text: Који начин помоћи ће вам да се уклоните од акни - Вен February Акне је озбиљан проблем, нико не може са сигурношћу рећи да му се ова невоља никад неће дотакнути. Чак и људи са добром кожом, бар понекад, на пример, током пубертета, суочавају се са акни (акне). Још више проблема настају због могућих последица - ожиљци (постакне) остају после акни, прилично често заувек. И то се може догодити ако занемарите могућност борбе против акни. Акне - најчешће проблем адолесцената. Окривите физиологију. У адолесценцији, хормони играју, тело се мења. У неким, овај процес је безболан и остао незапажен. У неким другим, као резултат, спољашње промене на лицу. Постоје и трећи разлози због којих старост није битна, а њихов ефекат су акне: вишак сексуалних хормона; постепено згушњавање поравнатих слојева коже; Прије него што предузмете било какве кораке за борбу против акни, требали бисте сазнати узрок њихове појаве. У овој фази тело одлучује да ли ће задржати пошту као задатак или молити чистом лицем. Независно уклањање акни и акни прети опасностима и деформацијом коже. Правовремена интервенција специјалиста помоћи ће вам да се решите проблем и спречите појаву ожиљака. Појава трагова акни Озбиљност кожних дефеката након акни зависи од старости у којој се проблем десио. У младости, регенерација коже се јавља брже, посебно ако је на време потребно тражити професионални третман. Када болест траје дуго без посебне помоћи, појављују се промене у структури коже различитих врста: пигментација и бојење; разне врсте ожиљака; неуједначена текстура коже. Пигментација на кожи, за разлику од ожиљка, последица је пораза епидермалног слоја. На пример, трагови ове врсте могу остати када се проблем занемарује, или - још горе, акне су истиснуте. Стога је могуће не само оставити ожиљке, већ и заразити инфекцију, што може довести до потпуног оштећења коже лица и врата. Пост-акне ознаке се појављују у подручјима са највећим оштећењем коже, а када се ремети процес ремонта, остају ожиљци. У случају касног третмана или одсуства таквог, они могу "украсити" особу цијели њихов живот. Најчешће компликације након акни су ширење пореова, ожиљка и дисхромија (промена боје погођених подручја). Главне и најефикасније методе су козметичке процедуре. Ширење пора Ова врста пост-акни се развија када се себум набира у фоликулима косе, помешан са различитим спољним загађивачима, као и козметиком. Ширење поре путем козметичких процедура коригује се помоћу лекова који имају за циљ смањење активности лојних жлезда, на примјер, ретинол (ретиноична киселина). Процес лечења је прилично дугачак, терапеутски ефекат се јавља тек после неколико месеци. Елиминисање дефеката на кожи које су настале на месту повећаних поре се промовише деловањем киселина: винска, гликолна, лактичка. После процедура применом ових препарата, корнифицирани слој постаје тањи, блокада фоликула се смањује. Можете сами користити производе са воћним и салицилним киселинама. Након око три месеца дневног трљања, резултат ће бити приметан - значајно сужење пореова коже. У овом случају, неопходно је дати предност природним воћним киселинама, као варијанту која је нежнија и не изазива иритације. Да би се избјегло навикавање, након четири мјесеца потребно је направити паузу од шест до осам седмица, а затим започети сљедећи курс. Следећа метода је хемијска пилинг с киселим садржајем који се примењује једном на десет дана. После терапије, потребно је одмор од две до три недеље, након чега можете наставити пеелинг. Позитивни ефекат се манифестује након два месеца. Дисцхромиа Резултат неквалификованог уклањања чворова, папула, циста и других механичких ефеката на кожи је цијаноза. Овај резултат може доћи након отварања инфламиране лезије. Ожиљци и брушења су израженији током хладне сезоне. Посебан третман је најефикаснији начин да се ослободите ознака акни. Поступци су засновани на употреби ихтиола, ментола, камфора, никотинске киселине и изопропил алкохола, који своде капиларе коже, дају му еластичност и успоравају запаљенске процесе. Анти-инфламаторни и вазодилатни лекови се комбинују са хемијским љуштењем, ау комбинацији, побољшавају изглед коже и враћају његове заштитне функције. Дефекте коже у облику ожиљака могу се третирати са великим потешкоћама, готово је немогуће постићи њихово потпуно одлагање, односно, главни циљ лечења је смањити појаву ожиљака, како би погођене области биле мање приметне у односу на позадину остатка коже. Методе су одабране стриктно појединачно узимајући у обзир могуће контраиндикације: погоршање запаљеног процеса, развој акни на активној сцени (који се тренутно појављују), друге кожне болести. У козметологији, ињекције хијалуронске киселине се користе са великим успехом, терапијом микрострујном или ултразвуком, спољним ефектима на кожу са маском која га дубоко негује и наситава са колагеном, разним биолошким активним састојцима и мукополисахаридима. Описано више ће помоћи у спречавању појављивања ожиљака, али да би се смањили ожиљци или се отарасили (уколико су мали и тек недавно појавили) користе се радикалнији поступци који захтијевају претварање у сложене технике и композиције: радиосургичко брушење, пилинг киселина, хемијски пилинг дермабрасион). Осим тога, велике старе ожиљке могу се испунити пуниоцима са хијалуронском киселином и колагеном, а мањи се могу подмазати електрокоагулацијом и цриодеструкцијом. У овом случају, ласер се може користити. Овај поступак није јефтин, али ефекат тога је бржи и ефикаснији. Након прве процедуре, неки, не превише дубоки, ожиљци постају мање приметни, јер се у процесу ласерске терапије стимулише производња коже колагена. Али, ако одлучите да одете у ову процедуру, пронађите доказаног козметолога са радним искуством, јер је сваки безбрижан покрет ризик да ће нови ожиљци, упале и опекотине цветати у мјесту старих ожиљака. Поремећаји пигментације Поремећаји пигментације се могу манифестовати у два облика - на кожи се појављују пигментне (тамне) тачке или се развија депигментација (формирају се освијетљена подручја). У првом случају, лечење подразумева узимање лекова који успоравају синтезу меланина, природног тамног пигмента одговорног за боју коже. То укључује којну киселину, аскорбинску киселину, ретиноину киселину, као и арбутин, цинк, бакар, гвожђе. Веома је ефикасно да се комбинује третманом лекова љуштењем користећи воће, гликолне, салицилне, ресорцинол и млечне киселине. Депигментоване тачке захтевају супротан приступ - средства се наносе на кожу поред погођених подручја, која ће га олакшати, чиме се изједначи укупни тон. Често се депигментација коже поново развија, а затим је потребно одабрати нови, јачи и ефикаснији третман. Домаћи лекови за пост-акне Независно, без прибегавања препорукама стручњака, тешко је уклонити ожиљке и трагове акни, али у стварности. Да бисте то урадили, морате бити стрпљиви и, прије свега, јачати нервни систем, пошто је процес суочавања са пост-нападом дугачак и исцрпљујући. Поред тога, не постоји 100% гаранција резултата, све овде зависи само од стања коже и степена његове оштећења. Масаже маслиновог уља. Прво, то је побољшање циркулације крви, и друго, уље хидрира кожу и стимулише производњу колагена. Пробајте с лимуновим соком. Не жалите се за цитрусне плодове, ломите лице два или три пута дневно, јер је воћна киселина чак укључена у пилинге за уклањање акни. Поред свих процедура које утичу на кожу споља или продиру површинским слојевима дермиса, лекови се такође прописују, а сложени третман ће учинити кожу еластичнијим, смањити појаву пост-акна и истовремено спречити нове ожиљке или неправилности. Осип на лицу на лицу поквари изглед, али тај проблем је пролазан. Још једна ствар - трагови акни. Не само да дају кожи неестетичку појаву, већ се може одржавати дуго или чак и заувек без лечења. Козметичари у једном гласу кажу да је лакше лечити акне (акне) и спречити стварање ожиљака и ожиљака на лицу, него да потраже начине за отклањање акни. Али ако се то већ десило - не одустајте, јер овај проблем има решење, а не један. Акни ефекти Последице акни назване пост акне. Трагови запаљеног процеса на кожи могу имати другачији изглед, посебно: области побољшане пигментације или, напротив, зоне депигментације; дилатиране капиларе - телангиецтасиа; црвене тачке због стагнације; Ожиљци - они могу бити нормотропни, хипертрофични и келоидни или атрофични. Озбиљност пост-акни зависи од многих фактора. Ово је озбиљност манифестација акни, особина коже и природа третмана. Дуготрајни ток болести осиромашује регенеративне могућности коже. Само-лијечење, нарочито у случају стискања акни, може погоршати ситуацију и ширити процес у оближња ткива. Грешке дерматолога могу такође довести до појаве ознака на кожи, на примјер, честе употребе механичког чишћења лица. Келоиди могу се формирати на позадини лечења неким лековима, посебно изотретиноином (дериватом витамина А). Овај лек се користи за лечење тешких манифестација акни. Након завршетка курса, препоручује се одбијање лечења ожиљака и хируршких интервенција током годину дана. Постоје случајеви када мање манифестације акни доводе до изражаја на кожу, све до формирања дубоких ожиљака и келоида. Ово се може догодити због карактеристика коже и ниских способности за опоравак. Постоји генетска предиспозиција за формирање значајних дефеката на кожи, код људи са тамнијом кожом примећена је тенденција настанка ожиљака. Елиминација трагова након осипа на акни је прилично сложен задатак који захтева индивидуални приступ у свакој ситуацији. Сложени третман треба да укључи здравствене мере: рехабилитацију жаришта инфекције, правилну исхрану, лечење болести дигестивног система и ендокрину патологију. Са правилном негом коже, ниски ожиљци се могу сами решити. Лечење ожиљком може се извести методама дерматологије, козметологије и хирургије у периоду када се нови елементи акни више не појављују. Пожељно је извршити процедуре у периоду године са минималном соларне активности како би се избјегла пигментација коже. Медицина нуди велики број техника, како се ослободити ознака акни на лицу. Свака од њих има одређене предности. За елиминацију ожиљака користе се следеће козметичке процедуре: Механичко и хардверско чишћење лица. У првој варијанти, мртви епидермис и вишак лучења лојних жлезда се ручно уклањају и користе алате. Поступак може бити болан, током којег је потребно строго придржавати антисептике. Чишћење хардвера врши се ултразвуком или ласером. Поступак побољшава текстуру коже и елиминише једну од манифестација порака након повећања акни. Апаратурна козметологија је прилично широк концепт у коме можете укључити све процедуре које обавља козметолог помоћу опреме - електро- и фонофореза, криомасажа, дијамантске микродермабразије, мезотерапије и других. Пилинг је ензимски, хемијски, физички. Ова популарна техника је један од одговора на питање како се ослободити ознака акни. Током поступка, површински слојеви се уклањају из епидермиса. Пилинг од дубине удара је површно, средње, дубоко. За физичке љуље укључује третман коже ултразвуком или ласером. У хемијским пееловима, гликолне и воћне киселине се користе за уклањање површинских слојева, а поступак са трихлоросирћетном киселином има дубље дејство. Фракционисана фототермолиза је ефикасна савремена техника која омогућава утицај само на подручје ожиљака или пигментације. Употреба фракционог ласера смањује ризик од неповратног термичког оштећења ткива. Микротракутна терапија - излагање слабим струјним импулсима стимулише регенеративне процесе у кожи, док постоји природна елиминација дефеката коже након акни. Специјална козметичка масажа нормализује тон лојних жлезда, глади текстуру и побољшава снабдевање крви на кожи лица, помажући у елиминацији дефеката након акни. Маске - последња фаза већине козметичких процедура. Предност овог поступка лечења коже пацијената са траговима акни у вазоконстриктору, решавање и депигментација деловања компонената маски. Мезотерапија - увод под кожу лекова који садрже неколико биолошки активних компоненти. Постоје ињекције и бескрајне варијанте поступка. Ињекције се могу извести помоћу посебних уређаја, на примјер, дермаролера. У верзији без игле, корисне супстанце пенетрирају у кожу због електричних импулса, ласерских ефеката или притиска кисеоника. У зависности од технике и примењених лекова, лечење се врши како би се елиминисали ожиљци, пецкови или други проблеми са кожом. Редермализација или биоревитализација - представља увођење хијалуронске киселине веће концентрације него у мезотерапији. Може се користити за попуњавање кожних брадавица са атрофичним ожиљцима. Вакумска масажа и кримазажа утичу само на ожиљке. Терапија кисеоником - третман ожиљака субкутаном применом озона. Контурне пластике се изводе увођењем специјалних препарата испод дна румена, што побољшава олакшање атрофичних оштећења коже. Ињектирање микроимплантата вам омогућава да прилагодите ожиљке. Може бити ограничено и трајно. Прва група обухвата импланте колагена или хијалуронске киселине, која се накнадно ресорбују. За келоидне ожиљке и дубоке атрофичне кожне лезије, могу се користити микрохируршки третмани. Исперите ожиљке помоћу посебне игле, удара, микрохируршког сечива. На крају операције примењује се шав, могу се користити кожни имплант. Када се хипотрофни ожиљци користе за одвајање дна ожиљака, јаз између дна и дермета који се налази испод је обрастао везивним ткивом. Друга фаза таквог третмана може бити пилинг, као и терапијска или хируршка дермабразија, која ће глади ожиљке које се "уздижу" у првој фази. Борба против пигментације Манифестације пост-акни у облику подручја различите боје коже могу бити захваљујући хипер- или депигментацији, формирању стагнираћих тачака или дилатираних капилара (телангиецтасиас). Недостатак или вишак меланинског пигмента повезан је са кршењем сложеног процеса меланогенезе услед локалног запаљеног процеса у акни, као и након различитих козметичких процедура у лечењу акни или његових посљедица. Зона хиперпигментације се чешће формира код људи са тамнијом кожом и код особа са ИВ, В фототипима. За спречавање пост-инфламаторне хиперпигментације неопходно је спровести посебну припрему коже пре трауматске козметичке процедуре. Једнако важно је и правилно управљање пацијентима током периода рехабилитације након процедура. Пацијенти треба да избегавају прекомерно излагање сунцу, наносе козметику са УВ филтерима. Боље је да козметологу повери избор козметичких и парфумеријских производа - неке од њихових компоненти могу изазвати повећану осетљивост на ултраљубичасту (фотоенситизацију). Неки лекови, на пример, ибупрофен, тетрациклини, ципрофлоксацин, хипотиазид, могу довести до истог ефекта. Ако је кожа јасно видљива црвене ознаке акни, како се ослободити њих - једно од сложених питања козметологије. У лечењу хиперпигментације користе се следеће методе: Користе се инхибитори тирозиназе - ензим укључен у синтезу меланина. То укључује аскорбинску киселину, екстракте туљавице, дуду. Никотинска киселина блокира пенетрацију меланозома у кератиноците. Неке хемикалије имају ефекте депигментације, нарочито хидрокинон и његове деривате, коиске, гликолне, азелаичне и фитинске киселине. Хидрокинон инхибира синтезу нуклеинских киселина у меланоцитима, али има значајну токсичност. Арбутин је сличан у хемијској структури хидрокинона, али се природно јавља и нетоксичан. У великим количинама налази се у медвједи. Следећи медицински агенси са ефектом бељења развијени су - албатин, дермаваит, алоезин. Препарати садрже киселине и биљне екстракте, што доводи до смањења синтезе меланина. У третману пигментације и црвених тачака користе се хемијски пилинги, нежне технике мезотерапије са витаминима, минералима и хијалуронском киселином, технике хардверске козметологије, посебно фракционе фототермолизе, микроструктура, механичка дермабразија. Традиционална медицина нуди многе ефикасне рецепте за лечење хиперпигментације и стагнираћих места: Маска са лимуновим соком - 2 кашичице помешане са удубљеним протеином, нанијети на подручја пигментације 15 минута. Неопходно је извршити процедуру двапут седмично. Маска краставца - поврће расте или сече у круже помаже да се отклоне оштећења коже након акни. Маска оставља 20 минута и опрана хладном водом. Да би се уклониле црвене мрље, корисне су маске на бази зелене глине. Додајте рузмарино уље у масу разблажену водом - неколико капи. Састав се наноси на подручје тачака и пигментацију 10 минута. Маска се понавља сваки други дан, само 5 пута. Тада је препоручљиво направити једну маску сваке 2 недеље. Можете користити другу верзију маске - уместо рожмаринског уља додајте лимунов сок. Добар ефекат може дати кориштење ледених коцкица из першунске бујоне. 50 г оставља 5 минута кувања у 0.5 литара воде. Инфузионисано и филтрирано замрзавање луком. Ледене коцке се користе за брисање коже. Третман има освјетљење, подмлађивање и тонирање ефеката. Проблеми подручја коже се могу третирати са тинктром Хиперицум. За припрему сувог цвијећа и лишћа биљке (2 супене кашике) потребно је инсистирати на 200 мл алкохола на тамном мјесту око 2 недеље. Добијени тинктурни масти трагове акни дневно. Популарне маске из бадиаги. Ограничење њихове употребе је висока алергеност производа. Бадиаг је слатководни сунђер, прашак добијен од њега се продаје у апотеци. Алат има локалну иритантну и антиинфламаторну акцију. Постоје 2 опције за разблаживање праха - воде или 3% водоник пероксида. Пероксид има ефекат освјетљења, али суши кожу. Вреди користити маску са овим алатом само у зони пигментације неколико минута. Маска бадиаги на води остане на лицу 15 минута - до сушења. Понашање процедура сваког дана или мање, око 10 процедура по курсу. Трагови акни су проблем који се може успешно управљати. Најбољи резултати могу се постићи тражењем помоћи од стране искусног козметолога. Он ће саветовати оне алате који су погодни за одређену ситуацију и одређену врсту коже. Да би се постигли најбољи резултати, неопходне су систематске процедуре неге коже, а с временом, позитиван ефекат ће бити све присутнији. Сви који имају акне, желе да их се реше и имају лепу чисту кожу. И ослободите се акни, постаните атрактивни и лијепи - лагани и пријатни! Пре него што разговарате и отарасите акне, неопходно је одредити облик акни.


