Владимир Илич Лењин Сеоској сиротињи Да би се цео радни народ потпуно ослободио, сеоска сиротиња треба, у савезу с градским радницима, да води борбу против читаве буржоазије, па према томе и против богатих сељака. Богати сељаци ће се трудити да својим радницима плаћају што мање и да их присиле да раде што више и под што тежим условима, а градски и сеоски радници ће се борити да радници код богатог сељака добијају бољу надницу, да раде под лакшим условима, с одмором. Дакле, сеоска сиротиња треба да ствара своје посебне организације, без богатих сељака, - ми смо о том већ говорили и увек ћемо то понављати. Али у Русији сељаци сви заједно, и богати и сиромашни, остају још у многом погледу, као и пре, у кметској зависности: сви они чине најнижи, прости, подложнички сталеж; сви они робују полициским чиновницима и земским начелницима; сви они врло често раде, као и пре, спахији за „одреске“, за појило, за испашу, за ливаду - исто онако као што су радили спахији за време кметства. Сви сељаци желе да се ослободе тог новог кметског положаја, сви желе да буду пуноправни, сви мрзе спахије, који их и дан данас приморавају да кулуче - да „одрађују“ господи племићима и за земљу, и за испашу, и за појило и за ливаду, и да раде за „потрицу“, и да шаљу жене да жању „из почасти“. Од свег тог одрађивања сиротиња пати још више него богати сељак. Богати сељак се понекад откупљује од рада за спахију, али и богатог сељака спахије већином јако притешњују. Дакле, сеоска сиротиња треба заједно с богатим сељацима да се бори против бесправља, против сваког кулука, против сваког одрађивања. Ми ћемо се само онда ослободити сваког јарма, сваке беде, када савладамо сву буржоазију (у коју спадају и богати сељаци). Али постоји и такво угњетавање од кога ћемо се пре ослободити, јер оно и богатог сељака скупо стаје. Код нас у Русији још има много таквих места и крајева где се сви сељаци одреда и дан данас налазе у положају кметова. Зато сви руски радници и сеоска сиротиња треба да се боре обема рукама на две стране: једном руком против свих буржуја, у савезу са свим радницима; другом руком против чиновника у селима, против спахија, у савезу са свим сељацима. Ако сеоска сиротиња не створи своју посебну организацију, одвојено од богатих сељака, богати сељаци ће је преварити, заобићи, сами ће постати спахије, а сиротиња не само да ће остати сиротиња, него јој неће дати ни слободу удруживања. Ако се сеоска сиротиња заједно са богатидо сељацима не буде борила против кметског јарма, она ће остати везана, прикована за место, онда ни бна неће имати пуну слободу уједињавања с градским радницима. Сеоска сиротиња треба најпре да удари на спахије, да збаци са себе бар најгори, најштетнији, господски јарам; - у томе ће многи богати сељаци и присталице буржоазије такође бити уз сиротињу, јер је спахиска охолост свима додијала. Али чим скрешемо спахиску власт, богати сељак ће одмах показати ко је и пружиће своје шапе да све приграби, - а његове шапе радо грабе и већ су до сада много награбиле. Дакле, треба бити на опрезу и закључити чврст, непоколебљив савез с градским радницима. Градски радници ће помоћи и да се спахија одучи од својих старих господских навика и да богат сељак буде такође скромнији (као што су већ натерали и своје газде фабриканте да буду мало скромнији). Без савеза с градским радницима сеоска сиротиња се никада неће ослободити од јарма, од беде и невоље; осим њих, нико јој у томе неће помоћи и ни на кога не може рачунати осим на себе. Али има таквих побољшања која ћемо ми раније извојевати која ми можемо добити одмах сада, још у самом почетку велике борбе. У Русији има много таквог ропства, каквог у другим земљама већ одавно нема, и од тог чиновничког ропства, од тог господског, спахиског јарма читаво руско сељаштво може се ослободити одмах сада. Погледајмо сада за каква се побољшања пре свега, у првом реду, бори радничка социјал-демократска партија, да би ослободила читаво руско сељаштво бар од најгорег, спахиског јарма и да би одрешила руке сељачкој сиротињи за борбу против читаве руске буржоазије. Први захтев радничке социјал-демократске партије јесте: да се одмах укине свако плаћање откупа, све дажбине у корист спахије, сав кулук који сноси сељаштво као „подложнички“ сталеж. Кад су племићки комитети и племићка влада руског цара „ослобађали“ сељаке од кметске зависности, онда су принудили сељаке да откупљују своју сопствену земљу, да откупљују земљу коју су сељаци од памтивека орали! То је била пљачка. Племићки комитети су отворено пљачкали сељаке уз помоћ царске владе. Царска влада је у много места слала војску, да силом спроведе пресуде аграрних судова, да врши војничке егзекуције над сељацима који нису хтели да приме „просјачке“ одреске. Без помоћи војске, без мучења и стрељања, племићки комитети не би могли тако дрско да опљачкају сељаке, као што су то учинили за време ослобођења од кметске зависности. Сељаци треба увек да памте како су их спахиски, племићки комитети варали и пљачкали, - зато што царска влада још увек именује племићке или чиновничке комитете, кад су у питању нови закони за сељаке. Недавно је цар издао манифест (од 26 фебруара 1903 године): у њему он обећава да ће ревидирати и побољшати законе о сељацима. Ко ће то ревидирати? Ко побољшавати? - Опет племићи, опет чиновници! Сељаци ће бити увек варани, докле год не успеју да створе сељачке комитете за побољшање сељачког живота. Доста су сељацима командовали спахије, земски начелници и разни чиновници! Доста је било кметске зависности од сваког полициског писара, од сваког пијаног господичића који се зове земски начелник, срески начелник или губернатор! Сељаци морају захтевати да им се да слобода да сами уређују своје послове, да сами претресу, донесу и спроведу нове законе. Сељаци морају да траже слободне, изборне сељачке комитете, - и док то не постигну, племићи и чиновници увек ће их варати и пљачкати. Нико неће ослободити сељаке од чиновничких пијавица, ако се они сами не ослободе, ако се не удруже, да би своју судбину узели у своје сопствене руке. Социјал-демократи не захтевају само да се одмах и сасвим укине плаћање откупа, дажбине у корист спахија и кулук, него да се уз то народу врати и новац који је од њега узет за откуп. Стотине милиона рубаља платили су сељаци у Русији откако су их племићки комитети ослободили од кметске зависности. Тај новац сељаци треба да траже натраг. Нека влада удари посебан порез на крупне земљепоседнике-племиће, нека одузме земљу од манастира и царске породице, нека народна скупштина употреби тај новац у корист сељака. Нигде на свету сељак није тако понижаван, нигде не живи у таквој беди, нигде тако не умиру од глади милиони сељака као у Русији. Сељак је код нас доведен дотле, да умире од глади, зато што су га још племићки комитети опљачкали, зато што га од тог доба пљачкају сваке године, утерујући стари данак за наследнике старих феудалаца, утерујући дажбине у корист спахија и откупнину. Нека они који пљачкају и одговарају за то. Нека се од крупних спахија узме новац, да би се могла пружити озбиљна помоћ гладнима. Гладном сељаку није потребна милостиња. Он треба да захтева да му се врати онај новац који је годинама и годинама плаћао спахијама и држави. Онда ће народна скупштина и сељачки комитети умети да пруже праву, озбиљну помоћ гладнима. Даље. Социјал-демократска радничка партија захтева да се одмах укине солидарно јемство и сви закони који спречавају сељака да располаже својом земљом. Царски манифест од 26 фебруара 1903 обећава укидање солидарног јемства. Сад је већ изишао закон о његовом укидању. Али то није довољно. Треба, поред тога, укинути све законе који спречавају сељаке да располажу својом земљом. Иначе сељак ни без солидарног јемства неће бити потпуно слободан, остаће полукмет. Сељак мора добити пуну слободу да располаже својом земљом: да је даје и продаје коме хоће, не питајући никога. А то баш царски указ није дозволио: сви племићи, трговци и обични грађани могу слободно да располажу земљом, а сељак не може. Сељак је - мало дете. Уз њега треба поставити земског начелника, да пази на њега као дадиља. Сељаку треба забранити да продаје додељену земљу, јер ће иначе сељак проћердати новац! - Ето како говоре феудалци, и још има наивних људи који им верују и, желећи добра сељаку, говоре да му треба забранити да продаје земљу. Чак и народњаци (о којима смо говорили раније) и људи који се називају „социјалистима-револуционарима“ такође томе наседају и сматрају да је боље да наш сељак остане мало и као кмет, али само да не продаје земљу. Социјал-демократи кажу: то је лицемерје, то су господска посла, то су само слатке речи! Кад извојујемо социјализам, кад радничка класа победи буржоазију, - онда ће сва земља бити заједничка, онда нико неће имати права да продаје земљу. Добро, а како ћемо дотле? Племић и трговац могу продавати, а сељак не може? Племић и трговац да буду слободни, а сељак да остане још увек полукмет!? А сељак још увек да мољака за дозволу од власти? То је чиста превара, ма да прикривена слатким речима, али ипак превара. Кад се племићу и трговцу дозвољава да продаје земљу, онда и сељак мора имати пуно право да продаје своју земљу и располаже њоме потпуно слободно, исто онако као племић и трговац. Кад радничка класа победи сву буржоазију, онда ће она одузети земљу од крупних газда, онда ће на крупним економијама организовати задружно газдинство, где ће земљу обрађивати сви радници заједно, слободно бирајући поверенике за руководиоце, служећи се разним машинама за олакшање рада, радећи на смену и не више од осам (или чак и .шест сати) дневно. Онда ни ситни сељак, који још буде хтео да као раније води газдинство сам, неће радити за пијацу, да продаје своје производе првом кога сретне, него за радничке задруге: ситни сељак ће давати у радничку задругу жито, месо, поврће, а радници ће му без новца давати машине, стоку, гнојиво, одећу, све што му треба. Онда неће бити борбе између крупног и ситног газде због новца, онда неће бити најамног рада, рада за друге, него ће сви радни људи радити за себе, сва побољшања у раду и машине ићи ће у корист оних који раде, олакшаваће њихов живот. Али сваки паметан човек зна да се не може одмах доћи до социјализма: за то треба водити огорчену борбу против читаве буржоазије, против свих могућих влада, зато треба. ујединити у чврст, непоколебљив савез све градске раднике у читавој Русији и сеоску сиротињу заједно с њима. То је велика ствар, и таквој ствари вреди посветити цео живот. А док ми не извојујемо социјализам, дотле ће крупни газда увек водити борбу против ситног домаћина због новца: зар да је крупни газда слободан да продаје земљу, а ситни сељак не? Понављамо: сељаци нису мала деца и они неће ником дозволити да им командује; сељаци морају добити сва она права, сва права без ограничења, која имају и племићи и трговци. Кажу још и ово: земља не припада сељаку, него сеоској заједници. Не може се свакоме дозволити да продаје земљу која припада сеоској заједници. - И то је чиста превара. Зар племићи и трговци немају такође своје заједнице? Зар се племићи и трговци не удружују у компаније, не купују заједнички земљу и фабрике и све што год хоће? Зашто се за племићка друштва не измишљају никаква ограничења, а за сељака свака полициска хуља гледа да измисли какво ограничење или забрану? Сељаци од чиновника нису видели никад никаква добра, него само батине, намете и увреде. Сељаци неће никад добра видети, док не узму сами своје послове у руке, док не извојују пуну равноправност и пуну слободу. Ако сељаци хоће да земља буде заједничка, - нико им не сме сметати, и они ће по својој доброј вољи створити заједницу с ким хоће и какву хоће, написаће какав хоће уговор, сасвим слободно. И нека никакав чиновник не забада свој нос у сељачке послове. Нека се нико не прави паметнији од сељака, нека не измишља никаква ограничења и забране за сељака. Најзад социјал-демократи се боре још за једно важно побољшање за сељака. Они хоће да се одмах, без одлагања, ограничи сељачко робовање господи, кметска зависност сељака. Ми, наравно, не можемо потпуно уништити то ропство, док на свету има беде, а беде ће бити све дотле докле год се земља и фабрике налазе у рукама буржоазије, доклетод је новац главна сила на свету, док не буде створено социјалистичко друштво. Али је по руским селима остало још много веома тешког ропства, кога нема у другим земљама, иако тамо још није створен социјализам. У Русији још постоји кметска зависност, која је корисна свим спахијама, која притискује све сељаке, која се може и коју треба уништити одмах, сместа, без одлагања. Да објаснимо шта називамо кметском зависношћу. Сваком сељаку познати су такви случајеви. Спахиска земља налази се поред сељачке. Од сељака су, приликом ослобођења, одрезали земљу која им је потребна, одрезали су пашњак, шуму, појило. Сељак нема куд без тих одрезака, без пашњака и појила. Хоћеш нећеш, мораш ићи спахији, мораш молити за дозволу да пропусти стоку до појила или да да пашњак и томе слично. А спахија и не води своје газдинство, а можда нема ни новца, него живи само од тога што подјармљује сељаке. Сељаци му за одреске раде бесплатно, ору својим коњима његову земљу, жању му жито и косе ливаде, врху, а у неким местима извозе на спахиску земљу своје, сељачко гнојиво, носе спахији и платно, и јаја, и разну живину. Сасвим као у доба кметства! Онда су сељаци ономе на чијим су имањима живели радили забадава и сада врло често забадава раде спахији за ону земљу која им је одузета кад су их ослобађали племићки комитети. То је исто што и кулук. Сељаци у неким губернијама називају сами тај рад кулуком. Ето, то ми називамо феудалним ропством. Спахиски, племићки комитети су нарочито радили тако за време. ослобођења од кметства, да би сељаке могли подјармљивати као пре, нарочито су резали сељачку земљу, увлачили спахиску земљу као клин међу сељачку земљу, да сељак не би имао куда ни кокоши да пусти, нарочито су пресељавали сељаке на гору земљу, нарочито су спахиском земљом преграђивали пут к појилу, - једном речју, радили су тако, како би се сељаци нашли у клопци, да би их могли као и пре заробити голим рукама. И колико још и сад код нас има таквих села - ни броја им се не зна - где се сељаци налазе у ропству суседних спахија, под исто онако тешким јармом као што су били у доба кметства. У таквим селима су и богатим и сиромашним сељацима везане и ноге и руке, и они се налазе у потпуној зависности од спахија. Сиромашном сељаку је кудикамо теже него богатом. Богати сељак понекад има и своју земљу и место себе шаље надничара на кулук, а сиромашни сељак нема