Happiness essential - Cчастье важно - Cрећа је важна: ПРАЗНИЦИ ПРЕД НАМА У СЛАВУ СВЕТОГ ЈОВАНА Пред нама су три велика хришћанска празника, Крстовдан, Богојављење и Свети Јован. Сва три су везана за св. Јована Крститеља и крштење Исуса Христа у реци Јордан. Православни верници имају низ обичаја и веровања везаних за ове празнике Крстовдан Српска православна црква слави 18. јануара, као успомену на прве хришћане који су примили веру. Празник се везује за празник крштења Исуса Христа, као и за дан посвећен светом Јовану Крститељу, који га је крстио у реци Јордану. За разлику од Крстовдана који се као успомена на проналажење Часног крста, на којем је на Голготи разапет Христос, слави 27. септембра, зимски Крстовдан у календару СПЦ није обележен црвеним словом. Посни је дан за православне вернике, без обзира на то који дан у недељи „пада“. Један од обичаја везаних за тај дан је да се у цркви ставља крст у воду, па ако се вода заледи очекује се родна година, а ако се вода не смрзне верује се да ће година бити оскудна. Богојављење се слави 19. јануара по новом календару и посвећен је догађају који се десио непосредно након што је свети Јован крстио Исуса Христа. Док је Исус излазио из воде, свети Јован је видео како се отворило небо и свети Дух у облику голубице је сишао на Исуса Христа, док се са неба чуо глас Бога Оца који је објавио да је Исус његов син. Овај тренутак представља увођење Исуса Христа у спаситељску дужност и почетак његове мисије и проповеди. Према хришћанском веровању, до 30. године наше ере Исус је као живео као дрводеља, а тада је, у својој тридесетој години, позвао Јована Претечу да га крсти. На овај празник се у православним храмовима освештава богојављенска вода, која се сматра лековитом и чува се у кућама до следеће године и као заштита од нечистих сила. Последњих неколико година код нас је обновљен обичај да се на овај дан у реку баца Часни крст, а млади се такмиче ко ће пре допливати до њега. Крст би требао да буде направљен од залеђене богојављенске водице, а верује се да ће победнику у такмичењу донети срећу током целе године. Код Срба постоје бројна веровања и обичаји везани за Богојављење. Верује се да се на тај дан (18. на 19. јануар), у поноћ, отварају небеса и да ће се свака жеља која се тада пожели испунити. Постојало је и веровање да ће неудате девојке те ноћи на небу угледати лик онога за кога ће се удати. Такође се верује и да ће будућег мужа видети у сну, ако пре спавања ставе огледалце под јастук. Свети Јована Крститељ, по бројности је на трећем месту међу крсним славама код Срба. Прославља се, по старом календару 7., а по новом 20. јануара. Црква му је одредила следећи дан по Богојављењу, када је крстио Исуса Христа. Римски владар Ирод је ухапсио Јована и затворио га у тамницу, да би касније наредио да му одрубе главу. Јеванђелист и апостол Лука желео је да пренесе његово тело из Севастије, где га је Ирод погубио, у Антиохију, своје родно место, али је успео да измоли само Јованову руку, ону руку којом је крстио Исуса. Према предању, многа чуда су се дешавала везано за његову руку. На Јовањдан, рука је изношена пред народ, и некада се појављивала отворена, што је значило да ће година бити плодна, а ако је била згрчена, то је предсказивало гладну годину. Време од Божића до Богојављења у неким крајевима је познато као „Некрштени дани“. По народном веровању, тада земљом лутају вештице и други демони. Од заласка Сунца, до првих јутарњих петлова, не препоручује се излажење напоље. Tekst u celosti preuzet sa http://www.glaspodrinja.rs/


source: wikipedia

text: Црноризац Храбар (, ), монах и средњовековни писац најстаријег раздобља старословенске књижевности, чији идентитет до сада није утврђен. Постоје многи докази да је Црноризац Храбар био један од ученика Ћирила, Методија, Климента и Наума који су по протеривању из мисије у Великој Моравској, преселили свој рад на Балкан, на прелазу из 9. у 10. век. Изузев поменуте расправе, од овог монаха немамо више сачуваних дела. Сказнање о писменима Аутор је прве филолошке расправе на старословенском језику, познате у око 60 бугарских, руских и српских преписа, која у српској редакцији носи назив О писменех Чрнорисца Храбра. Са много жара али научним аргументима брани словенску азбуку од напада Грка. Добар познавалац историје грчког језика и писма, Храбар многим грчким филолозима, између осталих, седамдесеторици преводилаца Старог завета (верзије познате под називом Септуагинта), супротставља двојицу словенских просветитеља, Ћирила и Методија, истичући њихову улогу у културном, духовном и историјском развоју Словена. Значај расправе Црнорисца Храбра је да је то прва словенска филолошка расправа, која се обраћа и домаћим противницима, убеђујући их у довољност старословенског језика и писма, и њихову равнопрвност са другим великим језицима и писмима. Највећи број аргумената из овог дела односи се на критику величања великих или старих језика, показивање сличности и разлика између словенског и грчког писма. Име Црноризац Храбар није право име већ псеудоним који је узео један од монаха, да би избегао евентуални прогон због свог писања. Сама реч Црноризац значи монах односно онај који је оденут у црну ризу (монашку одећу), док придевом Храбар означава своју храброст да јавно иступи у одбрану словенског писма. Порекло O етничком пореклу Црнорисца Храбра постоје супротстављена мишљења. Постоје научни кругови који тврде да је био један од писаца Преславске школе у Источној Бугарској, док други проналазе једнако вредне доказе да је припадао Климентовом кругу Охридске књижевне школе. Контроверза долази дотле да се под именом Црноризац Храбар у неким научним круговима подразумева лично неки од најважнијих византијских учитеља писмености. Последњи векови балканског национализма довели су до покушаја да се мистерија идентитета овог монаха и творца прве словенске филолошке расправе искористи за величање вредности појединачне националне књижевности, и тиме, вредности појединачне балканске нације. Међутим, дело Црнорисца Храброг има општесловенски карактер, баш као и мисија његових учитеља — Ћирила и Методија. Референце Превод на савремени српски језик Сказање о писменима (превео Томислав Јовановић), у „Стара српска књижевност“, Београд-Крагујевац, Филолошки факултет-Нова светлост, 2000, 17-20. Литература Димитрије Богдановић: Историја старе српске књижевности, Београд, СКЗ, 1980. Ђорђе Трифуновић: Кратак преглед југословенских књижевности средњега века, Београд, Филолошки факултет Београдског универзитета, 1976. Дејан Михаиловић: Византијски круг (Мали речник ранохришћанске књижевности на грчком, византијске и старе српске књижевности), Београд, „Завод за уџбенике“, 2009, стр. 218. Спољашње везе Развој и одбрана Словенске писмености (РТС Образовно-научни програм - Званични канал) Бугарски књижевници из средњег века Преславска књижевна школа


ПОЛА ЕВРОПЕ У ВЕИКОЈ АЛБАНИЈИ Спот за песму "Албанац", непрекидно се последњих дана емитује на свим косметским ТВ станицама, укључујући Косметску главну телевизију!!! Песму изводи најпознатији косовски реп група "Етно анђели", која је пре неколико дана свирала у Тузима код Подгорице на скупу који је злоупотребљен за промоције идеје велике Албаније. Момци из "Етно анђела" пореклом су из Црне Горе, а на Косово и Метохију су отишли пре више од 20 година. "Етно анђели", чије име неодољиво подсећа на акцију НАТО бомбардовања Србије која се звала "Милосрдни анђео", текст своје песме покривају кадровима којим доминирају симболи Ослободилацке војске Косова, а спот поциње кадровима из "албанских" градова Приштин 4000 1077;, Улциња, Гусиња, Охрида!!! Спотом доминира мапа "велике Албаније", која се исцртава преко границе Србије, Црне Горе и Македоније. У једном кадру албанска чизма гази гранични камен на караули Кошаре, на коти 604, на граници СЦГ и Албаније, у близини које су вођене копнене битке за време НАТО бомбардовања. Али то није све. "Етно анђели" у споту промовишу албанске сепаратистицке вође, као сто су Адем Јашари, један од вођа ОВК, или Хасан Пристина, вођа злогласног Косовског комитета из двадесетих година прошлог века, чије је једини циљ био присаједињење Косова и Метохије Албанији. "Етно анђели" певају о поносу који осећају јер су Албанци. Они тврде да "виде, дишу и живе црвено и црно, а у свакој ћелији им живи птица са две главе", алудирајући на албанску заставу са двоглавим орлом. "Црвено и црно, носим орла на грудима, добо је бити Албанац, држим главу виоко и за ту заставу умирем, поносам сам сто сам Албанац", која не силази са екрана Косметске телевизије, која би требало да буде сервис свих грађана покрајине. Чланови групе "Етно анђели" кажу да се "радо враћају у завичај, у Црну Гору, очигледно је својатајући као део "велике Албаније"! ПОГЛЕДАЈТЕ СПОТ http://video.google.com/videosearch?q=kosovo "Kosovo proud to be albanian"


text: 23. новембар (23.11.) је 327. дан године по грегоријанском календару (328. у преступној години). До краја године има још 38 дана. Догађаји 1174 — Саладин улази у Дамаск, и припаја га под своју контролу. 1248 — Освајање Севиље од стране хришћанских трупа предвођених краљем Фердинандом III од Кастиље. 1531 — Миром у Капелу завршен други грађански рат у Швајцарској. Римокатоличке области признате као део Швајцарске Конфедерације. 1831 — Дводневни штрајк лионских ткача прерастао у организован устанак лионских радника. Устаници заузели кључне пунктове у Лиону и успоставили привремену владу. Њихови захтеви за повећање надница нису прихваћени, а војска почетком децембра угушила устанак. 1889 — У салону Пале ројал у Сан Франциску постављен први џубокс. 1891 — Деодорода Фонсека, вођа преврата 1889. којим је оборено Бразилско царство, први председник Бразила, због сукоба с Конгресом присиљен да напусти положај. 1914 — Мексичка револуција: последње америчке јединице су повучене из Веракруза, којег су биле заузеле пре седам месеци као одговор на Тампико аферу. 1932 — Спајањем краљевстава Неџд и Хиџаз формирана Краљевина Саудијска Арабија, с краљем Абдулом Азиром ибн Саудом. 1961 — Доминиканска Република променила назив главног града Сиудад Трухиљо у Санто Доминго. 1971 — Кина је постала стална чланица Савета безбедности Уједињених нација. 1980 — У земљотресу који је погодио град Еболи у јужној Италији погинуло 2.735 особа, повређено најмање 7.500. 1983 — СССР напустио разговоре о ограничењу наоружања у Женеви у знак протеста због размештања крстарећих ракета САД у Европи. 1989 — Око 300.000 људи се окупило на централном тргу Вацлавске намести у Прагу захтевајући демократске реформе у Чехословачкој. 1996 — Отети етиопски „Боинг 767” са 163 путника и 12 чланова посаде је пао у море близу Коморских острва пошто је остао без горива, при чему је погинуло 125 особа. 1999 — Председник САД Бил Клинтон стигао на Космет, где је посетио америчку војну базу Бондстил код Урошевца и разговарао с представницима Срба и косовских Албанаца. Клинтон од Албанаца тражио да опросте Србима и поручио им да је време за борбу прошло. 2001 — У сукобима Израелаца и Палестинаца на Западној обали убијен вођа војног крила Хамаса Махмуд Абу Ханод. Трибунал у Хагу подигао трећу оптужницу против бившег председника Југославије Слободана Милошевића, за геноцид у Босни и Херцеговини. Милошевић раније оптужен за злочине на Косову и Хрватској. 2002 — Нови премијер Пакистана Мир Зафарула Кан Џамали положио заклетву и формално успоставио цивилну власти после трогодишње војне диктатуре. 2003 — Под притиском демонстраната и опозиције, дугогодишњи председник Грузије Едуард Шеварнадзе поднео оставку због оптужбе око фалсификовања изборних резултата. 2011 — Арапско пролеће: После 11 месеци протеста у Јемену, председник Јемена Али Абдулах Салех је потписао споразум о преносу овлашћења на потпредседника, у замену за правни имунитет. 2021 — Најмање 46 људи погинуло је у саобраћајној несрећи након што се путнички аутобус из Северне Македоније запалио у Бугарској. Рођења 870 — Александар (византијски цар). (прем. 913) 912 — Отон I Велики, немачки краљ и цар Светог римског царства. (прем. 973) 1221 — Алфонсо X Учени, краљ Кастиље и Леона. (прем. 1284) 1804 — Френклин Пирс, амерички генерал, адвокат, и политичар, 14. председник Сједињених Америчких Држава (прем. 1869) 1855 — Стеван Сремац, српски књижевник. (прем. 1906) 1869 — Валдемар Поулсен, дански инжењер. (прем. 1942) 1875 — Анатолиј Луначарски, руски новинар и политичар. (прем. 1933) 1876 — Мануел де Фаља, шпански композитор. (прем. 1946) 1881 — Милица Јанковић, српска књижевница. (прем. 1939) 1887 — Борис Карлоф, енглески глумац и певач. (прем. 1969) 1887 — Хенри Мозли, енглески физичар. (прем. 1915) 1933 — Кшиштоф Пендерецки, пољски композитор и диригент. (прем. 2020) 1936 — Драгослав Лазић, српски режисер и сценариста. 1941 — Франко Неро, италијански глумац. 1943 — Петар Сканси, хрватски кошаркаш и кошаркашки тренер. (прем. 2022) 1965 — Лидија Бајук, хрватска музичарка и песникиња. 1966 — Венсан Касел, француски глумац. 1972 — Вероника Авлав, америчка порнографска глумица. 1979 — Кели Брук, енглеска глумица, модел и ТВ водитељка. 1983 — Јелена Костов, српска певачица. 1986 — Иван Бандаловски, бугарски фудбалер. 1988 — Дадо Ђуровић, црногорски певач. 1990 — Мирза Селимовић, босанскохерцеговачки певач. 1991 — Марко Јеремић, српски кошаркаш. 1992 — Мајли Сајрус, америчка музичарка и глумица. 1992 — Мими Мерцедез, српска хип хоп музичарка. Смрти 1457 — Ладислав V Посмрче, краљ Угарске и Чешке. (рођ. 1440) 1824 — Фјодор Алексејев, руски сликар. (рођ. отприлике 1753) 1919 — Хенри Гант, амерички машински инжењер и менаџер консултант. (рођ. 1861) 1976 — Андре Малро, француски писац и политичар. (рођ. 1901) 1995 — Луј Мал, француски филмски режисер. (рођ. 1932) 2006 — Александар Литвињенко, руски обавештајац. (рођ. 1962) Празници и дани сећања Српска православна црква данас слави Свети апостоли Олимп, Ераст, Иродион и други с њима Свети мученик Орест Свети Нон, епископ илиопољски Свети свештеномученик Милије и два ученика његова Свети мученик Калиопије Свети преподобни Теостирикт Свети преподобни Мартин таракински Свети мученик Kонстантин, кнез грузински Свети мученик Орион Свети мученик Нир Свети мученици Тимотеј и Мавра Сећање на муке светог великомученика Георгија