source: CulturaX

text: Никола Петровић: Будимо људи, иако смо политичари | Патриот Насловна Став Никола Петровић: Будимо људи, иако смо политичари Видео сам вечерас један диван статус. Једно лепо упутство за све нас. Ауторка пише о својој пријатељици. Наиме, та пријатељица подржава једног политичара, али се наводно не разуме у политику. Што је ауторку вероватно иритирало јер она је за неку другу опцију. Е, онда је схватила једну важну ствар... То је њена пријатељица! Добра је, одана, лепо се друже и немају никаквих проблема и сукоба у свом односу, осим што се косе у политичким ставовима. И? Какве то везе има? Смета ли то њиховом пријатељству? Да ли ће оно бити боље или лошије, ако је на власти овај или онај? И, да ли је онда то уопште стварно пријатељство, ако нешто слично на њега утиче? Лично не сматрам некога за блиског, ако не можемо да имамо различита мишљења о некој теми, а да нас она не удаље. Приметио сам да су многи људи постали овисни о мржњи. Некако смо се разболели. Негде смо се заразили и она се шири, преузима нас, у њеној смо власти. Ми, као народ! Свуд се види! Не фасцинира нас ништа добро, смешно, позитивно, али ка злу, мржњи и бесу хрлимо! Радије бирамо да пенимо и беснимо, него да се радујемо. Боримо се да раздиремо себе, љутимо се због другачијег става, сами све најбоље знамо! Ми смо политичари, свеци, ратници, доктори, знамо све и свако ко се са нама сложи, добар нам је, а ко није истог мишљења-лош је! Па, да ли је баш тако? Или смо можда постали лоши ми? Јер, ако је лош рецимо садашњи политичар, а ми се међусобно завађамо јер смо неки ми добри, а други који га подржавају су лоши, онда ће исто бити који год да је политичар, само ће први бити лоши, а они други добри. Не, није до политичара, до нас је. Нисмо више добри људи. Тражимо и желимо зло себи. Може на власти бити било ко, нама ће бити лоше! Желимо да уништавамо себе, као да у томе уживамо. И док смо такви, тако нам и треба. Надам се да ћемо поћи путем ауторке статуса. Тада ће све бити боље, без обзира на власт, без обзира на било шта. У најтежим временима се склапају најбоља пријатељства. Али, међу људима, а не међу зверима.


text: Недимовић и Чохан о српској роби за индијско тржиште | Dnevnik Насловна страна Економија Економија - Наслови Недимовић и Чохан о српској роби за индијско тржиште Недимовић и Чохан о српској роби за индијско тржиште 17.08.2017 • 16:31 16:33 БЕОГРАД: Министар пољопривреде, шумарства и водопривреде Бранислав Недимовић и амбасадорка Индије Нариндер Чохан договорили су данас да се у наредном периоду прецизно дефинишу области пољопривредне производње које могу да обезбеде пласман српске робе на индијско тржиште. Како је наведено у саопштењу, Недимовић и Чохан су разговарали о могућностима за представљање српских пољопривредних производа попут воћа, поврћа и меса на предстојећем сајму Ворлдфуд Индија, који ће се одржати у новембру месецу. Министар је истакао да је Србија заинтересована за учешће на сајму, те да у том смислу и прихвата позив да посети сајам Ворлдфуд Индија. На састанку је договорено и да се посебно интензивирају разговори о инвестицијама водећих индијских компанија у области производње трактора и механизације. У разговору је оцењено да би такве инвестиције у Србији биле од великог значаја не само за свеукупну привредну активност, већ и за мале пољопривреднике кроз већу доступност приступачних и квалитетних трактора и механизације.


Петак 4. по Духовима Посланица Светог Апостола Павла Римљанима, зачало 107 (11,25-36) 25. Јер нећу, браћо, да ви не знате ову тајну, да не мудрујете сами по себи: део Израиља отврдну, док не уђе пун број незнабожаца. 26. И тако ће се спасти сав Израиљ, као што је написано: Доћи ће од Сиона Избавитељ и одвратиће безбожност од Јакова. 27. И ово им је завет од мене, када скинем грехе њихове. 28. По јеванђељу, дакле, непријатељи су вас ради; а по избору, мили су отаца ради. 29. Јер Бог се неће раскајати за своје дарове и призвање. 30. Јер као што и ви некад не покоравасте се Богу, а сад сте помиловани због њихове непокорности, 31. тако се и они сада не покорише ради вашега помиловања да би и они били помиловани; 32. јер Бог затвори све у непокорност, да све помилује. 33. О дубино богатства и премудрости и разума Божијега! Како су неиспитиви судови његови и неистраживи путеви његови! 34. Јер ко познаде ум Господњи? Или ко му би саветник? 35. Или ко њему претходно даде, да му буде враћено? 36. Јер је од њега и кроз њега и ради њега све. Њему слава у векове. Амин. Јеванђеље Матеј, зачало 44. (12,1-8) 1. У то време иђаше Исус у суботу кроз усеве; а ученици његови огладњеше и почеше тргати класје и јести. 2. А фарисеји видевши то рекоше му: „Гле, ученици твоји чине што не ваља чинити у суботу.” 3. А он им рече: „Нисте ли читали шта учини Давид кад огладње, он и који беху с њим? 4. Како уђе у дом Божији и хлебове предложења поједе, које није ваљало јести њему ни онима што су били с њим, него само свештеницима. 5. Или нисте читали у Закону како суботом свештеници у храму суботу обесвећују, па нису криви? 6. А ја вам кажем да је овде већи од храма. 7. Кад бисте пак знали шта је то: „Милост хоћу а не жртвоприношење, не бисте осуђивали невине. 8. Јер је Син Човечији господар и суботе.”