куда, и спахија ради с њим шта хоће. Налазећи се у таквом ропству, сиромашни сељак нема кад ни да дахне, и не може да макне из села, јер мора да ради за спахију, не сме ни да помишља на то да се слободно уједини у једну организацију, у једну партију са свом сеоском сиротињом и градским радницима. Има ли, дакле, каквог средства да се одмах, још сада, овог часа уништи то ропство? Социјал-демократска радничка партија предлаже сељацима два средства за то. Али још једном понављамо да само социјализам може да ослободи сву сиротињу од сваког ропства, јер докле год богаташи имају власт, дотле ће они увек овако или онако угњетавати сиротињу. Уништити одмах и потпуно свако робовање није могуће, али се може јако ограничити оно најгоре, најодвратније феудално ропство које гуши и сиромашне и средње, па чак и богате сељаке, могу се одмах извојевати олакшања за сељаштво. За то постоје два средства. Прво средство су слободно изабрани судови, састављени од претставника сеоских надничара и сиромашних сељака, а исто тако и од богатих сељака и спахија. Друго средство су слободно изабрани сељачки комитети. Ти сељачки комитети морају имати право не само да претресају и предузимају разне мере за уништење кулука, за уништење остатака кметства, они морају имати и право да одузму одреске и да их врате сељацима. Погледајмо мало изближе оба ова средства, слободно изабрани судови, састављени од сељачких претставника, претресаће све жалбе сељака против подјармљивања. Такви судови ће имати право да смањују закупнину на земљу, ако су је спахије одредиле сувише високо, искоришћавајући сељачку невољу. Такви судови ће имати право да ослобађају еељаке од претераних плаћања, - на пример, ако је спахија најмио сељака зими за летњи посао упола цене, суд ће ту ствар претрести и одредити правичну надницу. Такав суд, наравно, не сме да се састоји од чиновника, него од слободно изабраних претставника, а сеоски радници и сеоска сиротиња морају безусловно имати своје претставнике, којих не сме бити мање него претставника богатих сељака и спахија. Такви ће судови такође претресати и све спорове између радника и послодаваца. Радници и сва сеоска сиротиња лакше ће бранити своје право пред таквим судовима, лакше ће се ујединити међу собом и тачно ће видети који људи могу чврсто и сигурно бранити сиротињу и раднике. Друго је средство још важније. То су слободни сељачки комитети, у које ће ући изабрани претставници сеоских радника, сиромашних, средњих и богатих сељака у сваком срезу (или по неколико комитета на срез, ако сељаци нађу да је то потребно; можда ће они чак установити сељачке комитете у свакој општини и у сваком већем селу). Сељаци сами најбоље знају какав их јарам тишти. Нико боље од самих сељака неће моћи да жигоше спахије, који и дан данас живе од феудалног поробљавања. Сељачки комитети ће установити који су одресци, или ливаде, или пашњаци и томе слично неправедно одузети од сељака, они ће одредити да ли ту земљу и ливаде треба одузети без откупа или дати отштету, на рачун крупних племића, онима који су ту земљу купили. Сељачки комитети ће ослободити сељаке бар из оне клопке у коју су их сатерали многобројни племићки, спахиски комитети. Сељачки комитети ће ослободити сељаке од уплитања чиновника, показаће да сами сељаци и хоће и могу да уређују своје послове, они ће помоћи сељацима да се договоре о својим потребама и да добро упознају људе који су способни да се одлучно боре за сеоску сиротињу и за савез са градским радницима. Сељачки комитети претстављају први корак к томе да сељаци и по најзабаченијим селима стану на своје ноге и узму своју судбину у своје сопствене руке. Зато радници социјал-демократи упозоравају сељаке: Не верујте никаквим племићким комитетима, никаквим чиновничким комисијама. Захтевајте свенародну скупштину. Захтевајте оснивање сељачких комитета. Захтевајте потпуну слободу штампања свих књига и новина. Када свако буде имао право да слободно, не бојећи се никога, износи своје мишљење и своје жеље и у народној скупштини, и у сељачким комитетима, и у новинама, - онда ће се врло брзо видети кр је на страни радничке класе, а ко на страни буржоазије. Сада огромна већина људи на то и не мисли, неки крију своје право мишљење, неки још ни сами не знају, неки хотимично обмањују. А онда ће почети сви да мисле о томе, онда неће бити разлога да крију своје мишљење и све ће брзо бити изведено на чистину. Ми смо већ говорили да ће буржоазија привући богате сељаке на своју страну. Уколико нам брже и уколико нам боље пође за руком да уништимо кметство, уколико сељаци извојују више праве слободе, утолико ће се сеоска сиротиња брже ујединити међу собом, утолико ће се и богато сељаштво брже ујединити с целокупном буржоазијом. И нека се уједињују: ми се тога не бојимо, иако врло добро знамо да ће богато сељаштво услед тога уједињења постати још јаче. И ми ћемо се ујединити, и наш савез -- савез сеоске сиротиње и градских радника - биће далеко бројнији, биће савез десетина милиона против савеза стотина хиљада. Ми исто тако знамо да ће буржоазија настојати (она и сада већ настоји!) да привуче на своју страну и средње, па чак и ситне сељаке, да ће настојати да их превари, да ће настојати да их заведе, разједини, обећа свакоме од њих да ће и њега уздићи међу богаташе. Ми смо већ видели каквим средствима и каквим преварама буржоазија заводи средњег седвака. Зато морамо унапред отварати очи сеоској сиротињи, унапред јачати њен посебни савез с градским радницима против целокупне буржоазије. Нека сваки становник села добро погледа око себе. Како често сеоски богаташи говоре против господе, против спахија! Како се они жале на угњетавање народа, на то да код господе земља узалуд лежи пуста! Како они воле да попричају (у четири ока) о томе да би земљу тобоже требало узети у сељачке руке! Може ли се веровати ономе што говоре богаташи? Не може. Не траже они земљу за народ, него за себе. Они су већ сада награбили прилично и купљене и закупљене земље, па и то им је мало. Дакле, сеоска сиротиња неће дуго ићи заједно с богаташима против спахија. Заједно с њима ми можемо учинити само први корак, а после ће свако ићи својим путем. Зато треба јасно одвојити тај први корак од других корака и од нашег последњег, главног корака. Први корак на селу јесте потпуно ослобођење сељака, његова потпуна равноправност, оснивање сељачких комитета за враћање одрезака. А наш последњи корак, и у граду и на селу, биће један: одузећемо сву земљу, све фабрике од спахија и буржоазије и уредићемо социјалистичко друштво. Између првог и последњег корака проживећемо још много борби, и ко меша тај први корак с последњим, тај шкоди тој борби, тај баца прашину у очи сеоској сиротињи, а да то ни сам не зна. Први корак сеоска сиротиња учиниће заједно са свим сељацима : можда ће само покоји кулак заостати, можда само једном од стотине сељака није мрзак јарам. А сва ће се маса овде борити још за једну ствар: равноправност је потребна свим сељацима. Спахиски окови свима везују и ноге и руке. А последњи корак никада сељаци неће учинити заједнички онда ће већ читаво богато сељаштво устати против пољопривредних радника. Ту нам је већ потребан чврст савез сеоске сиротиње са градским радницима социјалдемократима. Ко говори сељацима да могу одмах учинити и први: и последњи корак, тај вара сељаке. Тај заборавља на велику борбу међу самим сељацима, на велику борбу између сеоске сиротиње и сеоских богаташа. Зато социјал-демократи не обећавају сељацима одмах мед и млеко. Зато социјал-демократи траже пре свега потпуну слободу за борбу, за велику, широку, општенародну борбу целокупне радничке класе против целокупне буржоазије. Зато социјал-демократи указују на први мали, али сигурни корак. Неки људи мисле да је наш захтев за оснивањем сељачких комитета ради ограничавања подјармљености и враћања одрезака некаква граница, некаква преграда. Стој, веле, ту и даље не иди. Такви су људи рђаво схватили шта траже социјал-демократи. Захтев да се оснују сељачки комитети ради ограничавања подјармљености и враћања одрезака није никаква преграда. То су врата. Кроз та врата треба најпре проћи, да би се могло ићи даље, да би се могло ићи отвореним широким путем до самог краја, до потпуног ослобођења читавог радног народа у Русији. Докле год сељаштво не прође на та врата, оно ће остати у мраку, у ропству, у неравноправности, без пуне, праве слободе, оно не може чак ни међу собом коначно схватити ко је пријатељ радног човека, а ко му је непријатељ. Зато социјал-демократи указују на та врата и говоре да најпре треба да сви заједно, цео народ упре у та врата и да их потпуно смрви. Али има људи који се називају народњацима и социјалистима-револуционарима, који такође желе добро сељаку, вичу, галаме, машу рукама, хоће да помогну, а та врата не виде! Ти су људи чак толико слепи, да кажу: сељаку уопште не треба давати право да слободно располаже својом земљом! Желе добра сељаку, а мисле понекад баш као спахије! Од таквих пријатеља биће слаба помоћ. Шта вреди што ти сељаку желиш добра, кад не видиш јасно она прва врата која треба разбити? Шта вреди што тежиш социјализму, кад не видиш како да се изиђе на пут слободне народне борбе за социјализам, не само у граду, него и на селу, не само против спахија, него и против богаташа у самој сеоској заједници, у самом миру? Зато социјал-демократи тако упорно указују на та блиска и прва врата. Није тешкоћа у томе да се наређају свакојаке добре жеље, него да се тачно покаже пут, да би се јасно схватило како да се учини тај први корак. Већ четрдесет година сви пријатељи руског сељака говоре и пишу да је руски сељак подјармљен, да је руски сељак остао упола кмет. Сви пријатељи сељака написали су још много раније него што су се појавили у Русији социјал-демократи много књига о томе како спахије помоћу разних одрезака безочно пљачкају и подјармљују сељака. Да сељаку треба помоћи одмах, без оклевања, да га треба бар донекле ослободити ропства, - то сада виде сви поштени људи, о томе чак почињу да говоре и чиновници наше полициске владе. Питање је само: како да се почне, како да се учини први корак, на која врата најпре да се навали. На то питање разни људи (од оних који желе добра сељаку) дају два различита одговора. Сваки сеоски пролетер мора настојати да што јасније схвати оба одговора и да створи одређено и чврсто мишљење. Један одговор дају народњаци и социјалисти-револуционари. Пре свега, кажу они, треба развијати у сељаштву разне задруге (кооперације). Треба учврстити мир. Не треба давати сваком сељаку право да слободно располаже својом земљом. Нека мир има већа права и нека мало по мало сва земља у Русији припадне миру: Сељаку треба дати разне олакшице у погледу куповања земље, да би земља лакше прелазила од капитала раду. Други одговор дају социјал-демократи. Сељак треба пре свега да извојује сва она права, без изузетка, која имају племићи и трговци. Сељак треба да има пуно право да слободно располаже својом земљом. Да би се уништило оно најодвратније ропство, треба основати сељачке комитете за враћање одрезака. Нама не треба сеоска заједница, него савез сеоске сиротиње из разних сеоских заједница у целој Русији, савез сеоских пролетера с градским пролетерима. Разне задруге (кооперације) и куповање земље од стране мира увек ће доносити више користи сеоским богаташима, а варати средњег сељака. Руска влада види да сељацима треба дати олакшице, али она би хтела да се откупи ситницама, она хоће све то да учини преко чиновника. Сељаци морају бити на опрезу, јер ће их чиновничке комисије преварити исто онако као што су их преварили племићки комитети. Сељаци треба да траже изборе слободних сељачких комитета. Није ствар у томе да се од чиновника чека олакшање, него у томе да сами сељаци узму своју судбину у сспствене руке. Учинимо најпре само један корак, ослободимо се најпре само најгорег ропства, - само да сељаци осете своју снагу, само да се слободно договоре и уједине. Ниједан савестан човек не може порицати да одресци често служе за најбезочније поробљавање. Ниједан савестан човек не може порицати да је наш захтев најпречи и најправеднији захтев; нека сељаци слободно изаберу своје комитете, без чиновника, ради уништења сваког подјармљивања. У слободним сељачким комитетима (а исто тако у слободној општеруској народној скупштини) социјал-демократи ће одмах и свим снагама учвршћивати посебни савез сеоских и градских пролетера. Социјал-демократи ће бранити све мере у корист сеоских пролетера и помагаће им да одмах после првог корака учине, што је могуће брже и сложније, други и трећи корак и тако даље, све до краја, до потпуне победе пролетаријата. Али може ли се већ одмах сада рећи какав ће захтев доћи на ред сутра, за други корак? Не, то се не може рећи, јер ми не знамо како ће се сутра држати богати сељаци и многи образовани људи, који се баве разним кооперацијама и премештањем земље од капитала раду. Можда њима сутра неће одмах поћи за руком да се споразумеју са спахијама, па ће хтети да униште власт спахија до краја. Врло добро. За социјал-демократе то је веома пожељно, и социјал-демократи ће саветовати сеоским и градским пролетерима да захтевају да се целокупна земља одузме од спахија и да се преда слободној народној држави. Социјал-демократи ће будно пазити да сеоски пролетери не буду при томе преварени, да се још боље учврсте, како би повели коначну борбу за потпуно ослобођење пролетаријата. Али можда ће бити сасвим друкчије. И чак је вероватније да ће бити друкчије. Богати сељаци и многи образовани људи могу већ сутра, чим најгоре угњетавање буде ограничено и смањено, да се удруже са спахијама, и тада ће против целокупног сеоског пролетаријата устати сва сеоска буржоазија. Онда би било смешно да се боримо само против спахија. Онда ћемо морати да се боримо против читаве буржоазије и да захтевамо пре свега што више слободе и простора за ту борбу, да захтевамо да се раднику олакша живот, како би му била олакшана борба. У сваком случају, било овако или онако, наш први, наш главни и безусловни задатак јесте: да учврстимо савез сеоских пролетера и полупролетера са градским пролетерима. За тај савез нама је потребна одмах и без одлагања пуна политичка слобода за народ, потпуна равноправност сељака и уништење кметства. А када се тај савез створи и учврсти,- онда ћемо лако открити разне преваре, помоћу којих буржоазија заводи средњег сељака, онда ћемо лако и брзо учинити и други, и трећи, и последњи корак против целокупне буржоазије, против свих владајућих снага, онда ћемо непоколебљиво поћи к победи и брзо извојевати потпуно ослобођење читавог радног народа. Следеће поглавље


