ВИНЧА Данашња вест у новинама : „Угрожено археолошко налазиште Винча: Прву метрополу света оставили да пропадну“. Страшно! Страшно да страшније не може бити. Поразна је прича о пропасти прве светске метрополе. Винча је у неолиту пре 7.500 година била Њу Јорк, град трговаца и финансијско средиште тадашње цивилизације. Данас клизиште прети да уништи археолошко налазиште, канализација се улива у културне слојеве, све пропада, прилазног п.ута нема, државни с 3ff9 авет за Винчу се од 2008 састао само једном, финансијска средства од 1,1 милион динара нису пренета и локалитет је затворен јер држава нема 5.000 евра. Држава која је задужена 28 милијарди евра, чији су буџетски расходи годишње 9 милијарди евра и чији је буџетски дефицит 2 милијарди евра, држава у којој Гувернерка има плату 5.000 евра, тајкуни дају 50 милиона евра за кауцију, Чеда Јовановић потроши на Андима да би се сликао 200.000 евра, Бајатовић има месечно 25.000 евра, држава која је од 2001 -2012 направила спољнотрговински дефицит 67 милијарди евра, држава у којој је Агробанка опљачкана за 300 милиона евра, Национална штедионица за неколико стотина милиона евра, држава која је у приватизацији дозволила да јој тајкуни, политичари и криминалци покраду 30 милијарди евра, та наша несретна српска власт, која продаје Космет за ропски Датум уласка у наше вавилонско проклетство, та држава не може да издвоји 5.000 евра, две литре вина које попију тајкуни и политичарио на вечери док се договарају о коалицијама за даље пљачкање и распродају Србије, не може држава Србија да заштити свој највећи бренд за кога већина Срба нема ни појма да постоји. Страшно! Страшно да страшније не може бити! И ко нам је, господо другови, крив за то? Ко нам је крив што смо блесави и сулуди и не знамо да чувамо оно што би други народи у небеса подизали? Које су то светске завере криве што сами себе понижавамо и уништавамо? Нико нам није крив! Нико! Сами смо криви! Сами! Није, дакле, чудо што нам се све ово дешава. Ништа није чудно. Није чудно што пропадамо и нестајемо. То је природан процес наше бахатости, аљкавости, површности и поводљивости. Ахеолог др Миљана Радивојевич је доказала, уз помоћ Истраживачког савета Велике Британије за уметност и друштвене науке, који је обезбедио пола милиона фунти, да је прва металургија на свету пре 7.500 година била у Подунављу, да припада Винчанској култури, која је 3.000 година старија од културе Месопотамије и Египта. То је епохално светско откриће за кога највећи број Срба нема појма. То отвара један нови поглед на историју Европе и читавог света. Подунавска цивилизација Лепенски вир, Старчево и Винча су доказ да је цивилизација почела у Подунављу, да су наши далеки преци научили да од бакарне руде добијају металне предмете и да су имали своје сопствено писмо. Српска ћирилица и винчанско писмо имају 22 иста словна знака, што је доказ да смо ми, Срби, древни народ, да живимо на овим пространствима 7522 године, колико и траје српски календар, да је историја фалсификована јер су покушали да нас преваре да смо се доселили у ВИИ веку на Балкан, јер су покушали да сакрију древну историју, да нас понизе, поробе и претворе у простаке, примитивце и варваре. Винчанска цивилизација је доказ да смо ми Срби аутохтони народ на Балкану, да смо створили прву светску цивилизацију, да им 4000 072;мо историјско право да живимо на овом простору, да нисмо уљези, да смо домаћини, да смо интелигентни, да смо свету подарили писменост, технологијиу и културу и да ми данас, Срби, баштинимо ту традицију и предање наших далеких предака. Нажалост, српска издајничка власт, која уништава све што је српско, показује своје подаништво пред бирократским сатрапима из Брисела, која нам намеће осећање кривице, јер