text: Битка за Британију |Битка за Британију| |Део {{{део}}}| Британски осматрач на крову зграде у Лондону. У позадини се види катедрала Св. Павла. |Сукобљене стране| Уједињено Краљевство Нацистичка Немачка |Заповедници| |Хју Даудинг||Херман Геринг Алберт Кесерлинг |Ангажоване јединице| |{{{јединице1}}}||{{{јединице2}}}| |Јачина| |у почетку 700; порасло на скоро 1.000 до краја битке.||1.260 бомбардера, 316 понирућих бомбардера, 1.089 ловаца| |Губици| |1023 ловаца, 376 бомбардера и 148 хидроавиона уништено 27.450 погинулих цивила, 32.138 рањених||2.698 пилота погинуло, 873 уништена ловца и 1014 уништених бомбардера| |{{{подаци}}}| Битка за Британију је једно од највећих бојишта у раној фази Другог светског рата. Ово је име којим се обично назива покушај немачког Луфтвафеа да стекне ваздушну премоћ над британским РАФ-ом, пре планиране поморске и ваздушне инвазије на Британију (операција Морски лав). Ни Хитлер, нити немачки Вермахт нису веровали да је могуће извршити успешан амфибијски напад на британска острва док британска авијација не буде неутралисана. Секундарни циљеви су били уништавање производње авиона, и земљишне инфраструктуре, као и терорисање британског народа, са намером да се он заплаши и наведе да затражи примирје, или се преда. Ова операција је представљала Хитлеров пораз. Британци су показали велике напоре, сналажљивост, храброст и одлучност да се не предају. Чињенице говоре да су Немци напали Британију са 2.600 авиона Луфтвафеа (Luftwaffe), 1.200 бомбардера, 280 обрушивача, 760 једномоторних ловаца, 220 двомоторних ловаца, 140 извиђачких авиона, заједно са Петом ваздушном флотом у Норвешкој која је бројала 190 авиона. Насупрот њих стајао је РАФ (Royal Aircraft Force – Краљевске ваздухопловне снаге), који је располагао са 1.171 авионом, што ловцима, што бомбардерима.[1]. Битка за Британију увела је у речнике света нови глагол „ковентрирати“. Долази од назива града Ковентрија, који је Луфтвафе сравнио са земљом, заједно са 12 фабрика авио-индустрије у његовој близини. Превласт у ваздуху над својом територијом РАФ дугује изузетном залагању људства, квалитетном и умешном употребом ловачке авијације, као и применом радарске технике у противваздушној одбрани. Уз све то, може се закључити да су Британци добили ову битку због интелигентних решења чланова Савета за ратно ваздухопловство, који су побили теорију „бомбардери ће се увек пробити“. Уверили су се да постоји одбрана од бомбардера, па су се усредсредили на градњу јефтинијих и флексибилнијих ловаца за чију је производњу било потребно много мање времена. Иако се не може са сигурношћу рећи да је битка за Британију била прекретница Другог светског рата, чињеница је да је имала политичку и војну тежину, јер је касније увелико допринела укупној савезничкој победи на Атлантику и у западној Европи. Садржај Немачки циљ и стратегија и британски одговори [уреди] Циљ који је зацртао Хитлер била је инвазија на Британију. Међутим, пре инвазије требало је припремити терен за инвазију. Пошто до инвазије никада није дошло циљ и стратегија своде се само на наредбе Луфтвафеу. Луфтвафеу је наређено да мора довести РАФ, морално и физички, у такво стање у коме он неће бити способан да изврши било какав значајнији напад на јединице које ће учествовати у инвазији. Непосредно пре планиране инвазије, Хитлер је понудио Черчилу (Винстон Черчил, британски премијер који је свом народу понудио „крв, зној и сузе“ као једини услов за остварење победе) шансу да склопи мир, што је овај одбио. Сматра се да Хитлер није ни сумњао да Черчил неће пристати на склапање мира, стога је хтео немачкој јавности да прикаже како Британци, тачније Черчил, желе да се рат настави. Операција се дели у фазе, притом се овде узима подела Лена Дејтона (Len Deighton), запаженог британског историчара-публицисте, који је операцију поделио у четири фазе. 1. фаза: започиње у јулу [уреди] Након њеног почетка следило је месец дана напада на британске конвоје који су пловили уз обалу и месец дана ваздушних битака над Ламаншом. Немци су ову фазу назвали Каналкампф (борба у каналу), а пуковник Финк је постављен за заповедника ваздушних операција над Ламаншом. Његов задатак био је да учини Ламанш затвореним, недоступним за британске транспортне бродове. Да би то постигао, добио је под своју команду осим „Гешвадера“ (Geschwader) којим је и раније заповедао и две групе „Штука“ и групу ловачких авиона. Међутим, постојала је одлука да Луфтвафе не крене у напад пре него што сам Хитлер заповеди. Хитлер је одлучио да темпира ваздушни напад тако да снаге које буду учествовале у самој инвазији, затекну британску одбрану у стању исте онакве ошамућене парализованости какву је Луфтвафе успела да створи у Француској и Пољској. Немачка рачуница била је једноставна. Ако Британци буду слали своје ловачке авионе да бране бродове, биће увучени у битку исцрпљивања, где су Немци сматрали да ће се Британци пре исцрпети. Са друге стране, ако Команда британске ловачке авијације не буде допуштала својим авионима да буду увучени у ту битку исцрпљивања, немачки бомбардери ће несметано потапати британске трговачке бродове. Британски начелник министарства ратног ваздухопловства, сер Хју Даудинг (Sir Hugh Dowding), у своје најважније планове није увео одбрану трговачких бродова, па је упозорио министарство РАФ-а да се конвојима може пружати минимална одбрана из ваздуха, због повећаног ризика од губљења великог броја авиона, чиме се губи на укупној одбрани Британије (индустрија, градови, ...). Треба напоменути да у фази Каналкампфа британска радарска мрежа није још била веома делотворна, јер су ловци и бомбардери двеју немачких ваздушних флота могли узлетати на оперативну висину и сврставати се у формације изван домета британског радара. Лет преко Ламанша трајао је само пет минута, а Спитфајерима је требало петнаест минута да се дигну довољно високо, да би могли да нападну Немце. Након врло мало протеклог времена, постало је очито да Немци из дана у дан потапају све више британских бродова, па се повећао притисак на Даудинга. Употребљавајући своју заправо малу снагу, Финк је показивао велику вештину, док су својим акцијама сондирали, „испипавали“ британску одбрану, сазнавали колико јој времена треба да реагује, па су онда нападали приобалне конвоје, којих је у водама око југоисточне обале било пуно. По правилу су при тим акцијама ловци стајали у близини бомбардера (формације), али им је Финк допуштао да врше ловачке нападе у зони грофовије Кент, коју се називали Фрај-Јагд (Frei-Jagd). Даудинг је на такве немачке акције реаговао прилично лукаво. Командант Парк (командант групе која је покривала југоисточну Енглеску) је слао против нападача на бродове само мале формације, док на Фрај-Јагде није уопште реаговао, допуштајући Немцима да их несметано обављају. На тај начин се чувала количина авиона и делимично бранили конвоји у Ламаншу. Касније су ти конвоји увелико пребачени према северу, према луци Ливерпул и другим. У овом делу рата истакла се „Британска цивилна организација за поправке авиона“. Била је то врло делотворна организација која се бавила сакупљањем остатака оборених авиона, како немачких тако и британских, те авиона у квару који се нису могли поправити. Све што је сакупљено на тај начин послано је у одређене центре за топљење легура. На тај начин се штедело на новцу и времену. Подаци су задивљујући, установљено је да је након скупљања и топљења, поново полетело чак шездесет и један посто авиона. 2. фаза: „Адлерангриф“ (Adlerangriff) - Орлов напад [уреди] „Орлови напади“ почињу 15. августа 1940, с тим да су припреме обављене два дана раније. Иако је ова фаза трајала нешто више од недељу дана, увелико је обележила даље догађаје битке за Британију. Немачка обавештајна служба је потпуно погрешно проценила британску комуникацију коју је прислушкивала. Проценили су да се британским ловцима управља са земље радио-телефонима, да су њихове формације везане за станице на земљи којима припадају, што значи да им је мобилност (покретљивост) ограничена, чак уз претпоставку да су станице на земљи делимично мобилне. Због тога су сматрали да не треба очекивати концентрацију јаких ловачких састава на одређеним тачкама и са кратком најавом. Била је то катастрофална грешка у расуђивању. Заправо, чињеница да немачка обавештајна служба није успела да протумачи значење британских порука, је била гора и штетнија него да их уопште није открила. Околност што су Немци поверовали да РАФ користи тако примитиван поступак радио контроле, подстакла је Луфтвафе на закључак да ће њени масовни напади имати као препреку само локалне саставе британске ловачке авијације.[2] РАФ се такође користио дешифровањем тајних порука Немаца, међутим, далеко успешније. На тај начин су сазнали од немачких метеоролошко-извиђачких јединица да не траже само општи извештај о времену, већ извештај о времену на тачно одређеним локацијама, другим речима сазнали су следеће немачке циљеве. Служба која се бавила дешифровањем порука у Британији се звала Вај сервис (Y Service). Почеци напада друге фазе 15. августа, су кренули у самом почетку лоше за Немце. Метеоролози су дали погрешну прогнозу, уместо лепог времена, прогноза је била потпуно неповољна за авијацију, сумаглица с кишом. Остали дани протекли су такође са пуно великих промашаја Немаца. Додуше успели су да изненаде аеродром крај Друфилда и нанесу му огромну штету, такође су страдали аеродроми код Истчерча, Фарнбороуа, Одама, Детлинга и аеродром код Брајз Нортона где су погодили хангаре пуне горива и уништили 46 британских авиона, као и нека постројења авио-индустрије у другим деловима Енглеске. Међутим, на крају се успоставила рачуница да се Немцима то није превише исплатило, јер су имали огромне губитке. Сви наведени аеродроми били су од мале важности за Британце, јер су то већином били аеродроми Морнаричке авијације, која није превише учествовала у одбрани. Као главни циљ требало је поставити аеродроме и постројења Ловачке авијације, јер се практично само са њима борио Луфтвафе. Губици у овим операцијама резултат су лоших процена, неприпремљености и лоше комуникације. Све у свему гледајући, циљ ових напада биле су британске радарске станице, а успешност је оценио и сам Геринг који је закључио: „Сумњам да има смисла наставити нападе на радарске станице, јер се, ето, показало да ни једна од оних које смо до сад напали није избачена из функције“ [3]. На крају се испоставило да су највеће штете нанете Британцима биле од оних бомби које су промашиле циљ, али су, очито случајно, прекинуле далеководе, па су на неко време пореметиле функционисање радарских станица. 3. фаза: Напади на аеродроме 11. групе (24. августа до 3. септембра) [уреди] Немачки Луфтвафе је послушао Герингову директиву да спроведе „24-сатну“ офанзиву, офанзиву „од зоре до мрака и од мрака до зоре“[4]. Због тога су и дању и ноћу нападали све делове Уједињеног Краљевства, шаљући понекад само један бомбардер. Луфтвафе је такође наставио, сталну дневну ваздушну активност изнад свог дела француске обале Ламанша како би спречио британске радаристе да открију када се заправо формирају немачки састави који ће бити послати у напад. Често је, захваљујући тој тактици, правим нападачким саставима успевало да нападну циљеве на енглеској обали без икаквих губитака. Та тактика се заправо није свиђала ниједној страни, ни Британцима ни Немцима. На пример, за састав од десет британских ловаца, који су узлетали да би напали десет немачких бомбардера, које је пратило десет ловаца, била би то борба у којој је противник, Луфтвафе, био бројчано двоструко јачи. Међутим, Немци су сматрали да у тој бици већу предност има противник, јер они морају истовремено да се боре са ловцима, којих има подједнако, и да пазе да се бомбардерима ништа не догоди. Највећи успех у овој фази, Луфтвафе је остварио у нападу на Ливерпул, који је 25. августа 1940. нападнут се 150 бомбардера. Ливерпулска лука је претрпела велика оштећења, при чему је погинуло 470 особа. Осим Ливерпула нападнута је и фабрика Спитфајера крај дворца Бромич у Бирмингему, аеродроми у Кенлију, Бигин Хилу, Тангмеру, Шораму и Норт Вилду, и фабрика Викерс Армстронг у Бруксланду. Све у свему, ова фаза је до тад била најуспешнија за Немце, остварили су највише зацртаних циљева, успели су да прекину британске радио везе, помоћу чега су неке нападе извршили без губитака и што је тада било најважније, срушили су највећи број британских ловаца који су им задавали највише проблема. 