source: wikipedia

text: Масачусетс (), званично Комонвелт Масачусетса (), држава је која се налази у североисточном делу САД, у региону Нова Енглеска. По површини је седма најмања држава, али је по броју становника на четрнаестом, а по густини насељености на трећем месту од 50 држава. У држави се налазе два одвојена метрополитанска подручја, Велики Бостон и Спрингфилд. Око 2/3 становништва живи у подручју Великог Бостона. Масачусетс је на првом месту по броју становника од шест држава Нове Енглеске, а по Бруто домаћем производу по глави становника је на шестом месту у САД. Масачусетс је имао значајну улогу у историји САД. Путници брода Мејфлауер () основали су 1620. на подручју данашњег Плимута једну од првих енглеских колонија у Северној Америци. Најстарија високошколска установа у САД, Универзитет Харвард, основан је 1636. Суђења вештицама из Сејлема, која су се десила 1692. у Сејлему и околним градовима, један су од најзлогласнијих случајева масовне хистерије у америчкој историји. У 18. веку, протестантско Прво велико буђење је почело са проповедаонице свештеника Џонатана Едвардса у Нортемптону. Крајем 18. века, Бостон је био познат као „Колевка слободе“, због агитације која је довела до Америчке револуције и независности Сједињених Америчких Држава од Велике Британије. Генерал Хенри Нокс је 1777. основао Оружарницу Спрингфилд, која је током индустријске револуције катализовала многа важна технолошка достигнућа. Устанак фармера западног Масачусетса из 1786, познат као Шејсова побуна, довео је до одржавања Уставне конвенције, на којој је проглашен Устав САД. Пре Америчког грађанског рата, Масачусетс је био центар трансцендентализма и аболиционистичког покрета. Колеџ Монт Холиоке, први колеџ за жене у САД, отворен је 1837. у граду Саут Хадли, у долини реке Конектикат. Крајем 19. века, у западном Масачусетсу, у градовима Спрингфилд и Холјок, настали су олимпијски спортови кошарка и одбојка. Масачусетс је 2004. постао прва држава која је законски признала истополне бракове, након пресуде Врховног суда. Многи истакнути амерички политичари су пореклом из Масачусетса, укључујући и чланове породица Адамс и Кенеди. Првобитно зависан од риболова, пољопривреде и трговине, Масачусетс је за време индустријске револуције постао индустријски центар. Током 20. века, сектор услуга постаје најважнија привредна грана и преузима примат над сектором производње. Име Према једној теорији Колонија Масачусетског залива је добила име по племену Масачусет (), чије је име састављено од речи „-{mass adchu s et}-“, где „-{mass}-“ значи „велико“, „-{adchu}-“ значи „брдо“, „-{s}-“ је деминутивни суфикс и значи „мало“, док је „-{et}-“ ознака за место. Ово се преводи као „у близини великог брда“, „од плавих брда“, или „у распону брда“, а односи се на Плава брда, односно на Велико плаво брдо, које се налази између Милтона и Кантона. Према другој теорији, име „Масачусет“ долази од речи „Мосветусет“ (), односно од назива места Мосветусет хумок (што значи „брдо у облику стрелице“) у Квинсију, где су се 1621. састали командант Колоније Плимут Мајлс Стендиш, и поглавица староседелачког народа, Чикатавбут. Званично име државе је „Комонвелт Масачусетса“. Често је колоквијално називају само „Комонвелт“. Реч „комонвелт“, иако је део званичног имена државе, нема никакве практичне импликације. Масачусетс има исти положај и овлашћења као и друге државе САД. Географија Положај Масачусетс се налази у североисточном делу САД, у региону Нова Енглеска. Простире се од Апалачких планина на западу до пешчаних плажа и стеновитих обала на истоку. Граничи се са Роуд Ајландом и Конектикатом на југу, Њујорком на западу, и Вермонтом и Њу Хемпширом на северу, док на истоку излази на Атлантски океан. Протеже се правцем запад—исток између 69° 57’ и 73° 30’ западне географске дужине. Распон између најзападније и најисточније тачке износи око 306 km (190 миља). Правцем југ—север протеже се између 41° 10’ и 42° 53’ северне географске ширине. Распон између најјужније и најсеверније тачке износи око 80 km (50 миља). Геологија Рељеф Надимак Масачусетса је „заливска држава“, због неколико великих залива који обликују њену обалу. На истоку су то Масачусетски залив и Залив Кејп Код, а на југу Залив Базардс. На југоистоку државе налази се велико полуострво у облику руке, Кејп Код. Острва Мартас Винјард и Нантакет налазе се јужно од Кејп Кода. Цела територија државе је била покривена ледом током Висконсинског глацијала, који је обликовао данашњи пејзаж. Већи део државе остаје покривен облицима рељефа који су настали глацијалним процесом, као што су глацијална језера, друмлини, ескери и морене. Осим неколико алувијалних плавних подручја, земљиште је стеновито, кисело, и не веома плодно. Запад државе налази се на већој надморској висини, која се повећава идући са југа према северу. Планине Таконик, које су део Апалачког система, простиру се дуж западне границе са Њујорком, а укључују врх Маунт Еверет, на југозападном углу државе, који је висок 800 метара, и Маунт Грејлок, на северозападном углу, који је висок 1.064 метра и који је уједно и највиши врх Масачусетса. Долине река Хусик и Хусатоник раздвајају Таконик планине од Беркшира, широког појаса стрмих валовитих брда која представљају јужно проширење Зелених планина Вермонта. Ова брда се простиру према југу све до границе са Конектикатом. Између Беркшира и остатка државе лежи долина реке Конектикат, позната као Долина Пионир. Ова древна рифтна долина настала је у мезозоику када су се Северна и Јужна Америка одвојиле од Европе и Африке. Пронађени отисци стопала диносаура у близини Маунт Тома сведоче о том времену, док гребенски низ састављен од базалтних и седиментних стена (познат као Гребен Метакомет), а који укључује Маунт Тоби, Маунт Холиок и Маунт Том, илуструје снагу тектонских процеса. Нешто више од сто милиона година касније, на крају епохе плеистоцена, повлачећи глечери су оставили морене које су преграђивањем реке Конектикат створиле језеро Хичкок. Када је река пробила препреку коју су направиле морене, језеро је нестало, али је на том месту остало плодно земљиште због наслага муља које су остале након повлачења воде. Источно од ове долине је област валовитих брда, прошарана језерима и испресецана потоцима који теку према реци Конектикат на западу или према рекама Меримек, Квинебауг, Блекстоун, Чарлс или некој краћој приморској реци на истоку. У тим брдима источно од долине Пионир, налази се и граница између слива реке Конектикат и сливова река на истоку. Ова граница пролази кроз централни Масачусетс, где се налази врх Моунт Вахусет, који је са 611 метара највиша тачка у држави источно од реке Конектикат. Идући према обали, брда постепено нестају, а пејзаж постаје благо валовит. На 50 km од обале, не постоји много брда која прелазе 100 метара надморске висине. У близини обале, мочваре и баре се смењују са ниским брежуљцима. Међутим, Плава брда, јужно од Бостона, уздижу се изнад околног пејзажа. Име државе вероватно потиче од назива који су припадници племена Масачусет користили за највишу тачку у овој области, Велико плаво брдо, које је високо 194 метра. Обала Масачусетса је испресецана заливима и ушћима који су раздвојени уским ртовима. Највећи рт државе је полуострво Кејп Код. Његова окосница је формирана од глацијалних морена, али је већи део његове обале обликован наносима приморског песка, што је резултовало настанком пешчаних плажа. Јужно од Кејп Кода, глацијалне морене се уздижу изнад површине океана и формирају највећа острва Масачусетса: Мартас Винјард, Нантакет, Острва Елизабет, и острво Мономој. Клима Масачусетс има сличну климу као и остале државе Нове Енглеске, а посебно Конектикат и Роуд Ајланд. Клима је умереноконтинентална, са топлим летима и хладним, снежним зимама. Масачусетс прима око 1.016 -{mm}- падавина годишње, углавном равномерно распоређених током целе године, с тим да зими буде мало више падавина у односу на лето. Лета су топла са просечном температуром у јулу изнад 26,7 °C, а преко ноћи око 15,5 °C широм државе. Зиме су хладне, али су у приобалним областима генерално мање екстремне, са температурама изнад смрзавања, чак и у јануару, мада су области у унутрашњости много хладније. Понекад се ипак јављају екстремне температуре, лети изнад 32,2 °C и зими испод -17,8 °C. Током пролећа, време је углавном кишовито и облачно. Масачусетс, с времена на време, погађају у екстремне временске појаве, пре свега олује познате као -{nor'easter}-, затим урагани, и врло ретко торнада. Најснажнији торнадо погодио је Масачусетс 9. јуна 1953, када су живот изгубиле 94 особе. Најразорнији ураган је био онај из 1938, када су погинуле 682 особе, оштећено или уништено 57.000 кућа, а укупна штета процењена је на 4,7 милијарди долара. Хидрографија Укупна дужина река у Масачусетсу износи више од 6.400 km. Најдуже реке су Конектикат (најдужа река Нове Енглеске), Меримек на североистоку, Хаусатоник на западу и друге. На територији Масачусетса се налази више од 1.000 малих језера. Језеро Асавомпсет је највеће природно језеро. Језеро је извор воде за пиће за град Њу Бедфорд, највећи град у југоисточном Масачусетсу. Највеће вештачко језеро је Резервоар Квабин, са површином од 99,9 km2, из кога се водом за пиће снабдева Бостон и 40 других места у метрополитанском подручју Великог Бостона. Демографија Највећи градови Референце Литература Спољашње везе The Commonwealth of Massachusetts Massachusetts Historical Society Maps of Massachusetts Massachusetts Constitution and Laws Massachusetts Geological Survey Државе САД


Quote: Ово је једна од ретких ситуација, можда до сада и једина (нисам бројао) да се ја не слажем са тобом. Не знам за виле, кола и плавуше, али тај тип и није баш оличење етичности. Ко га је терао да после рата на Косову том истом Милошевићу даје орден, као врховном комаданту и да му пмаже у кампањи? Мислим нисмо деца. Могао је да им се захвали на дружењу и затражи пензију, сачува интегритет и војничку част, а после неке се Милошевић и другари објашњавају зашто им је после рата главни војник рекао лаку ноћ и нека то објасне народу. Ајде, то би и могло да му прође да је био лично веран Милошевићи, али он је дочекао прву прилику да Слоби окрене леђа и здружи се са Коштуницом. Онда је напуштио и Воју и пришао Ђинђићу, па је за његов рачун оговарао Аца Томића... А када су га Ђинђић и његови оставили као испушену муштиклу, генерал се бацио у политику! Шта му је требало кандидовање за председника? Сам је срозавао свој углед. А изјава да жив неће у Хаг? Оно он беше рекао "сам ћу себи да пресудим"? Да ли је то требало да изаиове емотивну реакцију код власти да га не пошаљу у Холандију? Да се расплачу они који нису плакали ни када је Србија бомбардована и који су тражили још младе српске крви, ражалостиће се пред њим и поклонити му живот? Није ваљда да је то мислио? И на крају ипак потрефио у Хаг? Хоће сада тамо на неког другог све да сваљује, да поново он буде мала маца, а да за све буде крив Милошевић, Коштуница, Томић, Пера, Мика, Жика... Зслуге у рату му нико не спори, и оне јесу херојске, али после тога се стварно укаљао. А за дете му свака част - да му је живо и здраво.