жели да Србе насилно окују бирократским прописима банкротиране ЕУ, желе да нам исперу мозак, сећање, осечања и да нас држе као нижу расу, која не сме да сазна праву истину о свом пореклу. Понижавају нас на сваком месту и у сваком тренутку, затиру наш национални идентитет и покушавају да од Срба направе зомбије потрошачке цивилизације, којима је важнија куповина у шопинг-храмовима људске похлепе, него наше људско и национално достојанство и култура. Браћо и сестре, Срби и Српкиње, Господо и госпође, Другарице и другови, Не дозволите да нас затру! Не пристајте на понижења! Побуните се! Пробудите се! Шта да радимо? Читајте нашу древну историју! Учите! Образујте се! Преносите предање на младе. Удружимо се у један – национални фронт! Национални фронт који ће очистити терен у политици, друштву, економији, култури и који ће створити претпоставке за државни и национални преображај. То је данас једини задатак наше генерације. Све остало је пролазно и неважно. Србији требају поштени, вредни, паметни, стручни, способни и интелигентни људи. Имамо такве људе у Србији и расејању. Такви људи морају да се организују. Такви људи морају да делају. То од нас траже наши преци. Зачетници европске и светске цивилизације. Када милиони људи годишње буду долазили на ходочашће у Лепенски вир, Винчу и друге наше древне локалитете, онда смо постигли успех, јер ће сви ти наши гости понети са собом у своје домове и државе причу о древној српској цивилизацији. Тада се више истина неће моћи сакрити. Нико неће више веровати Великом Брату и његовим маркетиншким стручњацима. Нико неће веровати у причу о Србима као геноцидном и реметилачком народу. Истина о нашој древној цивилизацији помаже нам да одбранимо оно што смо хиљадама годинама били – Божији народ! Бранко Драгаш, 25.06.2013 Izvor teksta.


source: fineweb

text: Тера Аустралис Тера Аустралис (лат. Terra Australis, јужна земља) или Тера Аустралис Инкогнита (лат. Terra Australis Incognita, непозната јужна земља) је био теоретски континент који се појављивао на европским мапама од 15. до 18 века. Овај појам је увео Аристотел. Његове идеје је касније проширио Птолемеј у 1. веку, који је веровао да је Индијски океан на југу затворен копном и да се копно на северној хемисфери требало уравнотежити копном на јужној хемисфери. Током ренесансе, Птолемеј је био главни извор за европске картографе, па се ново копно почело појављивати на њиховим мапама. Иако су географска открића Магелана и Френсиса Дрејка понекад смањивала подручје у ком би се континент могао пронаћи, картографи су задржали Аристотелово мишљење. Научници су доказивали његово постојање наводећи као аргументе да би тамо требало да постоји велика копнена маса као контратежа познатом копну на северу. Обично је то копно приказивано као копно око Јужног пола, али много веће од стварног Антарктика, простирући се далеко на север - посебно у Пацифик. Нови Зеланд, који је Европљанин (Абел Тасман) први угледао пут угледао 1642, је сматран од неких као део тог континента, као и Африка и Аустралија. Кук је опловио Нови Зеланд, доказавши да он не може бити део великог континента. На свом другом путовању он је опловио Земљу на врло великој јужној географској ширини, прешавши на неким местима поларни круг, доказавши да потенцијални јужни континент мора лежати у хладним поларним крајевима. Он се није могао настављату у подручја са умереном климом, као што се мислило раније. Флиндерс је командовао експедицијом која је истраживала обалу Аустралије 1801. у смеру супротном од казаљке на сату, прошашви Велики корални гребен кроз оно што се данас назива Флиндерсов пролаз и испитавши Карпентеријски залив на северу. Његов брод се насукао на неозначен гребен, али се ипак вратио у Аустралију.