4. фаза: Почевши од 7. септембра, дневни напади концентришу се на Лондон [уреди] Адолф Хитлер је првобитно забранио ваздушне нападе на Лондон. Међутим, након првог напада, који је извршен у ноћи између 24. и 25. августа, бомбардери РАФ-а су наставили бомбардовање Берлина. Хитлера је то наљутило у довољној мери да ублажи свој вето, и да га, заправо, сасвим укине, допустивши да започну напади на само средиште Лондона. „У великој формацији коју је Геринг надгледао налазило се готово 1000 авиона Луфтвафеа, од тога је сваки трећи био бомбардер. Формација се чинила као огромни црни олујни облак, јер је била висока готово две миље, а заузимала је простор од отприлике 800 квадратних миља“. Овако је Лен Дејтон описао почетни напад Луфтвафеа, који је био концентрисан на сам центар Лондона 7. септембра. Данас се у неким књигама наводи као (срећна) околност да је британска обавештајна служба ухватила и прочитала поруке послате преко Енигме које су омогућиле Британцима да обавесте Даунинга и Парка о намерама Немаца. Међутим, први напад Немаца успео је скоро у потпуности, тако да је лучки део Лондона, који је 7. септембра био слабо брањен, тешко оштећен. Накнадно се сазнало да су Немци у том нападу тестирали ХЕ бомбу која је тежила чак 1800 килограма. Након овог напада поставило се питање зашто је одбрана прекасно реаговала, ако се помоћу Енигме сазнало да Немци спремају већи напад. Једноставно испада да челни људи РАФ-а нису веровали да је Лондон мета напада, иако су били упозорени да је то лако могућа чињеница. Операција Немаца 9. септембра је, супротно оној 7. септембра, заустављена тако добро да ниједан немачки бомбардер није успео да погоди циљ. Убрзо се завршило лето, време је почело да се квари, што увелико утиче на авијацију. Немци су извршили неколико успешних напада захваљујући томе што су долетели изнад својих циљева, а да их противник, због лошег времена није ни приметио. Будући да нису наишли на отпор, Немци су посумњали да РАФ једноставно више нема авиона. Забележено је да су сутрадан у нападу видели како се против њих уздижу РАФ-ови авиони, при чему је један немачки пилот узвикнуо „Ево их, долазе, последњих педесет Спитфајера!“. Свесно или не, Немци нису били далеко од истине, РАФ је тих дана располагао са свега 80 Хјурикејнова и 47 Спитфајера. Међутим, овај податак само показује колико су вешто Парк и Даунинг убацивали авионе у битку. Треба напоменути и лорда Бивербрука (lord Beaverbrook) који је био постављен за министра ваздухопловне производње. Бивербрук је за време рата имао „једноставан“ задатак, да произведе што више авиона, не обазирући се на постојеће процедуре. Свој посао је толико добро обављао, да је од средине рата па надаље, успео да производи двоструко више авиона од Немаца. Команда ловачке авијације РАФ-а није освојила превласт над небом Уједињеног Краљевства. Немачки Луфтвафе је још дуго после 9. септембра даноноћно бомбардовао Британију. За ваздушни простор изнад Ламанша и јужне Енглеске и даље су се водиле жестоке борбе. Међутим, Немци су планирали да се упусте у инвазију само задобију апсолутну ваздушну премоћ на том сектору, али је они никада нису добили. Британска тајна служба је успела да ухвати тајну поруку која се тиче инвазије и немачке морнарице. Немачка ратна морнарица је поставила услове, који нису били испуњени, да море у Ламаншу не сме бити узбуркано (а метеоролози су предвиђали лоше време) и да се мора постићи превага у ваздуху над Ламаншом, па је одлучено да се инвазија одложи до даљњег. Немачки пилоти су водили нападе по ноћи још на почетку битке. Међутим, најзначајнија ноћ била је она 7. септембра. Немачким пилотима те ноћи нису били потребни уређаји за навођење помоћу радија, ни маркери за означавање циљева. Читав источни део Лондона претворио се у огромно пламено језеро, које се могло видети са велике удаљености и практично је водило немачке пилоте до циља. Бомбардери су се вратили и следеће ноћи, а онда су долазили 76 наредних ноћи узастопно. Касније је Черчил написао у својим мемоарима: „Лондон је био као нека велика праисторијска животиња, која је способна да поднесе најстрашније повреде, а да ипак, изуједана и крварећи из безброј рана, остане жива и способна да се креће“. Британци су паметно одговорили на овакве нападе, постављањем великих пламтећих ломача на пољанама, где је могућа штета бити минимална. Немачки пилоти су насели на клопку и бомбардовали безначајна подручја, чиме нису ништа постизали. Британци су се у међувремену бавили ометањем Икс-Герета (X-Gerät), немачке јединице за комуникацију. Слали су сигнале за ометање, а да нису знали колико је заправо ефикасна таква противмера. У ноћи између 14. и 15. новембра, Британци су добили веома неугодну, индикацију шта то у пракси може значити. Једна мала грешка у погађању модулација била је потпуно довољна да Немци уоче разлику између свог, оригиналног сигнала и сигнала за ометање. Узевши то у обзир, Луфтвафе, тачније Кампфгрупа 100, пронашла је у мраку Ковентри тачно „у длаку“ и бацила на град 1000 пожарних бомби, после чега су долетела три таласа бомбардера. Због овог промашаја Британаца, Черчила су касније оптуживали да је свесно жртвовао Ковентри да се не би компромитовала „Ултра“ (уређај преко кога су Британци сазнали да се спрема велико бомбардовање Ковентрија, али становништво о томе није обавештено). Велика Британија је у априлу 1941. коначно добила битку. Додуше, Хитлер је због неуспеха да се циљ оствари у времену од шест месеци, стопирао операцију „Морски лав“ и повукао већи део ваздушних снага према Русији. Стручњаци сматрају да је пресудна била чињеница да је Луфтвафе у овој бици изгубио превише авиона, а уз то није ништа остварио. Рок од шест месеци је очито било ублажавање пораза, измишљено ради немачке јавности и морала војника. Стопирање операције је подразумевало да ће се она „обновити“, али тек након пада Совјетског Савеза. Међутим, како Совјетски Савез никада није пао, тако ни операција „Морски лав“ никада није „обновљена“. Оружја - РАФ или Луфтвафе [уреди] “Спитфајер” (Spitfire) Године 1928. компанију за градњу авиона “Супермарин Еркрафт” (Supermarine Aircraft Company) купио је дивовски концерн Викерс (Wickers), па је тако створена фабрика “Викерс-Супермарин” (Wickers-Supermarine Company). Многи историчари су писали (и још пишу) да је Спитфајер заправо био авион конструисан приватним средствима који је тако импресионирао стручњаке Министарства ваздухопловства да су подстакнути тиме, донели спецификације које су биле тако срочене да су Спитфајеру пристајале као рукавица руци. То једноставно није тачно. Права прича је мање драматична, али је зато много сложенија. Започиње спецификацијом Министарства ваздухопловства Ф.7/30, коју је оно донело 1930. године и која је уједно покренула и процес настанка ловца Хокер Хјурикејн (Hawker Hurricane). Спитфајер је био једнокрилац доста чудног изгледа, са крилима сличним галебовим, отвореном пилотском кабином и фиксним стајним трапом. Петог марта 1936. је полетео прототип Спитфајера. Међутим, у то време је био прилично далеко од коначног циља. Још нису била конструисана елиптична крила, која ће бити кључ Спитфајерових перформанси. А и када су коначно конструисана елиптична крила, било је очито да ће њихов заобљен облик представљати велике проблеме за конструкторе алата за њихову серијску производњу, те да ће до испоруке првих Спитфајера доћи касније него до испоруке првих Хјурикејна. Овде се појавио још један проблем, наиме фабрика Викерс-Супермарин није била довољно велика за испоруку прве, скромне, испоруке од чак 310 авиона, па је производња била препуштена кооперантима. Једна компанија преузела је производњу врхова крила, друга је производила нападне ивице крила, трећа носач мотора итд. [5] Спитфајер је имао на предњем делу решеткасту кутију за мотор, у средини монокок, а на крају секцију која се могла одвојити и којој су задња два ребра била издужена према горе и претварала се у вертикални стабилизатор. Главно ребро крила, конструисано у слојевима, поседовало је механичку чврстоћу опруге. У елиптичном крилу било је места за осам митраљеза, два сандука за муницију и отворе за избацивање истрошених метака. Стражњи део трупа се помоћу два носача продужује у реп, што целом склопу даје већу интегралну чврстоћу. Поклопац пилотске кабине био је тако дизајниран да је пилот имао изврсну видљивост у свим смеровима, а на ветробрану је имао и ретровизор. Занимљив је и податак да је крило Спитфајера, у које су стала четири тешка митраљеза, било тање од крила Месершмитовог ловца. Тек много година касније, када су се брзине авиона драстично повећале, детаљна наутичко-техничка истраживања, која су тада постала могућа, показала су да је Спитфајерова конструкција тада била далеко испред свог времена. “Хокер Хјурикејн” (Hurricane) настао је као једнокрилна варијанта “Хокер фјурија” (Hawker Fury). Био је, барем што се тиче структуралних делова, једнако конструисан. Костур трупа био је од металних цеви спојених и причвршћених жицама, око којих је монтиран дрвени оквир преко којег је било натегнуто платно. У почетку чак ни крила нису била метална него платнена, метална су дошла касније, али пре него што је почела производња. Хјурикејн је био на пола пута између старих двокрилаца и нових Спитфајера, али је тај тип конструкције ипак имао очигледних предности. Крхкотине од граната противавионске артиљерије и топова непријатељских авиона, од којих су настајала страховита оштећења на металној оплати авиона, деловале су мање разорно на авионе решеткасте грађе. Из истог разлога често се догађало да бомбе бачене из авиона нису могле да погоде радарске торњеве. Хјурикејн је иначе, био веома велик авион за тадашње појмове и мерила. Иако су Хјурикејн и Фјури били авиони истог произвођача Хокер (Hawker) и премда су многи делови тих авиона били исти, једнокрилац Хјурикејн је био много већи од двокрилца Фјурија. Треба напоменути још нешто: РАФ је имао веома мало људи који су били способни да схвате веома сложене проблеме конструкције са носећом металном оплатом, али су његови механичари провели читав живот сервисирајући и поправљајући авионе сличне Хјурикејну. Зато, кад су једном почеле праве борбе, велик број озбиљно оштећених Хјурикејна је поправљен без проблема у хангарским радионицама које су се налазиле уз саме аеродроме. “Месершмит Бф 109” (Messerschmitt BF 109) је изумео Вили Емил Месершмит (Willy Emil Messerschmitt). Месершмит је конструисао између осталог запањујућу збирку модела и типова: од катастрофално лошег двомоторног ловца “Ме 210” и оправдано названог шестомоторног авиона “Гигант”, до јединог ракетног ловца који је учествовао у Другом светском рату, популарног “Комета”, те до млазног ловца “Ме 262”, сасвим сигурно најбољег и најкориснијег ловачког авиона који се борио у Другом светском рату. Исто онако како је Сидни Кем (Sydney Camm) употребио свој двокрилни ловац Хокер фјури као темељ за пројектовање Хјурикејна, Вили Месершмит је као полазну тачку употребио један свој раније коришћен модел. Међутим, тај авион, Месершмит Бф 108 Тајфун, био је цивилни једнокрилац, то јест врло лаган четвороседни туристички авион. За разлику од Британаца, Месершмит није располагао моторима који су се могли упоређивати са Ролс Ројсовим (Rolls Royce) Мерлином, који је био уграђен у Спитфајера и Хјурикејна. Ипак, он је успео да пројектује најмањи, најлакши и, у аеродинамичном погледу, најефикаснији костур у који се могао угурати мотор Јумо. Касније је Јумо ипак замењен Дајмлер-Бенцовим (Deimler-Benz) мотором 610А, који је био 200 kg тежи, али је производио 400 КС више. Године 1940. је Месершмит Бф 109 био за длаку бољи од Хјурикејна и једнако добар као Спитфајер, међутим касније је британска авио-индустрија претекла немачку. Треба знати да су ова три авиона, одиграла главну улогу у бици за Британију, јер се битка углавном водила у ваздуху. Упркос томе ваљало би поменути још и: Хајнкел 111 (Heinkel 111), Јункерс Ју 88А (Штука), Дорниер До 17З, Дорниер До 215, Јункерс Ju 87B, Месершмит 110,... Када се гледа на људство (пилоте), Немци нису оскудевали у пилотима и летачком особљу. Годинама су из школа летења излазили пилоти темпом од 800 нових месечно. Осим тога, висок постотак немачких посада стекао је велико искуство летећи у борбеним условима у Шпанији, Пољској и Француској. Немачка борбена тактика била је искушана и проверена у пракси, а њихова летачка вештина неупоредиво