COVID-19: Еpidеmiоlоškа situаciја u RS i sviјеtu, 17.2.2021. u 9 čаsоvа Оd pоsljеdnjеg izvјеštаја о еpidеmiоlоškој situаciјi u Rеpublici Srpskој, u pоsljеdnja 24 čаsа, u Institutu zа јаvnо zdrаvstvо Rеpublikе Srpskе, Univеrzitеtskоm kliničkоm cеntru Rеpublikе Srpskе, Univеrzitеtskој bоlnici u Fоči i u bоlnicаmа Sv. Vrаčеvi u Biјеljini i Sv. аpоstоl Lukа u Dоbојu izvršеnо је tеstirаnjе 575 lаbоrаtоriјskih uzоrаkа, а nоvi virus kоrоnа (SARS-CoV-2) pоtvrđеn је kоd 112 оsоbа. Rаdi sе о 51 muških i 61 žеnskih оsоbа, оd kојih su 10 mlаđе, 65 srеdnjе i 37 оsоbа stаriје živоtnе dоbi. Prеmа mјеstu prеbivаlištа, 30 оsоba je iz Bаnjаlukе, dеvеt iz Pаlа, sеdаm iz Sоkоcа, šеst iz Dоbоја, pеt iz Biјеljinе, pо čеtiri iz Brоdа, Grаdiškе, Kоzаrskе Dubicе, Lаktаšа i Priјеdоrа, pо tri iz Višеgrаdа, Zvоrnikа i Istоčnоg Nоvоg Sаrајеvа, pо dviје iz Bеrkоvićа, Brаtuncа, Gаckа, Dеrvеntе, Istоčnе Ilidžе, Mоdričе, Nеvеsinjа, Srpcа i Hаn Piјеskа i pо јеdnа iz Vlаsеnicе, Lоpаrа, Milićа, Оsmаkа, Prnjаvоrа, Fоčе, Čеlincа i Šеkоvićа. U pоsljеdnjа 24 čаsa, Institutu zа јаvnо zdrаvstvо Rеpublikе Srpskе priјаvljеnо је sеdаm smrtnih slučајеvа kоd kојih је pоtvrđеnо prisustvо virusа kоrоnа. Rаdi sе о оsоbаmа srеdnjе i stаriје živоtnе dоbi iz Bаnjаlukе (dviје оsоbе), Dеrvеntе, Srpcа, Istоčnе Ilidžе, Istоčnоg Nоvоg Sаrајеvа i Pаlа. Dо sаdа је u Rеpublici Srpskој pоtvrđеno 41.827 slučајеvа virusа kоrоnа, а prеminulа је ukupnо 2.178 оsоbа kоd kоје је pоtvrđеn tеst nа virus kоrоnа. U Rеpublici Srpskој, оd nоvоg virusа kоrоnа, dо sаdа sе оpоrаvilо 31.307 оsоbа, а tеstirаnо је ukupnо 193.295 оsоbа. Ukupаn brој hоspitаlizоvаnih u Rеpublici Srpskој је 507, u Univеrzitеtskоm kliničkоm cеntru Rеpublikе Srpskе 191, а u opštim bоlnicаmа 316. U Rеpublici Srpskој pоd zdrаvstvеnim nаdzоrоm trеnutnо је 3.163 оsоbа, а nаdzоr је zаvršеn kоd 136.387 оsоbе. Broj otvaranja: 3237 Datum objave: 17.02.2021.


text: Усташка иницијатива на Уставном суду Хрватске - Печат - Лист слободне Србије Почетна/Колумне/Усташка иницијатива на Уставном суду Хрватске Усташка иницијатива на Уставном суду Хрватске Ратко Дмитровић 18/07/2014 Колумне, БРОЈ 327 Оставите коментар Више од шестсто хиљада Хрвата подржало је овереним потписом иницијативу неоусташа из Вуковара да се распише референдум о забрани ћирилице у местима где Срби нису апсолутна већина. У страху од врло предвидљивог резултата премијер Милановић ухватио се за последњу сламку, иницијативу је пребацио на Уставни суд, али све то је мање страшно од тишине која у вези са овим случајем притиска Хрватску Не зна се који пут од осамостаљења, а први пут од уласка у Европску унију, Хрватска је у позицији да онима око себе, ваљда је и неко у Европи заинтересован, покаже колико је то друштво отпорно на мржњу, усташтво, фашизам. Разуме се, у питању је однос према Србима, тај вечити лакмус папир за утврђивање степена толеранције Хрвата. Било би и неправедно и нетачно констатовати да су Хрвати као нација нетолерантни, ксенофобични, да припаднике других нација и религија не подносе. У Хрватској је то све код већинског народа присутно, али под условом да у тој причи нема Срба. Ако их има, све се мења: нема више толеранције, бриге о мањинама, суживота... или то можемо да региструјемо код малог броја људи, углавном одраније познатих по борби против фашизације хрватског друштва. ЛИНИЈА ПУНЕ МОБИЛИЗАЦИЈЕ Да, није тешко одгонетнути, ради се о широкој иницијативи да се у Хрватској забрани употреба ћирилице у местима где Срби нису апсолутна већина. Мало где јесу, с обзиром да их је баш ова и оваква држава Хрватска етнички очистила; скоро пола милиона Срба протерано је из Хрватске од 1990. до 1995. године, закључно с "Олујом", при чему ваља имати на уму да је последњих година настављен притисак, сличан овом са ћирилицом, да се и преостали Срби (по попису, има их 186 хиљада) пребаце с друге стране Дрине, Дунава, Саве, свеједно куда, само да их нема у Хрватској. Све је у овој свежој причи почело у Вуковару. Тамо је пре две године основан "Стожер за одбрану хрватског Вуковара" с циљем да се на зградама државних установа забрани истицање табли са ћириличним натписима. То је у Вуковару постало питање живота и смрти. На томе је Милановићев СДП пре четрнаест дана у Вуковару изгубио локалне изборе, предавши власт ХДЗ-у. То је линија пуне мобилизације Хрвата у Вуковару и целој Хрватској. "Стожер" је искористио уставну могућност и организовао потписивање иницијативе да се распише референдум о ћирилици, да хрватски народ, како веле, одлучи хоће ли или неће ћирилицу на зградама својих, хрватских институција. Може, кажу ови из "Стожера", тамо где су Срби већина. А где су то већина? У неким малим варошицама, с две, три хиљаде становника и селима у којима старчад чека судњи дан. [restrictedarea] Елем, "Стожер" је у врло кратком року сакупио преко 600.000 потписа широм Хрватске, предао их у Сабор и пре два дана та највиша адреса хрватске државе нашла се пред законском обавезом да одлучи шта ће са иницијативом неоусташије из вуковарског "Стожера". Будимо реални: "Стожер" води акцију у оквирима позитивних закона, потписи су, утврђено је, валидни, Устав Хрватске је јасан и референдум је морао да се распише. Али, Зоран Милановић зна да би тај референдум прошао, да би већина Хрвата заокружила одредницу код питања које забрањује ћирилицу и да би у том случају свако са стране, или унутар хрватског друштва слободно могао да каже да је Хрватска профашистичка, шовинистичка држава. Упркос чињеници да сам Милановић то није. Напротив, али то у овом случају ништа не значи. Пре неколико месеци Милановић је јавно саопштио да референдума о ћирилици неће бити све док је он на месту премијера. Зато је у прошли уторак некако успео да обезбеди већину у саборској процедури за одлуку да иницијатива усташа из Вуковара, пре референдумске провере, прође Уставни суд Хрватске. Милановић се нада да су тамо разумни људи, да ће спустити рампу и поништити опаку работу црнокошуљаша из "Стожера". РЕЧИТО ЋУТАЊЕ Да се овде неко не побуни због квалификације, да нам не замери због "тешких речи", подсетићу да припадници "Стожера" не крију симпатије за Независну Државу Хрватску, да су склони величању усташког периода а на крају крајева, на споменутој расправи о њиховом захтеву, у Сабору, добили су могућност да са галерије посматрају расправу и гласање и ту прилику искористили су да се појаве у црним мајицама. Као, у великој су жалости. Нема то, је л' да, никакве везе са црнокошуљашима Јуре Францетића. Овде је све јасно од самог почетка. Ради се, да цитирам Игора Мандића, о фашизму и усташтву. Ништа ново за Хрватску, стару и нову независну државу, навикло се, отприлике знамо и како ће да се оконча, али сада разара уши то страшно ћутање хрватског културног, интелектуалног друштвеног слоја. Осим споменутог Мандића и понеког хрватског новинара, сви ћуте. Хрватска, она урбана, пургерска, самозвано европска, антибалканска, поново затвара очи и уши пред мржњом која попут магле прекрива хрватско тло. Сви ћуте: Хрватска академија знаности и умјетности, Матица хрватска, Хрватско друштво књижевника, Загребачко свеучилиште, одраније познати хуманисти, борци за људска права, независни интелектуалци... Мук. Говори Игор Мандић и трпи увреде при сваком изласку на загребачке улице; пљују га, псују му мајку, терају га у Београд... Ово што се сада догађа у Хрватској руши последње танке стаклене зидове који ту земљу деле од велике, међународне срамоте. Ако тога још има. Знамо одраније да Хрватска може да ради шта хоће, да има великог, моћног заштитника у Европској унији, истог оног који је ултимативно разорио бившу Југославију, али тешко је било поверовати да ћемо доћи у ситуацију да само један једини човек у хрватском друштву − споменути Мандић − јавно говори да ће Хрватска, у случају одржавања референдума о ћирилици (исход је потпуно известан) добити предзнак фашистичке државе, земље утемељене на мржњи и локалном специјалитету који се зове усташтво. Истини за вољу, против идеја "Стожера" јавно се изјаснио и Стипе Месић казавши да се ради о иницијативи из мржње према Србима. При томе је подсетио да теза "Стожера" да ћирилицу треба забранити у Вуковару и другде широм Хрватске "јер је под ћирилицом србочетничка ЈНА разарала Вуковар" не стоји, пошто ЈНА, казао је Месић, није користила ћирилицу, односно у ЈНА је службено употребно писмо била латиница. Али, кога то више интересује. У односу Хрвата према Србима истина никада није ни статирала, камоли да је имала некакву значајну улогу. УНУТАРХРВАТСКИ ОБРАЧУН? Пре одређеног времена разговарао сам с једним хрватским интелектуалцем средњих година, прилично либералних ставова, и суочио га са гореизнетом дилемом: зашто напредна Хрватска ћути, зашто се повлачи пред мржњом, фашизацијом друштва, усташтвом коначно? Нисам чуо ваљан одговор. Он сматра да то јесте демонстрација мржње према Србима, али верује да ће, на крају, интервенисати неко из Европе и дати влади Хрватске, ко год да буде на њеном челу, задатак да ситуацију реши брзим и ефикасним одлукама. Лично, не верујем у такав развој догађаја. И даље сам склон мишљењу, изнетом на овим страницама више пута, да ће Хрватска, кад-тад, морати да прође отворени сукоб (унутар хрватства) између усташа и противника те страшне идеологије. Без реметилачких фактора и мешања са стране. Усташтво је никло на мржњи према Србима, на тој мржњи хранило се и опстајало стотину година, у Другом светском рату доживело егзалтацију, врхунац остварења била је идеја праваша, старчевићеваца, који су проводили систематски, прецизно осмишљен геноцид над Србима; усташтво је, да се ми не лажемо, било погонско гориво хрватских маса у време распада Титове Југославије, стварања садашње хрватске државе. О томе данас отворено говоре и неки хрватски интелектуалци али ни они сада, кад треба, кад је неопходно, немају снаге, смелости да изађу и јавно кажу да Хрватска иницијативом из Вуковара оживљава Павелићеве идеје. Урадиће то, вероватно, кроз десет, двадесет година. Сачекаће, а онда ће се згражавати над примитивизмом "малог дијела хрватског друштва" и опет у причу вратити Крлежину тезу о два камиона усташа придошлих у Хрватску из затуцане Херцеговине. Где су линије могућег унутархрватског сукоба? Као што сада траже протеривање ћирилице и тиме потпуно брисање српских трагова у Хрватској, неоусташки идеолози кренуће на оно што жаргонски зовемо "хрватска левица". Тражиће брисање свих антифашистичких трагова у Хрватској и уређење хрватског друштва у складу са друштвеним концептом НДХ. До тада ће српско питање у Хрватској бити у потпуности решено (Срба тамо бити неће) и судар унутар хрватства биће неминован. Додатно и стога што се у таквим околностима противљење усташтву неће третирати као просрпска делатност, како се сада доживљава. Дакле, могло би се рећи да је обрачун са ћирилицом у Хрватској нека врста увода у унутархрватски обрачун великих размера.