text: „Осмочасовно радно време је направило култ радохоличара. Нажалост, то радно време се није мењало 100 година. Нема везе што је информатичко доба донело највећу промену још од индустријске револуције. Радници и даље улазе у своје аутомобиле сваког дана и „гуше“ се по аутопутевима. А онда све то опет ураде увече. Понедељак је нешто чега се сви грозе. Среда је „само да се прегура“. Петак ујутру је олакшање јер само што није дошао викенд. Идеја да радници морају да прегурају 70 одсто недеље да би уживали само 30 одсто је колективно лудило!“ Овако пише предузетник Стефан Арстол, власник фирме „Товер Педл Бордс“ (Тоwер Паддле Боардс), који је пре нешто мање од годину дана увео петочасовно радно време, тако да су радници могли да иду кући још пре ручка. Власник компаније „Твер Педл Бордс“ можда ће покренути револуцију „Моја компанија је одлучила да другачије ради ствари. Ми смо у бизнису продаје ‘стојећих’ дасака за веслање (паддле-боард), па краће радно време и слободна поподнева за запослене су савршен спој са нашим бизнисом. Одлучили смо да уведемо петочасовно радно време, од 8 ујутру до 1 поподне. Пошто ручак и тако траје сат времена, уствари смо скратили радно време за два сата. Наши запослени НИСУ плаћени мање, и ја и даље од њих очекујем дупло већу продуктивност од просечног радника“, пише Арстол за „Бизнис инсајдер“. Резултати су, каже, били запањујући. Прошле године били су именовани за најбрже растућу приватну компанију у Сан Дијегу. Тим од девет запослених ће ове године генерисати девет милиона долара прихода. Рецепт за успех „Кад кажем људима да моји запослени раде свега пет сати дневно, одговор је увек: ‘То је баш лепо, али мени се не исплати’. Толико су залепљени за радно време од 9 до 5 да нису у стању да замисле било шта друго“, пише овај визионар. Али, како тврди, можете смањити радно време за 30 одсто а да ниво продуктивности буде исти. Ево зашто: 1. Људи нису машине Само зато што седе за столом осам сати дневно, не значи да су људи продуктивни. Петочасовно радно време омогућава да њихова енергија буде на оптималном нивоу и да буду ефикасни. 2. Срећа је одлична за продуктивност Студије су показале да су радници продуктивнији кад су срећни. Имати времена да јурите за сопственим страстима, негујете везе са ближњима и будете активни, значи да имате много више емотивне и физичке енергије. 3. Мањи број сати производи фокус Имати мање времена да завршите одређени задатак значи да сте много више фокусирани. Значи и да боље приоритизујете. Бизнис ове фирме је у складу с радним временом Како да имплементирате 5-часовну радну недељу „Нажалост, ако ваш посао и радно место изгледају исто као што би изгледали пре 100 година, онда најбоље да не покушавате ово.“, пише Арстол. Ако не радите послове који захтевају 24-часовна дежурства (полиција, мединцинске сестре и лекари, ватрогасци...) или не захтевају да радите одједном с великим бројем људи (филмска продукција), сва је прилика да ће, тврди Арстол, ово радити и за вашу фирму. 1. Примените правило 80-20 Осамдесет одсто резултата долази из 20 одсто напора, само је потребно да лоцирате који су то потези и да елиминишете све остало. 2. Примените принцип продукције Људи мисле да је 5-часовна недеље немогућа јер размишљају у терминима времена, не у терминима продукције. Већина радника чије је главно оруђе знање плаћено је фиксном платом, а не на сат. „Променио сам такво размишљање у мојој фирми тако што сам одредио да 5 одсто профита иде радницима који су се најбоље показали у смислу продуктивности“, саветује овај бизнисмен. 3. Немојте увек бити доступни! „Једна од највећих замерки била је то што ће наш кориснички центар радити пет уместо осам сати. Међутим, схватио сам да не држимо радњу с алатом. Наши клијенти купе једну даску сваких пет година. Није важно колико смо отворени, све док наши клијенти знају радно време. Нисмо пропали, имамо исти број позива као и када смо радили осам сати“, каже Арстол. 4. Користите све предности технологије Са новом радном недељом у компанији су боље видели све слабости своје организације. Најважнији изазов је био да аутоматизују што више функција користећи софтвер. Направили су видео-туторијале што је штедело време корисничком сервису, а аутоматизовали су и послове у складишту. 5. Немојте се ограничавати на 25 сати недељно Иако знају да увек могу да ишетају из фирме у 1 поподне, најбољи радници и даље повремено остану по 12 сати на послу, признаје Арстол. „Као и са послом од 9 до 5, некада ће бити потребно да одрадите изузетно дуг дан. Али када одете у 1 да сачекате децу из школе или да одете на сурфовање, рад није одвојен од живота – то је све живљење“, каже он. „Петочасовна радна недеља је једна од мојих најтежих одлука у животу. Али данас су радници задовољни, продуктивнији и више инвестирани у бизнис“.