већа од вештине пилота РАФ-ових ескадрила. Радар године 1934. је направљен у Ромни Маршису (Romney Marshes) први импровизовани радар који имао опсег свега 13 km. Међутим, прича вуче корене још раније. У раздобљу од 1876. до 1903. три изума су изменила свет драстичније него било које раније достигнуће. Прво је доктор Ото конструисао плински мотор, који ће касније, 1885, усавршити Дајмлер тако да се користио као погон за возила на точковима. Само две године након овог проналаска, 1887. Херц је претворио електричне искре у електрични талас, а Маркони је помоћу електричних таласа 1897. послао бежичну поруку девет миља далеко. Мотор на унутрашње сагоревање, авион и радио изменили су ратовање, више него некад барут и пара. Међутим, употребом сва три проналаска у 20. веку добијена је само једна битка, битка за Британију. Херцов изум је усавршен у радио-телефон, направу која је омогућила пилоту-ловцу да разговара са контролом на земљи и са другим ловцима. Усавршавањем Херцовог изума добијен је и ХФ/ДФ уређај (High Frequency Direction Finding)- откривање смера помоћу високофреквентних таласа. Радар је касније све више усавршаван, па је постајао све прецизнији и добијао већи опсег. Назив „радар“ измислила је америчка ратна морнарица, која је касније себи приписивала Херцов изум. Међутим, то једноставно није тачно. Прави проналазачи радара су Енглези, само што је до његовог потпуног усавршавања дошло мешањем знања о радару Јапанаца, Немаца, Американаца, и наравно Енглеза. Битно је нагласити да су та сазнања опет најбоље искористили Енглези и изумели најделотворнији радар, барем што се тиче релације земља-ваздух. Енглези су такође имали и најразвијенији састав радарске мреже, географски положај и облик обале који су погодовали већем опсегу радара. Неки тврде и да је радар у суштини спасио Британију од пораза, што није нетачно, међутим није ни коначна истина. Занимљиво је споменути како су и Лондон и Берлин тврдоглаво веровали да супротна страна не зна ништа о технологији радара, иако је постојала сва сила доказа да је тај став потпуно погрешан. Нпр. Немци су из Француске могли да виде радарске торњеве код Довера. Није постојала никаква могућност да се сакрију, маскирају, или камуфлирају у нешто друго, јер су то били дивовски метални торњеви. Осим тога не смемо да заборавимо још једну чињеницу, а то је да су Немци над њима летели и морали су се замислити и запитати чему служе. Радар је по свему судећи одиграо врло важну улогу у бици за Британију. Олакшавао је РАФ-у посао, и омогућавао бржу реакцију против немачких напада. Радар је био електронски пас чувар Енглезима, који је могао издалека да открије непријатељске авионе (или бродове)- чак и у тами, облацима и магли. Стога се са правом може рећи да је један од кључних чинилаца немачког неуспеха или британског успеха. Енглези и Лондон током рата [уреди] Становници Лондона су за време бомбардовања града преселили болнице и тржнице у подземну железницу. Чак су биле организоване просторије у подземним железницама где је на сигурном могло спавати и до 500-600 особа по једној просторији. Већина британских министарстава се преселила или на север земље или у подземну железницу, из којих се у суштини водила одбрана Британије. Куће у Лондону су постале извиднице за противавионску одбрану. Становници Лондона су увелико помогли војсци при постављању великих баражних балона, у облику цепелина, над Лондоном, који су служили као одбрана од Луфтвафеа. Уколико би авион ударио у баражни балон, срушио би се или експлодирао. Организоване су и јединице цивила које су учествовале у помагању при извлачењу рањених из рушевина зграда. Британци су децу масовно слали на север земље, делимично и пре саме битке, када су схватили да су последња слободна земља западне Европе, када је постало јасно да им рат „куца на врата“. Овај потез је био логичан и смислен, пошто децу нису могли да користе ни у једном потребном занату, а у градовима на југу земље, деца су била само „лака мета“. Додуше, и за њих се у најкритичнијим тренуцима нашао посао користан за РАФ и војску, али ти послови нису били физички захтевни, наравно радило се о деци одређене доби, од 12 година на даље. Хитлер и операција „Морски лав“ [уреди] |За више информација погледајте чланак Операција Морски лав| Хитлер је сматрао да ће се Британци предати без борбе, да ће потписати мир који им је он понудио. Винстон Черчил је то наравно одбио, што је касније Хитлер у Рајхстагу (Reichstag-немачком парламенту) приказао као да Британци желе рат против Немачке. Код самог уласка у рат, Хитлер је дао један сасвим немогућ услов својој војсци. Требало је освојити Британију у само шест месеци. Међутим, то и не изгледа тако немогуће, ако је у свега 11 месеци освојио скоро целу Европу без и једног пораза. Ипак ту причи није крај. Хитлер је покренуо операцију против Британије, коју је, како неки кажу, сматрао „игрицом“ за Луфтвафе. Неки стручњаци тврде да њега Британија није ни занимала. Када се боље погледа, Велика Британија је била потпуно изолована земља западне Европе која му уопште није представљала опасност. Британија није могла сама напасти Хитлера јер није имала никакве услове за то, и то су сви знали. Хитлер је Герингу задао тако кратак рок за освајање Британије, због тога што су његове мисли биле окренуте само према Совјетском Савезу. Испада да је размишљао на начин да ако се Британија освоји, онда одлично, а ако не, ником ништа. Међутим то су само логичке претпоставке историчара, које не морају бити тачне. У обзир треба узети и то да постоје некакви докази о Хитлеровој незаинтересованости. Ти докази нису баш чврсти и можда су криво интерпретирани. Можда је и Хитлер, који је познат као вешт и сналажљив говорник, почео да показује знакове незаинтересованости када је почео да губи ваздушну битку. Уколико то није истина, онда се неуспех Немаца заиста мора узети као прекретница рата. Наиме, Британци су први доказали да се Хитлер може зауставити, што није успело ником пре. Закључак [уреди] Битка за Британију представља први Хитлеров неуспех. Луфтвафе није успела да избори ваздушну премоћ на небу изнад Британије, што је био један од главних услова који су морали да буду испуњени да би се кренуло у реализацију Операције „Морски лав“. Британци су на почетку Битке за Британију били значајно слабији од Немаца. Мање ратне технике, мање искуства, мање радне снаге, мање војне снаге, мање сировина, били су изоловани (осим морским путем према САД), њихови доминиони нису били у стању да им шаљу потребну помоћ. Међутим, и поред значајне предности коју је имало, немачко ратно ваздухопловство није успело да уништи ловачку команду РАФ. О околностима које су довеле до оваквог исхода Битке за Британију постоје различита мишљења. Према неким историчарима Хитлер није имао намеру да покори Британију. У корист овој теорији сведочи неколико историјских чињеница међу којима се нарочито истиче чувени прелет једног од најутицајнијих људи нацистичког режима и блиског хитлеровог сарадника Рудолф Хеса у Британију. Иако се нацистички режим, након овог догађаја, одрекао Рудолфа Хеса под изговором да је ментално оболео, верује се да је он био на тајном задатку отпочињања преговора са Енглеском. Осим ове, често се спомиње и чувена Хитлерова наредба којом је зауставио напредовање немачких оклопних јединица током битке за Француску, чиме је омогућио евакуацију комплетног Британског експедиционог корпуса и још око 160.000 француских војника из Денкерка на британско острво. Осим ове теорије, о којој се у недостатку конкретних доказа може само шпекулисати, историчари се углавном слажу да је кључну улогу у оваквом исходу битке имала одлично организована британска одбрана која је почивала на мрежи радарских станица распоређенихг дуж обале Ла Манша. Ове радарске станице, у комбинацији са изванредним ловцима Спитфајер и Харикен са којима је располагала Ловачка команда РАФ, свакако су значајно допринеле британској победи. Притом се не сме изгубити из вида да су британци до почетка Битке за Британију успели да разбију немачку војну шифру захваљујући томе што је један примерак немачке шифарске машине Енигма заробљен и допремљен у Британију. Захваљујући томе, британци су углавном, унапред били упознати са свим немачким ратним плановима. Неуспех Немаца може се приписати и одличној британској стратегији као и маштовитим ваздухопловним командантима који се нису либили да у борби против немачког ваздухопловства примењују нова тактичка решења и лукавства. Британцима је на руку ишла и чињеница да је Луфтвафе, у тренутку када је константним нападима на британске аеродроме замало уништила британску Ловачку команду, била принуђена да промени тактику. Наиме, један, са стратешке стране крајње безначајан напад британских бомбардера на Берлин, разбеснео је Хитлера који је наредио Герингу да Луфтвафе сравни Лондон са земљом. Упркос великим људским жртвама, ова промена тактике омогућила је британској ловачкој команди да се опорави и попуни губитке у људству и авионима. Осим тога, изузетно мали оперативни радијус дејства главног немачког ловца Месершмит Ме-109Е, као и чињеница да су се погођени немачки пилоти спасавали искакањем над непријатељском територијом, због чега нису били у могућност да се врате у своје јединице и наставе са борбом, значајно су утицали на борбену способности Луфтвафе, која после Битке за Британију више није била у могућности да лансира успешну кампању стратешког бомбардовања. Битан податак је да је Луфтвафе на почетку операције био технички троструко јачи од РАФ-а. Једина страна у којој су Британци били јачи од Немаца, била је морнарица. Окршаји на мору углавном су се састојали од појединачних обрачуна без већих поморских битака. Немачке подморнице су биле веома активне у водама око британског острва док је британска краљевска ратна морнарица имала апсолутну доминацију на морској површини. Све у свему, поморски рат није био ни „сенка“ ваздушном рату, уосталом није утицао на операцију ни за једну ни за другу страну. О томе да ли је Британија добила битку, такође се може расправљати. Немци су се повукли из операције због отварања фронта на истоку. Британци су остварили неутралност у ваздушном простору над Ла Маншом, али нису њиме владали. Међутим, жељени циљ је био постигну. Знали су да до инвазије неће доћи уколико Луфтвафе не оствари премоћ у ваздуху. Било је тренутака када је РАФ могао да изгуби рат, али Немци то опет нису искористили. РАФ је водио успешну одбрану, користио свакаква решења како би спречио штету на земљи, али никада није нападао. У пар случаја Черчил је заповедао бомбардовање Берлина, и неких других градова, али је то било по принципу „напад је најбоља одбрана“. Стога, да ли је победа права реч којом се може описати британски успех, о томе се може расправљати, али свакако иде у корист Британаца. Битку за Британију ваља сагледати и са ове стране: у Британију су избегле владе многих покорених земаља. Те владе су из Енглеске шириле отпор према фашизму, колико је то било могуће, што је значајно допринело паду Немачке. У Енглеску је побегао и сам Шарл де Гол (Charles de Gaulle) који је касније окупио француске јединице из доминиона и оне који су се спасиле заједно с њим код Денкерка (Dunkerque). Из Уједињеног Краљевства је касније почела операција „Дан Д“, савезничко искрцавање на тло Европе, које је пресудило Немачкој. Да је Британија доживела пораз, могли би се питати шта би било са северном Африком и Суецким каналом. Преко Суецког канала Хитлер је могао освојити Блиски исток, који је пун нафте, а затим наставити према северу ка Кавказу. То се можда и не би догодило, али је свакако постојала та могућност да се британске јединице изван домовине, након њене (евентуалне) предаје или пораза, предају силама Осовине чиме би се отворила бројна друга питања која су била могућа, а која би погодовала само Хитлеру и Немцима. Напомене [уреди] - ^ Алфред Прајс, «Хитлерова авијација», АЛФА, Загреб, 1977. - ^ Лен Дејтон, «Ловац- ваздушна битка за Британију, други том, Центар за информације и публицитет, Загреб, 1984. - ^ Лен Дејтон „Ловац- ваздушна битка за Британију“, други том, Центар за информације и публицитет, Загреб, 1984. - ^ Лен Дејтон, „Ловац-ваздушна битка за Британију“, други том, Центар за информације и публицитет, Загреб, 1984.) - ^ Лен Дејтон «Ловац- ваздушна битка за Британију», први том, Центар за информације и публицитет, Загреб, 1984. Види још [уреди] Спољашње везе [уреди]