Хаџић је био и покровитељ „Сокола Краљевине Југославије”, чије је оснивање, 5. децембра 1929, потписао са краљем Александром (истим законом укинута су друштва Југословенски, Српски и Хрватски Соко и Орао). Тако се сарадња са Прагом наставила и кроз заједничке манифестације овог свесловенског друштва за физичко, здравствено, морално и патриотско васпитање. Друштво „Соко” је пре и током Великог рата имало несумњиви утицај на развој не само југословенске него и идеје о осамостаљењу осталих словенских народа, до тада под аустроугарском доминацијом.


text: 11. мај (11.05) је 131. дан у години по грегоријанском календару (132. у преступној години). До краја године има још 234 дана. Догађаји 330 — Римски цар Константин I Велики инаугурисао Нови Рим на месту некадашње грчке колоније Византа. 1310 — 45 витезова темплара су спаљени на ломачи под оптужбом да су јеретици. 1745 — Француске трупе победиле Британце у бици код Фонтеноа и преузеле Холандију од Аустрије. 1824 — Британске снаге су у Првом бурманском рату преузеле Рангун у Бурми. 1858 — Минесота је примљена у Унију као 32. савезна држава САД. 1867 — Лондонским уговором загарантоване самосталност и неутралност Луксембуршког војводства. 1916 — Представљена је Ајнштајнова Општа теорија релативитета. 1931 — Пропаст највеће аустријске банке „Кредит-Ансталт“ означила почетак финансијског колапса централне Европе. 1949 — Сијам променио име у Тајланд. 1949 — Израел примљен у Уједињене нације. 1950 — Конрад Аденауер, западнонемачки канцелар, постао председник јединствене Хришћанско-демократске уније. 1960 — Агенти израелске тајне службе Мосад ухватили Адолфа Ајхмана који се скривао у Аргентини. 1966 — У финалу Купа шампиона одиграном на стадиону Хејсел у Бриселу, Реал Мадрид победио Партизан резултатом 2-1, освојивши шесту титулу првака Европе. 1968 — У настојању да оконча жестоке сукобе студената с полицијом премијер Француске Жорж Помпиду учинио уступке студентима. 1973 — Успостављени дипломатски односи Савезне Републике Немачке и Демократске Републике Немачке, чиме је окончано раздобље непризнавања ДР Немачке као суверене државе. 1987 — Премијер Индије Раџив Ганди ставио Панџаб под федералну контролу због побуне Сика. 1992 — Због умешаности југословенске војске у сукобе у Босни, министри иностраних послова Европске заједнице донели одлуку да повуку амбасадоре из Београда и тражили суспендовање чланства Југославије у ОЕБС-у. 1996 — Амерички путнички авион DC 9 срушио се у мочвару Еверглејдс на Флориди убрзо по полетању са аеродрома у Мајамију. Погинуло свих 110 путника и чланова посаде. 1997 — Суперкомпјутер компаније IBM „Дубоко плаво“ победио светског шампиона у шаху, руског велемајстора Гарија Каспарова, у мечу од шест партија. 2000 — Индија дочекала свог милијардитог становника, у државној болници „Сафдарјанг“ у Њу Делхију рођена девојчица. 2001 — Београдска група Канда, Коџа и Небојша одржала опроштајни концерт у башти СКЦ-а. Група се, ипак, поново окупила две године касније. 2003 — Потпредседник Демократске партије социјалиста Филип Вујановић изабран за председника Црне Горе. 2008 — Судан прекинуо дипломатске односе са Чадом, због помоћи коју је Чад пружио побуњеницима из Дарфура у нападу на Картум, главни град Судана. 2010 — Вођа британских лабуриста Гордон Браун поднео оставку на место председника владе, нови мандатар постао вођа конзервативаца Дејвид Камерон. 2021 — Terorizam: У Русији у Казању у терористичком нападу који се десио у школи учествовало је двоје терориста. Они су пуцали у ђаке те школе и на лицу места је убијено 8 ученика, док је 32 њих рањено. Један од терориста је убијен, а други је ухапшен. Треба напоменути да је један од терориста ишао у ту школу, неколико година пре тог инцидента и да је знао тачан распоред свих просторија школе. Рођења 1888 — Ирвинг Берлин, амерички композитор. (прем. 1989) 1892 — Маргарет Радерфорд, енглеска глумица. (прем. 1972) 1896 — Јосип Славенски, југословенски композитор. (прем. 1955) 1904 — Салвадор Дали, шпански сликар, представник надреализма. (прем. 1989) 1909 — Јанош Херцег, југословенски писац, уредник и преводилац. (прем. 1995) 1911 — Давид Пајић, учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије. (прем. 1941) 1916 — Камило Хосе Села, шпански писац и есејиста, добитник Нобелове награде за књижевност (1989). (прем. 2002) 1918 — Ричард Фајнман, амерички теоријски физичар, добитник Нобелове награде за физику (1965). (прем. 1988) 1924 — Ентони Хјуиш, британски радио-астроном, добитник Нобелове награде за физику (1974). (прем. 2021) 1930 — Едсгер Дајкстра, холандски информатичар. (прем. 2002) 1933 — Јордан Николић, српски певач, познат по интерпретацијама српских народних песама ка Косова и Метохије. (прем. 2018) 1933 — Зоран Радмиловић, српски глумац. (прем. 1985) 1946 — Зоран Симјановић, српски композитор. (прем. 2021) 1949 — Воја Брајовић, српски глумац. 1949 — Тони Лауренчић, српски глумац. 1952 — Шоре Агдашлу, иранско-америчка глумица. 1952 — Франсес Фишер, енглеско-америчка глумица. 1953 — Ђорђе Балашевић, српски музичар, песник, писац и глумац. (прем. 2021) 1955 — Шаба Ду, амерички глумац, плесач и кореограф. (прем. 2020) 1957 — Питер Норт, канадско-амерички порнографски глумац, редитељ и продуцент. 1963 — Наташа Ричардсон, енглеско-америчка глумица. (прем. 2009) 1972 — Конча Буика, шпанска музичарка. 1978 — Летиција Каста, француска глумица и модел. 1982 — Кори Монтит, канадски глумац и певач. (прем. 2013) 1983 — Холи Валанс, аустралијска глумица, певачица и модел. 1984 — Андрес Инијеста, шпански фудбалер. 1985 — Хуан Паласиос, колумбијски кошаркаш. 1986 — Мигел Велосо, португалски фудбалер. 1986 — Абу Дијаби, француски фудбалер. 1988 — Немања Врањеш, црногорски кошаркаш. 1988 — Предраг Лука, српски фудбалер. 1989 — Ђовани дос Сантос, мексички фудбалер. 1989 — Драган Милосављевић, српски кошаркаш. 1991 — Никола Петрић, српски фудбалски голман. 1992 — Тибо Куртоа, белгијски фудбалски голман. 1995 — Желсон Мартинс, португалски фудбалер. 1996 — Данило Остојић, српски кошаркаш. 1997 — Лана Кондор, америчка глумица. 1999 — Сабрина Карпентер, америчка певачица и глумица. Смрти 912 — Лав VI Мудри, византијски цар (886—912). 1686 — Ото фон Герике, немачки физичар и проналазач. (рођ. 1602) 1778 — Вилијам Пит Старији, енглески државник. (рођ. 1708) 1976 — Алвар Алто, фински архитекта. (рођ. 1898). 1981 — Боб Марли, реге-музичар. (рођ. 1945) 1988 — Ким Филби, британски новинар и двоструки агент. (рођ. 1912) 1992 — Јован Милићевић, српски глумац. (рођ. 1923) 2001 — Даглас Адамс, британски радио-драматург и писац (рођ. 1952) 2004 — Фил Герш, један од најпознатијих холивудских агената. 2006 — Зоран Глушчевић, српски књижевник, преводилац, књижевни и ликовни критичар и есејиста. (рођ. 1926) 2007 — Слободан Кића Станковић, новинар и уредник емисије „Весело вече“ Радио Београда (рођ. 1929) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Свете апостоле Јасона и Сосипатера и девицу Керкиру Свете мученике Максима, Даду и Квинтилијана Светог мученика Тибала


титлови "Ripper Street" The Weight of One Man's Heart - титлови српски 1CD srt (scc) Support us: Timor-LesteTrinidad and TobagoTunisiaTurkeyTurkmenistanU.S. Virgin IslandsUgandaUKUkraineUnited Arab EmiratesUruguayUSAUzbekistanVanuatuVenezuelaVietnamWest GermanyYemenYugoslaviaZaireZambiaZimbabweГодина филма:=<<=>>=!=FPS:Изабери23.97623.98024.00025.00029.97030.00050.00059.94060.000ТитловиФормат:ИзабериsubsrttxtssasmimpltmpvttОтпремљен:Изабериданасјучепре 7 данапре 15 данапре месец данапре 6 месеципре годину данаВеома напредна претрагаВеома напредна претрагаОтпремилац:ИД корисника::ИМДб ИД:Дисперзија филма:ИД филма: Гледајте филмове с титловима уз помоћ Опен сабтајтлс плејера. Бесплатан је и ради на оперативном систему Виндоус.Ако желите да претражите све погодне титлове, само кликните на називУклони оглас Ripper Street титлови српски S01E05"Ripper Street" The Weight of One Man's Heart S01E05 српски титлови (2013) 1CD srtСезона: 5 - Сви титлови за ову серијуПреузми: Ripper Street movie Купи на АмазонуПодаци о титлуПреузмиKoristite OpenSubtitles Download ManagerХвалаOcenite kvalitet titlovaКоментарAdd subtitles to your movies with Freemake Video Converter 005-EP-Ripper.Street.2013.S01E05.The.Weight.Of.One.Mans.Heart.HDTV.XviD-AFG.sub (41240бајтова) прикажи преглед353561794 Називи датотека филма523948253 Називи датотека филмаza dvd-player-005-EP-Ripper.Street.2013.S01E05.The.Weight.Of.One.Mans.Heart.HDTV.XviD-AFG23.976 FPS Преузми "Ripper Street" The Weight of One Man's Heart брзином од 25 MB/сThe.Great.Wall.2016.1080p.KORSUB.HDRip.x 13.03.2017Ripper Street титлови српски S01E05Назив издања#CD ОтпремљенОтпремилацRipper.Street.S01E05.720p.BluRay.FLAC2.0.x264-ThD1CD08.12.201334x 0.00titlovicRipper Street.S01E051CD21.02.2013109x 0.00titlovic005-EP-Ripper.Street.2013.S01E05.The.Weight.Of.One.Mans.He... 1CD03.02.2013132x 0.00RasanЗанимљиве везеСви титлови за овај филм на истом језикуСви титлови за овај филмСви титлови овог корисникаЗахтевај овај титл за друго издањеО филму:Пронађи датотеку:Издање:Трејлери:Постери:Омоти:Други:Овде поставите везуПодаци о филмуДруги назив:The Weight of One Man's Heart (eng)Оцена филма:8.3 / 10 - A series of robberies plagues the area, and when some of the stolen items are inexplicably returned to their owners, Reid is left stumped. Meanwhile, a sinister face from Drake's military past reappears.Режија:Colm McCarthyСценарио:Toby FinlayУлоге:Matthew MacfadyenJerome FlynnAdam RothenbergJonathan BarnwellMyAnna BuringLiam CarneyJulian FirthMichael James FordIain GlenSam HazeldineLaura HitchingsLalor RoddyCharlene McKennaDerek ReidAnabel SweeneyGus McDonaghDavid WilmotЖанр:CrimeMysteryDramaЗемља:UKIrelandЈезик:EnglishУклони оглас download subtitleНови титловиABCDEFGHIJKLMNOPQRSTUVWXYZ#Подршка |


Бивши председник европске банке,заборавио сам му сада име Жак нешто,иначе признати светски економиста је најавио крах евра до католичког Божића.У исто време Велика Британија је послала својим амбасадама и конзулатима у државама евро зоне наређење да израде план за помоћ британским држављанима уколико дође до укидања евра јер се у том случају како су рекли британски званичници очекују масовни нереди и социјални немири у земљама еврозоне. Британија је у последње време држава која се свим силама залаже за иступање из еврозоне и ЕУ.Енглеска има велики дуг и неће више да улаже новац у ЕУ и да помаже државама које су пред банкротом.Оно што је занимљиво је да се ускоро очекује референдум у Шкотској,где би Шкоти требали да прогласе своју независност и да барем 20% енгелског дуга падне на шкотску.Председник Шкотског независног савета је изјавио ових дана "како је то мала цена за независност Шкотске".. Још нешто што је јако занимљиво уз сву ову економску кризу Бугарска је једина држава која је забележила прави привредни раст и то ни мање ни више него уз помоћ грчких бизнисмена који се масовно селе у Бугарску и тамо отварају своја предузећа.Скоро све грчке банке су се изместиле у бугарску а грчки послодаваци и богати људи су пребацили сав свој новац и своје пl 202e 6;слове тамо.Чак су и од бугарских власти добили непромењене кредите од 10 посто,запослили су велики број људи у текстилној индустрији,фабрикама намештаја,производњи хране и томе слично,чак плаћају дупло више него што је минимална надница за рад иначе у бугарској..