text: 1. јануар је први дан календарске године у јулијанском и у Грегоријанском календару. Овде се календарска година односи на редослед којим су месеци приказани, од јануара до децембра. Први дан средњовековне јулијанске године је био обично неки други дан, а не 1. јануар. Овај дан је усвојен као први дан јулијанске године од стране свих западноевропских земаља изузев Енглеске између 1450. и 1600. године. Грегоријански календар објављен 1582. године није одређивао да 1. јануар буде Новогодишњи дан, нити први дан своје бројане године. Иако је Енглеска почињала своју бројану годину 25. марта (Дан даме или Дан објављивања), између 13. века и 1752, 1. јануар се називао Новогодишњи дан, и био је, са Божићем и повремено Дванаестом ноћи, празник када су се размењивали поклони. Остаје још 364 дана у години (365 у преступним). Догађаји 45. п. н. е. — Уводи се јулијански календар. 404 — У Риму су одржане последње борбе гладијатора. Гладијатори су обично били робови, злочинци или најмљени слободни људи. Пре игре, прошетали би целом ареном, показивали оружје ономе ко је игру давао, затим би наступила предигра са тупим, а на крају борба са правим оружјем. Убијеног гладијатора мртвоноше би под образином Меркурија однеле у мртвачку одају. Победник би добио палмову гранчицу или златник као награду, а понекад и слободу. Било је борби и са зверима. Звери су дражене или једна на другу или на наоружане гладијаторе. 439 — Објављен је Теодосијев законик, највећа збирка римског права дотада. 990 — Кијевска Русија је усвојила јулијански календар. 1438 — Алберт II Немачки је крунисан као краљ Угарске. 1502 — Португалски морепловци упловили су у залив Гванабара и назвали то место Рио де Жанеиро (Јануарска река), где је подигнут град који је 1763. постао главни град португалске вицекраљевине Бразил, потом престоница независног царства од 1822. до 1889. и републике од 1899. до 1960, када је за главни град одређена новоизграђена Бразилија. 1515 — Војвода од Ангулема Франсоа после смрти краља Луја Дванаестог постао француски краљ Франсоа Први. 1526 — Хрватско племство је на сабору у граду Цетину изабрало за краља Фердинанда Хабзбуршког. 1562 — Католици су у Француској масакрирали преко хиљаду хугенота (протестаната) током њихове молитве у Васију, што је био почетак дуготрајних борби и ратова, познатих под именом "хугенотски ратови", који су уз прекиде 36 година раздирали Француску. 1600 — Шкотска почиње са употребом јулијанског календара. 1651 — Чарлс II крунисан као краљ Шкотске. 1673 — Почиње стална достава поште између Њујорка и Бостона. 1700 — Русија почиње да користи Јулијански календар. 1707 — Жоао V је крунисан као краљ Португалије 1739 — Француски истраживач Жан-Батист Шарл Буве де Лозије је открио острво Буве. 1781 — Отворен је Гвоздени мост преко реке Северн у Великој Британији, први мост на свету направљен од ливеног гвожђа. 1788 — Објављено је прво издање новина Тајмс из Лондона, претходно The Daily Universal Register. 1797 — Олбани је заменио Њујорк као главни град државе Њујорк. 1801 — Ступили су на снагу Закони о унији из 1800. којим су се Краљевство Велика Британија и Краљевство Ирска ујединили у Уједињено Краљевство Велике Британије и Ирске. Ђузепе Пјаци је открио Цереру, прву познату патуљасту планету. 1803 — Данска је забранила увоз робова у Данске Западне Индије и постала прва земља која је забранила ропство. 1804 — Независност: Окончана је француска власт над Хаитијем. Хаити постаје прва република са већинским црнцима и друга је независна држава у Северној Америци после Сједињених Америчких Држава. Вођа те побуне против Француза био је Жан Жак Десалин, који је потом постао цар Жак Први. 1808 — Забрањен је увоз робова у Сједињене Државе. 1809 — Шведска је, као прва земља у свету, успоставила омбудсмана, лице које врши надзор над радом органа управе и јавних служби, а поставља га парламент. Први омбудсман био је Ларс Август Манерхајм (Аугуст Маннерхеим). 1811 — Египатски владар Мохамед Али (Мохаммед) извршио је покољ над мамелучким вођама и тиме докрајчио власт мамелука у Египту. Мамелуци, потомци ратних заробљеника које су персијски и египатски владари уврштавали у своје војске, претежно телесну гарду, завладали су Египтом 1250. када су оборили династију Ајбека. 1815 — Наполеон I Бонапарта вратио се у Француску са острва Елба, где је био прогнан након абдикације у априлу 1814. Ушавши тријумфално у Париз преузео је власт у земљи, чиме је почело раздобље "сто дана", које је окончано војним поразом код Ватерлоа. После друге абдикације, 22. јуна, предао се Енглезима који су га интернирали на острво Света Јелена, где је умро 5. маја 1821. 1818 — Први пут објављен роман Мери Шели Франкенштајн или модерни Прометеј. 1826 — Наукалпан постаје општина Мексика. 1833 — Велика Британија је прогласила суверенитет над Фолкландским Острвима у Атлантику, око 500 километара источно од Аргентине, као наследница права Шпаније чији су колонијални посед била та острва. 1861 — Снаге Бенита Хуареза су освојиле Сијудад Мексико. 1863 — Прву тврдњу под Актом о хомстедима прави Данијел Фримен за фарму у Небраски. Током Америчког грађанског рата председник САД Абрахам Линколн потписао је Прокламацију о еманципацији, што је додатно изазвало бес 11 јужних робовласничких држава које су се бориле за отцепљење. 1869 — Сигма Ни братство се званично оснива на Војном институту у Вирџинији 1877 — Британска краљица Викторија I проглашена је царицом Индије. 1878 — Завршен је други српско-турски рат који је Србији донео територијално проширење за четири округа и међународно признање на Берлинском конгресу који је одржан у јуну исте године. 1880 — У Србији су уведене обавезне метричке мере, мерна јединица за дужину постао је метар и званично су престале да важе мере попут аршина, лакта, педља. Фердинанд де Лесепс почиње француску изградњу Панамског канала. 1892 — Острво Елис се отвара да прима имигранте у САД. 1893 — Јапан почиње да користи грегоријански календар. 1896 — Независност: Босоноги ратници абисинског цара Менелика II потукли су италијанске трупе код Адуе, после чега је Италија морала да призна независност Абисиније (Етиопија). 1898 — Њујорк анексира земљу околних округа, чинећи тиме Град Већег Њујорка. Четирима почетним областима, Менхетну, Бруклину, Квинсу и Бронксу, се прикључује 25. јануара Стејтен Ајланд како би се створио модерни град од 5 области. 1899 — Независност: Шпанска власт над Кубом се завршава. 1901 — Нигерија постаје британски протекторат. државе Нови Јужни Велс, Викторија, Квинсленд, Јужна Аустралија, Западна Аустралија и Тасманија су основале аустралијску заједницу с Едмундом Бартоном као првим премијером, која је те године у статусу доминиона постала члан Британског Комонвелта. Одржана прва званична парада немих глумаца. 1902 — Прва Роуз боул утакмица се одиграва у Пасадени, Калифорнија. 1904 — Усвојен Закон о одличју “Карађорђева звезда”. У част обележавања стогодишњице Првог српског устанка, а “за признање и одликовање заслуга стечених за Краља и Отаџбину како у миру, тако и у рату“. 1908 — По први пут, лопта је бачена на Њујоршки Тајмс Сквер да означи почетак Нове године. 1911 — Северна територија се одваја од Јужне Аустралије и пребацује се под управу Комонвелта. 1912 — Независност: Успоставља се Република Кина. 1915 — Донето решење министра војног о ослобађању од војне службе ученика муслиманске верске школе-медресе. Први светски рат: Немци у Првом светском рату у каналу Ла Манш торпедовали британски ратни брод "Формидабл", усмртивши 547 људи. 1919 — Цилицију заузели Французи. 1925 — Назив главног града Норвешке Кристијанија (од 1674), промењен је у Осло. 1934 — На острву Алкатраз, у средини залива испред Сан Франциска у Калифорнији, направљен је савезни државни затвор. Нацистичка Немачка доноси „Закон за превенцију генетички оболелог потомства“. 1935 — Универзитет Бакнел осваја прву Наранџасту куглу 26-0 над Универзитетом Мајамија. 1937 — Анастазио Самоза постаје председник Никарагве. Прва Котон боул утакмица се одржава у Даласу, Тексас. 1939 — Бечки новогодишњи концерт се први пут одржава. 1941 — Други светски рат: Бугарска је приступила Тројном пакту и допустила немачким трупама да уђу у земљу. 1942 — Представници 26 држава су потписали Декларацију Уједињених нација. 1943 — Други светски рат: Британско ратно ваздухопловство је почело да систематски бомбардује европске железничке системе на територијама под контролом нацистичке Немачке. 1945 — Бахавалбур држава издаје своје прве маркице. Други светски рат: Луфтwаффе покренуо операцију "Боденплатте", велики, али неуспешан покушај нокаутирања савезничке авијације у северној Европи једним ударцем. 1947 — Хладни рат: У окупираној Немачкој од савезника, после Другог светског рата, Америчке и британске трупе формирају област Бизонеу, која је касније спојена (са француском зоном) и постала део Западне Немачке. 1948 — Британске железнице се назионализују да би се створила Британска Железница. Енрико де Никола формално постаје председник италијанске републике, али одбија да буде кандидат за прве уставне изборе наредног маја. 1956 — Независност: Република Судан постиже независност од Египатске републике и Уједињеног Краљевства. 1958 — Ступио је на снагу уговор о оснивању Европске економске заједнице, познате као Заједничко тржиште, који су 25. марта 1957. у Риму потписале Белгија, Западна Немачка, Италија, Луксембург, Француска и Холандија. 1959 — Кубанска револуција: После двогодишњег герилског рата, на Куби је преузео власт вођа револуционарног покрета „26. јул“ Фидел Кастро, а диктатор Фулгенсио Батиста је побегао у Доминиканску Републику, тако да је у Сантиаго де Куби Фидел Кастро са терасе скупштине прогласио победу над војском диктатора Батисте. 1960 — Независност: Република Камерун добија независност од Републике Француске и Уједињеног Краљевства. 1962 — Независност: Западна Самоа постиже независност од Новог Зеланда; име јој се мења у Независна држава Западне Самое. 1964 — Независност: Федерација Родезије и Њасаланда се дели на независне републике Замбију и Малави, и на Родезију којом управља Уједињено Краљевство. 1965 — Тероризам: Под вођством лидера покрета „Ал Фатах“ Јасера Арафата формирана је Палестинска ослободилачка организација. Ова организација је одговорна за убиство 11 израелских спортиста на Олимпијским играма 1972. у Минхену. 1966 — Војни пуч: Током новогодишње ноћи у Централноафричкој Републици Жан-Бедел Бокаса извео је војни удар. Збачен је председник Давид Дацко, распуштен је парламент и укинут устав. Бокаса је 1976. укинуо републику и прогласио се за монарха Централноафричког царства. С власти је свргнут 1979. и осим по невероватним екстравагантностима и расипању државне имовине, упамћен је по страшним злочинима над сопственим народом. 1969 — Марјан Нгуаби званично постаје Председник Републике Конго. 1970 — Јуникс епоха почиње у 00:00:00 UTC. 1971 — Рекламе за цигарете постају забрањене на америчким телевизијама. 1973 — Краљевина Данска, Уједињено Краљевство и Република Ирска су примљене у Еворпску економску заједницу. 1976 — НБЦ уводи свој нови лого: апстрактно N. Тероризам: Бомба је експлодирала у авиону компаније Миддле Еаст Аирлинес, изнад Каисумаха, у Саудијској Арабији, где је погинуло свих 81 путник и сви чланови посаде авиона 1978 — Ер Индија Лет 855 Боинг 747 експлодирао и пао у море у близини обале Бомбаја, усмртивши 213 особа. 1979 — Званичне дипломатске везе су успостављене између Народне Републике Кине и САД, 30 година након оснивања Народне Републике Кине. 1981 — Република Грчка је примљена у Еворпску економску заједницу. република Палау достиже самоуправу; и даље није независна од САД. 1983 — ARPANET званично прелази да користи Интернет протокол, чиме настаје Интернет. 1984 — AT&T се дели на 22 независне јединице. Краљевина Шпанија и Република Португал су примљене у Европску економску заједницу. Независност: Султанат Брунеј, мала држава на северозападу острва Борнео изузетно богата нафтом и природним гасом, британски протекторат од 1888, постао је независна држава од Уједињеног Краљевства Велике Британије и Северне Ирске. 1985 — Направљен Интернетов Систем обласних имена (DNS - Domain Name System). Први Британски мобилни телефонски разговор је успоставио Ерни Вајз ка Водафону. 1986 — Шпанија и Португал су се прикључили Европској заједници. Аруба постаје независна од Курасаа, мада остаје у слободној асоцијацији са Краљевином Холандијом. 1987 — Град у Фробишеровом заливу, у канадским Северозападним територијама, мења своје име у Икалуит. 1988 — Настаје Евангелистичка лутеранска црква Америке, чиме се прави највећа лутеранска деноминација у САД. 1992 — Џорџ Х. В. Буш постаје први Председник Сједињених Америчких Држава који се обратио Аустралијском парламенту. Рат у Хрватској: Сукобљене стране у грађанском рату у Хрватској дале сагласност за распоређивање мировних снага УН. 1993 — Независност: Плишани развод: Чехословачка, основана 1918. године, дели се на Словачку Републику и Чешку Републику. Уведено јединствено тржиште у оквиру Еворпске економске заједнице. Радио телевизија Србије отпустила је више од 1.500 радника у Београду, међу којима је највише било новинара који су се супротстављали ратној пропагандној политици радија и ТВ, „говору мржње“, непоштовању професионалног кодекса и кршењу професионалних критеријума уређивачке политике. 