Министар спољних послова БиХ Игор Црнадак захвалио је Дачићу што је дошао на отварање амбасаде БиХ, наводећи да је долазак њих двојице можда најбоља порука да смо искрени и да снажно верујемо у то да морамо да наставимо путем разумевања, боље комуникације, већег поверења и путем који ће оставити ружне ствари иза нас.


Вести из вртића - ЕРАЗМУС+ Позив за учешће у Пројекту “ПРИПОВЕДАМ ДИГИТАЛНО”Поштовани васпитачи, Предшколска установа „Милка Диманић“ Власотинце расписује конкурс унутар установе за избор [...детаљније] - Заштита података о личностиКонтакт подаци лица за заштиту података о личности - ОДЛУКАПредшколска установа “Милка Диманић” је донела одлуку о расписивању конкурса за пријем у радни однос [...детаљније] - ОдлукаПредшколска установа “Милка Диманић” је донела одлуку о расписивању конкурса за пријем у радни однос [...детаљније] - Почиње са радом старија група полудневног боравка која се формира у оквиру пројекта ,, Инклузивно предшколско образовање и васпитање,,под називом ,,И ти имаш право на вртић“!Поштовани родитељи! Обавештавамо вас да, у понедељак, 28.09.2020.године, у просторијама објекта „Дечја радост“, у Власотинцу, [...детаљније]


Дачић: У Бриселу о поништавању избора – Радио Грачаница Главна / Вести / Косово и Метохија / Дачић: У Бриселу о поништавању избора Дачић: У Бриселу о поништавању избора Кристина Недељковић 5. новембра 2013. 16:43\tКосово и Метохија Коментари су искључени на Дачић: У Бриселу о поништавању избора 143 Прегледа Поништавање избора на северу КиМ, као и на свим местима где су Срби били онемогућени да гласају, биће једна од тема састанка у Бриселу. Разговараћемо и отпочињању активности за формирање Заједнице српских општина, каже Дачић. Састанку ће присуствовати и вицепремијер Александар Вучић. Премијер Србије Ивица Дачић рекао је да ће једна од тема сутрашњег састанка у Бриселу бити поништавање избора на северу Косова и Метохије и на свим местима где су Срби били онемогућени да гласају и где су били застрашивани. Дачић је за Телеграф рекао да ће он и први потпредседник владе Александар Вучић тражити поништавање избора на местима где је Србима било онемогућено гласање. “На састанку с Ештоновом и Тачијем, једна од тема за разговор биће и поништавање избора на северу Косова и Метохије, као и на свим местима где су Срби били онемогућени да гласају и где су били застрашивани”, рекао је Дачић. Премијер је додао и да ће се разговарати на тему отпочињања активности за формирање Заједнице српских општина. Висока представница ЕУ за спољну политику и безбедност Кетрин Ештон осудила је инциденте који су се догодили на северу Косова и заузела се да се они хитно истраже, а починиоци приведу правди. Разговараћемо о следећим корацима у изборном процесу и о примени априлског споразума, поручила је Ештон. Пребројавање листића са севера није почело Пребројавање гласачких листића са изборних места у четири општине на северу Косова и Метохије још није почело, саопштила мисија Европске уније на Косову и Метохији. Централна изборна комисија ће, након процена и анализа, донети одлуку о регуларности избора у Косовској Митровици. Шеф посматрачке мисије ЕУ Роберто Гвалтијери рекао је да се гласачки листићи са изборних места у четири општине на северу Косова и Метохије налазе у Приштини, а да је посао те мисије само да посматра и анализира ток процеса. “У вези с тим, треба да се обави процена Централне изборне комисије и ЦИК мора да донесе одлуку”, рекао је Гвалтијери на конференцији за новинаре. Посматрачка мисија ЕУ осуђује нападе на три бирачка места у северној Косовској Митровици, каже Гвалтијери, али наглашава да покушаји саботирања нису успели. Мисија ЕУ позитивно је оценила изборни процес на Косову и Метохији, похваљујући “кључни допринос” ОЕБС-а у њиховом спровођењу. Подсетио је да су избори уследили после споразума постигнутог 19. априла у дијалогу између Приштине и Београда уз посредовање ЕУ, а на питање каква је била улога Београда, Гвалтијери је поновио да су избори одржани први пут широм Косова и да је део договора примењен. ГВалтијери је, међутим, истакао да је било смањено поверење у тачност бирачких спискова. Према прелиминарним резултатима Централне изборне комисије, од 30 општина у њих десет су у првом кругу изабрани градоначелници, док се у шест општина са српском већином јужно од Ибра иде у други круг избора. Када је реч о северу Косова, Централна изборна комисија донеће одлуку која укључује једну од три варијанте: да изборни материјал из северне Митровице може бити објављен као регуларан, да се иде на поновно делимично гласање у центрима где су упала неовлашћена лица или да се организује поновно гласање на читавој територији северног дела Косовске Митровице. Претходно Састанак у Бриселу даће одговоре око избора Даље Вулин и Торшин о изборима на КиМ


source: fineweb

text: Догађаји Француски новинар Жан Кристоф Буисон посетио УНС Француски новинар и књижевник, заменик директора и уредник културе у магазину “Фигаро” и члан УНС-а Жан Кристоф Буисон посетио је данас Удружење новинара Србије (УНС). Буисон је у посету УНС-у дошао у оквиру бродског пропутовања Дунавом, од Пасау-а (Немачка) до Букурешта, које магазин „Фигаро“ организује за своје претплатнике. Како је објаснио УНС-у, „Фигаро“ за своје претплатнике организује различите врсте путовања, од стручних, до забавних. “Наши претплатници су заинтересовани за путовања, они верују нашем листу и овај начин пословања је за сада успешан”, рекао је Буисон. Осим бродске туре Дунавом, у оквиру путовања од Пасауа до Букурешта, претплатници „Фигароа“ имају и излете и ван градова кроз које пролазе, па ће тако у Србији бити два дана - данас у Београду, а сутра у Тополи. “Новинари Фигароа, дан пре него што дођемо у неко место, путницима говоре о најзначајнијим знаменитостима града и упознају их њиховом историјом. Данас смо у Београду, обићи ћемо центар, Савамалу, Дедиње, а сутра идемо за Тополу”, каже Буисон. Жан Кристоф Буисон је један од најбољих познавалаца српске културе у европским медијима. У последњих 15 година написао је више од 100 чланака и неколико књига о Србији и знаменитим Србима. 16. септембар 2015. године