Јагма или не: 11 кандидата за Уставни суд БиХ • Фронтал.СРБ БАЊА ЛУКА – На конкурс за избор судије Уставног суда БиХ из Републике Српске пријавило се 11 кандидата, потврдио је Срни предсједник Комисије за избор и именовања Народне скупштинске РС Радован Вуковић. Он је прецизирао да су се на конкурс пријавили Слободан Станишић, Ненад Врањеш, Љубинко Митровић, Љубомир Ожеговић и Млађен Мандић, сви из Бањалуке, [...] среда, март 23, 2011 / 10:07 БАЊА ЛУКА – На конкурс за избор судије Уставног суда БиХ из Републике Српске пријавило се 11 кандидата, потврдио је Срни предсједник Комисије за избор и именовања Народне скупштинске РС Радован Вуковић. Он је прецизирао да су се на конкурс пријавили Слободан Станишић, Ненад Врањеш, Љубинко Митровић, Љубомир Ожеговић и Млађен Мандић, сви из Бањалуке, Драгомир Вуковић и Марко Медаревић из Сарајева, Златко Кнежевић из Новог Града, Милан Благојевић из Добоја, те Јован Ружичић и Жико Крунић из Бијељине. Вуковић је напоменуо да је комисија на јучерашњој сједници у Бањалуци анализирала све пристигле пријаве. Према његовим ријечима, скупштинска Комисија за избор и именовања формирала је комисију која ће провести интервјуе са пријављеним кандидатима и парламенту Српске предложити избор једног од кандидата на једној од наредних сједница. Скупштинска Комисија за избор и именовања раније је расписала конкурс за избор једног судије Уставног суда БиХ из Републике Српске да би се попунило мјесто које је упражњено када је судија Крстан Симић разријешен дужности. Категорија: СоцијумТагови: Уставни суд БиХ


Нисам знао гдје ћу са овим. Можда је због тематике ипак најбоље да убацим овде. Сатирична прича: Србија у Јевропи 2020. године Духовито о томе на шта ће Србија личити ако уђе у ЕУ! Прилички кисељак, последња недеља августа 2020. Данас се у часној породици старине Милоја спрема свечани ручак; најмлађи унук Никола полази сутра у први ра 4000 ;зред. У предшколској групи је био најбољи, одлично већ говори енглески и немачки, од предмета највише воли Булову алгебру и програмирање ... па се надају да ће и даље бити успешан ђак. Ићи ће у приличку основну школу која је, од како је продата на тендеру, једна од бољих у дикстрикту. Нови власник, господин Раде Бекулић, који није ни школу прескочио када је у пакету покуповао све објекте од Радаљева до Сењака, постигао је договор са Министарством просвете у Лисабону да се уведе и шести обавезни страни језик за прваке, а два су изборна. Српски језик се и даље изучава у седмом и осмом разреду као факултативни предмет, али фонд часова је повећан на два часа у полугодишту, с тим што је сваки ученик обавезан да у току школовања прочита по једну страну из неког дела домаћих писаца. Читаће, наравно, са инетрнета, јер је библиотека укинута и преуређена у информатички кабинет. Фискултурна сала је такође претворена у салу за видео конференције, пошто физичко у школама већ одавно не постоји. Планира се и поновно увођење историје као изборног предмета, само док се усагласе још неки ставови са албанском националном заједницом у нашем дикстрикту. Родитељи су Николи већ купили нови лаптоп са лиценцираним софтвером, што је обавезна опрема за сваког ђака – првака, а ГПС – уређај и навигацију ће користити стару још неко време, док Ђуро не обнови кредитну картицу. Има неки проблем са картицама, јуче је баш обишао свих дванаест банака у Приликама, кажу да се још чека извештај са централне берзе малина у Дрездену, изгледа да ће ове године имати већи минус него обично. До сада је увек по завршеној берби морао да доплати највише 4000 евра на својих 50 ари под малином, што и није било тако лоше. Али ове године је налаз европске интердисциплинарне комисије за пољопривреду био крајње неповољан, што је оборило цену наше малине на 25 центи за килограм и сва количина је сврстана у осму класу квалитета. Разлог за то је што је на неколико поседа у околини Ариља нађен известан број стубова у малињацима који нису били у прописаној светло – плавој боји са жутим звездицама, а прва жица у редовима је била нижа за два милиметара од предвиђене најниже висине. Срећом, на поштовање људских права берача није било примедби, иначе би извоз био обустављен ! Све ове бриге брине и деда Милоје док замишљен седи на осунчаној тераси. По ко зна који пут гласо опсова себи у брк и баци новине које је читао. Свашта је у свом животу прегурао, и ратове, и немаштину али ово, каже, још није било. Нервира га што су све новине у Србији на енглеском, морао је у својој седмој деценији да учи страни језик. Он увек нешто гунђа већ три године, од оног дана када је Србија коначно примљена у Европску унију. А примљени смо у јесен 2017. године, када је и последњи осумњичени Србин испоручен Хашком трибуналу. Био је тl 4000 6; неки Гребић из Љубића који је још 1974. док је служио у ондашњој ЈНА, једном босанцу Мирсаду ,, запалио бициклу ” . За оне који нису били у војсци: то је једна веома забавна игра омиљена у мушким спаваоницама, када се неком ко заспи пре осталих, а то су обично они који не учествују у вечерњим зезањима, стави смотуљак новинског папира међу прсте на ногама и запали. Мученик се пробуди од бола, а неки минут пре тога почне да врти ногама као да вози ,,Тур де Франс ” . Сви се наравно, ваљају од смеха, осим невољног,, бициклисте” . Елем, тај Мирсад је тада рекао ,, ј... матер, платиће ми онај ко је запалио ” .... и Гребић је сада платио. Милоје се у то време био страшно препао јер је и он имао слично дело у војсци, али изгледа нико није пријавио: неком Хрвату је сипао бром у чај, што би се вероватно сада тумачилио као покушај етничког чишћења.! За неупућене да кажем: бром има потпуно супротно дејство од чувене,, шпанске мушице ”, а ко није чуо ни за то ... хм, није сада баш умесно да објашњавам. Све у свему, Србија од тада постаде Европа . а за Милоја почеше мучни дани . Устаде са своје хоклице и нервозно шета с краја у крај трема, слатко би запалио једну, али не сме. Пушење је у Србији већ три године најстрожије забрањено! У том наиђе снајка Радојка, каже да спрема за доручак гибаницу. Наравно, пече на плинску пећ, јер су шпорети на дрва одавно избачени из употребе, а и да нису, дрва нема! Аустријска фирма која је купила Малич и још пар околних планина не дозвољава приступ ван ограђених путева, читаво подручје је заштићено за одлагање нуклеарног отпада! Али, навикла је Радојка на плин; сада је мучи што ће гибаница бити без јаја. - Па стави бре неко јаје, на шта ће да ти личи гибаница, знаш да имамо госте! - Не бих се ја играла с тим. Знаш да немамо сертификат за ону коку граорку, ја сам је сама излегла, па нема контролисано порекло, ни лиценцу за јаја. Мени се, бог`ме, не иде у затвор нит` ми се носи наруквица где јој место није. - Не брини ти за наруквицу, то је само за оне што украду милионе! Ма, море, кад ја полудим па у`ватим и закољем прасенце. Да једном слатко једем, после три године .... бем` ти више и ту њи`ову Јевропу! - Немој се шалити деда ! Знаш како си прошао за оно пиле пролетос! То вам нисам рекао: Милоје био решио за Васкрс да испече пиле, дојадило му да стално једе алге, соју и корн – флекс ! И само што је појурио по дворишту једно овеће пиле са ножем у руци, створила се на капији патрола интервентне бригаде, амбулантна кола и ватрогасци све са ротационим светлима и сиренама. Пола села се испрепадало, а деду одведоше на присилну хоспитализацију и сва могућа испитивања. Извукао се тада без затвора, али му је одређен обавезни програм инклузије и ресоцијализације тако да сваке седмице долази социјални радник и поверава да ли је деда променио став и прихватио европске норме понашања. Посећује такође и комшију Ј& 30ce #1077;врема који је, кад су нам оно уграђивали чипове, питао госпођу која издаје биоометријска документа да му, уместо на леву руку, чип уграде на ону ствар! Милоје опет бесно опсова и погледа горе према Мучњу. - Знаш шта снајка, одок ја сутра код пријатеља Шараклаје на Катиће да мало одморим главу. Нема те Јевропе којој он неће доскочити; направио на Карађоревом шанцу једну земуницу у којој држи мали лампек, увек има добру домаћу препеченицу, коју ова еколошка комисија није пронашла. Били су једном у близини, осетили да нешто мирише, али спасио га Крцун – начелник дистрикта и повереник ЕУ, који и сам наврати на по неку с`времена на време; рекао да су у питању неке хемијске анализе. Недељом се ту испече и јагњенце за друштво, милина једна ..... А све изграђено од донације коју је Шараклајић добио од те исте Јевропе за истраживачку станицу, алал му! - Стигла си, ћеро – обрати се унуци Марини, која управо улази у двориште. Марина, лепа девојка, гимназијалка већ, не одговара; не чује ни деду ни Радојку. У ушима јој слушалице, а наочаре носи са уграђеним таблет – рачунаром, то је прави модни хит ове године, тако да млади по граду и не виде једно друго, а камоли да чују. Али зато су увек у вези са ,,пријатељима ” са Фејсбука; тако и она, управо разговара са својом новом девојком, Словенком коју је упознала у Гучи. Чим заврши школу планира да се венчају. Милоје замало није умро кад је чуо за то, слаба му је била утеха што се и Јевремов унук оженио са неким момком из Новог Сада. Све по европским законима! А ни у Гучу Милоје више не иде, откако је тамо забрањено пиво и роштиљ. Под шаторима се служи само чешка сафалада и броколи, а пије се искључиво Ред Бул, који је и главни спонзор Сабора. Последњи пут кад је био, тако га заболео стомак од посне хране да је једну девојку замолио за таблету. Узео је три, док му не рекоше да је то био Екстази! После је цело вече играо ,,моравац” без обзира што је на програму био концерт Бечке филхармоније и такмичење у јодловању! Насмеши се, први пут после дуго времена кад се сети тога . Али за кратко, јер цезијумски сат са џамије у центру Прилика поче да избија дванаест сати. Одмах потом се са разгласа зачу Од 3fee а радости, химна Европске уније. Сви стадоше мирно, како је и прописано, а Милоје се три пута прекрсти, показа шипак према западу и овај пут сасвим гласно опсова: преживела је Србија и турску империју, и аустроугарску, и немачку окупацију .......па вала ће до`акати и овој Јевропи, даће Бог! Драган Шипетић – Чачак НУШИЋИЈАДА 2011 – ИВАЊИЦА Прва награда за сатиричну причу Извор: Двери Српске Пренесено са : Maгацин


Шума и земљиште су два важна природна ресурса којима обилује општина Петрово. 6.438,40 хектара површине Петрова налази се под шумама. Обрадиво земљиште је важан али недовољно искориштен ресурс Петрова. Тренутно се обрађује само земљиште у приватном власништву, док се државно земљиште не обрађује и налази у јако лошем стању.