1994 — у СР Југославији раст цена достигао је фантастичну цифру од 315.563.558%, цене су се у просеку повећавале 62% дневно, 2% на сат и 0,029% у минути. Северноамерички уговор о слободној трговини ступа на снагу. Запатистичка војска националног ослобођења започиње дванаест дана оружаног конфликта у Држави Чијапас. 1995 — Рат у Босни: У Босни је ступио на снагу четворомесечни прекид непријатељстава постигнут уз посредовање бившег председника САД Џимија Картера, који су муслиманске снаге 40 дана пре истека рока грубо нарушиле офанзивама на српске положаје на Влашићу и Мајевици, што међународна заједница није пропратила чак ни симболичном осудом. Светска трговинска организација ступа на снагу. Краљевина Шведска и републике Аустрија и Финска су примљене у Европску унију. 1996 — Курасао добија ограничену самоуправу, мада остаје у оквиру слободне асоцијације са Краљевином Холандијом. 1997 — Република Заир званично приступа Светској трговинској организацији, као Заир. Турске трупе поново упале у северни Ирак и турски званичници су саопштили да су том приликом убијена 72 курдска герилца. 1998 — Пушење постаје забрањено у свим баровима и ресторанима у савезној држави Калифорнија. Тероризам: Исламски фундаменталисти су на западу Алжира масакрирали више од 400 људи, укључујући жене и децу, у најгорем насиљу током шестогодишњег терора оружаних исламистичких група. 1999 — Званично је пуштена у промет јединствена европска валута евро и око 300 милиона људи у 11 од 15 земаља Европске уније добило је исту валуту први пут од времена Римског царства. Грчка се, као 12. чланица, придружила 2001, а замена националних валута у евро почела је 2002. године 2000 — Уједињено Краљевство је званично укинула старе империјалне мере, као што су фунта (453,59 грама) и унца (28,35 грама) и увела европски мерни систем. 2001 — Први дан трећег миленијума. Први дан 21 века. 2002 — евро је постао званична валута у 12 земаља Европске уније. Уједињено Краљевство, Шведска и Данска су једине чланице ЕУ које су задржале своје националне валуте. Република Кина званично приступа Светској трговинској организацији као Кинески Тајпеј. Заједнички уговор о надгледању под отвореним небом, првобитно потписан 1992. године, званично ступа на снагу. 2003 — полицијске снаге ЕУ замениле су у Босни и Херцеговини међународне полицијске снаге УН, чиме је почела прва заједничка одбрамбена и безбедносна акција свих 15 земаља-чланица ЕУ. Луис Инасио Лула да Силва постаје председник Федералне Републике Бразил. 2004 — Первез Мушараф прима глас поверења да настави да буде Председник Исламске Републике Пакистана од Парламента и провинцијалних скупштина. У Русији ступио на снагу нови закон, којим је омогућено цивилно служење војног рока. 2006 — Ступио на снагу закон о одбрани БиХ, чиме су угашена ентитетска министарства одбране. 2007 — Бугарска и Румунија постале чланице Европске уније, а бугарски, румунски и ирски језик, постали званични језици Европске уније, уз 20 већ постојећих. 2008 — Ступио на снагу „Закон о Војсци Србије“, којим су дефинисани положај и надлежност Војске Србије, организација, састав и начела деловања, специфичности обављања војне службе, командовање и руковођење војском, чинови, звања симболи и обележја у Војсци, војни празници и верска служба. 2010 — Тероризам: Ауто-бомба је експлодирала током одбојкашког турнира у Лаки Марвату, у Пакистану приликом чега је погинуло 105 људи, а повређено је више од 100. 2011 — Нове регистарске таблице за моторна возила у Србији. Мађарска усвојила нови Устав и променила назив из Република Мађарска у Мађарска. Тероризам: Током коптске новогодишње мисе у Александрији експлодирала је бомба, убивши 23 особе. Војни рок: Влада Србије је донела одлуку о укидању обавезног служења војног рока. У војску ће бити упућивани само они који то желе. 2012 — Молдавски цивил фатално је рањен од стране руских мировњака у Придњестровљу, што доводи до протеста против Русије. 2017 — Тероризам: У терористичком нападу у истанбулском кварту Ортакоy убијено је најмање 39, а рањено 69 особа. Рођења 766 — Али ар-Рида, шиитски имам. (прем. 818) 1431 — Папа Александар VI, папа од 1492—1503, прво име Родриго Борџија. (прем. 1503) 1449 — Лоренцо де Медичи, италијански државник. (прем. 1492) 1467 — Жигмунд Пољски, краљ Пољске. (прем. 1548) 1484 — Улрих Цвингли, швајцарски протестантски лидер. (прем. 1531) 1516 — Маргарета Лејонхуфвуд, шведска краљица. (прем. 1551) 1557 — Стефан Бочкај, кнез Трансилваније. (прем. 1606) 1618 — Бартоломео Муриљо, шпански сликар. (прем. 1682) 1638 — Цар Го-Сај јапански. (прем. 1685) 1648 — Елкана Сетл, енглеска списатељица. (прем. 1724) 1655 — Кристијан Томазијус, немачки правник. (прем. 1728) 1735 — Пол Ревер, амерички патриота и стручњак за сребро. (прем. 1818) 1750 — Фредерик Муленберг, први говорник Америчке куће представника. (прем. 1801) 1752 — Бетси Рос, америчка кројачица. (прем. 1836) 1823 — Шандор Петефи, мађарски песник и револуционар. (прем. 1849) 1839 — Уида, енглеска списатељица. (прем. 1908) 1841 — Јован Авакумовић, српски политичар и правник. (прем. 1928) 1854 — Џејмс Џорџ Фрејзер, шкотски антрополог, фолклорист и филолог. (прем. 1941) 1863 — Пјер де Кубертен, француски иницијатор модерних Олимпијских игара. (прем. 1937) 1864 — Џорџ Вашингтон Карвер, амерички учитељ, проналазач, ботаничар. (прем. 1943) 1864 — Алфред Стајглиц, амерички фотограф. (прем. 1946) 1873 — Марија Јурић Загорка, хрватска књижевница и новинарка. (прем. 1957) 1874 — Густав Вајтхед, немачки-амерички проналазач. (прем. 1927) 1876 — Харијет Брукс, канадска физичарка. (прем. 1933) 1879 — Е. М. Форстер, енглески романописац. (прем. 1970) 1883 — Вилијам Џозеф Донован, амерички генерал-мајор. (прем. 1959) 1887 — Вилхелм Канарис, немачки адмирал. (прем. 1945) 1890 — Антон Мелик, словеначки географ. (прем. 1966) 1892 — Артур Родзински, хрватски диригент. (прем. 1958) 1894 — Светислав Иван Петровић, српски глумац, који се први прославио на филмском екрану у Европи, између два светска рата. (прем. 1962) 1894 — Сатјендра Нат Босе, индијски математичар. (прем. 1974) 1895 — Џон Едгар Хувер, амерички управник ФБИ-ја. (прем. 1972) 1896 — Вукић Мићовић, српски хемичар, ректор Београдског универзитета и академик САНУ. (прем. 1981) 1900 — Хавијер Кугат, каталонски-кубански музичар, фронтмен. (прем. 1990) 1900 — Рене Гијо, француски писац за децу. (прем. 1969) 1904 — Фазал Илахи Чаудри, пакистански политичар. (прем. 1982) 1906 — Ђовани Д'Анци, италијански текстописац. (прем. 1974) 1909 — Дејна Ендруз, амерички глумац. (прем. 1992) 1909 — Степан Бандера, украјински политичар. (прем. 1959) 1911 — Хенк Гринберг, бејзбол играч. (прем. 1986) 1912 — Ким Филби, британски шпијун. (прем. 1988) 1915 — Бранко Ћопић, српски писац. (прем. 1984) 1917 — Џул Грегори Чарни, метеоролог. (прем. 1981) 1917 — Алберт Мол, холандски глумац. (прем. 2004) 1917 — Браслав Борозан, југословенски филмски и позоришни глумац, позоришни редитељ, драмски и прозни писац, преводилац и сценограф. (прем. 1988) 1919 — Џером Дејвид Селинџер, амерички романописац. (прем. 2010) 1920 — Озвалдо Кавандоли, италијански аниматор и стваралац стрипова. (прем. 2007) 1921 — Исма'ил Раџи' ал-Фаруки, палестински-амерички муслимански мислилац, филозоф и компаративни религијски сколастичар. (прем. 1986) 1922 — Роки Грацијано, амерички боксер. (прем. 1990) 1925 — Стајми Бирд, глумац. (прем. 1981) 1925 — Косара Бокшан, сликарка. (прем. 2009) 1927 — Доук Вокер, америчка звезда америчког фудбала. (прем. 1998) 1928 — Ернест Тајдимен, амерички писац. (прем. 1984) 1930 — Џафар Нумејри, судански политичар. (прем. 2009) 1933 — Фредерик Лоуи, канадски медицински учитељ, етичар и председник универзитета 1933 — Џо Ортон, енглески писац. (прем. 1967) 1936 — Вили Вајт, америчка атлетичарка. (прем. 2007) 1938 — Френк Лангела, амерички глумац 1941 — Ева Рас, српска глумица, сликарка. 1942 — Мартин Фрост, амерички политичар. 1942 — Кантри Џо Макдоналд, амерички музичар. 1942 — Аласан Уатара, политичар из Обале Слоноваче. 1942 — Генади Сарафанов, космонаут. 1942 — Корнелије Ковач, српски композитор и музичар. (прем. 2022) 1942 — Брајан Керниген, канадски научник. 1943 — Дон Новело, амерички глумац, комичар и писац. 1944 — Јан Чарногурски, словачки политичар и премијер. 1944 — Омар ел Башир, генерал-потпуковник војске Судана. 1945 — Џеки Икс, белгијски возач тркачких аутомобила. 1946 — Роберто Ривелињо, бразилски фудбалер. 1949 — Љубодраг Дуци Симоновић, југословенски и српски кошаркаш, а данас књижевник и теоретичар завере. 1953 — Дани Клеин, белгијска певачица, композитор, лидер Ваја Кон Диос (музичка група). 1956 — Енди Гил, енглески музичар и музички продуцент, најпознатији као суоснивач и соло гитариста групе -{Gang of Four}-. (прем. 2020) 1956 — Кристин Лагард, француска економисткиња. 1956 — Сергеј Авдејев, руски инжењер и космонаут. 1958 — Грандмастер Флеш, певач из Барбадоса 1959 — Панајотис Јанакис, грчки кошаркаш и кошаркашки тренер. 1959 — Мишел Онфре, француски писац и филозоф. 1961 — Марк Вингет, британска глумица 1962 — Никола Брајант, британска глумица 1963 — Срђан Драгојевић, српски редитељ и сценариста 1964 — Диди Фајфер, америчка глумица 1966 — Алисон Дуди, ирска глумица 1966 — Мајкл Империоли, амерички глумац 1966 — Ембет Давиц, америчка глумица 1966 — Ивица Дачић, српски политичар 1966 — Тихомир Орешковић, хрватско-канадски предузетник и политичар. 1968 — Давор Шукер, хрватски фудбалер 1969 — Верн Тројер, амерички глумац, каскадер и комичар. (прем. 2018) 1970 — Пол Томас Андерсон, амерички филмски режисер, писац и продуцент. 1970 — Габријел Џарет, амерички глумац. 1972 — Нив МакИнтош, глумица. 1972 — Лилијан Тирам, француски фудбалер. 1975 — Џо Кенон, амерички фудбалер 1977 — Хасан Салихамиџић, босански фудбалер 1979 — Коичи Домото, јапански уметник 1980 — Елин Нордегрен, шведски фото-модел 1981 — Солт Баумгартнер, мађарски возач тркачких аутомобила 1982 — Давид Налбандијан, аргентински тенисер. 1984 — Фернандо Сан Еметерио, шпански кошаркаш. 1985 — Тијаго Сплитер, бразилски кошаркаш. 1985 — Стивен Дејвис, северноирски фудбалер. 1986 — Глен Дејвис, амерички кошаркаш. 1986 — Пабло Куевас, уругвајски тенисер. 1990 — Нађа Парис, америчка порнографска глумица. 1992 — Џек Вилшир, енглески фудбалер. Смрти 379 — Свети Базил из Цезареје (рођ. 330) 404 — Свети Телемах 874 — Хасан ал-Аскари, једанаести шиитски имам (рођ. 846) 898 — Одо Париски, француски краљ (рођ. 860) 1515 — Краљ Луј XII (рођ. 1462) 1559 — Кристијан III Дански и норвешки (рођ. 1503) 1560 — Жоаким Ди Белај, француски песник (р. око 1522) 1679 — Јан Стен, холандски сликар 1716 — Вилијам Вичерли, енглески драматург 1730 — Семјуел Севал, енглески судија (рођ. 1652) 1766 — Џејмс Френсис Едвард Стјуарт, „Стари претварач“ (рођ. 1688) 1782 — Јохан Кристијан Бах, немачки композитор (рођ. 1735) 1817 — Мартин Хајнрих Клапрот, немачки хемичар (рођ. 1743) 1892 — Розвел Б. Мејсон, градоначелник Чикага (рођ. 1805) 1894 — Хајнрих Рудолф Херц, немачки физичар (рођ. 1857) 1933 — Херијет Брукс, канадска физичарка (рођ. 1876) 1953 — Хенк Вилијамс, амерички певач (рођ. 1923) 1958 — Едвард Вестон, амерички фотограф (рођ. 1886) 1972 — Морис Шевалије, француски певач и глумац. (рођ. 1888) 1981 — Беула Бонди, америчка глумица (рођ. 1888) 1982 — Франо Кршинић је био југословенски и хрватски вајар 1986 — Алфредо Бинда, италијанкски бициклиста (рођ. 1902) 1992 — Грејс Хопер, амерички рачунарски пионир (рођ. 1906) 1994 — Цезар Ромеро, амерички глумац (рођ. 1907) 1994 — Лорд Артур Еспи Порит, британски атлетичар и лекар (рођ. 1900) 1995 — Еуген Вигнер, мађарски физичар, лауреат Нобелове награде (рођ. 1902) 1995 — Еуген Вербер, књижевник, преводилац, глумац (рођ. 1923) 1995 — Фред Вест, британски серијски убица (самоубиство) (рођ. 1941) 1996 — Арли Берк, амерички адмирал (рођ. 1901) 1996 — Артур Рудолф, немачки ракетни инжењер. (рођ. 1906) 1997 — Таунс Вам Зант, амерички музичар (рођ. 1944) 1998 — Хелен Вилис-Муди, америчка тенисерка. (рођ. 1905) 2001 — Реј Волстон, амерички глумац (рођ. 1914) 2001 — Фабијан Шоваговић, један од највећих глумаца Хрватске и бивше Југославије (рођ. 1933) 2005 — Ширли Чисхолм, америчка политичарка, прва тамнопута америчка представница Конгреса (рођ. 1924) 2005 — Хју Џон Фредерик Лосон, 6. Барон Бернхам, британски новинар и политичар (рођ. 1931) 2005 — Боб Мацуи, амерички конгресмен (рођ. 1941) 2006 — Драган Лукић био је дечји писац. (рођ. 1928) 2012 — Киро Глигоров, први председник Републике Македоније (рођ. 1917) 2016 — Вељко Губерина, српски адвокат (рођ. 1925) 2019 — Иван Димитров, бугарски фудбалер. (рођ. 1935) Празници и дани сећања Међународни празници Светски дан породице Српска православна црква слави: Светог мученика Бонифатија Светог Григорија епископа омиритског Светог Бонифатија Милостивог, епископа ферентијског Преподобног Илију Муромеца Седми дан и осма ноћ Божића у западном хришћанству. Многе земље широм света које користе грегоријански календар - Новогодишњи дан; најчешће прослављен у поноћ са ватрометима. Римокатолицизам - Свети Дан Захвалности Октава Божића, Благосиљана Девица Марија, Мајка Бога (нови календар). Римокатолицизам - Празник Обрезивања (стари календар). Римокатолицизам - почиње Народна недеља миграције (варира у званичној подршци од стране канцеларије америчког председника, није стриктно религиозна) Хаити - Дан независности Тајван - оснивање Републике Кине. Судан - Дан независности Куба - Дан ослобођења Словачка: Успостављање Словачке републике. Последњи дан Кванзе Бечки новогодишњи концерт Пасадена, Калифорнија - Парада Турнира Ружа и, традиционално, Роуз боул фудбалски шампионат Светски дан молитве за мир 1