source: wikipedia

text: Биологија (од грчког -{βίος}- = живот и -{λόγος}- = наука, знање) је наука о животу. Биологија обухвата широк спектар наука и научних дисциплина, које проучавају жива бића, њихову структуру, животне функције и манифестације, понашање и еколошке односе, као и читаву биосферу. Биолошке науке се међусобно разликују по специфичној методологији, или по нивоу организације и групама организама које су предмет изучавања. У основи савремене биологије леже пет основних аксиоматских принципа, који описују универзалност живота: ћелијска теорија, еволуција, теорија гена, енергија и хомеостаза. Молекуларна биологија, биохемија и молекуларна генетика су великим делом преклапајуће дисциплине које проучавају животне процесе на молекулском и супрамолекулском нивоу. Живот на нивоу појединачних ћелија проучава цитологија. Анатомија, хистологија и физиологија проучавају грађу и функцију организама на нивоу ткива, органа и органских система. На Земљи постоји више од 10 милиона различитих врста. Њихова величина покрива распон од оних које су микроскопски мале па до организама величине плавог кита. Сви ови облици живота имају извјесне особине које их чине специфичнима и разликују од мртвих материја. Ове особине су на пример могућност репродукције, раста, али и могућност прилагођавања околини. Назив биологија Назив биологија потиче од грчких речи βιος (живот) и λογος (наука). Реч је први пут употребио 1800. године Карл Фридрих Бурдах (-{Karl Friedrich Burdach}-, 1776—1847) означавајући истраживања човека (антропологију) кроз упоредне перспективе морфологије и физиологије. Термину биологија су 1802. године Готфдрид Тревиранус (-{Gottfried Treviranus}-, 1776—1837) и Жан-Баптист Ламарк (1744—1829) дали ширу дефиницију и већи значај. Тревиранусове студије, назване -{Biologie}- (1802—1822) дефинисале су биологију као „науку о животу“. Ламарк је у својој -{Hydrogéologie}- (1802) дефинисао биологију као дисциплину „терестричне физике“ која укључује „све што је у вези са живим телима“. Тревиранус и Ламарк су мислили да су употребом новог термина идентификовали ново поље истраживања, а не да су само дали име старом. Обојица су се противила преокупираности природњака XVIII века праксом каталогизације различитих животиња, биљака и минерала у природи. Нова биологија је требало да се бави феноменом живота, тј. функционисањем живих бића. Историја биологије Назив и концепција биологије као науке су релативно млади у односу на почетак људске свести о живом свету око њега. Прва формална понашања везана за изучавање живота и природе могу се описати традицијама медицине и природњаштва. Ова два поља људског деловања постојала су још у Старом Египту, Месопотамији и Кини, но класичне доприносе њиховом развоју донели су Стари Грци и Римљани. И савремена биологија се великим делом заснива на овим пољима истраживања – традиционалну медицину чине анатомија и физиологија; док су из природњаштва израсле бројне специфичне области микробиологије, ботанике и зоологије, екологија и еволуциона биологија. У класичном периоду цивилизације, најзначајнији „биолози“ су били Гален (у пољу медицине) и Аристотел и Теофан (као истраживачи логике природе и разноврсности организама). Рад класичних мислилаца и „научника“ надограђен је у средњем веку првенствено на територији исламских држава, радовима Авицене, Авензоара, ал-Џахиза, Ибн ел Баитара, Ибн ел Нафиса и др. Током ренесансе и почетком Новог века, велика географска открића и развој филозофије омогућила су у биолошкој мисли малу револуцију – обнављањем интересовања научника за емпиризам и описом многобројних нових врста. На пољу медицине (анатомије и физиологије) истакнути су експериментални радови Везалијуса и Харвија. Откриће микроскопа, са друге стране, омогућило је истраживања дотад непознатог света микроорганизама, као и касније постављање ћелијске теорије. Праву револуцију у биолошкој мисли доноси 18. век у лику Линеа и Буфона, великих природњака различитих ставова. Лине је својим делима класификовао дотад познате врсте организама и у биологију увео биномијалну номенклатуру. Буфон је сматрао врсте вештачким категоријама, претпостављао заједничко порекло свих организама и тиме започео модерну еволуциону мисао. Почетком 19. века, биологија је добила своје име, а потом је уследио развој њених значајнијих и главних области. Најважнија имена овог доба су Ламарк, Александар фон Хумболт, Ернст Хекел, Чарлс Дарвин, Луј Пастер. У модерно доба, почетком 20. века, биолози откривају дела Грегора Мендела и зачиње се генетика. Развој генетике и биохемије омогућио је Вотсону и Крику да утврде грађу наследног материјала и започну еру молекуларне биологије. Паралелно, дешавају се уједињавања генетике са теоријом еволуције (стварање модерне синтезе), као и са екологијом (развој популационе биологије). Крај претходног и почетак 21. века доносе нова обједињена поља истраживања, као и све већи корпус знања у свим областима биологије о свим нивоима организације живота. Неке од актуелних нових области су ево-дево, биоинформатика, геномика, протеомика, молекуларна екологија, конзервациона биологија. Биологија као наука Развој научног метода од Старе Грчке до данас био је праћен његовом имплементацијом у наукама. Развој самих наука био је ограничен могућностима које одговарајући научни метод пружа. Од Аристотеловог уочавања дефиниције и индукције као битних обележја науке (тиме и биологије.), до Дарвиновог препознавања еволуције као основне биолошке концепције прошло је око 2100 година. Но и са развојем савременог научног метода, биологија је дуго била дескриптивна, те јединствена научна област чије формулације и теорије о различитим аспектима живих система нису имале ширину и објашњавалачку снагу других наука Описни метод у биологији Описивање (дескрипција) је најстарији и основни метод за научно откривање природе. Описне методе могу бити непосредне (директне) и посредне (индиректне). Непосредно посматрање подразумева да биолог својим чулима проучава објекат или догађај – опис обухвата информације које су директно установљене. Иако даје јасне податке, овај метод може бити подложан субјективности, услед индивидуалних разлика међу истраживачима у осетљивости чула. Посредне методе су оне које помажу истраживачу да детаљније установи (посматра) и опише објекат или догађај – микроскопирање, бојење, ултразвук, рендген. Субјективност истраживача је минимизирана, а тачност добијених података ограничена границом грешке методе. Компаративни метод у биологији Компаративни (упоредни) метод подразумева упоређивање одређене карактеристике међу групом организама (попут облика предњих удова код кичмењака, или карактеристика понашања). Компаративни метод је често коришћен у пракси класификовања организама, када су организми (врсте) које су сличније груписане у заједничке категорије. Користећи се компаративним методом, упоређујући број прашника и тучкова, Лине је дао своју класификацију биљака. Експериментални метод у биологији Експериментални (индуктивни) метод Франсиса Бејкона може се посматрати као својеврстан увод у савремени научни метод. Увођење експеримента у биологију омогућило је одређивање узрока одређеним појавама у живом свету, као и одређеним реакцијама живих организама на промене у животној средини. Први Бејконов следбеник био је лекар Томас Браун, који је оповргао многа дотадашња схватања о природи Хипотетичко-дедуктивни метод Савремени научни метод (хипотетичко-дедуктивни) има неколико основних делова, који се доследно примењују у савременој биологији: карактеризацију: емпиријско посматрање феномена – прикупљање чињеница; постављање хипотеза ради објашњавања феномена; очекивање: дедукција закључака који следе из хипотеза; ови закључци се узимају за очекиване резултате експеримента осмишљеног да провери хипотезу; постављање контролисаног експеримента и очитавање резултата; на основу резултата, хипотеза се прихвата или одбацује. Темељи модерне биологије Ћелијска теорија Ћелијска теорија наводи да је ћелија фундаментална јединица живота, и да су сви живи организми формирани од једне или више ћелија или излучених продуката тих ћелија (нпр. љуска, коса и нокти итд.). Све ћелије настају из других ћелија путем ћелијске деобе. У мултићелијским организмима, свака ћелија у телу организма је ултиматно изведена из једне ћелије у фертилизованом јајету. Ћелија се такође сматра основном јединицом у многим патолошким процесима. Додатно, феномен протока енергије се одвија у ћелијама у процесима који су део функције познате као метаболизам. Коначно, ћелије садрже наследне информације (ДНК), која се преноси са ћелије на ћелију током ћелијске деобе. Еволуција Централни организациони концепт биологије је да се жива бића мењају и развијају путем еволуције, и да све познате живе форме имају заједничко порекло. Теорија еволуције постулира да су сви организми на Земљи, било живи или изумрли, постали од заједничког претка или из истог генског фонда. За тог задњег универзалног заједничког претка свих организама се верује да се појавио пре око 3,5 милијарди година. Биолози генерално сматрају универзалност и свеприсутност генетичког кода као дефинитивни доказ у прилог теорије универзалног заједничког наслеђа свих врста: бактерија, архаја, и еукариота (погледајте: порекло живота). Упознат са научним лексиконом од стране Жан-Батист Ламарка 1809. године, Чарлс Дарвин је успоставио идеју еволуције педесет година касније као одрживи научни модел кад је артикулисао њену покретачку силу: природну селекцију. (Алфред Расел Волес је признат као копроналазач овог концепта пошто је он помогао у истраживањима и експериментима концепта еволуције.) Еволуција се данас користи за објашњавање великих варијација живота присутног на Земљи. Дарвин је теоретисао да су врсте и расе развијене путем процеса природне и вештачке селекције. Генетички дрифт је прихваћен као додатни механизам еволутивног развоја у модерној синтези теорије. Еволуциона историја врста — која описује карактеристике разних врста из којих су друге врсте настале — заједно са њиховим генеалошким односом према свим осталим врстама је позната као филогенија. Мноштво различитих приступа биологији генерише информације о пхилогенији. Они обухватају упоређивања ДНК секвенци која се врше у оквиру молекуларне биологије или геномике, и компарисоне фосила или других рекорда о древним организмима у палеонтологији. Биолози организују и анализирају еволуционе односе путем разних метода, укључујући филогенетику, фенетику, и кладистику. Биолоoшке науке и дисциплине Познати биолози Почетке биологије налазимо код Аристотела који је описао око 500 животињских врста, а након њега следи стагнација све до 16. века. У 17. веку изум микроскопа доводи до открића ћелија и почетка цитологије, а у 18. веку Карл фон Лине описује и систематизује мноштво биљних и животињских врста. Својим радом уједно оснива научну систематику врста. Након њега Жорж Кивје утемељује компаративну анатомију, а Чарлс Дарвин поставља теорију еволуције. Галерија слика Референце Литература Has a chronological table of publications in an appendix. -{Isaac Asimov: Geschichte der Biologie. Fischer, Frankfurt/Main 1968.}- -{Änne Bäumer: Geschichte der Biologie.}- Band 1: Biologie von der Antike bis zur Renaissance.. Lang, Frankfurt am Main [u. a.]. Band 2: Zoologie der Renaissance, Renaissance der Zoologie.. Lang, Frankfurt am Main [u. a.]. Band 3: 17. und 18. Jahrhundert.. Lang, Frankfurt am Main [u. a.]. Christian Göldenboog: Das Loch im Walfisch. Die Philosophie der Biologie.. Klett-Cotta, Stuttgart 270 S. Ilse Jahn (ed): Geschichte der Biologie. Theorien, Methoden, Institutionen, Kurzbiographien.. 3. izdanje. Spektrum, Heidelberg. Dieter Klämbt, Horst Kreiskott, Bruno Streit: Angewandte Biologie.. VCH, Weinheim. Ernst Mayr: Das ist Biologie. Die Wissenschaft des Lebens.. Spektrum, Heidelberg. -{Ernst Mayr: Die Entwicklung der biologischen Gedankenwelt. Vielfalt, Evolution und Vererbung. Springer, Berlin 2002 (Nachdruck der Ausgabe 1984).}- Heinz Penzlin: Die theoretischen Konzepte der Biologie in ihrer geschichtlichen Entwicklung . William K. Purves u. a.: Biologie.. 7. izdanje. Spektrum, Heidelberg. -{Georg Toepfer: Historisches Wörterbuch der Biologie. Geschichte und Theorie der biologischen Grundbegriffe. 3 Bände. Metzler, Stuttgart 2011.}- Спољашње везе Пројекат „Стабло живота“ Енциклопедија живота (-{Encyclopedia of Life}-) Каталог интернет страница са биолошким темама Каталог категоризованих интернет страница са биолошким темама OSU's Phylocode Biology Online – Wiki Dictionary MIT video lecture series on biology Biology and Bioethics. Biological Systems – Idaho National Laboratory The Tree of Life: A multi-authored, distributed Internet project containing information about phylogeny and biodiversity. The Study of Biology Using the Biological Literature Web Resources PLos Biology A peer-reviewed, open-access journal published by the Public Library of Science Current Biology General journal publishing original research from all areas of biology Biology Letters A Impact factor Royal Society journal publishing peer-reviewed Biology papers of general interest Science Magazine Internationally Renowned American Association for the Advancement of Science Science Publication – See Sections of the Life Sciences International Journal of Biological Sciences A biological journal publishing significant peer-reviewed scientific papers Perspectives in Biology and Medicine An interdisciplinary scholarly journal publishing essays of broad relevance Life Science Log Грчки изрази


text: шверц новца | Новости шверц новца ЗАПЛЕНА МИЛИОН ФУНТИ: Новац скривен у комбију у Драчу АЛБАНСКА полиција открила је и запленила милион фунти скривених у возилу које је дошло из Велике Британије у Драч.


