији по закону сада раде око 48 сати недељно. Постоји и подела на: Хируршке гране медицине, (хирургија, оториноларингологија, офталмологија, урологија итд). Гране конзервативне медицине, (интерна медицина, неурологија, психијатрија, дерматологија итд.) Референце Литература William DePrez Inlow: Medicine: its nature and definition. Bulletin of the History of Medicine, 1946. Roy Porter: Cambridge illustrated history: Medicine. Cambridge University Press, 4th. Ed. Stefan Schulz, Klaus Steigleder, et al. (ed): Geschichte, Theorie und Ethik der Medizin. Suhrkamp. Спољашње везе Медицински лексикон - 15.000 појмова Чаробни свет медицине Fachinformationszentrum: Deutsche Zentralbibliothek für Medizin, Köln Ärztliches Zentrum für Qualität in der Medizin (ÄZQ) Online-Bibliothek PubMed: Datenbank der National Library of Medicine (USA, englisch) − Website Medpilot: Suchmaschine der Deutschen Zentralbibliothek für Medizin – Homepage Природне науке


Неколико стотина Московљана спречило почетак градње харе кришна центра понедељак, 11. јун 2012. МОСКВА – Неколико стотина грађана Москве спречило је почетак изградње „Центра веда културе”, то јест харе кришна центра, у главном граду Русије, јавила је данас Верска информативна агенција (ВИА). Московске власти су издале дозволу за градњу овог це 4000 1085;тра, имајући поред осталог у виду да у граду живи око 15.000 Индијаца. За то се 2005. године заложио и председник Русије Владимир Путин, а полагању камена темељца требало је да присуствује амбасадор Индије. Међутим, свечани чин је спречило неколико стотина грађана међу којима, како се тврди, нису били само православци, а у акцији су учествовали и свештеници Руске православне цркве. Један од свештеника је рекао медијима да Московљани не желе да у граду имају центар „деструктивне организације”, преноси ВИА. Демонстранти су тврдили да је Москва 1612. године зауставила Пољаке, 1812. Французе, и да ће 2012. године „прогнати кришнаите”. Медији цитирају, како се наводи, „експерта за секте” А. Дворкина који тврде да кришна учење не припада „традиционалном хиндуизму” и да се ради о „политичком пројекту индијске владе”. (Бета)