text: Хоби је име за активност која се обавља због личног задовољства, а не због новчаних награда или примања. Кроз хоби особа може проширити знање, вештину и искуство те успоставити (бројне) контакте с другим људима које занима исти хоби. За успехе у хобију особа може добити и награде од круга истомишљеника или од шире заједнице (нпр. за сликарство или фотографију), али основа хобија је лично задовољство. Све чиме се људи баве може бити предмет хобија: уметност и музика, плес, сликарство, техника као и моделарство (рецимо железничко моделарство), програмирање; наука (рецимо астрономија, математика), спорт, занатски послови као што су столарство, шивење; пољопривреда (рецимо виноградарство, вртларство), пчеларство, узгој бонсаија или активности попут узгоја и дресуре паса, сакупљања марака, посматрања птица... Понекад хоби прерасте у посао. Пионири својим новим хобијима понекад започну нову индустрију (нпр. Стив Џобс и Стив Возниак индустрију -{PC}- рачунара својим Еплом). Спољашње везе


Бићу једно од већих изненађења ових избора! – Здрава Србија Бићу једно од већих изненађења ових избора! Желим да пробудим она четири милиона људи који не излазе на изборе Mилан Стаматовић, председник општине Чајетина у четвртом мандату, још од 2004, каже да се кандидовао за председника да би Србији било боље. Говорећи у разговору за „Политику“ о својим мотивима да као локални или регионални лидер искорачи на велику политичку сцену учешћем на председничким изборима 2. априла, он се позива на свој рад у овој малој, али развијеној златиборској општини, у којој је незапосленост на тако ниском нивоу да ће ускоро морати да „увозе“ радну снагу из околних општина. Наводи да оно што је урађено на локалу може да се пренесе на републички ниво и да се може изборити за бољу економију, стандард, вредности, као и за очување државних и националних ресурса. – “Сви параметри који се узимају за вредновање једне локалне самоуправе иду у прилог општине Чајетина. Нажалост, као једна мала општина и као неко ко је увек имао своје мишљење и критички став, нисмо били у могућности да своје резултате представимо јавности и да будемо истакнути као пример добре праксе. Бавећи се својом функцијом стекао сам увид у нека лоша законска решења и однос према унутрашњости Србије и желим да, у складу са овлашћењима председника државе, покушам да поправим то стање” – истиче Стаматовић, који је дуго година био функционер ДСС-а, а потом, са Ненадом Поповићем, оснивач СНП-а. Какав изборни резултат очекујете? “Долазим из мале средине, без подршке политичких партија, али то у овом случају може да буде и предност. Партије су потрошиле огромну вољу и поверење народа, јер се нису држале својих програма, статута, у неким случајевима ни Устава, па би њихова подршка за некога сада могла да буде и контрапродуктивна...” Ту видите своју шансу као некога ко важи за регионалног лидера? “Као човека који је направио запажене резултате у својој локалној заједници и на тај начин показао да поштује захтеве и вољу народа, који је послодавац нама политичарима. Оно што сам показао током 15 година на јавној функцији може бити моја велика предност у кампањи, у којој желим да пробудим она четири милиона људи који не излазе на изборе. Они су или разочарани у партије или не желе да се баве политиком, а на тај начин директно дају шансу онима који можда немају снагу, или немају добре намере, да дођу на власт.” Вероватно је логична подршка једног од најпознатијих Златибораца Љубивоја Ршумовића вашој кандидатури, али откуд с вама левичар Братислав Југовић? “Вероватно је препознао моје напоре и вредности, а копча је био манастир Хиландар, јер смо општина Чајетина и ја лично појединачно његови највећи донатори.” Значи, Југовић је и велики верник осим што је левичар? “Био је присутан у Хиландару, тако смо се и упознали.” Значи ли то да он више није код Вулина и да ћете можда убудуће бити у некој заједничкој причи или је само ад хок подршка? “Одустао је од своје кандидатуре и мени сада пружио подршку. Биће времена и тек ћемо видети како ће се развијати наша сарадња. Али, велики број удружења и појединаца је стао на моју страну и дао подршку што јавно, што без изласка у јавност и сигуран сам да ћу бити једно од већих изненађења на предстојећим изборима. На други начин водим кампању, на други начин размишљам. Методе које сам користио у раду на локалном нивоу – непосредан контакт с грађанима и поштен однос према свом послу – користим и сада.” Чини се да ви и председнички кандидати Александар Поповић и Бошко Обрадовић имате исто бирачко тело. Шта је ваша предност у односу на њих? “Мислим да ће минули рад сигурно да истакне мене као кандидата, зато што су моји ставови познати и нисам устукнуо никад бавећи се овим послом, ни пред великим изазовима, ни под огромним притисцима, и политичким и од стране криминалаца. Није било лако сам се изборити за неку позицију у политици и за неки свој рејтинг.” Рекли сте какав глас бије партије генерално. Да ли због тога не помињете често ДСС и СНП, ако сте још у тој партији? “Ја ћу ових дана објавити да излазим из СНП-а, пошто ту нисам добио подршку, а очигледно да се с те стране подржава владајућа коалиција.” Али, СНП и Ненад Поповић нису у групи овлашћених предлагача кандидата Александра Вучића? “Скоро годину дана не учествујем у раду органа странке, тако да немам потпуне информације. Васпитање и морал ми не дозвољавају да било шта лошем причам о људима с којима сам заједно био у тој партији.” А да ли постоји нека шанса да се вратите у ДСС? Ево Слободан Самарџић се управо вратио? “Неких наговештаја је било и неких разговора о томе. ДСС и програм ДСС-а је остао мени близак, та идеја коју је од формирања успоставио Војислав Коштуница. После његовог одласка из странке, нека дешавања и људи који су некад површно схватали политику, нису ми уливали поверење да ће ДСС моћи да се избори са свим проблемима и притисцима.” Мислите на Сандру Рашковић Ивић? “Нисам конкретно рекао. Али та дешавања и унутрашње поделе мени нису одговарале, ја у томе нисам хтео да учествујем. Изашао сам часно из те партије, што не значи, ако се буде у будућности направио један озбиљан тим, да ово што ја сада радим и они што буду радили, не може да се удружи и да буде једна озбиљна патриотска снага на неким будућим парламентарним изборима.” Ако не прођете у други круг избора, хоћете ли некога подржати? “Једно сигурно знам, да нећу подржати кандидата владајуће коалиције Вучића.” Вучић Русији, на сваком кораку, беспризорно забија нож у леђа


Хеуристика Речник социјалног рада дефинише хеуристику као науку о методима и принципима проналажења новог. Хеуристика обухвата методе и технике решавања проблема, учења и откривања који су базирани на искуству. Хеуристички методи се користе да убрзају процес проналажења довољно доброг решења у ситуацијама када спровођење детаљног истраживања није практично. Примери тога обухватају кориштење разних уопштених правила, информисаног нагађања, интуиције и здравог разума. Прецизније се хеуристика може дефинисати као кориштење лако доступних информација, чија примена није строго одређена, за контролу решавањa проблема од стране љ 2175 ди и машина. Референце[уреди | уреди извор] - Овај чланак или његов део изворно је преузет из Речника социјалног рада Ивана Видановића уз одобрење аутора.