Радујемо се заједничкој сарадњи - | - Извор: Танјуг Данашњи разговори су од историјског значаја за односе Kраљевине Бахреин и Србије, оценили су краљ Бахреина Хамад бин Иса ал Kалифа и председник Србије Александар Вучић непосредно по доласку председника Србије Александра Вучића у посету тој земљи. Извор: РТВ Пинк "Ми у Kраљевини Бахреин сматрамо да је ваша посета нашој земљи важан историјски корак. Поносни смо што сте први председник пријатељске Србије који је дошао у посету, коју видимо као важан показатељ јачине наших веза, заснованих на узајамном поштовању" истакао је краљ Бахреина на почетку састанка делегације две земље. Истакао је да је посета председника Србије изванредна могућност за успостављање снажног оквира за политичке консултације и наставак координације у вези са регионалним и међународним питањима од заједничког интереса. Он је рекао да се унапред радује реализацији тих циљева "посредством Меморандума о разумевању министарстава спољних послова двеју земаља и путем радних механизама око којих ћемо се договорити", објаснио је он. Kраљ Бахреина је нагласио да то представља и идеалну прилику да се размотре начини како да се предузму заједнички кораци у области економије и трговине, у туризму, пољопривреди и инвестиција у природне ресурсе. "То чинимо у циљу унапређења заједничких интереса и јачања положаја наших држава на међународном плану, на добробит наших двеју земаља, доприносећи на тај начин просперитету и миру у свету", рекао је он. Председник Вучић рекао је да је Бахреин, иако је земља која је географски удаљена од Србије, земља која је блиска нашим срцима и која је пружила несебичну и правовремену подршку онда када је то нама било потребно, пославши значајне количине медицинске помоћи у јануару што никада нећемо заборавити. "Моја посета Бахреину је показатељ, наставка неговања пријатељских веза и добрих односа, али и више од тога – она отвара бројне могућности за сарадњу у циљу напретка и добробити наших двеју земаља и наших народа. Посвећени смо даљем продубљивању политичких и економских веза између Србије и Kраљевине Бахреин", поручио је он. Председник Србије лично је позвао краља Бахреина да посети Србију. Посвећени смо даљем продубљивању политичких и економских веза између Србије и Kраљевине Бахреин. Данашњи разговори су од историјског значаја за односе две земље.https://t.co/3e 61e6 oOCCgmmx— Александар Вучић (@avucic)March 13, 2021 "Уверен сам да ћете као драг гост наше земље искусити чувено и традиционално српско гостопримство", истакао је он. Вучић је казао да ће, када ова тешка и суморна времена, пуна неизвесности, изазвана глобалном пандемијом Kовид-19 буду иза нас, моћи да се покрену сви одговарајући механизми како би се остварили заједнички циљеви и истовремено пружио допринос општем напретку и благостању. Председника Србије, у палати Гвадаибија, краљ Бахреина дочекао је заједно са принцом Салманом бин Хамадом ал Kалифом, који је и премијер Kраљевине Бахреин, уз почасну гарду и интонирање химни двеју земаља. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


text: ОБАВЕШТЕЊЕ-ОНЛАЈН НАСТАВА уторак, 17 март 2020 Обавештавају се студенти, који у овом семестру похађају наставу, да је неопходно да што хитније ступе у контакт са предметним наставницима и сарадницима, како би искористили материјале за предавања и вежбе, али и могућност комуникације путем интернет везе. Омогућен је приступ сервису за учење, такозвана ГУГЛ УЧИОНИЦА, путем кога ће се наставити наставни процес и где ће директном комуникацијом са наставним особљем, као и осталим судентима, бити у могућности да активно учествују и испуне предиспитне обавезе. Истовремено, за све студенте, који су у процесу припреме за испите, на свим нивоима студија, такође ће бити омогућен приступ материјалима, али и консултацијама са предметним наставницима. Сви наставници и сарадници ће путем поменутог интернет сервиса за учење бити доступни студентима у сваком тренутку. Апелујемо да се ове информације поделе међу студентима и наставницима, како би најбезболније пребродили проблеме борбе са пандемијском кризом и наставили рад. Као и увек досад, Факултет је са својим студентима, заједништвом и солидарношћу увек превладавао кризе, а из њих излазио бољи и јачи. Бићемо и бољи и јачи.


Хроника геноцида над белцима: Лондон је добио новог градоначелника - Пакистанца Садика Кана! Већ у прошлој деценији Лондон је постао град где су, не само Енглези, већ белци уопште (!!!) постали мањина! Остаје да се види каква судбина чека овај град, и Велику Британију уопште, која је постала симбол етномазохизма и окупације, како ционистичке владе, тако и имиграната из трећег света. "Циљ уништења беле расе је толико пожељан да је тешко поверовати у то да у остварењу тог циља можемо наићи на опозицију, осим код белих националиста." - Noel Ignatiev, Јеврејин, познат по својим радовима о раси и настојању ка томе да уништи светску "белину", стекао је докторат за свој расистички и анти-белачки рад на универзитету "Харвард", 1995. године. Судбина Лондона је сада у рукама нео-либерала који форсирају флоскулу да бела раса није природни, већ социјални конструкт. "...Да су Британски војници знали шта их чека после рата, не би прешли ни метар нормандијске плаже."


Суботица – Ласло Шаш (69) из Суботице јавио се на издржавање затворске казне пошто није имао новца да плати казну због пресуде за увреду Ласла Тороцкаја, вође екстремистичког мађарског покрета „64 жупаније“. Повремени сарадник више листова на мађарском језику Ласло Шаш (69) јавио се на издржавање затворске казне од 150 дана пошто није имао новца да плати 150.000 динара на име судске пресуде за увреду Ласла Тороцкаја, који је раније означаван као вођа екстремистичког мађарског покрета „64 жупаније“. Шаш је осуђен 4. фебруара 2011. године, пошто је у рубрици „Писма читалаца“ у дневном листу „Мађар со“ (Magyar Szo) априла 2007. године, како је суд оценио, увредио Тороцкаја. Суд му је наложио новчану казну од 150.000 динара, а пошто није имао новца да плати казну, Шаш се ове седмице сам пријавио на издржавање затворске казне од 150 дана у Окружном затвору у Суботици, потврђено је агенцији Бета у том затвору. Ласло Шаш је новинарима рекао да нема новца да плати казну, јер не прима пензију и јер он и супруга живе од њене скромне пензије. Шаш је на суду рекао да је изнео увреде на рачун Тороцкаја јер је тако желео да заштити мађарску омладину од штетног утицаја екстремиста из „64 жупаније“, који се залажу за обнову „велике Мађарске“ у границама од пре Првог светског рата, када је Аустро-угарској монархији припадала и Војводина. Суд није уважио овај аргумент оптуженог. У листу „Мађар со“ агенцији Бета су казали да Ласло Шаш никада није био њихов сарадник, већ је повремено објављивао у рубрици „Писма читалаца“. Шаш је раније повремено објављивао и у недељнику „Хет нап“. Ласлу Тороцкају је од 2008. до 2010. године био забрањен улазак у Србију, због његовог екстремистичког деловања. Удружење новинара Србије (УНС), Независно удружење новинара Србије (НУНС) и Независно друштво новинара Војводине (НДНВ) позвали су председника Србије Томислава Николића да донесе одлуку о помиловању Шаша. УНС, НУНС и НДНВ истичу да због тешког материјалног стања Шаш не само да није могао да плати казну која му је пресуђена, већ је у другостепеном поступку био принуђен да се сам брани, пошто није могао да плати адвоката. У случају да ова казна остане на снази, Шаш ће бити први новинар који издржава казну затвора због увреде од како је донет нови кривични законик.


text: Анализа Анализа (грчки ανάλυση, из старогрчког глагола ἀναλύειν, analyein – растворити) је процес „растварања“ концепта, пропозиције, мисли, лингвистичког система, као и било које поставке, на „крајње“ или једноставније саставне делове. Зависно од научне гране се примењују различите аналитичке методе. Хемијска анализа, се рецимо бави, идентификовањем хемијских елемената или раствора хемијским или физичким методама. При томе се разликују квалитативна ("Који хемијски елементи?") и квантитативна анализа ("Колико има одређеног хемијског елемента?"). Већина научних грана (нпр. социјалне и економске науке, информатика, итд.) за анализу примењују одређене статистичке алате. Анализа података одговара фази идентификације и интерпретације сакупљених података. Више података може да се комбинује у показатеље који указују на стање неке појаве са циљем испитивања узрока који су до тог стања довели. Класификација појава на основу вредности добијених показатеља је циљ компаративне анализе. Аналитичка фаза је потребан корак при решавању проблема или побољшавању ситуације. Један од проблема аналитичког приступа у наукама као и у филозофији, је тај што он подразумева да се самом анализом стање ствари које се анализирају не мења. Са овим проблемом се чешће може сусрести у логици и филозофији него у емпиријским наукама, али и у научној пракси се јавља, као на пример у квантној физици. Многи филозофи оспоравају универзалну могућност примене анализе јер, по њима, њена дословна употреба при покушају решавања већине филозофских проблема доводи до апсурда. Ови филозофи су углавном припадници праваца директно супротстављених тзв. аналитичкој филозофији.


Shenzhen Aviators резултати уживо, распоред и коначан резултат - Кошарка - SofaScore Shenzhen Aviators резултати уживо, распоред и коначан резултат - Кошарка Не постоје скорашње утакмице за тим Shenzhen Aviators О Shenzhen Aviators Shenzhen Aviators резултати уживо (и онлајн видео пренос утакмице уживо - live stream*), распоред и резултати кошарка из свих турнира које је Shenzhen Aviators играо. Shenzhen Aviators игра следећу утакмицу 20. Nov 2019 против Guangzhou Long Lions на такмичењу CBA. Када меч почне, моћи ћете да пратите Shenzhen Aviators против Guangzhou Long Lions резултате уживо , и промене на табели уживо. Претходни меч тима Shenzhen Aviators био је против Guangzhou Long Lions на такмичењу CBA, меч се завршио резултатом 116 - 88 (Guangzhou Long Lions је победио). Таб "Утакмице" за Shenzhen Aviators приказује последњих 100 утакмица спорта кошарка са статистиком и приказом победа и пораза. Такође, приказан је и распоред утакмица које Shenzhen Aviators треба да одигра у будућности. Shenzhen Aviators график учинка и форме је јединствени алгоритам SofaScore Резултати уживо Кошарка, који ми генеришемо из последњих 10 мечева тима, статистике, детаљне анализе и нашег сопственог знања. График може да Вам помогне у клађењу на мечеве које игра Shenzhen Aviators, али имајте у виду да SofaScore LiveScore не преузима никакву одговорност за финансијске и друге губитке који су директно или индиректно настали као резултат ослањања на информације преузете са наше странице. У детаљима меча, нудимо везу за гледање онлајн Shenzhen Aviators Guangzhou Long Lions пренос уживо , обезбедио bet365. Ако овај кошарка меч покрива bet365 уживо можете гледати Shenzhen Aviators Guangzhou Long Lions на вашем рачунару или мобилном уређају - iPhone, iPad, Aндроид или Windows телефону. Имајте у виду да интелектуална права поседа да се стреамују такви догађаји су често у поседу на нивоу земље тако да, у зависности на вашу локацију, могу бити одређени догађаји који су недоступни за преглед због таквих рестрикција. SofaScore кошарка резултати уживо је доступан у виду iPhone и iPad апликације, Андроид апликације на Гугл плеј продавници и као апликација за Windows телефоне. Можете наћи у свим продавницама на различитим језицима тако што укуцате "SofaScore". Инсталирајте "SofaScore" апликацију и пратите све Shenzhen Aviators мечеве уживо на вашем мобилном телефону!