9 Латест & Фаворите Беацх Сандалс за жене и мушкарце | Стилес Ат Лифе - Беаути & Фасхион - 2022 9 Најновије и омиљене сандале за жене и мушкарце Сандале за плажу су најудобнија обућа коју можете имати. Док иде на плажу током врућег времена, људи углавном преферирају да носе лабаве мајице и Цапри са сандалама за плажу. Сандале на плажи су отворене и прозрачне. Хладни таласи пролазе поред плажа, а људи у сандалама на плажи се опуштају од вреле атмосфере. Када одлазите на одмор близу плаже људи купују све ново. А једна од њих је сандала на плажи. Једноставне и најбоље сандале за жене и мушкарце: Постоји много лепих дизајна доступних у сандалама на плажи, које су сувише мекане и глатке за ношење у близини плаже. Даје вам максимално опуштање. 1. Хандцрафтед Беацх Сандалс: Ово је заиста запањујућа женска сандала за плажу. Ручно је израђена и има дебелу траку са копчом на зглобу. Ту је висећа гомила шарених жица са два златна ланца. На ремену глежња постоји цик-цак образац. На танким тракама постоји тробојна стрелица. 2. Помпом Беацх Сандалс: т У овој плажи женске сандале ће привући пажњу других људи на плажи. Ту је округли танки смеђи кожни ремен који покрива подручје глежња украшен малим округлим тиркизним каменом и три велике лоптице за конце. Постоје чак и висећи конци који изгледају једноставно феноменално. 3. Кожне сандале за плажу: У овој сандали на плажи, мушкарци ће се осјећати прозрачно. Ту је криж узорак црне коже причвршћен равном црном кожом преко прстију. Читава сандала је отворена, тако да ће ваша нога осетити таласе хладне атмосфере. Једноставне сандале за плажу изгледају предивно. 4. Буцкле Беацх Сандалс: Ово је мушка сандала са умирујућом базом. На бази је квадратни образац са топлим осећајем. У овој сандали су дизајниране двије копче с крижно сивом кожом. На полеђини сандала налази се чврсти ђон који ће вам љети пружити чврсто и сигурно ходање. 5. Црисс Цросс Беацх Сандал: Ово је јединствена боја сандал плажама за мушкарце. Наранџаста боја сандала изгледа ново и ретко. Ово је модерно са једноставним радом. На предњој страни сандала налазе се два испреплетена узорка са траком која прекрива ногу. На углу сандала је тачкасти узорак. 6. Биг Фловер Студдед Беацх Сандал: Ово је изузетно невероватна женска сандала на плажи са великим цветним узорком украшеним сандалом. Постоји цвет цвијета који је направљен од тканине. Ту је два слоја златних куглица причвршћених кожом преко глежња са слатком копчом. 7. Сандал за плажу: То су сандале за плажу црвене боје за жене са дебелим дном. Дебело дно вас штити од пражњења песка на плажи. Ту је и љупко срце, које се наставља са три мале куглице. Сандал црвене боје увијек изгледа слатко за жене. 8. Голден Беадинг Беацх Сандал: То је запањујућа и дизајнерска сандала на плажи. Има толико слатких златних перли које су оковане преко сандала. Боја сандала је два осенчена, тј. Светла и тамна. Ове гомиле златних перли хватају очи јавности. Ова сандала ће додати гламур вашем облачењу. 9. Сандал за венчане плаже: Ово је бели сандали за невесту. Када се на плажи организује тематско венчање, невеста обично носи ову врсту сандала на плажи. Ово нема никакву основу. На горњој страни стопала је само рад са чипком. Ово изгледа тако привлачно и лијепо за даме. Постоје различити бројеви угодних сандалина за плажу за мушкарце и жене. Побољшава ваш укупни изглед и особност. Ове сандале на плажи су изузетно удобне и сигурне. Изгледа грациозно и елегантно са добрим изгледом. Ово додаје шарм и магију у вашем ходању. Фина сандала ће вас инспирирати да ходате близу плаже и скренете пажњу на вашу сандалу. Copyright 2022 \_ Главни \_ 9 Најновије и омиљене сандале за жене и мушкарце


source: CulturaX

text: Colourful Cooperation | Самоуправа у Хомокмеђу отвара столарску радионицу Све је мање становника у месту Хомокмеђ, у насељу Жупаније Бач-Кишкун сада живи само 1260 душа. Одлазак људи може да се заустави отварањем радних места у месту. Локална самоуправа, поучена искуством ранијег запошљавања на друштвено корисним пословима – отвара столарску радионицу која ће бити прво такво предузеће на новоствореном индустријском подручју. Из владиног програма за подстицање привреде Самоуправи је додељено две стотине милиона форинти подршке.