source: CulturaX

text: У н00бс АР сох Пуддинг глава - - - порно игра паметни телефон из ИМ ацтингмиаге Порно Игра Паметни Телефон Ознаке Јапанска Масажа Филипино Бацкстаге Цоле рекреативни цуннилингус бабе тесан тесно приљубљена етнички трио право ХД храна мождани удар затвореник дроолинг оријентални Јава порно игре паметни телефон гуши узбуђује бринета мастурбира Бловјоб ћелави мали подмазан трибаде свет Пичка грудњак Главни Чланак Порнографија Индија Америка Смартпхоне Игре Бахами Владати Прва секвенца онлине видео секса се вратила, названа "породично окупљање". Ти си АР Марк, аксерофтол 42 година пре фотографа ради углавном Индијског режима и гламура продукције. Ви, звечке, волите да путујете и не будите у контакту са својом публиком или са старим пријатељима. Међутим, Ви се пријављујете, снимате материјални вијак доле Порн Гаме смартпхоне све важне догађаје који су се десили у вашем свакодневном животу. Никада нисте били велики тренд страствених односа, али тренутно се дружите са Катие, 25-годишњим моделом који нисте подржавали месецима., У суботу са витамином А добар дан, ово је сценско пословање арсена уобичајено, а ви само смањите температуру у вашем тренутку када се под утицајем тренутка туширања куца на врата...


13.09.2017. године у 10 часова -Клиника за рехабилитацију "Др Мирослав Зотовић" - А одељење.