Само нек се окреће – Лорд


text: Млади еколози чисте прилаз школи Пробни завршни испит – данас математика, сутра матерњи језик и комбиновани тест » « Предавање eдукативног центра "Безбедно у саобраћају" Објављено 15. априла 2016. | Од ОШ "Милоје Васић" Ученици 4/2 разреда са својим разредним старешином Зорицом Стаменковић поново су показали колико воле и чувају природу. И овог пролећа, 14. априла 2016 године, очистили су улицу и воћњак поред школе од отпада. Воћњак им је узвратио мирисом својих дивних цветова. Надамо се да смо мало утицали да наше другове и мештане да и они чувају природу у свом окружењу.


Корени антисрпства ДС март 2, 2012 Драгомир Анђелковић Далеко је од тога да ће „Антисрбија“ потонути заједно са ДС, али ће после пада те партије њен простор бити сужен „Патриотизам је човекољубље. Ја сам патриота зато што сам човек и што волим људе." Махатма Ганди Однос југословенских комуниста према националном питању у почетку није био антисрпски. Српски и многи други јужнословенски комунисти прихватали су стварање унитарне државе Срба, Хрвата и Словенаца као легитиман чин, те су се са дужним поштовањем односили према тек окончаној ослободилачкој борби српског народа за уједињење. Међутим, убрзо је став југословенских бољшевика према националном и државном питању био саображен опредељењима Коминтерне (Треће комунистичке интернационалне). А она је од самог свог оснивања (1919), национално питање – не само на „брдовитом Балкану“ већ у било којој земљи или региону света – третирала као средство револуције. Уосталом, бољшевици су на штету руског народа срушили Руску империју, односно претворили је у социјалистичку федерацију, и при томе су чак од регионално специфичних Руса (Малоруса и Белоруса) прокламовали нове нације (украјинску и белоруску). Стога, када су већ тамошњи комунисти ради „светске револуције“ газили по интересима и целовитости руског народа (чији су Руси у ужем смислу, тј. Великоруси, само један од три дела), није било ни за очекивати да ће другачије поступати када се ради о Србима. (О томе и садржају првог делу овог текста, опширније видети: Д. Анђелковић, „Однос према српском питању – Од титоистичког до неотитоистичког обрасца мишљења“, Зборник радова са Скупа Промена образаца мишљења у транзицији). „Хегемонистичке“ и „потлачене“ нације Полазећи од политичке сврсисходности а не објективне процене њиховог положаја, „експерти“ Коминтерне разврставали су нације у две групе. Прву су чиниле, наводно, угњетаване нације. Са њима, тј. чак и њиховим екстремно националистичким организацијама, требало је сарађивати у рушењу постојећег поретка. Другу групу чиниле су „хегемонистичке нације“. Као такви, третирани су они народи чија је војно-политичка елита имала доминанту улогу у земљама које нису биле по вољи Коминтерне, пошто је сматрано да су они окосница полиције, војске, администрације. „Владајуће нације“ третиране су као колективно криве. Не само да се, у нашем случају, говорило о „хегемонији српске буржоазије“, већ и о некаквом „великосрпском хегемонизму“. О нечему за шта је, наводно, одговоран ср 4000 087;ски народ у целини. Опет, када су биле у питању тзв. потлачене нације (које то по правилу и нису биле) њима је толерисано све. Припадници њихових сепаратистичко-милитантних покрета третирани су као „борци за слободу“ и када су вршили терористичке нападе. Током једног раздобља за југословенске и остале бољшевике „прогресивни“ национал-револуционари били су чак и хрватски усташо-криминални елементи и бугарашки настројени следбеници терористичког ВМРО-а. На основу идеолошки искривљеног поимања националних проблема, нуђени су модели за њихово наводно решавања. Свакако, на штету тзв. „хегемонистичких“, а у корист умишљено „потлачених“ нација, без обзира шта су уистину говорили историјски и етнички разлози. У складу са тим, југословенским комунистима је од стране Коминтерне наметнут модел решавања национално-државног питања који је подразумевао рушење Краљевине СХС, и, после тога, одређивање неповољних граница по Србе, односно стварање више држава на нашем етничком простору и додељивање неких већински српских територија националним државама других народа. Постепено је сламан отпор већинског дела српских комуниста па је КПЈ и суштински а не само формално прихватила антисрпски и антијугословенски курс. Но, пред Други светски рат – услед страха од експанзионизма нацистичке Немачке – Коминтерна је окренула други лист. Нажалост, и он је био тек нешто мало мање антисрпски. Бољшевичко југословенство До преокрета дошло је 1936. године. Он је подразумевао окупљање ширег корпуса антифашистичких снага и раскид са политиком поткопавања „до јуче“ неподобних држава, које су, у новим околностима, виђене као брана нацистичком продору. Тако је и Југославија добила „аболицију“. Ипак, у врху КПЈ-а у први план су већ дошли многи кадрови несрпског порекла и традиционалног антисрпског опредељења (ма колико оно било умотано у обланде интернационализма) стеченог још у детињству у крајевима из којих су потекли (1948. године показало се да су многи од њих дубински били и антируски настројени). Све у свему, уместо рушења Југославије усвојен је концепт њеног преуређења на федералним основама, али на начин који је укључивао трајно слабљење српског фактора (стварањем нових нација на његов рачун, одређивањем граница федералних јединица на штету Срба, наметањем покрајина Србији). Што су југословенски комунисти „снили“, дочекали су да после 1944. године постане јава. Добили смо, на рачун српских виталних националних интереса, Титову Југославију. Да сада не улазимо у то подробније, та држава је у почетку бар била грађена као централизована, јака федерација. С обзиром на чињеницу да су као последица усташког покушаја њиховог уништења, српски борци доминирали у партизанском покрету, те да су, макар били и правоверни комунисти, по правилу, у 4000 76;убини својих душа били привржени југословенству, а СССР више није имао разлог да рушењем идеолошки непријатељских држава разара некадашњи источноевропски „антисовјетски кордон“ – другачије није моло ни да буде. Тек касније, корак по корак, сукцесивним смењивањем српских руководиоца и партијским чисткама (у чему је велику улогу играла и наша пословична неслога на коју су играли српски непријатељи), наступиле су промене које су довеле до конфедерализовања Југославије и поделе Србије. Тако је испало да се Срби нису одрицали својих интереса ради заједничке државе са којом су се њени црвени лидери (а и многи од нас) поистовећивали, већ у корист других, често историјски гледано према њима непријатељских, народа. Колико кошта српска крв? Корени југо-комунистичког антисрпства, као што смо се подсетили, врло су дубоки. Привремено, оно је кориговано на начин који није имао изразиту антидржавну (тј. антијугословенску) димензију, али није прошло много времена пре него што је и она поново дошла у први план. Но, не заборавимо, антисрпство из кога је произашла државно-деструктивна политика југословенских комуниста (а и русофобија која је од почетка 50-их година у Титовој Југославији такође систематски развијана), тесно је спојено са кроатоцентричним погледом на југословенску проблематику и православље (што је увек постојало у нашем тзв. „прогресивном покрету“). Исконско католичко антисрпство и русофобија – дограђено марксистичким идејама – есенција је титоизма и катализатор процеса који су довели до израстања његовог заокруженог вида (крајем 60-их година), што је и представљало темељ прозападне спољне политике СФРЈ, потоњег распада Југославије и тзв. „ратова за југословенско наслеђе“. Да је тако, тј. да је антиспрпство хрватског типа одувек било присутно и утицајно у југословенском државном врху – упркос бајкама о братству и јединству, те наивној вери у такве празне приче многих утицајних српских руководиоца – много тога указује. Да не би остали само у домену теорије, осврнућемо се на један конкретан случај. У питању је партизанско убиство Пунише Рачића произашло из хрватске мржње према Србима. (А у коме су на неки начин, несвесни шта заправо раде, учествовали изманипулисани српски борци, који су у рат сигурно отишли испуњени патриотским осећањима.) Ради се – без обзира на контроверзне елементе у његовој биографији – о неоспорном српском родољубу и ратном јунаку (Србину из Црне Горе), посланику Народне радикалне странке, који је 20. јуна 1928. године, на провокативне увреде хрватских политичара, у афекту одговорио пуцњевима. Свакако, у питању је био неприхватљив поступак, али треба разумети осећања Срба који су ради Југославије страшно искрварили и широкогрудо (али непрагматично) одустали од стварања уједињене српскk 4000 7; државе, да би онда од хрватских првака – чији народ је статус поражене нације, и консеквенце које произлазе из тога, избегао привременим „братским падом“ у српски загрљај – на „дар“ редовно добијали антисрпске испаде. Тек да се присетимо једног од њих, тј. речи народног посланика П. Радића (синовца С. Радића, лидера Хрватске сељачке странке), упућених српским колегама нешто пре крвавог скупштинског дана. На помињање српске јуначке борбе у Првом светском рату, он је одговорио: „Колико кошта та ваша српска крв? Колико кошта Кајмакчалан? Да платимо - па да будемо мирни!“ Од робије до егзекуције Пуниша је испалио више метака у правцу првака, несумњиво, сепаратистичке хрватске опозиције. Последице тога била је моментална или накнадна (услед рањавања) смрт Ђуре Басаричека, Павла Радића и Стјепана Радића. Због тога је Рачић осуђен на вишедеценијску казну затвора, коју је уредно одслужио. У складу са законом, на основу доброг владања, на слободу је пуштен – као да у свему постоји нека чудна симболика, онда када смо изабрали „рат а не пакт“ – 27. марта 1941. године. Током окупације која је убрзо уследила, живео је повучено у Кнежевцу, где је држао млин и помагао српске прогнанике из тзв. НДХ. Постоје индиције да је одржавао и везе са Равногорским покретом, али остарео и истрошен робијом, у њему свакако није имао иоле активну улогу. Но, за нашу причу битно је оно што је уследило током успостављања контроле над Београдом од стране партизанских снага. Још док су трајале борбе за нашу престоницу, у складу са раније припремљеним списком особа за хитну елиминацију, припадници партизанских безбедносних структура ухапсили су П. Рачића. Наводно, он је одмах осуђен на смрт и погубљен. Међутим, бројна сведочанства указују да то није био случај. Изгледа да су нове титоистичке власти радиле на томе да Рачић „буде доведен у Загреб, те да му се поново суди за атентат на Стјепана Радића“. Замислите, тај парадокс: док је западно од Дрине још био у току хрватски геноцид над Србима, док је „пуном паром“ радио усташки логор смрти Јасеновац, титоисти су посвећено деловали у прилог тога да освете некакве, спрам свега што се дешавало током Другог светског рата, минорне „српске злочине“ над Хрватима! Јединице под командом Ј. Б. Тита ништа нису учиниле да онемогуће рад Јасеновца до самог слома НДХ (гутао је српске животе до априла 1945. године), али – још док су биле у току уличне борбе у Београду – приступиле су извршењу одмазде над Србима који су се у међуратном периоду замерили Хрватима! Хрватска освета усред Београда Шта се даље дешавало са П. Рачићем? Како на основу истраживања хрватских публициста, наводи С. Ц. Ћирковић – аутор лексикона „Ко је ко у Недићевој Србији“ (Просвета, Београд, 2009) – изгледа да је он 1945. године убијен у логору Бањица (који су титоисти преузели од старих „власника“ и још н& 101a #1077;ко време користили као ништа мање суров затвор, мучилиште и стратиште). По једној верзији хладнокрвно га је, испаљивањем метка у чело, убио „народни херој“ Владо Јанић Цапо (1911-1991), пошто је П. Рачић повишеним тоном затражио да се поштују права која му као затворенику припадају. По другој (такође хрватској) верзији, Рачића је из револвера убио Иван Стево Крајачић (1904-1986), истакнути хрватски комуниста и Брозов интимус (једини који је код њега у кабинет могао да уђе без најаве), познат по наглашеном националном (тачније шовинистичком) набоју. Тај хрватски лажни „леви интернационалиста“ своју приврженост правима „радног народа“, изгледа, испољавао је тако што је светио хрватске сепаратисте из времена 3ff3 Краљевине Југославије. А „приврженост“ братству и јединству – како указује Ратко Дмитровић – демонстрирао је организовањем систематског уништавања већине доказа усташких злочина у Јасеновцу. Штавише, приликом отварања Меморијалног музеја Спомен подручја Јасеновац, у јуну 1968. године, после попијених неколико чаша ракије током свечаног ручка, обратио се следећим речима делегацији из Београда: „Мало смо вас овдје побили“ (видети: Р. Дмитровић, „Зашто је од Јасеновца остао само бетонски цвет?