text: Типсаревићев троструки првенац Недеља, 15.07.2012. у 18:00 Типсаревићев троструки првенац Јанко Типсаревић је први пут шампион Мерцедесовог купа у Штутгарту, али то значи и много више. Први пут је победник једног АТП турнира на шљаци, прошавши до тог циља специјалисте за земљане терене, Бразилца Томаза Белучија у полуфиналу и Аргентинца Хуана Монака у његовој најуспешнијој сезони каријере: 6:4, 5:7, 6:3. Додуше, за нашег тенисера је ово такође најуспешнији период каријере, јер је тек у октобру прошле године, у Куала Лумпуру, освојио је своју прву АТП титулу после деценије професионалног бављења тенисом, а одмах затим и другу, у Москви. Типсаревић у најновијем Мерцедесу SLK 350 који је намењен победнику турнира (фото АП) Памти Јанко Немачку и по две екипне победе Србије у Дизелдорфу, а сада ће је памтити по првој овогодишњој победи и укупно тек трећој на турнирима АТП вредности. Прошлу годину је почео са 50. места у свету, а завршио је уласком у првих десет. До јуче је осми тенисер света био једини члан прве десеторице без титуле у 2012, са тек другим финалом, после оног у Ченају, изгубљеног под разорним сервисима Милоша Раонића. Највећи квалитет Типсаревића у Штутгарту била је огромна унутрашња снага да преживи све преокрете, неке нужне, а неке застрашујуће за његове навијаче. Међу потоњима је био невероватан пад у игри после петоминутног прекида због кише, на којем је сам Типсаревић инсистирао. Дотле је водио 6:4 и 4:1, пропустивши брејк-лопту за 5:0, а од тада је изгубио шест гемова и сет са 7:5. Тек у трећем сету, када су га искусни коментатори отписали, тврдећи да је Аргентинац сада незадржив, са инатом се појавило оно лепше лице нашег тенисера и прорадио је ваљак за коначних 6:3. Ова би победа могла много да значи и због изванредног расположења у каквом је остварена. Већ у првом колу Типсаревића су дочекали наши људи у Немачкој ретко виђеном сценом са колом које се развило на терену, а и немачка публика је срдачно примила новог шампиона, уз овације за прву вожњу белим мерцедесом који је наменио супрузи Биљани за годишњицу брака.


Право значење обожавања Бога - Српски - Мухаммед Салих Ел- Мунеџид Питање: Прочитао сам на вашој интернет страници да сврха због које су људи створени јесте да обожавају Бога. Можете ли да ми појасните право значење обожавања? Мухаммед б. Салих Ел-Мунеџид Прочитао сам на вашој интернет страници да сврха због које су људи створени јесте да обожавају Бога. Можете ли да ми појасните право значење обожавања? Хвала припада Аллаху, нека су благослов и мир над Мухаммедом Божијим послаником. Ибадет (обожавање) на арапском значи покоравање и понизност. Арапи користе израз тарик му'аббед да опишу утабан и угодан пут због оних који су прошли њиме. У исламској терминологији реч ибадет (обожавање) се односи на две ствари: Дело човека који обавља намаз (молитву) или даје зекат (обавезну милостињу), представља ибадет (обожавање). Учењаци ово дефинишу као дело са којим се покорава Богу, чинећи оно што је Он наредио и остављајући оно што је забранио, уз љубав, страх и нади према Њему. Ствар која је наређена људима макар је нико и не радио, као што је намаз са својим детаљима, зекат и слично. Учењаци ибадет дефинишу као заједнички назив за све оно што Бог воли и са чиме је задовољан, од речи, дела, спољашних и унутрашњих. Ове наређене ствари се називају ибадетом (обожавањем), јер их људи чине из љубави и понизности према своме Господару. У обожавању Бога, према Њему мора бити усмерена потпуна љубав и потпуна покорност. Наш Господар нам је рекао да крајња сврха стварања џина и људи јесте да само Њега обожавају и да Му у обожавању никог не придружују. Џине и људе сам створио само зато да Ми се клањају. (Кур'ан, Ез-Зāријāт, 56) Како да остваримо ову сврху и да достигнемо овај циљ? Многи људи мисле да се ибадет (обожавање) односи само на неке одређене радње које је Бог прописао да се требају чинити у одређеним временима - као што су намаз, пост и хаџџ (ходочашће), и да нема ништа мимо тога. Али то није тако како ови људи мисле. Колико времена треба да се ураде све ове ствари које су нам прописане у току дана и ноћи? Заиста, колико за то треба времена у људском животу? Шта је онда са остатком