Сенка хладног рата на руско-америчким односима Сенка хладног рата на руско-америчким односима 20.02.2013. год. У односима Русије и САД наступа, како сматрају многи експерти, период захлађења. Песимисти говоре о новом хладном рату, оптимисти о томе да заједнички интереси у сфери стратешке безбедности неће дозволити заједничкој прошлости да постане заједничка будућност. Један од песимиста је почасни професор русистике Њујоршког универзитета, као и почасни професор политикологије Принсонског универзитета Стивен Коен. У свом чланку на страницама листа Вашингтон Пост он скреће пажњу председнику Обами на озбиљну кризу у спољној политици. Значајни део кривице професор Коен полаже на амерички политички естаблишмент. По његовом мишљењу, Москва је незадовољна проширењем НАТО-а до руских граница, између осталог у виду ЕвроПРО, такозваном селективном срадњом (која не подразумева узајамне уступке), популаризацијом демократије у унутрашњој политици Русије (што Москва види као мешање у унутрашње ствари). У целини, Русија стиче утисак да Американце није брига за њену националну безбедност. Заиста, Америку мало брине национална безбедност Русије. И то је сасвим објашњиво. Пошто спољна политика сваке суверене земље оријентисана је у првом реду на заштиту сопствених националних интереса. Али дилема би могла да се реши на рачун паментог баланса. Чини се, означено замрзавање процеса напредовања НАТО-а на Исток један је од корака САД у том правцу. Говори заменик директора Института за САД и Канаду Валериј Гарбузов. - Што се тиче Обаме, његова администрација је примила ову забринутост. И као што видимо даље проширење НАТО-а на Исток и пријем нових чланова на раун бивших држава ЗНД се не дешава. Имам у виду Грузију и Украјину. Тако да у том смислу Американци су се одлучили на уступке. Што се тиче селективне сарадње, у ситуацији која је настала после хладног рата то је вероватно најразумнија варијанта која је била могућа у нашим односима. Зато што ми очигледно нисмо савезници. И ми очигледно нисмо глобални противници, као што је било у време хладног рата. Што се тиче популаризације демократије, негатвина реакција Русије везана је за различито схватање појма демократије. Својевремено у Русији је била формирана концепција суверене демократије. У значајној мери она је очигледна. Али унутрашња политика Русије формира се управо полазећи од тих појмова. Са ове тачке гледишта извоз америчке демократије по читавом свету фактички значи извоз америчких националних интереса, усмерен на проширивање зоне утицаја. Економија би могла да заузда политику. Али и воде, као што видимо, руско-америчка сарадња тапка у месту. Американци нису успели да укину ни дискриминациону поправку Џексона-Веника, а већ се појавио такозвани акт Магнитског (који ограничава између осталог банарске операције низа руских чиновника, који новац у америчким банкама никад нису држали). Као и укинута поправка, акт у сушитни поставља економске, сициокултурне, хуманитарне везе у зависност од политичке коњуктуре. Другим речима, економија зависи од полтике. А треба да буде обрнуто. Тешко да се у својим вредносним карактеристикама Руси приметно разликују од Американаца. Како се сматра, о томе треба мислити у првом реду, како би се означио крај отегнутом периоду неразумевања две велике државе данашњице. СБУ није дозволила пролазак митрополиту Илариону да прође кроз линију разграничења Служба безбедности Украјине забранила је митрополиту Доњецком и Маријупољском Илариону да уђе на територију под контролом Кијева у Донбасу, саопштила је прес-служба канонске Украјинске православне цркве.


ФК Хајдук Бешка — Википедија, слободна енциклопедија Фудбалски клуб Хајдук Бешка Стадион ФК Хајдук Бешка, Бешка Мирослав Лазапац Новосадско - сремска лига ФК Хајдук Бешка је фудбалски клуб из Бешке, Општина Инђија. Тренутно се такмичи у Новосадско-сремској лиги, четвртом такмичарском нивоу српског фудбала. Основан је 26. јуна 1926. године. Оснивачи клуба су били Мирко Обрадовић, Ђорђе Тривановић, Душан Томић, Радивој Божић, Светозар Петровић, Бошко Бута, Богдан Томић и Невенка Груловић, а први председник је био Мирко Обрадовић. До Другог светског рата клуб се није такмичио у званичним лигама, већ су игране само пријатељске утакмице. Прва фудбалска утакмица у Бешки је одиграна 29. јуна 1926. против ФК „Стражилово“ из Сремских Карловаца. Након рата, клуб се почео такмичити од 1946. године у првенству среског фудбалског одбора Стара Пазова. Од такмичарске 1957/58. године Хајдук угра у Новосадском подсавезу. Највећи успех у историји клуб је остварио такмичарске 1976/77. године када је без пораза освојио прво место у Новосадској лиги, а у квалификацијама за улазак у Војвођанску лигу елиминисао ФК „ЛСК“ Лаћарак. ФК „Хајдук“ се три године такмичио у Војвођанској лиги, да би потом, са више или мање успеха, играо у Новосадско-сремској зони. Од 1990. године клуб се такмичи у петом рангу такмичења, Новосадској лиги. Одлуком Председништва ФС Војводине клуб је 1990. године пребачен у Сремску лигу. Након неколико сезона успона и падова, од Друге сремске лиге – група исток до Друге војвођанске лиге – југ, клуб се тренутно такмичи у четвртом рангу такмичења, Новосадско-сремској лиги. Садашњи председник клуба је Мирослав Лазарац, а поред њега чланови Управног одбора су Золика Ханцко, Зоран Борковић и Драган Пејић. Спортски директор је Мирослав Панџа, a генерални cекретар клуба је Слободан Кртић. Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=ФК_Хајдук_Бешка&oldid=11011028” Ова страница је последњи пут уређена на датум 13. мај 2015. у 22:15 ч.


ХПВ ЈЕ ВОДЕЋИ УЗРОК КАРЦИНОМА У ВАГИНИ - ИНТИМНИ ЖИВОТ Рак у вагини је риједак, али је уско повезан са ХПВ инфекцијом и око 70% жена са ХПВ има вирус. ХПВ покрива око 150 врста вируса, али не сви они узрокују рак, а они који се сматрају канцерогеним су типови 6, 11, 18 и 31 који могу изазвати рак грлића материце, рак вулвара и вагинални канцер. Присуство вируса у ткивима репродуктивног система повређује вагиналне зидове који доводе до настанка чирева који могу крварити и инфицирати. Обично ко може рано открити присуство ХПВ-а, уз помоћ папа и следити лечење до краја, излечује се и не развија никакав рак у овом региону, међутим, ако жена не открије и не третира ХПВ лезије могу да се развију и постати рак, имају мање шансе да излече. Сазнајте све о ХПВ-у. Како идентификовати ХПВ или вагинални рак Лезије могу бити откривене кроз прегледе као што су: пап смеар који се састоји од стругања грлића материце са неком врстом бриса, који треба анализирати у лабораторији, збирка малих узорака из зидова вагине и грлића материце да би се анализирао присуство ХПВ или колпоскопија која се састоји од извођења биопсије ткива материце грлића који има лезију коју види колпоскоп. Главни знак ХПВ-а је присуство малих брадавица или плака у бијелом облику у погођеном региону, али пошто није могуће видјети читав регион вагине, лако су испити неопходни за дијагнозу. Када се већ појавила ћелијска диференцијација могу бити симптоми као што су: Ови симптоми могу бити збуњени са неколико других болести и због тога треба урадити тестове да би се потврдила дијагноза која се може направити са испитима као што су папуске, биопсија и колпоскопија. Ако се дијагностикује вагинални канцер, треба започети лечење које се може урадити путем радиотерапије или операције за уклањање ткива угрожених болестима. Сазнајте више детаља о томе како се третман вагиналног карцинома може урадити. Ознаке: алтернативна медицина плодност и контрола рађања здравље бебе Како је интимни контакт после инфаркта? Знаци проблема у материци Рак у вагини је риједак, али је уско повезан са ХПВ инфекцијом и око 70% жена са ХПВ има вирус. ХПВ покрива око 150 врста вируса, али не сви они узрокују рак, а они који се сматрају канцерогеним су типови 6, 11, 18 и 31 који могу изазвати рак грлића материце, рак вулвара и вагинални канцер. Присуство вируса у ткивима репродуктивног система повређује вагиналне зидове који доводе до настанка чирева који могу крварити и инфицирати. Обично ко може рано открити присуство ХПВ-а, уз помоћ папа и следити леч Copyright 2021 https://thelightlifeblog.com ХПВ је водећи узрок вагиналног рака


Живела слобода! У Бору обили кафилерију и пустили све псе Насловна/Србија/Живела слобода! У Бору обили кафилерију и пустили све псе 25. септембра 2013.\tСрбија Коментара Бор – Непознати починиоци обили су током ноћи кавезе у служби Зоо-хигијене Јавног комуналног предузећа „3. октобар“, које је задужено за збрињавање паса луталица. Они су, како пише „24 сата“, онеспособили возило овог предузећа и пустили двадесетак паса луталица из кавеза. Да би из прихватилишта за псе ослободили животиње, вандали су, најпре, крампом разбили главу ротвајлеру, псу чувару у предузећу „3. октобар“, а онда ослободили остале псе. „Неко је разбио катанац на кавезу и пустио 20 паса које смо ми ухватили да се поново слободно шетају улицама Бора. Радници нашег предузећа ће настојати да их у што краћем року склоне са улица и врате у прихватилиште. Имамо постављене сигурносне камере, али оне не покривају простор где су обијена врата. Крајем прошле године неко је, такође, обио кавезе и тада ослободио око 30 паса, а овај пут су вандали крампом ударили у главу и повредили нашег пса чувара, кога смо поставили код улаза у прихватилиште да би мотрио на околину“, рекао је Далибор Орсовановић, директор ЈКП „3. октобар“. Докторка ветеринарске медицине и шефица радне јединице Зоо-хигијенске службе Невенка Мирошевић каже да су вандали који су обили кавезе на улицу пустили агресивне псе који су раније већ нападали грађане и друге животиње. „Након што је неко обио катанац на улазним вратима Зоо-хигијене, из возила нашег предузећа које се користи за хватање паса луталица је извађен акумулатор, а потом су и из кавеза ослобођени пси. Ротвајлер који је ударен крампом у главу се опоравља од задобијених повреда“, рекла је Мирошевићева. Из борске полиције саопштавају да интензивно раде на расветљавању чињеница и околности везаних за овај случај. Ознакебор кафилерија пси слобода Претходно „Хиљаде хектара нам је под ГМО“ После „Гузи“ као најновији спаситељ Србије 25. септембра 2013. at 18:06 u revolucijama prvo žandari stradaju, pomalo krivi i pomalo dužni.. RT обили кафилерију #Bor http://t.co/SDYfI8p1mv 25. септембра 2013. at 18:50 BRavoooooo,bar neki ce se spaiti i pobeci dalje.Ko ih je pustio puno zdravlja i srece mu zelim. (Y) 26. септембра 2013. at 16:50


source: fineweb

text: СTOKХOЛM – Неидентификовани нападачи упали су након jутарње молитве у џамиjу у шведскоj престоници Стокхолму, исписали спреjом нацистичке свастике и поруке говора мржње на зидовима и бацали петарде, обjавила jе локална полициjа. Званичници џамиjе су шведскоj агенциjи TT изjавили да су сви верници, осим jедног, напустили џамиjу у тренутку напада, као и да jе таj верник узнемирен због тога што се дешавало, али да ниjе повређен, преноси AфП. Полициjа jе навела да истражуjе инцидент коjи jе забележила као вандализам и кривично дело почињено из мржње, али да до сада нико ниjе ухапшен. „Oво ниjе нешто што се очекивало... Tешко jе разумети шта се дешава у друштву, како на међународном нивоу тако и у нашоj сопственоj земљи. Jа више не препознаjем Шведску“, казао jе за TT представник муслиманске заjеднице у Стокхолму Mустафа Tумтурк, коjи jе био jедан од оснивача ове џамиjе 1985. AфП наводи да jе у Шведскоj последњих година забележен пораст напада на џамиjе и избегличке центре, након што jе ова земља прихватила рекордан броj избеглица – 245.000 у 2014. анд 2015. години.