“, http://www.pecat.co.rs/2010/02/zasto-je ... onski-cvet ). Прави и лажни рушитељи мостова Крајачић је самовољно убио Рачића јер је, наводно, „порушио мостове између Срба и Хрвата“. Као да њих већ током Првог светског рата нису срушиле хрватске пуковније које су у Мачви па и другим деловима Србије вршили страшне злочине над цивилним становништвом. Као да мостове нису разорили хрватски политичари који су ушли у Југославију са циљем да је на штету Срба убрзо после уједињења руше, и то тако да отму колико год је могуће српских земаља. Као да и остатке порушених српско-хрватских мостова са земљом нису сравниле хрватске усташе (које су уживале активну подршку великог дела свог народа) током крвавог србождерског пира. А југо-комунистички врх је дозволио једном, тек танком црвеном глазуром пресвученом хрватском шовинисти, да усред Београда убија српске родољубе и тако намирује ХСС-овске сепаратистичке рачуне из ранијег периода! Ипак, српски комунисти из тог времена, ма колико патили од националног мазохизма и толерисали хрватске испаде, били су далеко од оних који су од њих преузели примат током 60-их година. Послератни српски комунистички функционери робовали су Југословенству и комунистичкој идеологији, али су бар већим делом били људи од (више-мање) истинских идеала. Међу њима – говорим о оном мањем, малигном и неморалном делу, те о националном пореклу а не осећањима – већ тада је било црногорских зеленаша типа Јове Капичића (који су као и хрватски левичари налик споменутом Крајачићу, свој антисрпски жар прилагодили комунистичкој идеологији) и анационалних особа жудних авантуре, власти и привилегија. Ипак, доминирали су часни људи који нису имали Бог зна какав национални полет, али су се искрено борили против окупатора а за јединствену југословенску државу и социјалну правду. Њих су заменили млађи другови који су се руководили искључиво егоистичним користољубљем. И ради личног интереса – слично као потурице нашег рода из отоманског периода и описана мањина српских комуниста (макар се опредељивали и као некакви Црногорци) из послератног раздобља – били спремни да прогутају било шта. Нису жртвовали српске интересе ради искрене (ма колико накарадне) вере у нешто зашта су веровали да је било изнад Српства, већ с& 4000 #1091; их газили због пуког каријеризма и привилегија. Њихови млађи изданци активни су и данас. Они већ имају неке своје накарадне идеале (механизмима рационализације, представу о свом „праву“ на повлашћени положај, утемељили су на дубинском усвајању антисрпске идеологије), а на овај или онај начин, повезани са „жутим режимом“ који хара Србијом. Са њима руку под руку, у истом друштву су и многа „деца титоизма“, потомци разних нешто старијих функционера „развијено титоистичког типа“ (из епохе антисрпске конфедерализације земље). За њих је антисрпство – које су као нешто „прогресивно“ (као „оправдано“ сузбијање измишљене „српске тежње ка хегемонизму“) усвојили од „малих ногу“ – нешто што се само по себи подразумева. Жути и остали неотитоисти Без икакве глорификације Слободана Милошевића и његових присталица, који никада нису смели или хтели да радикално раскрсте са титоистичким наслеђем, ипак су са њиховим преузимањем власти, са чела државе (и разних културних институциј, медија и сличног) потиснути (или бар били принуђени да се маскирају) најгори, како млађи тако и старији а још активни, „наши“ титоистчки србофоби. Они су се великим делом преселили у невладин сектор и медије финансиран од стране САД, током тихог и потом активног рата те „Империје зла“ против Срба. Титоисти су постали стожер иностраног, антисрпског пропагандног апарата у Србији, а од када директно раде за Вашингтон, до крајњих размера развијена је и њихова русофобија. Такође, део њих се политички ангажовао – на темељу антисрпских и антируских идеја – како у редовима Грађанског савеза (претече ЛДП-а) тако и Демократске странке. Сви они заједно имали су значајну улогу у припреми и реализацији октобарског рушења Милошевићевог режима 2000. године, као и у потоњој медијској, културној и после 2008. године тоталној политичкој окупацији Србије. Они нам намећу некакву „денацификацију“ и „комплекс кривице“. То раде упркос чињеници да су Срби највеће балканске жртве ратова 20. века, и да је једино над нашим народом – уз Јевреје и Роме – у Европи почињен класични геноцид током овог века (Јермени и Асиријци су сатирани од стране Турака у Азији, што се десило и са Јонским Грцима на источној обали Егејског мора). Значи, неотитоисти поступају исто као и титоисти који су ловили „српске вештице“ уместо да крајем Другог светског рата и после њега, на одговарајући начин, кажњавају усташке масовне убице. Ништа се у том погледу није променило. Као ни суштински анационални (ако не у сегментима и антинационални) дух Демократске странке, који у континуитету постоји од Драгољуба Мићуновића, преко времена када је њу водио Зоран Ђинђић, до епохе у којој је на чело те „српске“ партије дошао Борис Тадић. Уосталом, и без титоистичких примеса, саможивост и похлепа које у њој царују, разарају сваки национални дух. Показатељи а(нти)националности ДС О „Српству“ ДС-а говори све што нам је та странка урадила у вези са Косовом и Метохијом, односно њена сарадња са мирнодопским агресорима, и то не у циљу минимизирања неизбежних српских губитака, већ олакшавања НАТО грабљивцима да нам узму све што су наумили (што је цена њихове подршке Тадићу и ДС-у да преузму државно кормило ради несметане пљачке државе). О националној посвећености ДС-а говори подршка вођства те странке сецесионизму Мила Ђукановића у време лажирања референдума за одвајање Црне Горе од Србије (2006), што није било само питање разбијања федералне државе већ и динамизирања процеса вештачког стварања „црногорске нације“ на рачун српске, којој ваљда припадају и наше врле, у партијском смислу, „жуте демократе“. О патриотизму Тадићеваца говори и отварање врата Турској за ширење њеног утицаја у Рашкој области, уграђивање елемената државности у аутономију Војводине, као и багателисање интереса Републике Српске (Истамбулска декларација). И то није све. То је само сегмент мрачне приче о велеиздаји државе и нације од стране ДС-а, коју – на основу већ видљивих бројних последица, али и проваљених америчких дипломатских депеша – добро знамо. Подсетили смо се тек неких елемената те срамне приче, да би на крају и експлицитно одговорили на питање – каква је веза између убиства Пунише Рачића и данашње Демократске странке па и владајућег режима у целини чији је она носећи стуб? Спону међу њима представља дух антисрпског тиотизма! Ако он и није прејак у опортунистичком ДС-у (што не значи да није и међу делом његових првака и чланова), јесте такав у тзв. другосрбијнском (тачније антисрпском) медијско, НВО, сорошевско-квазинаучном и културном конгломерату, са којим је ДС нераздвојно повезан. То што се са њим понекад свађа, спада у домен фамилијарне расправе, ако не увек и маркетиншких штосова. А тек ако срушимо ДС са власти, моћи ћемо да отпочнемо и процес уклања титоистичког талога који изазива свестрано труљење наше нације и државе. Далеко је од тога да ће „Антисрбија“ потонути заједно са ДС-ом, али ће после пада те партије са врха државе, њен простор за деловање бити знатно сужен, што треба да буде прилика за свеопшту офанзиву против ње. Али, и важан критеријум за одређивања става српске патриотске јавности према новим властодршцима. Недопустиво би било да не пруже бар посредну логистику операцији духовног чишћења Србије (ма колико то љутило Вашингтон и Брисел), а камоли да баце бар и мали појас за спасавање делатницима и организацијама „Антисрбије“. У том случају би се испоставило да су браћа близанци са „жутим демократама“. Императив одстрањивања антисрпског тумора Сада још не можемо да приступимо промени последица зала која су нам на државно-територијалном плану учинили окорел 4000 ;и титоисти и њихови – не само од почетка 90-их већ од много раније – евроатлантистички савезници. За тако нешто потребно је да се знатно опсежније промени глобални однос снага и наш регионални геополитички контекст. Али већ сада можемо да се обрачунамо са припадницима „Антисрбије“ (на начин примерен правној и демократској земљи) у домену унутрашње политике. Сачувамо ли идентитет, кад-тад ће дођи наше време. Изгубимо ли га – у прилог чега директно раде јуришници „Анти-Србије“ а посредно томе доприноси (пружајући логистику првима) сада владајући ДС – нема нам спаса и у другачијем геополитичком окружењу. И онда када то будемо могли, нећемо хтети да узмемо оно што нам припада. Како је у роману „Конак у Крагујевцу“ истакао Данко Поповић: границе Србије кнеза Милоша биле су одређене регионални и глобалним односом снага. Колико год да се нашим прецима није допадало то што је Српство већим делом и даље било потлачено, ствари су биле такве да се до даљњег ништа није могло уради. Но, оно што је било битно, то је да Срби очувају свест о томе шта је њихово и чекају прилику да се у погодном моменту за то изборе. То кнез Милош никада није заборављао, и систематски је радио на државном, културно-идентитетском и привредном јачању Србије, како би повећала свој капацитет да, када за то дође време, активно отпочне процес обједињавања српских земаља. Слично као и у првој половини 19. века, ствари стоје и данас. А као што је Милош Велики и у неповољним околностима (без обзира на ограничења геополитичке природе), на начин који је био реалан, отпочео препород Србије – да поновимо ту неоспорну истину – то можемо (ако истински хоћемо) и ми данас. Као што је кнез Милош, за почетак, спровео протеривање турских зулумћара из српских села и тако нашем народу обезбедио простор за постепени успон, тако и ми можемо (и морамо) да одстранимо титоистички (неотитоистички) тумор из свих институција од значаја за националну виталност и самосвест. То је реално остварив циљ! И не само то, са општељудског становишта, у питању је хуман, а не само из српске перспективе остварив задатак. Јер, да парафразирам Гандија: антипатриоте не злоупотребљавају само народ свог порекла, већ и генерално људску врсту. Понашају се као паразити који до крајности воле само себе, а из других људи желе да извуку и последњу кап крви. Зато је борба за ослобођење Србије од неотитоистичких крвопија уједно и рад у прилог моралног оздрављења човечанства! Срби су као и Руси, по правилу, кроз историју настојали да борбу за сопствени бољитак споје са космополитским (не треба га мешати са мондијализмом) деловањем у прилог стварања бољег света. Тако је и сада када нам предстоји још једна битка са неотитоистима, коју не смемо да изгубимо, нити да пропустио прилику да после тога опаку болест, која дуже од пола века раз 4000 ;једа наш организам, што опсежније сузбијемо.