Прослава Светог Саве у Пољопривредној школи 2017 - JU POLJOPRIVREDNA ŠKOLA Naslovna Novosti Прослава Светог Саве у Пољопривредној школи 2017 Прослава Светог Саве у Пољопривредној школи 2017 “У Савиној земљи И Савиној држави Савина школа И Савина црква И сав Светосавски народ Славе Савиндан” Празник Светог Саве, првог српског архиепископа, просвјетитеља и учитеља обиљежен је и у нашој школи 27. јануара 2017. године у 11 часова. Свечаности су присуствовали директор школе Еди Ханеш, професори, ученици као и дугогодишњи гости Пољопривредне школе. Свој допринос и на овогодишњој светосавској прослави дали су ученици драмске секције под руководством професорице Бранке Новковић. Ученици наше школе говорили су најљепше стихове и приче о Светом Сави како би се и ове године опоменули да је Свети Сава наш вјечити учитељ. По завршетку приредбе, директор се обратио и захвалио свим присутним, захвалио се и нашим ” пчелицама ” како је назвао ученике и учеснике приредбе. Савинданска свечаност је прилика да се осврнемо на постигнућа и награде наших најбољих ученика. Према критеријуму – успјеху ученика у току школовања, као и успјеху на такмичењима из разних наставних и научних области, Светосавска награда Пољопривредне школе припала је ученику четвртог разреда Саши Дерајићу. Светосавска награда Града Бања Лука уручена је Наташи Ковачевић. Свечаност је завршена агапама у школској трепезарији. Ученици који су учествовали у приредби су: Анђела Дивљак, Никола Ђукић, Сергеј Љубојевић, Ивона Бијелић, Јанко Галић, Наталија Санковић, Теодора Капларски, Владан Ратковић и Дејан Савановић. Ф О Т О – Г А Л Е Р И Ј А


source: CulturaX

text: Истраживање и развој | Академска заједница изузетно очекује биомедицинску примену водоника због његове сигурности и потенцијално широке ефикасности. Још увек има много важних питања у области биологије водоника која су вредна проучавања. Верујем да ће се са продубљивањем истраживања људи сложити ...Опширније » Генератор водоника Тим АнгелБисс-а такође планира да ради и са водоником. Дизајн одељења за истраживање и развој за нови производ: Водоник генератор. Водоник је врста запаљивог гаса у здравом разуму људи. Последњих година истраживачи су открили још јединствених антиоксидативних ефеката, а истраживање његове примене ...Опширније » АнгелБисс тим такође планира да ради са азотом. Дизајн одељења за истраживање и развој за нови производ: генератор азота. Азот је инертни гас без боје, нетоксичности и мириса. Због тога се азот широко користи као заштитни гас. Примена азота је такође једна од смерница истраживања и развоја ...Опширније » Одељење за истраживање и развој АнгелБисс-а сада се фокусира на развој нових производа и настоји да створи производе са великим искуством и бољим перформансама. За преносну усисну машину, АнгелБисс која сада проучава стварање двоструке боце, биће погоднија и практичнија. За АнгелБисс 5Л Оки ...Опширније »


"Јасно је да је на нашем суседу лежи одговорност да ли ће испунити оно што смо договорили. На БЈРМ је да и на уставном нивоу примени оно на шта се обавезала на уставном нивоу", рекао је Павлопулос.


Шешељ објавио да је спреман да са напредњацима и социјалистима формира владу и буде - премијер НИКОЛИЋА ОПТУЖИО ДА ЈЕ ИЗДАО СТРАНКУ КОЈУ ЈЕ ОСНОВАО, А И ДА - ВРБУЈЕ ПОСЛАНИКЕ СНС Др Војислав Шешељ - Николић је из личних интереса спреман и да разори странку коју је основао, али он нема снаге за то ПРЕДСЕДНИК Српске радикалне странке (СРС) Војислав Шешељ изјавио је данас да је председник Србије Томислав Николић одлуком да се кандидује на председничким изборима издао странку коју је основао и да је, како је рекао, већ почео да врбује посланике Српске напредне странке (СНС). По неким информацијама, он може да рачуна на пет до девет људи, казао је Шешељ на конференцији за новинаре у Београду. Шешељ је рекао да је Николић из личних интереса спреман и да разори странку коју је основао, али да нема снаге за то. Председништво СНС у уторак је одлучило да кандидат за председника буде премијер Александар Вучић, а потом је, синоћ, актуелни председник Србије Томислав Николић по незваничним наводима одлучио да поново кандидује за ту функцију. Лидер СРС је оценио и да Николићева кандидатура њему олакшава посао у председничкој трци јер ће лакше доћи до другог круга. У др 4000 91;гом кругу очекујем тешку битку између Вучића и мене, казао је Шешељ и додао да рачуна на своју победу. Он је рекао да мисли да је најозбиљнији кандидат за наследника Вучића на премијерској позиција Никола Селаковић, јер га је, како је оценио, Вучић због тога чувао од државних функција последњих годину дана. Селаковић је најмање компромитован међу свим Вучићевим министрима, казао је Шешељ о бившем министру правде. Шешељ није искључио могућност да после евентуалних ванредних парламентарних избора, СРС направи коалицију са СНС и Социјалистичком партијом Србије. Можда бих ја могао да будем премијер уколико не победим на председничким изборима и направим коалицију са СНС-ом и СПС-ом, казао је Шешељ и рекао да би, без обзира на разлике у ставовима, могли да се прилагоде једни другима. Бета


Quote: Полако брате... Није ствар само у томе чиме човјека пуне, него и шта на човјека дјелује. Ти кажеш да и ти пијеш флуорисану воду. Пије је и твој комшија. Теоретски обојица сте подложни контролисању понашања али на њега то дјелује јер гледа ТВ и не мисли о ономе што гледа. Ти не гледаш ТВ па то на тебе ни не дјелује али у теорији сте једнако подложни истој врсти утицаја. Можда на тебе дјелује нека друга врста утицаја. Није флуор резервисан само за контролу понашања путем телевизијске пропаганде, али је највише људи под утицајем исте. У чему је разлика између, рецимо, масе која буљи у ТВ и не размишља ни о чему, некритички упијајући сво ђубре са екрана, и рецимо, масе која се сјури са трибина да би се тукла са навијачима другог клуба, не размишљајући да је и на другој страни неко исте вјере, расе, нације и увјерења, само са другачијим дресом? Исто важи и за мобилисање масе за изборе, читава рекламна индустрија се врти око метода контроле понашања... Дјеловање је исто, потискивање сопствене личности и сопственог разумног просуђивања и уклапање у један калуп сличних, само је извор утицаја на понашање другачији. Један извор контроле понашања каже: "Сједи, гледај како ће да ти отму последњу пару, подигну порез и смање плату, и вјеруј да ће се све исправити и средити онда када 2028. ЕУ прими Србију у чланство!", други: "Разбиј гробара (делију, радовца, сланинара...) и не мисли шта ће после с тобом бити!" трећи: "Купуј јастук од меморијске пјене и не мисли треба ли ти када већ добро спаваш" a флуор, једна психоактивна супстанца, само олакшава такав процес.


Не могу ни да замислим како је тој јадној девојци и њеној породици... Џаба њима што ће га (надам се) ови у затвору урнисати када је шљам већ уништио толико живота! Искрено ,желео бих да пати ,да моли да га убију....да цркне шљам у агонији!! Прилично сам осетљив на овакве "догађаје".... Речи овде нису довољне! Против циганског шљама се треба борити на све начине! Требамо пратити светли пример Чешке и Словачке чије су медицинске установе тајно (због НВО-a) убризгавале серум за стерилизацију циганима јер су почели забриња& 4000 #1074;ајуће да се коте. Тотално ми униште јутро када их гледам из превоза у Земуну на путу за факс.Толико неукуса ,шабанерије ,галаме ,дреке ,некултуре ,нехигијене....смучи ми се! Живе од социјалне помоћи напаћене нам Србије а константно је псују и вређају на све начине! Никад од њих користи није било ,само штете!! Они су коров који треба што пре ишчупати из корена!!!!


text: Митрополит Иларион: Ђукановић кренуо против сопственог народа | ИСКРА 24.05.2020. - 9:16 Портпарол Руске православне цркве митрополит волконски Иларион сматра да је предсједник Црне Горе Мило Ђукановић кренуо против сопственог народа и да прави велику грешку тиме што покушава да формира сопствену цркву. Митрополит Иларион је констатовао да Српска православна црква /СПЦ/ у Црној Гори није нека страна организација већ црква црногорског народа. – Ако Ђукановић који, колико знам, није крштен и атеиста је, покушава да формира сопствену цркву, прави велику грешку – рекао је митрополит иларион за Телевизију Русија 24. Притварање и сва остала дешавања у вези са притварањем владике будимљанско-никшићког Јоаникија, митрополит Иларин је назвао прогоном, а позивање црногорских власти на санитарна ограничења због пандемије подмуклим, пренио је "Спутњик". – Кршење мјера није било на савјести Цркве – она није организовала протесте, већ на савјести оних који су изазвали такву ситуацију, пре свих на Милу Ђукановићу – навео је руски митрополит. Он је подсјетио на предсједника Украјине Петра Порошенка, који је покушао да одигра на карту Цркве да би сакупио поене у предизборној кампањи, али га је та авантура довела до срамотног пораза на избрима, те је сигуран да и Ђукановића чека иста судбина, ако не ревидира свој став.


ИНТЕРМАРИЈУМ(Међуморје) римокатолички план против европских православних народа Међуморје (пољ. Międzymorze) је пројекат којег је након Првог светског рата промoвисао Јозеф Пилсудски, као федерацију централноевропских и источноевропских земаља које би предводила Пољска. У ову заједницу се било позвало балтичке државе (Литванију, Летонију и Естонију), Финску, Белорусију, Украјину, Чехословачку, Мађарску, Румунију и делове Краљевине СХС(Хрватска, Словенија, Војводина и БиХ). Предложена федерација требало је да опонаша Пољско-литванску унију, која је сезала од Балтичког до Црног мора у раздобљу од краја 16. до краја 18. века, иначе насталу уједињењем Краљевине Пољске и Велике Кнежевине Литваније. Неки Литванци су сматрали овај пројекат претњом својој тек успостављеној независности, а неки Украјинци као претњу својим тежњама за осамостаљењем, а супротстављала се Русија и већина западних држава осим Француске. Међуморје је допуњавало остале амбициозне геополитичке визије маршала Пилсудског - прометејизам, чији је циљ био ни више ни мање него комадање Руске Империје и одузимање односно поништавање свих територијалних освајања тог царства. Унутар две деценије од пропасти великог пројекта Пилсудског, све државе које је сматрао кандидатима за чланством у Међуморској федерацији су биле окупиране од стране Совјетског Савеза и/или Трећег рајха. Завршетком Хладног рата, распадом Совјетског Савеза и распадом Југославије план о Интермаријуму је поново оживео. Интермаријум: Измишљају оптужбе и прекрајају Европу! Новости истражују: Да ли је Интермаријум, тајна ватиканска организација, и даље активан? Желе да обухвате простор између Балтичког, Црног, Егејског, Јонског и Јадранског мора ВЕК од почетка Великог рата обнављају се оптужбе из времена Хабзбурга и Трећег рајха да су Срби и Руси изазвали први светски сукоб, а васкрсавају и стари пројекти прекрајања Европе. Један од њих је Интермаријум (Међуморје), заједница држава између Црног мора и Балтика, замишљене после Првог светског рата као „санитарни кордон“ против Совјетског Савеза, односно Русије. Ова идеја је између два светска рата уживала велику подршку Ватикана и Велике Британије. - Американци су касније прихватили традицију британске и англосаксонске политике непријатељства и ривалства прем 1756 а Русији у борби за светску моћ. Тако је преживела и идеја Интермаријума, која на постсовјетском простору има тежиште на Балтику и Украјини, а у перспективи према Белорусији. Украјинска Наранџаста револуција од пре неколико година и актуелна криза су несумњиво део политике Интермаријума. Њен огранак на Балкану огледа се у непрестаном притиску на Србију која се дугорочно сматра проруском - каже историчар и политиколог др Драган Петровић. Питањем санитарног кордона који би смањио утицај Совјетског Савеза и Немачке бавиле су се и Сједињене Америчке Државе, заступајући стварања великих европских федерација. „Аустроугарска представља најбоље подручје за почетак европске федерације. Више држава Аустроугарске, чак и ако једном добију потпуну независност, ускоро ће се због разних интереса наћи присиљене у овој или оној форми да буду заједно. Подељене, оне ће брзо доћи под доминацију Немачке“, писао је 1918. представник САД у Швајцарској професор Џорџ Херон, америчком председнику Вудро 3ffa Вилсону. - За такво решење залагала се и тајна католичка организација Интермаријум с веома амбициозним плановима да у будућу конфедерацију укључе просторе између Балтичког, Црног, Егејског, Јонског и Јадранског мора - наводи академик др Драгољуб Живојиновић. На југословенским просторима Ватикан, али и неке друге снаге нису биле задовољне стварањем Југославије и радиле су на јачању хрватског сецесионистичког фактора на сваки начин, надовезује се др Петровић. - Први Интермаријум је настао под снажним утицајем Ватикана. Био је то покушај Свете столице да надомести део губитака утицаја које је претрпела нестанком Аустроугарске. Главни добитак у то време Ватикан је видео у обнови Пољске, која је тада захватила западне области данашњих Украјине и Белорусије. Међутим, британске службе, а пре свега МИ6, као и Ватикан подржавали су низ покрета, чак и са неофашистичким схватањима, који су деловали на широком простору Источне Европе и Балкана са циљем слабљења руских позиција. Огранак политике Интермаријума на Балкану се очитује кроз притиске према Србима, који се препознају као дугорочно проруски елеменат - каже др Драган Петровић. Интермаријум је дуго био ван жиже пажње науке, све док девдесетих нису отворене архиве Контраобавештајног корпуса САД. Извештаји из Рима с краја Другог светског рата обелоданили су да је Интермаријума, као обновљену и проширену Хабзбуршку монархију смислила истоимена ватиканска тајна организација која је укључивала и ултраконзервативне политичаре широм света. Иста организација стајала је и иза „пацовских канала“ којима су на десетине хиљада усташа и украјинских шовиниста побегли у јужну Америку. Интермаријум је био пун свештеника, монаха и редовника језуита, бенедиктинаца и фрањеавца. Имали су штампарску машину за израду фалсификованих исправа, управљали су мрежом самостана који су служили као склоништа, прали прљави новац и што је можда најважније организовали су ефикасне пропагандне кампање које су ишле у прилог британским интересима. Од Балтика до Црног мора католички свештеници попут Крунослава Драгановића и украјинског надбискупа Бућка водили су шпијунску мрежу која је била од виталног интереса за британску обавештајну службу - забележио је Џон Лофтус, у то време агент америчког Контраобавештајног корпуса у Риму. КАМПАЊА ХАБЗБУРГА Надвојвода Ото Хабзбуршки и његов брат Феликс покренули су у САД, уз помоћ америчке католичке хијерархије, кампању за стварање Дунавске конфедерације. - У јуну 1941. надвојвода Ото је одржао предавање у Конгресној библиотеци и поручио да 20. век припада великим државама и да народи Подунавља желе стварање Дунавске конфедерације у којој би живели Аустријанци, Баварци, Словаци, Мађари, Словенци и Хрвати. За житеље Б 4000 86;сне и Херцеговине и Војводине рекао је да би морали да се изјасне да ли желе приступање конфедерацији - наводи Живојиновић.