source: wikipedia

text: 12. март (12.03) је 71. дан у години по грегоријанском календару (72. у преступној години). До краја године има још 294 дана. Догађаји 538 — Повлачењем остроготског краља Витигеса окончана опсада Рима која је трајала годину и девет дана. Град остаје у рукама византијског војсковође Велизара. 641 — Кинеска принцеза Вен Ченг удала се за владара Тибета, на основу чега је касније Кина полагала право на суверенитет над том јужном планинском покрајином. 1507 — У бици с побуњеницима у Навари погинуо Чезаре Борџија, италијански пустолов, политичар и кардинал. Син папе Александра VI послужио Макијавелију као узор политичког цинизма и сматра се да га је Борџијин начин владања подстакао да напише дело „Владалац“. 1537 — Турци су заузели далматинско утврђење Клис које је дуго одолевало турском надирању из Босне. У борби је погинуо и сењски капетан и клишки кнез Петар Кружић. Исте године, Турци су основали Клишки санџак који је обухватао цело далматинско залеђе и део Босне. 1622 — Католичка црква канонизовала Игнасија де Лојолу, оснивача монашког реда исусоваца (језуита). 1848 — Почео је Вилијамитски рат у Ирској између присталица свргнутог краља Џејмса и присталица новог краља Вилијама III. 1848 — У Бечу избиле велике студентске демонстрације против апсолутистичког режима канцелара Клеменса Метерниха, што је био почетак револуције која је потресла темеље Аустрије и довела до слома Метерниховог апсолутизма. 1854 — Велика Британија и Француска закључиле савез са Отоманским царством против Русије, у Кримском рату. 1868 — Скинута забрана са правописа Вук Караџић и дозвољена његова употреба. Решење о томе донео, на основу одлуке кнеза Михаила Обреновића, министар просвете Димитрије Црнобарац, бечки и париски доктор наука. Забрана скинута четири године после Караџићеве смрти. 1907 — У експлозији ратног брода „Јена“ у француској луци Тулон погинуло најмање 118 људи. 1918 — Москва проглашена за престоницу Русије уместо Петрограда. 1928 — Након пуцања бране „Ст. Френсис“, око 60 km северно од Лос Анђелеса, у води која је преплавила долину утопило се најмање 450 људи. 1938 — Немачке трупе умарширале у Аустрију, чиме је та држава припојена Трећем рајху. 1940 — Након пораза у Зимском рату, Финска је потписала Московски мировни споразум са Совјетским Савезом, препустивши му скоро целу Карелију. 1943 — Током ноћи 12/13. март бугарски окупатор је насилно извео из кућа све Јевреје из Пирота (178) и предао их немачким нацистима који су их депортовали у логор смрти Треблинка, одакле се нико није вратио. 1947 — Председник САД Хари Труман у Конгресу обзнанио је Труманову доктрину о помоћи земљама угроженим комунизмом. Прва средства дата Грчкој и Турској. 1966 — Индонежански парламент лишио Ахмеда Сукарна свих функција, укључујући положај председника државе, а генерал Сухарто постао вршилац дужности шефа државе. 1971 — Премијер Хафиз ел Асад на референдуму изабран за председника Сирије. 1978 — Партије левице, први пут у историји Француске, добиле апсолутну већину у првом кругу парламентарних избора. 1984 — У Уједињеном Краљевству почео генерални штрајк рудара. 1993 — У серији експлозија 13 подметнутих бомби у индијском граду Бомбају погинуло најмање 200 људи, а 1.100 рањено. 1999 — Пољска, Чешка и Мађарска постале чланице НАТО, као прве земље бивше чланице Варшавског уговора које су приступиле НАТО. 2001 — Уз посредовање међународне заједнице представници српских власти и побуњених Албанаца на југу Србије потписали споразум о прекиду ватре. У акцији уништавања неисламских културних споменика талибанске власти у Авганистану уништиле два највећа кипа Буде у свету, стара неколико хиљада година. 2002 — Савет безбедности Уједињених нација, на предлог САД, усвојио резолуцију у којој се први пут помиње Палестина као посебна држава, поред Израела. 2003 — У Београду, око 12.25 часова, у дворишту Владе убијен премијер Србије Зоран Ђинђић. У Србији проглашено ванредно стање и отпочела полицијска акција „Сабља“. 2011 — Реактор у нуклеарној електрани Фукушима 1 се истопио и експлодирао, испустивши радиоактивност у атмосферу дан после разорног земљотреса и цунамија. Рођења 1685 — Џорџ Беркли, ирски филозоф. (прем. 1753) 1863 — Габријеле Д’Анунцио, италијански песник, драматург, новинар и војник. (прем. 1938) 1899 — Рамон Мутис, аргентински фудбалер. (прем. 1955) 1905 — Такаши Шимура, јапански глумац. (прем. 1982) 1912 — Сергије Димитријевић, српски правник, економиста, историчар и нумизматичар. (прем. 1987) 1922 — Џек Керуак, амерички књижевник. (прем. 1969) 1925 — Лео Есаки, јапански физичар, добитник Нобелове награде за физику (1973). 1928 — Едвард Олби, амерички драматург. (прем. 2016) 1940 — Ал Џаро, амерички музичар. (прем. 2017) 1941 — Јосип Скоблар, хрватски фудбалер и фудбалски тренер. 1943 — Ратко Младић, српски генерал. 1946 — Френк Велкер, амерички глумац. 1946 — Лајза Минели, америчка глумица и певачица. 1950 — Хавијер Клементе, шпански фудбалер и фудбалски тренер. 1953 — Павле Грубјешић, српски фудбалер. (прем. 1999) 1956 — Стив Харис, енглески музичар, најпознатији као оснивач и басиста групе -{Iron Maiden}-. 1960 — Џејсон Беге, амерички глумац. 1962 — Андреас Кепке, немачки фудбалски голман. 1962 — Дражен Ричл, босанскохерцеговачки музичар. (прем. 1986) 1962 — Зоран Чутура, хрватски кошаркаш. 1968 — Арон Екхарт, амерички глумац. 1971 — Драгутин Топић, српски атлетичар (скакач увис). 1979 — Пит Доерти, енглески музичар, глумац, песник, писац и уметник. 1980 — Ермин Јазвин, босанскохерцеговачки кошаркаш. 1980 — Иван Стевић, српски бициклиста. 1981 — Катарина Среботник, словеначка тенисерка. 1983 — Урош Лучић, српски кошаркаш. 1984 — Џејми Александер, америчка глумица. 1985 — Стромај, белгијски музичар. 1988 — Константинос Митроглу, грчки фудбалер. 1989 — Бела Морети, америчка порнографска глумица. 1993 — Мамаду Мбођ, сенегалски фудбалер. 1993 — Теодора Пушић, српска одбојкашица. 1994 — Борис Дало, француски кошаркаш. Смрти 604 — Папа Гргур I, римски папа и један од четири оца Католичке цркве. 1289 — Деметриус II од Грузије (рођ. 1259) 1507 — Чезаре Борџија, италијански војсковођа и авантуриста. (рођ. 1475) 1648 — Тирсо де Молина, шпански писац (рођ. 1579) 1901 — Јован Илић, књижевник и министар (рођ. 1824) 1925 — Суен Јатсен, кинески револуционар и државник. (рођ. 1866) 1935 — Михајло Пупин, српски научник и проналазач. (рођ. 1854). 1936 — Дејвид Бити, британски адмирал (рођ. 1871) 1942 — Вилијам Хенри Браг, британски физичар, хемичар, математичар и спортиста. (рођ. 1862) 1964 — Јован Бијелић, српски сликар. (рођ. 1886). 1974 — Милан Бартош, српски правник (рођ. 1901). 1995 — Мија Алексић, српски глумац. (рођ. 1923) 1999 — Јехуди Мењухин, виолиниста. (рођ. 1916) 2000 — Александар Николић, српски и југословенски кошаркаш и кошаркашки тренер (рођ. 1924) 2003 — Зоран Ђинђић, српски премијер, убијен у атентату. (рођ. 1952) 2010 — Душанка Калањ, спикер и водитељка Телевизије Београд. Била је прва водитељка ТВ Дневника (рођ. 1934) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Преподобног Прокопија Декаполита Преподобног Талалеја - испосника сиријског Светог Тита Печерског Преподобног Стефана Светог мученика Јулијана Подагрика Референце 312