source: CulturaX

text: јануар 2020. – ЕУШ "Вук Караџић", Велика Плана јануар 27, 2020 јануар 27, 2020 admin Химном Светом Сави започета је свечаност, која се и овог, 27. јануара, обележила у нашем, школском ресторану. Након беседа ученице Марије Миладиновић, матуранткиње, Александре Илић, директорке школе, и Горана Рајковића, вероучитеља, уследио је кратак филм о 800-годишњици аутокефалности српске цркве. Хор, предвођен професором музике, Станиславом Дамјановићем, завршио је Светосавску академију пригодном песмом о вери и православљу. Свечани коктел је, након званичног дела, био прилика за малодружење ученика и запослених. јануар 22, 2020 јануар 26, 2020 admin јануар 7, 2020 фебруар 29, 2020 admin Данас је 7. јануар, Божић, дан рођења Исуса Христа! Божић данас славе православне цркве које се придржавају старог, јулијанског календара, а осим Српске православне цркве, укључују руску и грузијску цркву, Јерусалимску патријаршију, Коптску цркву у Египту и Свету гору. Свим верницима православне вероисповести желимо cрећан Божић, да га проведете у миру, здрављу и срећи жели вам Управа Економско-угоститељске школе "Вук Караџић"!


source: fineweb

text: Говорни аутомат Говорни аутомати (енгл. Interactive Voice Response) представљају решење рачунарске телефоније које омогућује корисницима да путем телефона гласом или преко телефонске тастатуре приступе великој количини информација или да иницирају одређене радње. Информације које се дају могу бити претходно снимљене или се могу помоћу синтезе говора динамички генерисати. Технологије које се користе у ову сврху могу омогућити двосмерну комуникацију између корисника и аутомата. Овакви системи углавном се користе да би се обезбедила 24 часовна доступност неког сервиса и да би се значајно повећао број опслужених позива. Употреба[уреди] Говорне аутомате обично користе системи који опслужују велики број позива, желе да редукују трошкове телефонског сервиса и повећају задовољство корисника својих услуга и производа. Примери типичних корисника говорних аутомата су: банке, пошта, аеродроми, аутобуске и железничке станице, здравствене установе итд. Позивни центри користе говорне аутомате да би лакше идентификовали потребе корисника и на основу тога усмеравају ток разговора, а тиме значајно скраћују просечно време опслуживања и повећавају капацитет центра. Идентификовање потреба позиваоца омогућује да се кориснику брзо и ефикасно понуди услуга на основу његовог захтева тако што ће одабрати једну од понуђених опција као што су нпр: позив на чекању док не буде слободан оператер, избор аутоматизованог сервиса или захтев да буде позван у одређено време и на одређени број телефона и да му се доставе тражене информације. Овако организован сервис омогућује много брже и јефтиније услуживање позивалаца позивних центара. Говорни аутомати који користе се за ТВ гласање у емисијама као што су Идол, Big Brother, Мењам жену итд спадају у највеће говорне аутомате јер опсулужују веома велики број истовремених позивалаца. Неки од произвођача потребног софтвера и хардвера[уреди] - Cisco - Voice guide - IVR software - Dialogic - AiLogix - Digium - Лого д. о. о. - АлфаНум д. о. о. - Сигнал комуникације д. о. о. - Сага д. о. о. - Телегроуп д. о. о.


Линух је све само није безбедан,пошто се мање користи од виндовса и системи заштите су слабији,још андроид користи исту платформу као Линукс па су преко вајрлеса упадали са андроида на поједине Линукс системе. Џабе све то кад сви гурају виндовс,а остале платфоре остану у сенци или опет зависе од ви 4000 85;довса и јуре њега.Ја сам једно време користио Слораис који је исти ђаво као Уних и после две недеље га баталио јер јелте у свету где 80% гура виндовс не можеш ништа да урадиш. А за "прљаве" работе на нету треба користити јавне мреже,јер на интернету нико није сигуран,ма који клијент користио,све је то продавање магле. Мајкрософт је направио монопол и не испушта га као и гугл,не можеш без њих иоле нормално да функционишеш,а и нико те не тера сам бираш.Ево избацују виндовс 9,а неки још гурају ХП и кукакју како стално купе вирусе,можеш само да их мрзиш или да играш по њиховом,или да ти рачунар служи само за фејс и пуштање музике,а да по тејзеру који избацују виндовс 9 је жешће срање,али опет престаће подршка за седмицу,а осмица је још гора тако да кад уђеш у коло,не излазиш на пола него пратиш како свирају,јбг.


text: Планински бор у пејзажном дизајну (38 фотографија): орнаментални погледи - "обични", "пумилио" и "фасхигиата", опција на деблу - Дизајн и распоред - 2019 Пејзажни дизајн је уметност украшавања локалног подручја. Овај сегмент комбинује неколико области одједном: пројектовање, изградњу, биљну производњу (ботанику), дизајн и архитектуру. За креирање стилских и експресивних композиција живих биљака и додатних елемената користе се различите врсте флоре. Планински бор је посебно популаран у пејзажном дизајну. Дизајнери воле да користе црногоричне биљке у украшавању пејзажа. Планински бор се често користи за рафинирање не само локалног подручја, него и вртова, вртова, паркова и других. Завичај ове врсте дрвета - Западна Европа. Тренутно, у дивљини, бор расте на полуострву Крим, у Карпатима, на јужној обали Европе иу балтичким државама. Вриједна и атрактивна биљка у облику грмља може имати различите висине. Овај индикатор варира од 0,5 до 6 метара. Величине круница су такође значајно различите. Дебло у смеђој боји прекривено је малим љускама. Игле су чврсто постављене једна у односу на другу, чиме се ствара посебан ефекат помпе. Дрво расте споро. У периоду од 6 до 10 година живота почиње да доноси плодове (мале избочине меке смеђе боје). На популарност планинског бора утицала је чињеница да је позната по издржљивости и једноставној бризи. Карактеристике смјештаја на територији Биљка привлачи пажњу одређене декорације. Дрво тренутно украшава земљу. Професионалци из области украшавања кућа и купаца истичу његов префињен и софистициран изглед. Дебела и пахуљаста круна дрвета даје другачији облик на захтјев клијента. Сорта је одлична за уређење различитих подручја (вртови, паркови, булевари, итд.). Планински бор изгледа одлично на плацу у близини викендица, сеоских кућа и разних комерцијалних објеката. Стручњаци тврде да су различите врсте планинских борова идеално за уређење камене баште, алпских вртова, као и зимзелених композиција и скулптура. Користе се биљке на штамби (високи труп без грана) и малим крзненим грмљем. Биљке изгледају сјајно у једној копији иу комбинацији са другим биљкама. Минијатурне сорте користе се за креирање цвјетних гредица, као и за уређење балкона, тријемова и минијатурних подручја. Из бора се испоставља стилска "жива" ограда. Прва предност планинског бора је љепота. Одликује се величанственом круном, разноврсним бојама игала, необичном бојом чуњева, експресивним деблима. Свака врста има посебан изглед. Компактне димензије стабла идеалне су за уређење оригиналног и стилског уређења. За минијатурне композиције можете покупити најмање врсте. Биљке се укорјењују у готово сваком тлу, без обзира на његов састав. То увелико олакшава процес адаптације дрвета на новом терену. Планински бор показује отпорност на сушу и не треба стално залијевање. Чак и почетник, који није упознат са баштом и ботаником, може пружити одговарајућу негу стабла. И грмови се не боје мраза. Због ове имовине, биљка се може садити у региону са оштрим зимама. Планинске биљке ће помоћи у стварању удобне и здраве микроклиме. Мирис мириса игала прочишћава зрак од штетних елемената. Бор се може садити у урбаној средини у којој постоје акутни проблеми са животном средином. Постоји око 100 различитих врста планинског бора. Размотрите најпопуларније и траженије. "Пуг" Назив сорте је због своје минијатурне величине. Патуљасти грм има сферни облик. Густе гране, више налик смрековим изданцима, дају биљци оригиналан бујни изглед. За годину грм расте око 3-5 центиметара. Боја игла - светло зелена. Обратите пажњу на ову сорту, ако изаберете биљку за израду алпског тобогана или мале композиције. Сорта се не боји мраза и других временских неприлика. "Зимско злато" Следећа патуљаста врста планинског бора. Ова сорта привлачи пажњу невероватне боје. У топлој сезони биљка има богату и густу зелену боју која је стандардна за игле, а доласком зиме боја се мијења у златно жуту. "Злато Злато" је савршено за целокупну биљну композицију светлих боја. Жуто је савршено за зелено. Ова сорта је савршена за стварање мале "живе" ограде. У групним засадама бора ове врсте такође изгледа одлично. "Пумилио" Максимална висина ове сорте може досећи и до три метра. Ова врста расте споро. Његове разлике: Гране имају различите дужине. Правац раста - горе. Шиљци оригиналног љубичастог или лила тонова. Кратке и бујне игле. Као и горе наведене сорте, ова опција не захтева посебну негу и добро подноси мраз. "Пумилио" се активно користи на бази паркова и вртова. "Цомпацт" Сорта "Цомпацт" фасцинира густу и бујну круну у облику лопте, као и разне гаће. То је висока биљка чија висина досеже 4-5 метара. Дугачке игле имају богату тамно зелену боју. Професионалним баштованима се саветује да гаје у једној копији или групи. "Фрисиа" Ова сорта се активно користи за стварање изузетног пејзажног дизајна у руским регионима. Он долази из Норвешке, из регије пјешчаних дина. Максимална висина достиже два метра. Величанствена круна се састоји од равних грана. Светло зелена боја је одлична за уређење простора око кућа и викендица. Пине обичне ("фасхигиата") Ова полако растућа сорта издваја се од остатка издужене уске круне. Боја има плави одлив. Максимална висина стабла може бити до осам метара. Пречник круне ће бити око два метра. Гране су снажно притиснуте на труп, стварајући тако ступасти облик. Током године стабло додаје 20-30 центиметара у висину. Игле се скупљају на две игле, што му даје велику помпе. Оцена се одлично осећа у условима пенумбре и на отвореним територијама. Биљка непретенциозна, али је боље да се не сади у земљишту са вишком влаге. Ова врста толерише мраз и сушу. Бор "фасхигиата" је идеалан за креирање улазних композиција. Стручњаци кажу да је боље засадити планински бор у пролеће (април-мај). Септембар је такође идеалан за слијетање. У првом мјесецу јесени очувани су оптимални услови погодни за садњу планинских борова разних сорти. Зими је могуће засадити одрасле биљке чија старост варира од 3 до 5 година. Идеално место за планинске борове је сунчана парцела. За црногоричне биљке је савршена пјесковита земља. Оптимална дубина слетне јаме - око један метар. Ако је земља тешка, нека дренажа мора бити напуњена у јаму. Користите разбијену циглу и експандирану глину. Током слетања додајте специјално ђубриво. Врат коријена биљке мора бити једнак тлу. Ако га продубите, боровина ће болети и изгубити своју привлачност. У случају великих сорти, врат мора бити подигнут мало више од тла - око 5-10 центиметара. После садње, дрво ће самостално пасти на жељени ниво. Идеални размак између компактних биљака треба да буде око 1-2 метра. Већи узорци морају бити посађени један од другог на удаљености од 4 метра. Упркос чињеници да је планински бор познат по својој непретенциозној нези, биљци је потребна одређена брига. Запамтите основна правила: Редовно и темељно заливање је потребно током периода укорјењивања. Траје месец дана. У другим случајевима није потребно стално залијевање. Током сушних дана биљку чешће залити. Три године након садње, бора је пажљиво оплођена. Препоручује се да се одлучите за минерална једињења. Планински бор преживљава на сваком тлу, али за њега најбоље одговара пијесак и пјесковита иловача. Може се купити у специјализованим продавницама. Боја расте на стеновитим падинама. Опуштено тло је кључ за лепоту и здравље дрвета. Упркос отпорности на хладноћу, код јаких мраза препоручује се прекривање грмља гранама од смрче. Планински бор обожава сунчеве зраке и свјеж зрак. У том смислу, неопходно је осигурати циркулацију протока зрака у подручју у којем расте.