живота? Шта је са остатком човекове снаге? Шта је са остатком његовог времена? Како га треба потрошити и где оно треба да иде? Да ли треба да то потроши на обожавање Узвиешног Бога или на нешто друго? Ако ће га потрошити на нешто мимо обожавања, како онда да испуни сврху са којом су људи створени? Како да оствари речи Узвишеног Бога: Реци: "Клањање моје, и обреди моји, и живот мој, и смрт моја доиста су посвећени Аллаху, Господару светова. (Кур'ан, Ел-Ен'āм, 162) 'Убудијјет (робовање Богу) је општа ствар која обухвата читав живот муслимана (оног који се предао Богу у потпуности). Када се он труди тражећи опскрбу, он тиме обожава Бога, јер му је Бог то наредио, као што Он каже: ... па ходајте пределима њеним и храните се оним што Он даје. (Кур'ан, Ел-Мулк, 15) Када спава, он спава да би сакупио снаге да обожава Бога, као што је Муаз ибн Џебел, нека је Бог задовољан њим, рекао: „Ја очекујем награду за свој сан као што очекујем награду за свој ноћни намаз.“ Предају је забележио Бухарија (4342). Доиста муслиман није задовољан све док његово задовољство у јелу, пићу, односу са супругом није убројано у добра дела, као што је Посланик, нека су благослов и мир над њим, рекао: „Доиста једном од вас се пише садака (добро дело) када има однос са својом супругом.“ Рекли су: „О Аллахов Посланиче, када један од нас испуни своје прохтеве за то има награду?“ Рекао је: „Шта мислите када би то урадио на забрањен начин, зар не би за то имао грех? Исто тако када то уради на дозвољен начин, за то има награду.“ Предају је забележио Муслим (1006). Начин на који ће особа да постигне овај велики степен јесте да увек буде свесна свога Господара било шта да ради и у било којем аспекту живота, и да се пита да ли је у томе тренутку тиме што ради њен Господар задовољан или не. Ако чини дела којима је Бог задовољан, онда нека се захвали Богу и нека ради још више добра. У супротном нека се покаје Богу и нека тражи опроста, као што Узвишени Бог описује Своје богобојазне робове када каже: ... и за оне који се, када грех почине или кад се према себи огреше, Бога сете и опрост за грехе своје замоле – а ко ће опростити грехе ако не Бог? – И који свесно у греху не устрају. Њих чека награда – опрост од Господара њиховог и рајске баште кроз које реке теку, у којима ће вечно остати, а дивне ли награде за оне који буду тако поступили! (Кур'ан, Āлу 'Имрāн, 135-136) Овако су наши исправни претходници, и они иза њих разумели ибадет (обожавање). Нису га ограничили само на обреде и времена када обављају те обреде, а остатак живота учинили да је „ван обожавања“. Штавише, сваки од њих је осећао да је читав његов живот био ибадет (обожавање), а да су обреди били време када се може сконцентрисати и обновити своју духовну енергију да може да ради све остале ибадете који се траже од њега. Тако да су пуно пажње придавали томе, баш као што путник придаје пуно пажње стварима које ће да понесе на пут које ће да му буду од користи. Они су били како их је њихов Господар описао: ... за оне који и стојећи и седећи и лежећи Бога спомињу. (Кур'ан, Āлу 'Имрāн, 191) У свим стањима су спомињали Бога својим језицима и срцима. Мисао о Божијој величини и страх од Бога је стално била присутна у њиховим срцима у свему што би радили или говорили. Ако би неко од њих урадио грешку или ако би поклекнуо, поправио би се одмах као што смо споменули. Требаш имати, такође, на уму да је човек роб по природи; робовање је усађено у њега. Па тако, или ће да обожава само Бога и неће Му у обожавању никога придруживати, или ће робовати нечему мимо Бога, уз Њега или мимо Њега – а обоје је исто. Оваква врста обожавања, Бог ју је назвао обожавањем ђавола, јер је то одазив на позив ђавола. А Узвишени Бог каже: О синови Адамови, зар вам нисам наредио: 'Не обожавајте ђавола, он вам је непријатељ отворени. (Кур'ан, Јā Син, 60) Није могуће да човек заједно обожава и Бога и ђавола. Да ли је на исправнијем путу онај који се идући спотиче или онај који Правим путем усправно иде? (Кур'ан, Ел-Мулк, 22) Реци: 'Зар су једнаки слепац и онај који види, или, зар су исто тмине и светло?' (Кур'ан, Ер-Ра'д, 16) Ђаво постепено покушава да заведе људе од обожавања Аллаха. Понекад успе да то уради повремено, као што је случај са гресима, као што је Посланик, нека су благослов и мир над њим, рекао: „Ниједан блудник није (потпуни) верник у тренутку док чини блуд, нити је лопов (потпуни) верник у тренутку када краде...