Како је у Украјини згажено право четири милиона пута између два изборна круга - 10.04.2019, Sputnik Србија Билборд који је освануо широм Украјине уочи другог круга председничких избора, на којем су супротстављени Петро Порошенко и Владимир Путин, по свим правним... 10.04.2019, Sputnik Србија анализе и мишљења, коментари и аналитика, украјина, владимир путин, петро порошенко, владимир зеленски © AP Photo / Sergei GritsПрви круг председничких избора у Украјини 10 Април 2019, 11:46 Овај рекламни билборд први пут је виђен у Харкову, а потом и у другим градовима углавном југоисточне Украјине, међутим из Порошенковог предизборног штаба касније је саопштено да су паралелно са билбордом дистрибуиране и локалне новине са овом сликом, које су одштампане у тиражу од око четири милиона примерака. Убрзо се затим огласила и бивша министарка правде Украјине Јелена Лукаш, која је подсетила украјинско законодавство да је фотографију лидера неке друге земље могуће користити искључиво уз његову сагласност, или пак у случају да је то у његовом интересу. Адвокат и представник Руске академије природних наука Јанис Јукша је за Спутњик потврдио да се коришћење туђе фотографије јасно регулише законом, који је исти у Русији и Украјини, те је рекао да је апсолутно забрањено користити туђи лик без његове сагласности. С тим у вези, појаснио је, свако чија су права повређена може да се обрати суду, између осталог и Европском суду за људска права. Међутим, мимо правног аспекта, који је очигледно прекршен, већи проблем носи политичка конотација билборда, сматра политиколог Антон Бредихин. Он каже да је Порошенков тим овим билбордом покушао више да оцрни Порошенковог противника Владимира Зеленског, него да придобије још више људи који ће у другом кругу избора гласати за њега. Градоначелник украјинског града обећао да ће скинути плакате са ликом Порошенка и Путина 10 Април 2019, 12:48 Пре свега, указује он, јер је билборд окачен, ни мање ни више него у Харкову, али и другим градовима источне Украјине, где Порошенко има изузетно мали број симпатизера. „Због таквих билборда стиче се утисак да руски председник лично учествује у предизборној трци, а не треба заборавити и да је у првом кругу било много листића на којима је руком дописано Путиново име“, истиче Бредихин. Политиколог Денис Батурин сматра да је Порошенко овим билбордом потпуно промашио суштину, будући да се његов главни проблем не налази ван граница Украјине, већ лежи у неиспуњеним предизборним обећањима и у спровођењу „старомодне“ политике која, у поређењу са оним што пропагира Зеленски, изгледа у најмању руку атавистички. Тим поводом се огласио и посланик Државног савета Републике Крим Владислав Ганжара, који је подсетио да је Порошенко од самог почетка своје предизборне трке највећи акценат ставио на антируску реторику, те је сада покушао да у своју „прљаву“ кампању увуче и председника Русије лично. „Ставити на исту раван обојицу председника је немогуће, сваки такав покушај осуђен је на пропаст. Главни противник Порошенка није Путин, већ сам украјински народ, који се на првом кругу већ изјаснио о томе шта мисли о политици актуелног председника Украјине“, закључује Ганжара. У међувремену се огласио и Порошенко лично и извинио се грађанима због овог билборда, рекавши да је то био погрешан корак. „Не желим да оптужим Зеленског да је Путинов агент. Ако је неко то помислио због овог плаката — извињавам се“, рекао је он медијима. Други круг председничких избора у Украјини одржава се 21. априла, а за лидера земље у трци су актуелни председник Петро Порошенко и његов главни противник, комичар Владимир Зеленски, који је у првом кругу однео убедљиву победу.


text: Спортско првенство Генералштаба Војске Србије свечано је затворено данас у касарни „Топчидер“. Најбоља у свеукупном пласману била је екипа Гарде. На другом месту су спортисти Војне полиције, док је треће место заузела екипа Генералштаба. Затварајући првенство, заменик начелника Генералштаба Војске Србије, генерал-мајор Милан Бјелица, изјавио је да је спортско првенство било добра прилика да такмичари у међусобном надметању одмере своје физичке способности, психофизичку припремљеност и степен овладавања одређеним војничким вештинама. „На такмичењу су остварени врло добри резултати у свим дисциплинама. Нека ваши резултати буду подстрек за даљи развој физичке обуке и потврда да висока физичка способност припадника Војске треба да буде једно од њених основних обележја. Најуспешнији међу вама чиниће екипу Генералштаба Војске Србије на Четвртом спортском првенству Војске Србије. Надам се да ће вам искуства са овог првенства користити у организовању наредних првенстава“, рекао је генерал Бјелица. Заменик начелника Генералштаба честитао је свим учесницима на оствареним резултатима у екипном и појединачном пласману и посебно похвалио Управу за телекомуникације и информатику Генералштаба, као организатора такмичења, и Бригаду везе која је пружила логистичку подршку. Учесници првенства, које је почело 24. маја, такмичили су се у војном вишебоју, стрељаштву, оријентирингу, одбојци, малом фудбалу, атлетици и џудоу.


text: Теорија трајног мира |Овај чланак не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| Теорија трајног мира односи се на стање где је мир стално успостављен на простору неке области (у идеалном случају у целом свету). Многе светске силе су обећавале да ће њихова владавина да успостави трајни мир. Ни једно царство није успело да се прошири на цео свет, тако да се не може рећи да универзално царство може да обезбеди мир у свету, али је неколико империја успело да задрже релативни мир у својим сферама утицаја током дужег периода. Типичан пример је Римско царство - Pax Romana. Међутим, чак и њихова владавина није била без озбиљних инцидената. Неколико религије је пророковао да ће њихова божанственост производити вечни мир у неком тренутку у будућности.


Пораз Црне Горе у Ослу - Информативни портал Пораз Црне Горе у Ослу Фудбалери Норвешке савладали су Црну Гору резултатом 2:0 у мечу осмог кола групе Г квалификација за Мундијал у Катару. Изабраници Миодрага Радуловића доживјели су тако трећи пораз у квалификацијама и то од једног од директних конкурената за врх табеле. Меч у Ослу није обиловао великим шансама, али је Норвешка успјела да искористи своје најбоље шансе. Први погодак постигнут је у 29. минуту када је погодио Мохамед Ељунуси након лоше реакције одбране наше селекције. Црна Гора је у другом дијелу била опаснија. Добру прилику је у 57. минуту пропустио Адам Марушић након додавања Јоветића, али промјене резултата није било. Покушавала је Црна Гора да до краја дође до гола и поравнања, али није успјела. Насупрот томе Норвешка је запечатила судбину наше селекције у 95. минуту, а опет је погодио Ељунуси, за коначних 2:0 у Ослу. Јелена Пантовић представница Црне Горе на Олимпијским играма у стрељаштву Светски рекорд Ворхолма и историјска трка на 400 метара са препонама Након Јапана Новак Ђоковић се вратио у Црну Гору Како ДПС бира почасне грађане: Могу Месић и Тачи али не и Новак Пикси саопштио списак за мечеве са Луксембургом и Азербејџаном Tags: Crna Gora, Katar, kvalifikacije, NORVEŠKA, Oslo Православни вјерници данас славе Михољдан Кнежевић: Бојкот владиних закона ако не успију преговори


text: Полемика |Овај чланак или његов део не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| Полемика (грч. πόλεμος, Polemos — суочавање, конфликт, рат) означава оштре расправе у оквиру политичких, књижевних или научних дискусија. Полемичко новинарство је уобичајено у земљама гдје клевете законски нису строго кажњиве. Карактеристике полемике често су оштре и директне изјаве, а често и особни напади с циљем демаскирања противника. Полемика је често негативно конотирана иако је у неком погледу један од темеља парламентарне демократије: Предизборна утрка без полемике не би постојала као таква.


Видео цхат Ал Ваде'а. Укључује камере и ћаскање са људима из Ал Ваде'а.


Мањих сеоба из Босне било је већ почетком поменутих ратова, а текле су према Далмацији, Славонији, Срему и Бачкој. Сеобом из 1697. године католика из долине Босне је, углавном, нестало (остала је само једна породица Антоловића на Вису изнад Бакотића). Вијести из тога времена су ријетке и штуре, али судећи по чињеници да су страдали многи манастири, како православни, тако и католички, на ширем простору, може се без сумње рећи да је ријеч о тешком и нестабилном периоду. Док се број хришћана, уопште, смањивао, број муслимана се осјетно повећавао. Пошто је Турска изгубила Угарску и Славонију, из тих земаља муслимани су се повлачили у Босну, а многи од њих су населили села око ријеке Босне, Криваје и Спрече. Једини поуздан податак из тога доба је о селу Маглајани и Лијевче пољу, које се помиње под тим иманом 1718. године. По једном опису Босне из 1716. - 1718. године Маглај је невелика тврђава и има пограђе од око 50 кућа, на планини Озрену је истоимени манастир, планина је густо насељена и то углавном православним живљем, а помињу се и манастири Возућа и Гостовић.