text: 1983. је била проста година. Догађаји Јануар 3. јануар — Вулкан Килауеа на Хавајима је започео ерупцију која још увек непрекидно траје. 19. јануар — Боливијска полиција је ухапсила Клауса Барбија, нацистички команданта Лиона у Француској под немачком окупацијом у Другом светском рату. 19. јануар — Епл је представио Apple Lisa, свој први комерцијални лични рачунар са графичким корисничким интерфјсом и рачунарским мишом. Фебруар 7. фебруар — Иран отпочиње инвазију на југоисточни део Ирака. Март 9. март — Двојица јерменских атентатора су убили турски амбасадора Галипија Балкара убијен у Београду. 23. март — Амерички председник Роналд Реган је у телевизијском обраћању представио Стратешку одбрамбену иницијативу, план развоја технологије пресретања и обарања непријатељских балистичких ракета. Април 18. април — Бомбаш-самоубица улетео колима у америчку амбасаду у Бејруту и детонирао бомбу, усмртивши најмање 63 особе и ранивши више од 100. Мај 15. мај — Мика Шпиљак изабран за председника Председништва СФРЈ. 17. мај — Либан, Израел и САД су потписали споразум о повлачењу израелске војске из Либана. 25. мај — Филм Повратак Џедаја је премијерно приказан у биоскопима Јун 13. јун — Сонда Пионир 10 је прошла орбиту Нептуна, поставши први објекат створен човековом руком који је напустио близину великих планета Сунчевог система. Јул 20. јул — Пољска влада је објавила крај ванредног стања у земљи и амнестију политичких притвореника. 21. јул — Најнижа забележена температура на свету на насељеној локацији од −89,2 °C је измерена у станици Восток на Антарктику. Август 21. август — Вођа филипинске опозиције Бењино Акино убијен по изласку из авиона на аеродрому у Манили приликом повратка из трогодишњег избеглиштва у САД. Септембар 1. септембар — Совјетски борбени авион је близу острва Сахалин оборио јужнокорејски авион „Боинг 747“, у којем је погинуло свих 240 путника и 29 чланова посаде. 16. септембар — Амерички председник Роналд Реган је објавио да ће ГПС постати доступан у цивилне сврхе. 18. септембар — Америчка рок група Кис се на МТВ-ју први пут појавила у јавности без маски. 19. септембар — Сент Китс и Невис су постали независна држава. 26. септембар — Совјетски официр Станислав Петров је спречио светски нуклеарни рат тако што је исправно протумачио упозорење о америчком ракетном нападу као лажни аларм. 27. септембар — Јавности објављен ГНУ пројекат. Октобар 13. октобар — Моторола y Чикагу представила први комерцијални модел мобилног телефона. 19. октобар — Премијер Гренаде Морис Бишоп и још 40 особа је убијено у државном удару. 23. октобар — У нападу камионима напуњеним експлозивом на штаб америчких маринаца у Бејруту и оближњу зграду у којој су били француски војници погинуо 241 амерички војник и 58 француских. 25. октобар — Војска САД је извршила инвазију на карипску острвску државу Гренаду, пошто су левичарске снаге извеле државни удар. Новембар 7. новембар — Почела је вежба НАТО пакта Моћни стрелац 83, што је совјетско руководство протумачило као увод у напад нуклеарним оружјем. Децембар 19. децембар — Трофеј Жила Римеа је украден из зграде фубалског савеза Бразила и до 2018. још увек није пронађен. 31. децембар — Брунеј је добио независност од Уједињеног Краљевства. Датум непознат Википедија:Непознат датум — Годишња конференција UNCTAD-a. Рођења Јануар 2. јануар — Кејт Бозворт, америчка глумица и модел 8. јануар — Бојан Бакић, црногорски кошаркаш 11. јануар — Андре Мирер, шведски алпски скијаш 13. јануар — Ендер Арслан, турски кошаркаш 13. јануар — Рони Туријаф, француски кошаркаш 14. јануар — Александар Гајић, српски кошаркаш 17. јануар — Алваро Арбелоа, шпански фудбалер 18. јануар — Јелена Гавриловић, српска глумица 19. јануар — Утада Хикару, јапанско-америчка музичарка и музичка продуценткиња 21. јануар — Саша Стојановић, српски фудбалер 22. јануар — Марчело, српски писац и хип-хоп музичар 25. јануар — Слободан Никић, српски ватерполиста 25. јануар — Ивана Бркљачић, хрватска атлетичарка 30. јануар — Славко Вранеш, црногорски кошаркаш 31. јануар — Фабио Кваљарела, италијански фудбалер Фебруар 1. фебруар — Кевин Мартин, амерички кошаркаш 4. фебруар — Миљан Пуповић, српски кошаркаш 7. фебруар — Сами Мехија, доминиканско-амерички кошаркаш 13. фебруар — Бојан Поповић, српски кошаркаш 14. фебруар — Никола Ковачевић, српски одбојкаш 14. фебруар — Марин Розић, хрватски кошаркаш 17. фебруар — Селита Ебанкс, кајманска манекенка и глумица 17. фебруар — Мухамад Масад, фудбалер Саудијске Арабије 17. фебруар — Попи Морган, енглеска порнографска глумица, модел и режисерка 21. фебруар — Мелани Лоран, француска глумица, сценаристкиња, режисерка и музичарка 22. фебруар — Марко Самарџић, српски одбојкаш 23. фебруар — Емили Блант, енглеска глумица 23. фебруар — Симона Молинари, италијанска кантауторка 25. фебруар — Едуардо Алвес да Силва, бразилско-хрватски фудбалер 26. фебруар — Сергеј Биков, руски кошаркаш 26. фебруар — Пепе, португалски фудбалер 27. фебруар — Кејт Мара, америчка глумица Март 1. март — Мирко Ковач, српски кошаркаш 1. март — Лупита Нјонго, кенијско-мексичка глумица 2. март — Рејчел Рокс, америчка порнографска глумица 5. март — Ђорђе Туторић, српски фудбалер 9. март — Клинт Демпси, амерички фудбалер 10. март — Кари Андервуд, америчка музичарка 11. март — Ана Кокић, српска певачица 12. март — Урош Лучић, српски кошаркаш 14. март — Кристапс Јаниченокс, летонски кошаркаш 15. март — Костас Кајмакоглу, грчки кошаркаш 15. март — Марко Мариновић, српски кошаркаш и кошаркашки тренер 17. март — Раул Меирелес, португалски фудбалер 20. март — Маријана Мићић, српска ТВ водитељка и глумица 21. март — Софија Замоло, аргентинска ТВ водитељка и модел 23. март — Диџон Томпсон, амерички кошаркаш 24. март — Карим Саиди, фудбалер Туниса 25. март — Жолт Дер, српски бициклиста 27. март — Небојша Јовановић, српски бициклиста 29. март — Душан Ђорђевић, српски кошаркаш 30. март — Ана Марковић, српска глумица Април 4. април — Бен Гордон, британско-амерички кошаркаш 4. април — Аманда Ригети, америчка глумица 7. април — Франк Рибери, француски фудбалер 10. април — Боби Диксон, америчко-турски кошаркаш 11. април — Бред Олесон, америчко-шпански кошаркаш 12. април — Јелена Докић, српска тенисерка 12. април — Девин Смит, амерички кошаркаш 13. април — Клаудио Браво, чилеански фудбалски голман 13. април — Марко Шутало, босанскохерцеговачко-српски кошаркаш 15. април — Сергеј Моња, руски кошаркаш 16. април — Џена Брукс, америчка порнографска глумица 16. април — Џејси Керол, америчко-азербејџански кошаркаш 17. април — Јаков Владовић, хрватски кошаркаш 20. април — Дени Грејнџер, амерички кошаркаш 20. април — Миранда Кер, аустралијски модел 23. април — Данијела Хантухова, словачка тенисерка 30. април — Ненад Милијаш, српски фудбалер 30. април — Никола Селаковић, српски правник и политичар Мај 1. мај — Фран Васкез, шпански кошаркаш 2. мај — Тина Мазе, словеначка алпска скијашица 5. мај — Хенри Кавил, британски глумац 6. мај — Дани Алвес, бразилски фудбалер 6. мај — Габореј Сидибе, америчка глумица 9. мај — Жил Милер, луксембуршки тенисер 11. мај — Холи Валанс, аустралијска глумица, певачица и модел 12. мај — Аксел Ервел, белгијски кошаркаш 13. мај — Јаја Туре, фудбалер из Обале Слоноваче 14. мај — Урош Слокар, словеначки кошаркаш 16. мај — Ненси Ажрам, либанска певачица 16. мај — Маја Милош, српска редитељка и сценаристкиња 17. мај — Данко Лазовић, српски фудбалер 19. мај — Вивика Рај, америчка порнографска глумица и модел 22. мај — Микаел Желабал, француски кошаркаш 24. мај — Струка, српски хип хоп музичар 25. мај — Марселињо Уертас, бразилско-италијански кошаркаш Јун 1. јун — Силвија Хукс, холандска глумица 4. јун — Гиљермо Гарсија-Лопез, шпански тенисер 8. јун — Ким Клајстерс, белгијска тенисерка 9. јун — Алектра Блу, америчка порнографска глумица 9. јун — Марина Лизоркина, руска певачица, најпознатија као чланица групе Серебро 9. јун — Двејн Џоунс, амерички кошаркаш 10. јун — Лили Собијески, америчка глумица 13. јун — Dub FX, аустралијски музичар и улични извођач 13. јун — Ребека Линарес, шпанска порнографска глумица 14. јун — Луј Гарел, француски глумац, редитељ и сценариста 17. јун — Ли Рајан, енглески музичар и глумац, најпознатији као члан групе -{Blue}- 19. јун — Лука Аскани, италијански бициклиста 19. јун — Маклемор, амерички музичар 19. јун — Марк Селби, енглески играч снукера 19. јун — Ејдан Тарнер, ирски глумац 20. јун — Џош Чилдрес, амерички кошаркаш 26. јун — Фелипе Мело, бразилски фудбалер 27. јун — Никола Ракочевић, српски глумац 29. јун — Марина Тадић, српска певачица 30. јун — Шерил, енглеска певачица Јул 2. јул — Мишел Бранч, америчка музичарка и глумица 4. јул — Изабели Фонтана, бразилски модел 3. јул — Ристо Лакић, црногорски фудбалер 10. јул — Јулија Вакуленко, украјинска тенисерка 14. јул — Игор Андрејев, руски тенисер 14. јул — Милош Мирковић, босанскохерцеговачко-српски кошаркаш 21. јул — Милан Јовановић, српско-црногорски фудбалер 24. јул — Данијеле Де Роси, италијански фудбалер 25. јул — Ненад Крстић, српски кошаркаш 26. јул — Делонте Вест, амерички кошаркаш 28. јул — Владимир Стојковић, српски фудбалски голман 30. јул — Вук Радивојевић, српски кошаркаш Август 4. август — Грета Гервиг, америчка глумица, редитељка, сценаристкиња и продуцентиња 6. август — Робин ван Перси, холандски фудбалер 6. август — Данило Мијатовић, српски кошаркаш 7. август — Брит Марлинг, америчка глумица, сценаристкиња и продуценткиња 7. август — Гојко Пијетловић, српски ватерполиста 8. август — Ивана Ђерисило, српска одбојкашица 9. август — Сања Кужет, српска ТВ водитељка 11. август — Крис Хемсворт, аустралијски глумац 12. август — Мерјем Узерли, турско-немачка глумица 12. август — Клас-Јан Хунтелар, холандски фудбалер 14. август — Мила Кунис, украјинско-америчка глумица 15. август — Лари О’Банон, амерички кошаркаш 16. август — Никос Зисис, грчки кошаркаш 18. август — Мика, либанско-енглески музичар 19. август — Миси Хигинс, аустралијска музичарка и глумица 20. август — Ендру Гарфилд, америчко-британски глумац 20. август — Јуриј Жирков, руски фудбалер 27. август — Џамала, украјинска певачица и глумица 29. август — Јелена Марјановић, српска певачица (прем. 2016) 31. август — Милан Бишевац, српски фудбалер Септембар 1. септембар — Хосе Антонио Рејес, шпански фудбалер (прем. 2019) 2. септембар — Естебан Батиста, уругвајски кошаркаш 4. септембар — Гај Пнини, израелски кошаркаш 5. септембар — Душко Савановић, српски кошаркаш 7. септембар — Попс Менса-Бонсу, енглески кошаркаш 10. септембар — Жереми Тулалан, француски фудбалер 10. септембар — Шон Џејмс, амерички кошаркаш 11. септембар — Ђорђе Мићић, српски кошаркаш 13. септембар — Марко Ломић, српски фудбалер 14. септембар — Ејми Вајнхаус, енглеска музичарка (прем. 2011) 14. септембар — Виктор Савић, српски глумац 15. септембар — Елтон Браун, амерички кошаркаш 15. септембар — Кит Лангфорд, амерички кошаркаш 23. септембар — Марсело Мело, бразилски тенисер 26. септембар — Рикардо Кварежма, португалски фудбалер Октобар 1. октобар — Мирко Вучинић, црногорски фудбалер 3. октобар — Теса Томпсон, америчка глумица и музичарка 3. октобар — Фред, бразилски фудбалер 5. октобар — Џеси Ајзенберг, амерички глумац, писац и драматург 5. октобар — Флоријан Мајер, немачки тенисер 5. октобар — Ники Хилтон, амерички модел и богата наследница 16. октобар — Филип Колшрајбер, немачки тенисер 16. октобар — Лорин, шведска певачица 17. октобар — Данијел Кајмакоски, црногорски музичар 17. октобар — Фелисити Џоунс, енглеска глумица 18. октобар — Божо Врећо, босанскохерцеговачки музичар 18. октобар — Данте, бразилски фудбалер 19. октобар — Ребека Фергусон, шведска глумица 20. октобар — Ник Кејнер Медли, америчко-азербејџански кошаркаш 27. октобар — Марко Девић, украјинско-српски фудбалер Новембар 1. новембар — Јелена Томашевић, српска певачица 8. новембар — Бланка Влашић, хрватска атлетичарка 8. новембар — Синан Гулер, турски кошаркаш 11. новембар — Филип Лам, немачки фудбалер 15. новембар — Фернандо Вердаско, шпански тенисер 15. новембар — Александар Павловић, црногорско-српски кошаркаш 16. новембар — Бвана, српски хип-хоп музичар 17. новембар — Јанис Бурусис, грчки кошаркаш 18. новембар — Мајкл Досон, енглески фудбалер 19. новембар — Адам Драјвер, амерички глумац 22. новембар — Калина Ковачевић, српска глумица 23. новембар — Јелена Костов, српска певачица 25. новембар — Александар Тришовић, српски фудбалер 26. новембар — Рејчел Стар, америчка порнографска глумица 28. новембар — Ана Горшкова, руска глумица и модел 30. новембар — Дада, српски репер Децембар 12. децембар — Никола Игњатијевић, српски фудбалер 14. децембар — Борка Томовић, српска глумица 15. децембар — Камила Ана Лудингтон, енглеска глумица 16. децембар — Џои Дорси, амерички кошаркаш 20. децембар — Ламин Дијара, сенегалски фудбалер 20. децембар — Биљана Мишић, српска глумица 20. децембар — Џона Хил, амерички глумац, редитељ, продуцент, сценариста и комичар 22. децембар — Жозе Фонте, португалски фудбалер 23. децембар — Блејк Шилб, америчко-чешки кошаркаш Смрти Фебруар 7. фебруар — Алфонсо Калцолари, италијански бициклиста. (* 1887) 22. фебруар — Ромен Мас, белгијски бициклиста (* 1912) Март 13. март — Луизон Бобе, француски бициклиста (* 1925) 15. март — Ребека Вест, енглеска књижевница (* 1892) Април 4. април — Глорија Свансон, америчка глумица Мај 8. мај — Џон Фанте, амерички књижевник (*1909) Јун 30. јун — Боро Андов, македонски песник (*1920) Август 19. август — Александар Ранковић, југословенски политичар и народни херој (* 1909) Септембар 8. септембар — Антонен Мањ, француски бициклиста (* 1904) 10. септембар — Феликс Блох, амерички физичар (* 1905) 25. септембар — Леополд III, белгијски краљ Октобар 19. октобар — Морис Бишоп, гренадски политичар и револуционар 26. октобар — Алфред Тарски, пољски математичар и логичар (* 1901) Новембар 10. новембар — Јалу Курек, пољски књижевник Децембар 25. децембар — Ђоан Миро, шпански сликар 28. децембар — Денис Вилсон, амерички музичар Нобелове награде Физика — Субраманијан Чандрасекар и Вилијам Алфред Фаулер Хемија — Хенри Тауб Медицина — Барбара Маклинток Књижевност — Вилијам Голдинг Мир — Лех Валенса (Пољска) Економија — Џерард Дебре (САД) Референце Спољашње везе Времеплов: Сајам аутомобила у Франкфурту 1983. (Б92, 13. септембар 2013) 1980-е 81983