“ Хадису су забележили Бухарија (2475) и Муслим (57). А понекад успе у томе да у потпуности и прекине везу између човека и његовог Господара, онда када човек уради ширк (Богу придружи некога у обожавању, и у ономе што је својствено само Богу), куфр (неверство) или отпадништво – Богу се утичемо од тога. Ово обожавање ђавола понекад има облик обожавања страсти и прохтева, на начин што човек чини све што мисли да је добро и оставља све што мисли да је лоше, покоравајући се својим страстима и прохтевима, који га позивају, па је то као да их обожава. Као што Узвишени Бог каже: Кажи ти Мени, хоћеш ли ти бити заштитник ономе који је за свога бога своју пожуду узео? (Кур'ан, Фуркан, 43) А понекад то има облик обожавања новца, као што је Посланик, нека су благослов и мир над њим, рекао: “Пропао роб динара и дирхема... Када му се да (оно чиме је задовољан) он је задовољан, а када се одбије (када му се не да) он је незадовољан (разочаран).“ (Бележи Бухарија (2887). Ово се односи на свакога чије је срце везано за нешто мимо Узвишеног Бога, од његових страсти и прохтева. Ако добије оно што жели срећан је, а ако не добије онда је љут. Па је он роб ономе што жели, јер се ропство у основи односи на ропство срца. Што је више покоран овим страстима, то је мања његова покорност Господару, па ако ова покорност страстима и прохтевима буде толико велика да више не практикује ништа од вере, онда ће постати неверником. Ако га ове страсти и прохтеви спречавају да чини неке обавезне ствари или ако га наводе да уради нешто што је забрањено, од онога што особу не изводи из Ислама, и чине му то лепим, онда то има утицај на његову веру и на његову покорност према Господару, до те мере да га то може спречити да извршава своје верске обавезе. Молимо Аллаха да нам подари благодат потпуне покорности Њему, и да нас учини од Његових искрених робова и штићеника, јер је Он Онај који све чује, Онај који је близу и Онај који се одазива молбама. А Аллах зна најбоље. Духовна бића, нама невидљива бића која су створена од ватре. (оп.рец.).


Велико повећање примања за припаднике војске - | - Извор: Танјуг Председник Александар Вучић најавио је даља улагања у Војску Србије и одбрамбени систем, као и значајно повећање примања за припаднике армије током ове године. Извор: Пинк "Ове године следе велика повећања примања за војнике, подофицире и официре, уз 5 одсто повећања са почетка године, биће и додатних 10 одсто, укупно и до 17,6 одсто", рекао је Вучић након састанка у дому Гарде на Топчидеру на коме су представљени резултати анализе стања функционалних и оперативних способности Војске Србије за 2020. годину. Пренео је да су на састанку коме су присуствовали министар одбране Небојша Стефановић и начелник Генералштаба генерал Милан Мојсиловић разматране и све могућности угрожености наше земље. Вучић је рекао да се протекле године радило на повећању борбене готовости, на куповини најсавременијих наоружања и опреме, од панцира С1 до значајних беспилотних летелица. Најавио је да ће ове године посебна пажња бити посвећена форми електронског ратовања, па ће се, осим беспилотних летелица, радити и на набавци радарских система. Вучић је истакао да је Војска Србије уложила велики рад и труд и на самом почетку епидемије корона вируса, када је била једна од најзначајнијих институција у прихватању наших људи из иностранства, због чега је међу њима било много заражених у првом таласу. Он је навео да је прошле године 16 припадника војске изгубило живот, као и још троје од почетка ове године, и изразио саучешће њиховим породицама. Желимо да припаднике војске задржимо повећањем примања, нагласио је Вучић. "Анализирали смо на састанку све могућности угрожавања безбедности Србије и разговарали о свим геостратешким и војним тактичким правцима и деловањима, затим које су борбене групе које примају први удар у случају агресије на нашу земљу и колико снага може да буде спремно у року од 24 сата, које су резерве војних средстава, хране и друго", навео је Вучић. Председник