Да ли да вјежбате када сте болесни? 01/02/2017 | 12:33 | Извор: РТРС Ако вас ових дана ухвати прехлада, слушајте своје тијело, јер само тако ћете знати да ли да наставите са тренинзима, савјетују стручњаци. Утрениране особе имају блаже симптоме прехладе и брже се опорављају у односу на оне које стално сједе, показала је студија објављена прије неколико година у Британском магазину спортске медицине. Али, ни утренирани нису потпуно заштићени. Због тога је најбоље послушати своје тијело, јер само тако ћете знати да ли да наставите са тренинзима. Ако имате температуру, малаксали сте, немојте вјежбати, упозоравају љекари истичући да је заблуда да ће презнојавање помоћи организму да избаци вирус. У овом периоду је неопходан одмор да би се имуни систем опоравио. Слабијој прехлади не смета вјежбање, али ако вам је након тренинга лошије, паузирајте или вјежбајте у пола снаге. Ходајте 15 минута умјесто да трчите пола сата или урадите једну серију дизања тегова, умјесто пет. Ако симптоми укључују сув кашаљ, кијање, цурење из носа, слободно вјежбајте. Али, тегобе попут бола у мишићима, стезања у грудима, немирног стомака, захтијевају одмор. Кад оздравите, постепено се враћајте у форму, посебно ако сте дуже боловали.


text: понедељак, 14. феб 2011, 07:30 -> 10:27 Мартијев извештај се тиче свих Србија мора да буде опрезна у настојањима да подржи покретање истраге о наводима из извештаја Дика Мартија, каже професор Џејмс Кер Линдзи. Овде је реч о ономе што се догодило деведесетих и томе да одговарају сви који су у томе учествовали, каже Линдзи. Професор политичких наука са Лондонског универзитета Џејмс Кер-Линдзи сматра да извештај Дика Мартија и истрага отварају могућност за избалансираним мишљењем о ономе што се дешавало деведесетих година на Косову, као и да Србија мора да буде опрезна у настојањима да подржи покретање истраге. "Истрага о трговини органима на Косову, коју би требало да води Еулекс, превазишла би границе Косова. Еулексови истражитељи морали би да раде у многим земљама и да сарађују са њима", рекао је професор Линдзи у интервјуу за РТС. "Зато се поставља питање да ли у истрази треба да учествује и Савет безбедности, јер овде није реч само о Србији, Косову или Тачију. Овде је реч о ономе што се догодило деведесетих година и томе да сви који су у томе учествовали одговарају за то", истакао је Линдзи. Без обзира на досадашња признавања Косова, Лидзи сматра да ће тај процес стати. "Велике силе које су признале Косово неће мењати став, али већина земаља то није урадила. Зато Косово нема шансе да постане члан Уједињених нација, нити било које друге важне међународне организације, политичке, економске или културне", нагласио је професор Лондонског универзитета.


Како развити снагу ума - Мисцеланеа 2017 - Модеран Женског Часописа 2017 Како развити снагу ума Модеран Женског Часописа ⇒ Мисцеланеа 2017 ⇒ Како развити снагу ума Пре свега, неопходно је разумјети и прихватити једноставну истину: свака особа је одговорна за себе, за своје речи и дела. Ако нисте учинили најбоље, више недостојно, нико осим вас не криви. Нема потребе тражити изговоре или пренијети одговорност некоме: кажу, убеђени, преварени, присиљени. Запамтите: ви сте човек, имате своју главу на раменима. Зависи од вас шта да кажете и како поступати. Немојте себи дозволити да манипулишете, не подлећите се триковима и провокацијама попут: "Да ли сте слаби?" Или "Да ли вам је потребно више од свега?" Запамтите да на свету нема идеалних људи. Свака особа може пронаћи и предности и недостатке. Покушајте да видите не само оно што је на површини, што вам одмах ухвати очи. Понекад је неопходно разумети зашто се ова или она особа понаша на овај начин. Често се дешава да је демонстративно агресивно или понижавајуће понашање сигнал да је особа врло болесна, да он очајно треба разумијевање и подршку. Само један који је у стању да разуме и опрости другима је истински јак у духу. Немојте се ломити на било који начин да их волите! Наравно, живот се не састоји само од црно-белих тонова, у стварности, веома често се мора узети у обзир интереси других људи, да би се направили разумни компромиси. Али тачно - на разумном! Сви концесије и компромиси су дозвољени само до одређеног ограничења. Немојте бити преварени правилима која изгледају прљаве за вас, неискрено, само на основу тога што је "то је тако" или "увек је било". Верујте ми: потребно је само једном да одустане од муке, смирио своју савест аргумент: "Па, шта да радимо ако тако одлучи", јер почиње да се понавља изнова и изнова, ваљане ви доле нагнути авион. Инспирирајте себе: то је ваш живот, ваша судбина, и на вама је да ли ће бити оштећено нешто недостојно или не. Живите тако да се не буде срамота ни за себе, за друге, нити за своју децу. А ако се неко чини да су ваши принципи и начин живота неразумљиви, чудни, чак и смешни - па, то је његов проблем. Претходни Чланак Како се отарасити од досадних целулита Sledeći Чланак Дете плаши да спавам сам. Избор одеће за новогодишње корпорације Како препознати лажовца Пасуљ уместо лекова О комплиментима подређеним Разлози за одлазак, или Фаири наставак неће бити! Крај школске тромесечја - како мотивисати добар студент? Стил - Фалл 2016 Секс трговине као средство сексуалне еманципације Ролл из лавасх са пилетином


text: SpeeD94 Србија никако да се смири, некако смо на ветрометини па нас ратови никад не заобилазе. Такорећи ускоро можемо са сигурношћу тврдити да ми водимо бесконачне ратове. Администратори слободно могу укинути поене у кампањи када смо ми у питању. What is this?You are reading an article written by a citizen of eRepublik, an immersive multiplayer strategy game based on real life countries. Create your own character and help your country achieve its glory while establishing yourself as a war hero, renowned publisher or finance guru.


Ружић: Реформа инспекцијског надзора важна у борби против сиве економије | Социјалистичка партија Србије Ружић: Реформа инспекцијског надзора важна у борби против сиве економије Вести април 19, 2019 у 09:44


text: На прозорима холандских зграда никада НИКАДА НЕЋЕТЕ ВИДЕТИ ЗАВЕСЕ: Вековима "неписано правило" Магазин Новости/натионал геограпхиц · · Коментара: 0 Ако сте икада имали прилике да прошетате Амстердамом или ако сте се загледали у слике овог града приметићете да нигде нема завеса. За то постоји и занимљив разлог Холанђани су познати као веома пријатељски настројен народ, а здравље, сигурност и свеопште задовољство приоритети су којима се у овој земљи тежи. Такође, њихова култура се описује као изразито либерална и отворена, а табу теме су непознаница. Ако сте икада посетили земљу лала и ветрењача, сигурно сте осетили описану атмосферу, као и доживели да њени становници немају проблем са дељењем своје приватности. Један од показатеља наведеног је необичан – у Холандији ћете на ретко ком прозору видети завесе! Холандска архитектура и стамбене зграде обично буду првиповод за одушевљење посетилаца. Све зграде визуелно су сличне, јако уске и високе, а доминантни материјали су цигла и дрво. Некада давно, држава је опорезивала градњу у ширину, а Холанђани су се снашли па су своје некретнине почели да граде у висину како би плаћали мање порезе. Прочитајте још: Краљица се на телефон јавља само ако позову ОВЕ ДВЕ ОСОБЕ - а Чарлс није једна од њих Тако, на пример, док шетате уз канале Амстердама уједно ћете шетати и уз низ уских, високих, спојених кућа са највише пет спратова и три уска прозора по спрату. И ту постоји још једна занимљивост - на тим прозорима скоро уопште нећете видети завесе. Ево и зашто. Немају шта да скривају Шетајући улицама холандских градова, посебно увече, моћи ћете да завирите у туђе домове и видите њихову унутрашњост. Холанђанима то није необично, управо супротно, пожељно је, преноси Клик.хр. Прихваћено објашњење ове појаве потиче још из средњег века, од калвинизма, гране протестантизма, која налаже да искрени грађани немају шта да скривају, а да завесе на прозорима могу упућивати на супротно. Холанђани се тога придржавају, сматрајући да слободан поглед у њихов дом доказује да немају тајни. Прочитајте још: МЕДИЦИНСКО ЧУДО: Близнакиње рођене са различитом бојом коже (ВИДЕО) Постоји и прича да завесе на прозоре не стављају јер желе другима да покажу колико су имућни, а дом сматрају доследном презентацијом тога. Трендови у дизајну ентеријера се наравно мењају, па се данас нађе и понеки прозор са завесама, али генерално, ово необично правило се задржало.


Док администратори и уредници овог форума настоје да обришу или замене било који доступни материјал што је брже могуће, немогуће је прегледати сваку поруку. Према томе, на Вама је да знате да све поруке послате на ове форуме исказују ставове и опредељења аутора, никако администратора, уредника или веб мастера (осим, наравно, порука послатих лично од ових људи) и од сада се обавезује те условима. Слажете се да не шаљете никакве погрдне, непристојне, вулгарне, клеветичке, одвратне, претеће, сексуално-орјентисане поруке или било какве материјале које може нарушити било које од корисничких правила. Поступајући другачије, можете бити одмах и трајно искључени(И ваш интернет провајдер ће бити обавештен). IP Адресе свих порука су сачуване за помоћ у случају непримене ових услова. Слажете се да веб мастер, администратор и уредници овог форума имају право да обришу, измене, помере или затворе сваку тему у свако доба ако то сматрају потребним. Као корисник слажете се са свим информацијама јоје сте предходно унели и оне ће бити сачуване у бази података. Да ове информације небуду обављене ни једној трећој особи без Вашег допуштења веб мастеру, администратору и уредницима, они се не могу дрзати за одговорне за било кои од хакерских напада који могу преузети податке који могу довести до неприлика. Овај форум користи cookis да би сачувао информације на Вашем компиутеру. Ови cookis фајлови не садрже ни једну од информација које сте изнад убацили, они служе само да употпуне бољи изглед стране. Е-маил адресасе користи само за потврду ваших података регистрације и шифре. Кад кликнете на дугме за регистрацију испод, слажете се и обавезујете се са свим овим условима.


Реконструкција степеништа у Сарајевској – Сремски Карловци ИНФО Реконструкција степеништа у Сарајевској 07/04/2017 редакција1128 Views Реконструкција степеништа које води од Сарајевске улице до Чератског гробља је у току и требало би до краја априла да буде завршена. Како сазнајемо од шефа општинског Одељења за комунално стамбене послове и заштиту животне средине Живорада Милановића, у оквиру овог посла биће санирано степениште и гелендер и изграђена пешачка стаза од степеништа до капеле на гробљу. Посао је поверен грађевинском предузећу „Кимел“ из Сремских Карловаца, а укупна вредност радова је 576.000,00 динара – каже Милановић. – У плану је да се на средини степеништа постави једна клупа и неколико око капеле, као и стуб јавне расвете. Милановић напомиње како локална власт планира да реконструише и степениште које повезује Мичуринову са улицом Васе Стајића. И у случају овог степеништа потребна је комплетна санација, а уколико буде новца, могуће је да ће се поправци приступити у току ове године. ← Резултати председничких изобра у Сремским Карловцима Ускршња честитка Председника Општине Сремски Карловци Ненада Миленковића →