- значајну просторно планску документацију (регулациони планови пословних зона у Петрову,


Географко-информациони систем и управљање ризиком


text: Сезона бундеви је увелико почела. И док прелиставам различите рецепте за чорбе, колаче и пите ове сезоне сам такође купила хладно цеђено бундевино уље. Већ дуже планирам да га пробам и просто се чудим зашто ми је оволико дуго требало. Уље семена бундеве је тамно и густо, карактеристичног пријатног мириса, богато есенцијалним масним киселинам. Садржи такође и витамине А, Б, Ц, Д, Е и К као и минерале (фосфор и цинк). Осим нутритивних квалитета (да не ширим причу овде лако можете погледати препоруке на сајту произвођача) ово уље такође представља савршен састојак за негу коже. Добро хидрира и хранљиво је и погодује свим типовима коже а нарочито суве. Има широку примену у козметичким производима од којих су на пример креме, млека за тело, уља за масажу. Наравно, може се користити и у изради сапуна. Ја сам прво решила да га испробам у кремастом шећерном пилингу за тело. Увек имам при руци ову врсту пилинга јер стварно уживам да их користим. Већ раније сам их правила и приказала на блогу што можете погледати на овом линку. Ево како је сада изгледао процес израде: Напоменула сам да је ово уље тамно и густо а то можете и видети на првој фотографији у колажу изнад. Кремасти пилинг је производ који се нанесе на влажну кожу одмах након туширања и благо се утрља. Због тога што у себи садржи емулгатор, у контакту са водом, ствара фину емулзију која се након утрљавања лако испира. Осим што се уради пилинг, кожа се лепо нахрани састојцима пилинга. Оно што је битно након испирања не остаје мастан траг на кожи и није потребна додатна мазалица. Све у свему, обезбеђује онај прави спа осећај код куће без претераног напора. Оваква врста кремастих пилинга је заправо мешавина уља, бутера, емулгатора, конзерванса и шећера. Ја сам, осим уља бундеве, убацила какао и ши бутер. Као емулгатор сам користила Lanette N (природни емулгатор цеталног типа) а за конзерванс Geogard 221 (конзерванс са ECOCERT сертификатом). Додато је и мирисно уље "Млеко и мед" тако да се мирис потпуно уклапа у овај помало рустичан изглед пилинга. Сигурно се питате шта ће конзерванс у производу који не садржи водену фазу? Без обзира што у саств овог производа не улази водена фаза сама природа коришћења (могући додир влажним рукама, влага у купатилу) доводи у ризик контакт производа са водом, а самим тим и могућност за развој разних микроба, које сигурно не би желели да наносимо на кожу. Ја сам увек, без обзира што правим мале количине ових производа, за сигурну варијанту. Ево и коначног изгледа производа: Стварно је кремаст, лако се наноси и оно што је добра вест, неће вам требати пуно времена да обришете каду након третмана. Нисам се задражала само на овом пилингу. Користећи исту рецептуру направила сам и једну туру овог пилинга са хладно цеђеним маслиновим уљем. Илустрације ради представљам вам колико на финални производ утичу коришћени састојци: Вероватно ћу ово уље ускоро испробати у неком балзаму или бутеру за тело јер примећујем да стварно прија мојој сувој кожи а хладни дани, када треба и појачати негу, тек долазе. Који је ваш омиљени пилинг или производ без кога не можете током зиме? До наредног поста желим вам леп викенд и срећно сапуњање!