Јулија Мињаева је узела лук црног купуса у пужу - Поправка стана властитим рукама, конструкција, дизајн Врло занимљив и изванредан начин узгоја лука је купина коју нуди вртлар Јулиа Миниаева. Овај метод је лако остварити код куће, јер не траје много времена. Његов метод засађивања купине Јулије Јулијом назвао је "пужем". Многи туристи су заинтересовани за културе које се могу узгајати у пужевима? Ако вјерујемо у праксу, ова метода је погодна за узгој поврћа и украсних култура. Експерименти са таквим културама и цвећем, као што су лук, купина, порилук, паприка, краставац, парадајз, патлиџани, јагоде, јагоде, делфини и петунија, показали су изузетне резултате. Одскакивање црног лука у пужеве Узгој садница - то је дуготрајно и није лако. Иулиа Миниаева предлаже узгој добрих садница купина лук у пужева. Такав необичан начин не само да ће расти саднице, али и не загушити простор са великим кутијама са садницама. Да бисте подигли пуж за садњу лука од купина, требаће вам: гумица за писање лук семе купине. Како засадити лук од купина у пужевима Радни процес треба да почне са чињеницом да радни простор треба да буде покривен платном за уље, јер ћете морати да радите са земљом. Сада узмемо супстрат и изрежемо из њега траку дужине 15 цм и ширине као тоалетни папир. На траку сипамо земљу, повлачећи се од врха од 1 цм. Тло је боље навлажити и затегнути, тако да незаспао Сада пређите на полагање семена лук од купина. Ако су сјеменке мале, можете користити пинцету. Садни материјал треба проширити дуж цијеле дужине траке, на удаљености од 1-2 цм један од другога, продубљујући их благо у тло. Сада лагано умотајте траку са земљом и семенским луком, купине у ролну, доњи део може бити благо увијен. Свитак треба да изађе не превише кондензован, али не и слободан, као на слици. Залијевање земље одозго је био пуж, који је на себи носио целофански пакет, или га је покривао филмом, стварајући парнишок. Паковање са врха контејнера се поново фиксира гумицом, стави у пладањ и пренесе на топло место, на пример, на једну од горњих полица у кухињи. Како се бринути за саднице купина црног лука Чим се клице појаве, паковање или филм се могу уклонити, а капацитет прозора или другог лаганог и сунчаног мјеста може се помакнути. Саднице лук Цхернусхка даље залијевати у палети. Рецензије туриста и вртлара кажу да је овај начин садње семена лука веома успешан. Показало се да су саднице равне и чврсте. За ову методу садње мало је простора у кући, а то је веома важно ако треба припремити много различитих садница. Слично томе, можете засадити не само лук, већ и друго семе: парадајз, патлиџане, краставце, паприку. Берба и складиштење купина Сакупљање лука лука почиње средином или крајем августа. Дан окупљања треба да буде сунчан и сув. Главнизнакови којима се може схватити да је дошло вријеме за окупљање, има избочину на прамцу и појаву жутости. Снимци се подижу и ако временски услови то дозвољавају, остављају се на кревету до сушења живице. Ако је вероватноћа влажења усјева висока, она се сакупља и лежи у једном слоју у сувој и добро проветреној просторији. Како се исушује, уклањају се листови и трошење љуске у свакој луковици. Што се темељније осуши, већа је вјероватноћа да ће се лук задржати до самог прољећа и задржати своје квалитете. Зато искусни вртлари изводе сушење лука у три фазе: - прва недеља лук се држи у затвореном простору са температуром ваздуха од око 20 ° Ц; - друга недеља - 30 ° Ц; - треће - 35 ° Ц Ова температура се ствара уз помоћ домаћих уређаја за гријање. 9. За складиштење, лук сортира по величини и ставља се у вреће или кутије на тамном хладном мјесту. Температура за складиштење не сме бити већа од 18 ° Ц. Пожељно је периодично сецкати лук, одстранити размажено, покварено или сушено поврће.


Представници Полицијског инспектората (ПИК) Косова представили су данас у Грачаници свој рад, функцију и циљ деловања. Грађани затражили већи број полицајаца и ефикаснији рад полицијске станице у Грачаници. Састанку присуствовао председник општине Грачаница Владета Костић. Како је објашњено на скупу у Дому културе у Грачаници Полицијски инспекторат је независна агенција која прати рад Полиције Косова и њених службеника и врши процену о прекоречењу овлашћења према грађанима. Председник Костић је обраћајући се присутним грађанима казао да је циљ да се што боље упознају са својим прaвима, али и охрабре да несавесне полицијске службенике пријаве. „Полицијски инспекторат није усмерен против грађана, већ да помогне да неко ко свој посао не ради професионално, уколико се докаже, буде суспендован, кажњен. Грађани не треба да се боје да пријаве такве службенике. Многи нису знали праву адресу, па су повреду својих права пријављивали Општини“, казао је Костић и поручио грађанима да смо на добром путу решавања проблема са Полицијском станицом у Грачаници. Представници ПИК-а обавестили су присутне грађане да је та агенција активирала бесплатан број -- 08000333, тзв. плаву линију, грађанима доступну 24 часа 7 дана у недељи, ради лакшег подношења жалби могућих кршења права од стране службеника Полиције Косова. Осим позивањем бесплатног броја, жалба се може поднети и: личним подношењем у ПИК-у, путем електронске поште (попуњавањем онлајн образца за жалбу преко интернет странице ПИК-а), преко поште, кутије за жалбе које се налазе у свим центрима за Цивилну регистрацију, писмене жалбе која се може поднети најближој полицијској станици. Зграда ПИК-а се налази у Ајвалији. Истражитељ Зоран Ристић изнео је податак да је током 2016. године ПИК извршио 69 хапшења, дао 99 препорука за суспензију и извршио 9 премештања полицијских службеника. Такође, Одељење за инспекцију је извршило девет инспекција и дало 60 препорука за побољшање Полиције Косова. Грађини су на скупу имали могућност постављања питања и сви су изразили незадовљство због великог броја нерешених случајева крађе и напада на територији општине Грачаница. Затражен је повратак прераспоређених полицајаца и повећање капацитета станице у Грачаници односно прелазак из Ц у Б категорију. Прочитано 2052 пута Објављено среда, 01 март 2017 14:18 Игралиште у Ашанима добија потпуно нов изглед Видовданска ликовна колонија В. Костић честитао Божић верницима Асфалтирана улица у Сувом Долу


text: Политика Online - Јеличић, члан "ваљевске групе", поново у притвору понедељак, 25.11.2019. у 17:02 Специјални суд поново је одредио је притвор оптуженом припаднику "ваљевске групе" Зорану Јеличићу (40) јер је прошле седмице прекршио меру забране напуштања стана (кућни притвор), што се сматра бекством. Он се од марта налазио у кућном притвору са наногицом, у селу крај Ваљева где има пријављен боравак, а од пре пар дана је опет у притвору. Иначе прошлог понедељка у наставку суђења "ваљевској групи" он је театрално покушао да се наводно убије у судници малим металним предметом, посекавши се лакше по врату. С обзиром на то да је имао еелктронску наруквицу, а за излазак из куће није тражио одобрење надлежних, што је био у обавези да учини, он је прекршио меру кућног притвора, односно забране напуштања стана. Суђење "ваљевској групи" траје више од 11 година, а од укупног броја заказаних суђења чак трећина је одложена на захтев одбране. Припадници ове групе се терете за тешка убиства, злочиначко удруживање, недозвољено држања оружја и експлозивних материја, изнуда и наношења лаких и тешких телесних повреда и изнуде новца. Оптужени су Милан Лазаревић, Зоран Јеличић, Милан Милијановић, Небојша Голоскоковић, Александар Павловић, Дејан Велимировић, Мирко Лазаревић, Марко Миличковић и Александар Бошковић.


text: Оклахома (), држава је у средишњем делу САД која се простире на око 180.000 km2, претежно брежуљкастог краја, смештеног северно од Црвене реке. Главни водени токови Арканзас, Симарон и Канадијан теку из смера северозапада и припадају атлантском сливу. Кроз Оклахому је први прошао шпански истраживач Коронадо 1541. године, у потрази за Изгубљеним златним градом, а под власт САД је дошла тек Куповином Луизијане, коју су 1803. купиле од Француске, чиме су добиле отворен приступ пацифичкој обали. Овај крај у прво време је био познат као Индијанска територија и на њега је раних 1820-их пресељено Пет цивилизованих племена, а касније и остала надвладана племена. Тек 16. новембра 1907. године Оклахома је постала држава. Многобројни индијански резервати су укинути, а Индијанци су постали грађани САД, па им се земља дели појединачно, а остатак отвара за насељавање белог становништва. Данас је Оклахома држава са великим рафинеријама нафте и развијеном индустријом (аутомобили, металургија). Град Оклахома Сити (506.132; 2000) саобраћајно је чвориште државе и њен главни град, а остали значајнији градски центри су (2000): Енид (47.045), Едмонд (68.315), Лотон (92.757), Талса (393.049) и други. Демографија Највећи градови Спољашње везе Службене странице Оклахоме Службене странице Универзитета у Оклахоми Државе САД


text: 1. фебруар је тридесет други дан у години у Грегоријанском календару. 333 дана (334 у преступним годинама) остаје у години после овог дана. Догађаји 1701 — Битка код Кремоне током Рата за шпанско наслеђе између аустријских и француских трупа. 1748 — Указом царице Марије Терезије Нови Сад добио статус слободног краљевског града у оквиру аустријске монархије. Тај дан проглашен за Дан града 1996. 1793 — Револуционарна Француска, непуне две седмице после погубљења краља Луја XVI, објавила рат Великој Британији и Холандији. 1840 — У америчком граду Балтимор отворен први стоматолошки факултет у свету. 1893 — Томас Алва Едисон у Вест Оринџу у Њу Џерзију отворио први филмски студио у свету. 1896 — Подстакнути побуном у Грчкој, становници острва Крит почели устанак против турске власти. Уз интервенцију европских сила Крит 1898. добио аутономију, а 1912. припојен Грчкој. 1896 — У Торину је премијерно изведена Пучинијева опера Боеми. 1901 — У Београду изашао први број „Српског књижевног гласника“, часописа за књижевност. Први уредник био Богдан Поповић, један од најпознатијих књижевних критичара и теоретичара тог доба. 1918 — Топовским пуцњем са крстарице „Санкт Георг“ означен почетак побуне око 6.000 морнара у аустроугарској ратној флоти у Боки которској. Побуна угушена 3. фебруара, ухапшено 800 морнара и подофицира, а пред преки суд у Котору изведено њих 40, од којих су четири осуђена на смрт и потом стрељана. Велики број ослобођен после суђења у септембру, а кривични поступак против осталих прекинут сломом Аустроугарске у Првом светском рату. 1924 — Прва лабуристичка влада Велике Британије признала СССР, што је знатно допринело смањењу дипломатске изолације прве социјалистичке земље у свету. 1942 — Вођа норвешких фашиста Видкун Квислинг постао је председник марионетске владе у окупираној Норвешкој, у Другом светском рату. 1946 — Норвешки дипломата Тригве Ли изабран за првог генералног секретара Уједињених нација. 1946 — Мађарска проглашена за републику, с председником Золтаном Тилдијем и премијером Ференцом Нађом. 1974 — У пожару који је захватио нови солитер у бразилском граду Сао Пауло погинуло више од 220 људи. 1979 — Ирански верски вођа ајатолах Рухолах Хомеини вратио се у земљу из Париза после 15 година изгнанства, које је провео углавном у Ираку. Тиме наступила нова фаза исламске револуције којом је у Ирану успостављена исламска теократска држава. 1990 — Да би сузбила масовне демонстрације косовских Албанаца, Југословенска народна армија извела тенкове на улице косовских градова, а борбени авиони надлетали Приштину. У сукобима демонстраната и полиције погинуло 27 демонстраната и један полицајац, а рањено око 100 људи на обе стране. 1991 — У земљотресу који је погодио пограничне области Авганистана и Пакистана погинуло више од 1.200 људи. 1992 — Председници САД и Русије Џорџ Х. В. Буш и Борис Јељцин потписали, у Кемп Дејвиду, декларацију о престанку непријатељстава две земље, чиме је формално завршен Хладни рат. 1995 — Поплаве у Холандији натерале око 250.000 људи да напусте домове. 1996 — Председник Жак Ширак објавио да је Француска заувек окончала нуклеарне пробе. 2000 — Због учесталих напада наоружаних Албанаца на полицијске и друге објекте, српске власти појачале присуство снага безбедности и Војске Југославије на југу Србије у региону општина Прешево, Бујановац и Медвеђа, у којима Албанци чине већину становништва. 2002 — На суђењу у Ријеци, за ратне злочине почињене над Србима 1991. и 1992, бивши начелник полиције из Госпића Иван Дасовић потврдио да је тадашњи политички врх Хрватске знао за убиства Срба у Госпићу. Савет безбедности УН продужио мандат мировних снага у Источном Тимору до 20. маја, за када је предвиђено проглашење независности те бивше португалске колоније. После одласка Португалаца 1975. ту територију окупирала Индонезија, а мировне снаге упућене 1999. пошто је Источни Тимор прокламовао независност. 2003 — У несрећи „Спејс-шатла Колумбија“ који се запалио и распао на висини од око 60 километара изнад Тексаса у САД погинуло свих седам астронаута. 2021 — Војни пуч: Војска Мјанмара извела је ухапсила председницу Владе Аунг Сан Су Ћи, поставила генерала за привременог председника и прогласила ванредно стање на годину дана. Рођења 1659 — Јакоб Рогевен, холандски истраживач. (прем. 1729) 1768 — Жак Лористон, француски маршал и дипломата. (прем. 1828) 1878 — Алфред Хајош, мађарски пливач и архитекта. (прем. 1955) 1878 — Милан Хоџа, словачки политичар, државник и публициста. (прем. 1944) 1884 — Јевгениј Замјатин, руски књижевник и преводилац. (прем. 1937) 1894 — Џон Форд, амерички редитељ. (прем. 1973) 1901 — Кларк Гејбл, амерички филмски глумац. (прем. 1960) 1902 — Јован Карамата, српски математичар. (прем. 1967) 1905 — Емилио Сегре, италијанско-амерички физичар и Нобеловац. (прем. 1989) 1915 — Стенли Метјуз, енглески фудбалер. (прем. 2000) 1922 — Соја Јовановић, филмски, позоришни и ТВ редитељ. (прем. 2002) 1922 — Рената Тебалди, италијанска оперска певачица, сопран. (прем. 2004) 1928 — Том Лантош, амерички политичар мађарског порекла. (прем. 2008) 1931 — Ијаџудин Ахмед, бангладешки политичар.(прем. 2012) 1931 — Борис Јељцин, председник Русије.(прем. 2007) 1933 — Светлана Велмар-Јанковић, српска књижевница и дописни члан САНУ. (прем. 2014) 1942 — Тери Џоунс, велшки глумац, писац, комичар, сценариста, редитељ и историчар. (прем. 2020) 1946 — Елизабет Слејден, енглеска глумица. (прем. 2011) 1958 — Борче Средојевић, босанскохерцеговачко-српски фудбалер и фудбалски тренер. 1965 — Стефани од Монака, принцеза Монака. 1965 — Брендон Ли, амерички глумац. (прем. 1993) 1966 — Лоран Гарније, француски ди-џеј и продуцент електронске музике. 1967 — Александар Дунић, српски глумац. 1968 — Лиса Мари Пресли, америчка музичарка. (прем. 2023) 1969 — Габријел Батистута, аргентински фудбалер. 1969 — Брајан Краус, амерички глумац. 1971 — Златко Заховић, словеначки фудбалер. 1971 — Мајкл Си Хол, амерички глумац. 1972 — Дејан Зечевић, српски редитељ и сценариста. 1973 — Јуриј Ландман, холандски музичар. 1973 — Сара Маклауд, аустралијска музичарка. 1978 — Кејнан, сомалско-канадски музичар. 1982 — Гевин Хенсон, велшки рагбиста. 1983 — Ивета Бенешова, чешка тенисерка. 1983 — Кевин Мартин, амерички кошаркаш. 1984 — Дарен Флечер, шкотски фудбалер. 1986 — Јорит Бергсма, холандски брзи клизач. 1992 — Патрик Јанг, амерички кошаркаш. 1994 — Хари Стајлс, енглески музичар и глумац. 1998 — Зе Маркос, бразилски фудбалер. 1998 — Алекса Раданов, српски кошаркаш. Смрти 772 — Папа Стефан III. (рођ. 720) 992 — Џавхар, фатимидски генерал. 1222 — Алексије I Велики Комнин, трапезунтски цар. (рођ. 1181) 1328 — Шарл IV Лепи, краљ Француске (рођ. 1294) 1691 — Папа Александар VIII. (рођ. 1610) 1733 — Август II Јаки, саксонски кенз и краљ Пољске. (рођ. 1670) 1851 — Мери Шели, британска књижевница. (рођ. 1797) 1903 — Џорџ Габријел Стокс, англо-ирски математичар и физичар. (рођ. 1819) 1905 — Освалд Ахенбах, немачки сликар (рођ. 1827) 1908 — Милован Глишић, српски књижевник. (рођ. 1847) 1944 — Пит Мондријан, холандски сликар и теоретичара уметности. (рођ. 1872) 1957 — Фридрих Паулус, немачки генерал. (рођ. 1890) 1958 — Клинтон Дејвисон, амерички физичар и Нобеловац. (рођ. 1881) 1966 — Хеда Хопер, америчка глумица и новинарка. (рођ. 1885) 1966 — Бастер Китон, амерички филмски глумац и режисер. (рођ. 1895) 1976 — Вернер Хајзенберг, немачки физичар и Нобеловац. (рођ. 1901) 1986 — Алва Мирдал, шведски социолог и политичар. (рођ. 1902) 1994 — Радован Самарџић, историчар. (рођ. 1922) 2012 — Вислава Шимборска, пољска песникиња, есејиста и преводилац. (рођ. 1923) 2014 — Максимилијан Шел, аустријско—швајцарски глумац. (рођ. 1930) 2020 — Енди Гил, енглески музичар и музички продуцент, најпознатији као суоснивач и соло гитариста групе -{Gang of Four}-. (рођ. 1956) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Преподобног Макарија Великог Преподобног Макарија Александријског Светог Арсенија - епископа крфског Светог Марка - архиепископа ефеског Блаженог Теодора Референце 201


source: fineweb

text: На Дан породице може се рећи много патетичних речи. А ја ћу се ограничити овим једним саветом-жељом: пријатељи, вечерајте заједно – цела породица. Наглашавам: заједно – за заједничким столом, а не поред телевизора. Наравно, ништа не зближава људе као њихово заједничко учествовање у црквеним тајнама и молитви. Али то је већ, да тако кажем, виша математика. А у нашим условима апостасије треба почети од најједноставнијег – од заједничке породичне трпезе, која може да зближи најрођеније, који су разједињени као никад раније. Све донедавно обичну средњестатистичку породицу је «уједињавао» телевизор, али сад свако има свој лични. Осим тога, имамо огроман број разноразних «виџета», и «гаџета», у које човек урања у потпуности, заборављајући на све на свету, укључујући и своје ближње. Једна млада, лепа и паметна особа ми је недавно с горчином испричала (не на исповести) о томе како се распао њен брак. Све је било банално до крајњих граница, није било никаквих драма с преварама или агресивним алкохолизмом. Једноставно, дуго времена је општила с леђима свог младог супруга који је био загњурен у компјутер и то јој је досадило... – Чак се нисмо поштено ни посвађали. И дан-данас га с времена на време назовем и неко време мирно разговарамо – све док ми узбуђеним гласом не каже: «Е, ћао – почиње ми битка...» – рекла је. И премда наведени пример говори о очигледној патологији – игроманији, он ипак, како ми се чини, указује на општу тенденцију, која је карактеристична за савремену породицу, или тачније, оно што је од ње остало. Мужеви и жене, деца и родитељи, практично не разговарају. Рођендани, банкети, корпоративне манифестације и свадбе не подразумевају дружење, јер свира прегласна музика. Због недостатка живе пажње нарочито пате деца, јер је њима најпотребнија. Она им даје веома озбиљан подстицај за развој говора и способности да мирно и занимљиво бране своју тачку гледишта у дискусији и да шире своје видике. Помаже им да развијају логику, да остварују циљеве у животу. На пример, ја своје упознавање с децом најразличитијих узраста започињем питањем: да ли си одлучио шта ћеш бити кад порастеш? У огромној већини случајева дете одговара да још није размишљало о томе. А у осталим случајевима због нечега најчешће бирају професију полицајца – вероватно телевизијске серије тако утичу на дечју свест... Авај, али с децом нико не разговара. Старији их доживљавају као објекат. А једноставна навика поверљивог разговора могла би да их сачува од многих криза. Навикавши да деле своја осећања с родитељима она, на пример, могу да избегну фобије, а у зрелијем узрасту да природније и хармоничније, не изгубивши везу с родитељима, не направе многе глупости. Зато је, осим заједничких путовања аутомобилом, ретких одлазака у бербу печурака који се данас слабо практикују, заједничка породична трпеза сад једини начин да породица заиста остане породица. Ако хоћете, то је известан minimum minomorum правог породичног живота који претендује на срећу. Свештеник Димитрије Фетисов


Станко Јокић Цане, ратни инвалид из Зворника, ради на улици. Продајом семенки и кикирикија допуњује кућни буџет "Кокице, семенке, кикирики, спорт за зубе..." Тако сваког викенда на стадиону Фудбалског клуба Дрина из Зворника семенкар Цане позива гледаоце да купе његову "занимацију", јер се уз грицкалице лакше прегрми сваки стрес који носе утакмице клуба за који се навија. Када није на стадиону, друго "радно место" му је улица, где продаје све ово, али у сезони нуди и кестен, пецаре и још понешто. Пре последњег рата у Босни и Херцеговни, Станко Јокић Цане (49) радио је у Београду и са супругом Љиљаном живео срећно и задовољно. У одбрани родног села Бошковићи, као припадник Војске Републике Српске, задобио је тешке повреде од којих се лечио на Војној акедемији у Београду и касније наставио у Дому здравља у Зворнику. - Рањен сам 22. августа 1993. године у Бошковићима. У нападу непријатељских снага задобио сам седам прострелних 2fa1 рана кроз стомак и две кроз ноге. Имао сам 12 операција, од којих 10 у Београду. Постао сам тешки инвалид друге категорије и без могућности да наставим да радим - прича нам Станко. Поред супруге, која је незапослена, има и три ћерке. Бојана (18) и Данијела (15) иду у средњу школу, а Јована (14) је основац. - Половину инвалидске пензије и борачког додатка морам да издвајам за лекове. Нисам хтео да будем терет држави, а морам да живим и школујем децу, па сам се, размишљајући како да допуним кућни буџет, одлучио да будем улични продавац семенки, кокица и осталих занимација. Раније је ишло боље, могло се више зарадити, а у последње време народ као да нема пара - прича нам Цане. Када најбоље иде продаја може да заради до десет марака дневно. Рекло би се и није лоше, али ако се има у виду шта претходи продаји онда се види и тежина овог посла. - Све што продајем морам најпре да купим на локалној пијаци. Семенке треба испећи и посолити, кестен испећи, млади кукуруз, када му је време, такође - каже Цане. - Треба дуго времена провести на улици или ходајући по трибинама стадиона по сунцу, а некада и по слабој киши, што ми штети здрављу. Када се одузму трошкови, једва да остане пет марака зараде. Ипак нисам незадовољан, јер битно ми је да поштено зарађујем. Увек има квалитетну робу. Због скромности и услужности муштерије га цене и најчешће купују код њега. - Конкуренција је велика и у овом послу. У Зворнику има нас неколико "семенкара", а муштерија је све мање - каже Цане.