text: Борис Тадић (Сарајево, 15. јануар 1958) српски је политичар и клинички психолог. Тадић је први пут изабран за председника Србије на председничким изборима 27. јуна 2004. године на мандат од четири године, а 11. јула исте године положио је заклетву. Други, петогодишњи, мандат добио је победом у другом кругу председничких избора 3. фебруара 2008. године. Пре него што је постао председник Србије, био је министар телекомуникација Савезне Републике Југославије и министар одбране Србије и Црне Горе. Он је био председник и почасни председник Демократске странке и садашњи је председник Социјалдемократске странке. Био је члан Демократске странке од њеног оснивања 1990, и њен председник од 2004. Након пораза у председничким изборима 2012. и лошег рејтинга странке, новембра 2012 се повлачи са места председника ДС-а у корист Драгана Ђиласа, и постаје почасни председник странке. Након сукоба са новим руководством је напустио ДС у јануару 2014, и пошто није имао времена да скупи потписе и региструје нову странку, направио је договор са странком Зелени Србије Ивана Карића, „позајмљује” његову странку и назива је Нова Демократска странка - Зелени,. Са њом је изашао на ванредне парламентарне изборе 2014. у коалицији са ЗЗС, ЛСВ и мањим странкама. Коалиција је освојила 18 посланичких места, од којих је СДС припало 10 по коалиционом договору. Након уласка у парламент, странка мења име у Социјалдемократска странка и тако се региструје, док је Зеленима остало једно посланичко место за њиховог председника и поновна самосталност, након што је 10 посланика прешло у новорегистровану СДС. Тадић се снажно залаже за блиске везе са Европском унијом и за приступање Србије Европској унији. Током његовог председништва је ЕУ укинула визе за држављане Србије који путују у Шенгенску зону, влада је ратификовала Споразум о стабилизацији и придруживању (ССП) Европској унији, добила је статус кандидата за чланство у Европској унији приликом њеног проширења, и завршила је обавезе према Хашком трибуналу. Постао је први српски шеф државе или владе који је посетио Меморијални центар Сребреница — Поточари и покренуо је иницијативу у српском парламенту за усвајање резолуције која осуђује злочин у Сребреници. Период његовог другог председничког мандата су обележили пад коалиционе владе са ДСС-ом након једностраног проглашења независности Косова 2008. и неслагања са ССП-ом и политиком око Косова, Светска економска криза 2007/08 која је довела до мале стопе економског раста, формирање коалиционе владе са СПС-ом, гасни аранжман са Русијом, долазак FIAT-а у Крагујевац, испоручење Радована Караџића и Горана Хаџића Хашком суду, убиство Бриса Татона, заплена велике количине дроге у Аргентини. По политичким ставовима се сматра за прозападног политичара, који је такође заговарао добре односе са Русијом, САД-ом, Европском унијом и Народном републиком Кином. Тадић је ту политику добрих односа и сарадње са те четири светске силе назвао "Политика четири стуба". Детињство и младост Борис Тадић је рођен 1958. године у Сарајеву. Син је Љубомира Тадића, филозофа и члана САНУ и Невенке Тадић, неуропсихијатра. Деда са мајчине стране, као и око шест рођака су страдали у Другом светском рату од стране Усташа. Тадићи су потомци из српског племена око Пиве, из Старе Херцеговине. Породична слава им је Свети Јован Крститељ. Родитељи су му се често селили из града у град, а у Сарајево су, пар дана пре Борисовог рођења, дошли из Париза, где су завршавали докторске студије. Када је имао 3 године, са породицом се сели у Београд, где је његов отац добио посао у новинама Ослобођење. Основну школу "Пера Поповић-Ага" (данас Мика Петровић Алас) је завршио на Дорћолу, па је након тога завршио Прву београдску гимназију. Дипломирао је социјалну психологију, конкретно клиничку психологију на Универзитету у Београду на тему "Сексуалност и политика". Био је професор психологије у -{I}- београдској гимназији и разредни старешина бившег председника Генералне скупштине Уједињених нација Вука Јеремића. Као тинејџер је играо ватерполо за ВК Партизан, али је морао да одустане због упале бубрега. Волео је кошарку и возио бицикл, док се у тенису и скијању није снашао. Војни рок је служио у Чапљини и Сарајеву 1984/85. Ухапшен је током студија у јулу 1982. године због протеста везаног за хапшење групе студената који су протествовали због ванредне војне ситуације у Пољској, и подршке покрету Солидарност. Провео је месец дана у затвору у Падинској Скели. Основао је Центар за развој демократије и политичке вештине у Србији и био његов први директор. Политичка каријера Тадић је члан Демократске странке од њеног оснивања, 1990. године. Током деведесетих година био је члан Главног одбора и краће време његов секретар, члан и потпредседник Извршног одбора и народни посланик. За потпредседника је изабран 2000. године, а за председника странке 23. фебруара 2004. године, годину дана након убиства њеног претходног председника, Зорана Ђинђића. Од 25. новембра 2012. године је почасни председник ДС-а. Био је министар телекомуникација у влади Савезне Републике Југославије у периоду новембар 2000 — март 2003. Био је председник Управног одбора Јавног предузећа ПТТ саобраћаја „Србија”. Потом је, од 17. марта 2003. године до 16. априла 2004. године, вршио функцију министра одбране у Савету министара Србије и Црне Горе. Парламентарни избори 2003. и носилац листе У тренутку атентата на Зорана Ђинђића, и пада владе Зорана Живковића, Тадић је био један од 3 потпредседника Демократске странке, поред Гордане Чомић и Чедомира Јовановића, док је заменик председника био сам Живковић. Након пада владе су расписани ванредни парламентарни избори за децембар 2003. и листа око Демократске странке је требала да понесе назив "Демократска странка - Зоран Ђинђић" у част бившег председника странке и премијера државе, а носилац листе је требао да буде заменик председника ДС-а Зоран Живковић. Међутим само 5 дана по доношењу одлуке, изборна листа мења назив у "Демократска странка - Борис Тадић". Ова одлука је за јавност представља изненађење и чудан ток околности, јер је на седници председништва Живковић добио 12 гласова, а Тадић 5, и седница је такође потврдила употребу Ђинђићевог имена за носиоца листе, да би неколико дана касније на седници Главног одбора једногласном одлуком промењен назив листе и за носиоца постављен Тадић. Један од истакнутих чланова ДС-а је за недељник Време изјавио да ситуација унутар странке може да подсећа на Осму седницу ЦК СКС када су се разишли Слободан Милошевић и Иван Стамболић, нарочито по прелетању са Живковићеве на Тадићеву страну у року од неколико дана, и великом броју људи који су долазили "на поклоњење" Тадићу са речима како су одувек веровали у њега. У унутарстраначким круговима је најгоре прошао Ненад Богдановић, за кога се сматрало да по узору на Жака Ширака може да са места високог Београдског званичника постане кандидат за председника државе, јер је на седници председништва снажно подржавао Живковића, како би само пар дана касније упадљиво подржавао Тадића. Странка је на парламентарне изборе у децембру 2003. изашла листом "Демократска странка - Борис Тадић", на којој је прво место заузео Драгољуб Мићуновић, на другом је био Зоран Живковић, док је на последњем 250. месту био Борис Тадић. Листа је освојила 37 мандата и отишла је у опозицију, након што је Војислав Коштуница успео да обезбеди помало неочекивану техничку подршку СПС-а за формирање мањинске владе око ДСС-а, Г17 плус, СПО и Нове Србије. Унутарстраначки избори и долазак на место председника ДС Након парламентарних избора, 21. фебруара 2004. су одржани унутарстраначки избори како би се попунило упражњено место председника странке. Два главна кандидата су поново била Борис Тадић, савезни министар одбране под Светозаром Маровићем, и Зоран Живковић, у то време одлазећи председник владе Србије и заменик председника ДС-а. Према пословнику Скупштине ДС-а, кандидат за председника може да буде члан странке кога предложи најмање 15 општинских одбора, 20 чланова Главног одбора, посланички клуб, или 20 делегата Скупштине. Да би неко постао председник ДС-а, потребно је да освоји подршку већине од 1 700 чланова СКупштине странке. Уочи избора су два кандидата била изједначена, с тим да је Тадић имао благу предност, а у прилог му је ишао и резултат гласања на Главном одбору када се расправљало о успеху изборне кампање и када је он добио више него убедљиво поверење делегата, јер је од 338 чланова Главног одбора 330 подржало Тадића, док је само њих 8 дало подршку ставу Чедомира Јовановића и Зорана Живковића да су избори били неуспешни. Живковић је парламентарну изборну кампању оценио превише личном, а и додао је да је морао, упркос томе што је заменик председника, да се током кампање бори да добије реч на конвенцијама. Једном приликом је изјавио: "На конвенцији у Београду речено ми је да није предвиђено да говорим. Одговорио сам им да могу да ме спрече једино физички". Такође је замерио Тадићу што се поставио као једини носилац листе, а не како је планирано, први у екипи. Као најпозитивнију особину Тадића је истакао: "То што је у странци од почетка, то што делимо исте вредности. Основни магистрални правци су нам потпуно исти". У недељу увече, 22. фебруара 2004. је Скупштина Демократске странке изабрала Бориса Тадића за новог председника странке. Од укупно 1 944 делегата је за њега гласало 1 538, док је Зоран Живковић добио 296 гласова. За потпредседнике странке су изабрани Ненад Богдановић са 1 246, Слободан Гавриловић са 1 012, Душан Петровић са 1 020 и Бојан Пајтић са 1 277 гласова. Њих четворица су били кандидати са Тадићеве листе. Дотадашњи потпредседник Чедомир Јовановић није поново изабран за потпредседника странке јер је добио 789 гласова. За Живорада Анђелковића је гласало 634, за Влатка Рајковића 135, за Љиљану Лучић 116, Драгана Домазета 87, и Гордану Чомић 48 делегата. Након те седнице Зоран Живковић и Чедомир Јовановић нису имали функције у странци. По извештачу Б92, појединим члановима странке су током седнице стизале поруке у којима су позивани да не гласају за криминалце, већ да подрже листу Бориса Тадића. Први председнички мандат (2004−2008) Након три узастопна неуспела председничка избора, укинута је одредба по којој излазност на изборима мора бити најмање 50% како би се избори сматрали важећим, па су 2004. одржани нови председнички избори. Тадић је као нови председник ДС-а наступио на председничким изборима. Након што је био други у првом кругу избора, победио је у другом кругу председничких избора Републике Србије, 27. јуна 2004. године, са 53% гласова, испред Томислава Николића. На месту председника Србије заменио је председника парламента и тадашњег вршиоца дужности шефа државе, Предрага Марковића. Председничка инаугурација је била 11. јула 2004. Током предизборне кампање у 2004. је обећао да ће формирати нову специјалну установу под називом Народна канцеларија. Народна канцеларија председника републике је отворена 1. октобра 2004. Улога те канцеларије је била лакша комуникација између грађана и председника, и сарадња између других државних тела и институција, како би омогућила грађанима Србије да обезбеде своја права. Народна канцеларија је била подељена на 4 дела: деп за правна питања, за друштвена питања, део за пројекте, и део за питања опште праксе. Први њен директор је био Драган Ђилас. Када је Ђилас приступио Влади Србије у 2007. као министар за Национални инвестициони план, Татјана Пашић је постала нови директор. Тадић се залагао за сарадњу и помирење са земљама бивше Југославије, чији међусобни однос је био веома нарушен током ратова у деведесетим. Јавно се извинио 6. децембра 2004. у Босни и Херцеговини свима над којима су Срби починили злочине. Јула 2005. је посетио Сребреницу на десету годишњицу злочина. Хрватској се јавно извинио за све злочине које је починила српска страна током рата у Хрватској. Био је председник током референдума о независности Црне Горе 2006. Био је први страни шеф државе који је посетио Црну Гору након што је 8. јуна постала независна, и том приликом је обећао да ће наставити пријатељске односе са њом. Србија је такође прогласила независност, и Тадић је присуствовао првом подизању заставе Србије у седишту Уједињених нација у Њујорку. Заједно са Војиславом Коштуницом и Милорадом Додиком је 6. септембра 2007. био потписник споразума који је довео до конституисања Већа за Сарадњу Републике Српске и Србије. Касно у 2007. је изјавио да Србија не подржава распад Босне и Херцеговине и да, као гарант Дејтонском споразума који је довео до мира у Босни, подржава њен територијални интегритет. Такође је рекао да подржава напоре БиХ у приступању Европској унији, и НАТО пакту. Као председник је водио прозападну спољну политику. Са Папом Бенедиктом XVI се у Ватикану срео 28. септембра 2005, што је био први пут да се српски шеф државе сретне са неким папом. Ово је мало поправило историјски напете односе између Ватикана и Српске православне цркве. Председавао је 1000. састанком министарског комитета Савета Европе који је одржан у Београду. За разлику од 2004, Тадић је рекао да нема права да позива Србе да гласају на парламентарним изборима на Косову 2007, јер стандарди које је захтевао 2004. нису били испуњени. Кампања за поновни избор 2008. Након успешног референдума у октобру 2006. којим је потврђена воља изашлих бирача да се потврди нови Устав Србије, Тадић се залагао за превремене председничке изборе, који су прописани новим уставним законом. Председник Народне скупштине Оливер Дулић је 13. децембра 2007. прогласио расписивање председничких избора за 20. јануар 2008. Демократска странка је 21. децембра 2007. РИК-у (Републичка изборна комисија) поднела кандидатуру свог председника. Своју прву конвенцију је одржао 22. децембра у Новом Саду. Предизборна кампања је у првом кругу носила слоган "За јаку и стабилну Србију", а "Да освојимо Европу заједно!" у другом кругу. У кампањи се Тадић залагао за приступ Србије Европској унији, али и за територијални интегритет Србије са суверенитетом над Косовом и Метохијом. У склопу кампање су грађани преко његове интернет странице могли да му поставе питање и да буду у току са кампањом преко мејла или мобилног сервиса за СМС поруке, и сваке недеље је одговарао на 10 најинтересантнијих питања у облику видеа на Јутјубу. Његову кандидатуру су подржали Г17+ и Санџачка демократска партија, коалициони партнери из владе, као и разне партије националних мањина укључујући Мађаре и Роме. У првом кругу је као и на прошлим изборима био други, овај пут са 1 457 030 гласова, односно 35,39% изашлих гласача, док је Томислав Николић поново био први у првом кругу избора са 1 646 172 гласа, односно 39,99% изашлих гласача. Излазност у првом кругу је била око 61.37%. Тадић и Николић су 30. јануара 2008. учествовали у ТВ дебати коју је организовала Радио-телевизија Србије (РТС). Тадић је наглашавао процес приступа Србије Европској унији, док је Николић изјавио да Србија мора сарађивати и са Русијом и са ЕУ. Међусобно су оптуживали један другог о ставовима везаних за Европску унију. Тадић је критиковао Радикалну странку због евроскептичне историје, на шта је Николић одговорио да "Србија никад неће бити Руска губернија, али ни Европска колонија." Обојица су делили сличну забринутост по питању корупције и сиромаштва, и оба кандидата су нагласила гледаоцима да је Косово саставни део Србије. Николић је у дебати додуше "пророчки" изјавио да ће "Косово прогласити независност чим се председнички избори заврше". Само месец дана након тога је Косово једнострано прогласило независност од Србије. Трећег фебруара је одржан други круг избора, на којима Тадић тесно побеђује Николића са 2 304 467 гласова, односно 50,31% изашлих бирача, око 120 000 гласова више од Николића. Пре почетка изборне кампање, председник Г17+ Млађан Динкић је 8. новембра 2007. изјавио да ће због поделе бесплатних акција сваки грађанин Србије добити бар 1 000 €. Грађани никада нису добили тај новац, а изјава је битна за ове изборе, јер је сам Динкић касније изјавио: "Морам да кажем, имао сам један додатан политички разлог зашто сам то урадио. Тада се одржавао други круг председничких избора, на којима као што знате нисам ја учествовао, него човек кога сам подржавао на тим изборима, Борис Тадић. Било је врло тесно. Сматрао сам да, ако ово урадим, да му то може помоћи да добије те изборе. Он је буквално добио изборе за 100 000 гласова. Кад су накнадно агенције радиле истраживања на основу чега су се људи определили да у другом кругу гласају за њега, један значајан део је рекао 'због бесплатних акција'. Дакле, ја знам да сам ту можда погрешио и себи нанео штету, али сам срећан што је Борис победио Тому Николића". Други мандат и период након председништва На изборима одржаним 6. и 20. маја 2012. у другом кругу 20. маја добио је скоро 1.482.000 гласова, али је изгубио од противкандидата Српске напредне странке Томислава Николића, који је добио више од 1.552.000 гласова. После седнице Главног одбора ДС која је одржана 4. новембра исте године, Тадић је одлучио да се не кандидује поново на функцију председника странке. На XV ванредној изборној Скупштини Демократске странке акламацијом је именован за почасног председника странке, док је за новог председника изабран дотадашњи заменик председника Драган Ђилас. Дана 30. јануара 2014. године тада почасни председник Демократске странке, бивши председник Србије и странке, напустио је странку у којој је био од обнављања рада 1990. године. Неки сматрају да се у својим изјавама противи свакој врсти насиља и залаже за решавање међународних спорова дипломатским путем. У Скупштини Србије је изјавио: „Сама идеја насиља у Србији увек мора да буде политички нападнута и не сме да остане било каква недореченост с тим у вези.” Приватни живот Говори енглески и француски језик. Разведен је и отац је двоје деце. По оцу води порекло из Црне Горе. Женио се два пута, у првом браку са Веселинком Заставниковић био је 16 година, до 1997. године када су се развели. Веселинка је од 2002. године била искушеница и замонашила се у манастиру Пећка патријаршија 14. октобра 2007. године као монахиња Ирина. Друга Борисова супруга је Татјана, са којом има две ћерке. Од ње се развео 2019. Признања и награде Европска награда за политичку културу, Швајцарска (2007) Орден поводом дана победе, Русија (2008) Награда „Квадрига”, Немачка, (2008) Златни кључеви града Мадрида, Шпанија (2009) Медаља поводом 40 година револуције, Либија (2009) Почасни докторат, Хришћански универзитет Димитрије Кантемир, Румунија (2011) Штајгер награда, Немачка, (2010) Златна медаља хеленског парламента, Грчка (2010) Јубиларна медаља "65 година од победе у Великом отаџбинском рату 1941-1945, Русија (2010) Орден Европског покрета Босне и Херцеговине (2011) Награда „Полак” (2011) Међународна награда за допринос култури, развоју науке и образовања и очувању културног наслеђа "Ilyas Afandiyev", Азербејџан, 2012. Орден Републике Српске (2012) Награда Црвени Бок, Немачка (2012) Награда Савета Европе „Север-југ” (2011) Европска медаља за толеранцију (2012) Референце Литература Спољашње везе Брачни сапутници наших политичара Изјаве Бориса Тадића Разговор Светислав Басара и Борис Тадић („Б92”, 1. јун 2011) Интервју петком: „Ја никад нећу нестати из политике” (Б92, 22. мај 2020) Рођени 1958. Политичари из Сарајева Политичари из Београда Председници Републике Србије Српски политичари Носиоци одликовања Републике Српске Срби у Сарајеву Ученици Прве београдске гимназије Чланови ДС


Milwaukee Admirals резултати уживо, распоред и коначан резултат - Хокеј - SofaScore.com Milwaukee Admirals резултати уживо, распоред и коначан резултат - Хокеј Не постоје скорашње утакмице за тим Milwaukee Admirals Milwaukee Admirals резултати уживо (и онлајн видео пренос утакмице уживо - live stream*), распоред и резултати хокеј на леду из свих турнира које је Milwaukee Admirals играо. Milwaukee Admirals игра следећу утакмицу 01. Mar 2017 против Charlotte Checkers на такмичењу AHL. Када меч почне, моћи ћете да пратите Milwaukee Admirals против Charlotte Checkers резултате уживо и промене на табели уживо. Претходни меч тима Milwaukee Admirals био је против Grand Rapids Griffins на такмичењу AHL, меч се завршио резултатом 6 - 2 (Grand Rapids Griffins је победио). Таб "Утакмице" за Milwaukee Admirals приказује последњих 100 утакмица спорта хокеј на леду са статистиком и приказом победа и пораза. Такође, приказан је и распоред утакмица које Milwaukee Admirals треба да одигра у будућности. Milwaukee Admirals график учинка и форме је јединствени алгоритам SofaScore Резултати уживо Хокеј, који ми генеришемо из последњих 10 мечева тима, статистике, детаљне анализе и нашег сопственог знања. График може да Вам помогне у клађењу на мечеве које игра Milwaukee Admirals, али имајте у виду да SofaScore Milwaukee Admirals Charlotte Checkers пренос уживо обезбедио bet365. Ако овај хокеј на леду меч покрива bet365 уживо можете гледати Milwaukee Admirals Charlotte Checkers пратите све Milwaukee Admirals мечеве уживо на вашем мобилном телефону! Најновије спортске вести