је казао да је задовољан моралом наше војске, али да има још ствари на којима треба да радимо и да их исправимо. "Наша војска је фактор стабилности и очувања мира и одвраћања за сваког ко жели да нападне нашу земљу", поручио је Вучић. Истиче да ће бити још великих улагања у наш одрамбени систем и војску. "Можемо још много боље и више, и верујем да ћу пре краја године моћи да кажем да сам задовољнији", навео је он. Председник истиче да је наша војска сваке године све јача него што је била раније. Отворићемо широку расправу о обавезном војном року Председник Србије Александар Вучић изјавио је данас да је на састанку са представницима војске разговарао и о увођењу обавезног служења војног рока и најавио да ће у наредним месецима бити отворена широка јавна расправа о томе. "Разговараћемо пре доношења било какве одлуке, јер то има и своје добре и лоше стране", истакао је Вучић. Додао је да је лоша страна јер само обезбеђивање хране кошта 70 милиона евра, а када се обезбеде и приходи за војнике треба додати још 1,2 до 1,8 милијарди евра. Добра страна је, истиче, што се са војском могу попунити и оживети празна места у Србији. Вучић каже да ће већ ове године бити попуњено неколико места са новим јединицама, у Прибоју, Лозници, Белој Цркви у Банату, Пироту, Неготину и Сурдулици. Све велелепно смо изградили ми, уз свакодневну борбу Све велелепно што је урађено је направљено протеклих неколико година, направили смо борећи се на дневном нивоу за сваку ситницу да би ишли напред, истакао је данас председник Србије Александар Вучић и додао да би волео да су све зграде у Немањиној реновиране. "То је требало одавно завршити, продати било коме да направи елитни простор, а да војска искористи новац за своје потребе“, рекао је Вучић одговарајући на питање до када ће материјални ресурси војске као што су зграда Генералштаба и Војнограђевинске дирекције пропадати. Рекао је да Министарство одбране и војска имају добре локације где могу да направе нове зграде Министарства, са већом квадратуром, да буду сви заједно, и да целокупни ланац командовања имамо на том месту. Међутим, подсетио је да је, док је био министар одбране и то предложио, био изложен двомесечном линчу. "Слушао сам како хоћу да срушим "Сутјеску и Неретву“, како хоћу да срушим трагове НАТО злочина. После два месеца схватите да просто не вреди да се борите да донесете новац. Некада за нешто имате снаге, некада за нешто не“, поручио је он. Вучић је додао да је све морао да гура на силу. "Видели сте синоћ велелепну слику споменика Стефана Немање, Београда на води у позадини, обновљену стару железничку станицу, са поправљеним сатом. Све то смо ми урадили. Све велелепно урађено је изграђено протеклих неколико година. То смо ми направили, а за све је била потребна борба на дневном нивоу, за сваку ситницу да би ишли напред“, нагласио је он. Вучић је указао да је то све као некада када је вођена борба око прве сијалице у Београду. "Верујем да ће Министарство одбране и војска имати снаге то да ураде што би желели“, поручио је он. Највећи проблем попуњеност Војске, зато дижемо плате Председник Србије Александар Вучић указао је данас на проблем везан за попуњеност војске, и навео да је зато важно повећати плате војницима како би остали у војсци. Вучић је, упитан каква је попуњеност војске, рекао да ту има проблема, али да су бројке војна тајна. Kада земља економски напредује, према његовим речима, то носи други проблем са собом да људи напуштају безбедносни сектор ако плате нису на већем нивоу и ако могу да добију веће плате на другом месту. "Немамо више проблема са професионалним војницима као што смо имали до прошле године. Имамо проблем са онима који имају мало ниже плате и могу веће да добију на другом месту. Сада имате, на пример, две фабрике у Лозници - Минт и Алијент. Ми дајемо обичном војнику 45.000 динара, а просечна плата у тим фабрикама је 51.000. Зашто би био у војсци када је тамо много већа плата, рекао је он. Истакао је да држава мора да подигне плате у војсци како би остали војници. То је, како је нагласио, највећи проблем у војсци. "Наоружали смо се, иако је потребно још доста да урадимо, али проблем је да војници остану у војсци", нагласио је он. Србија мора да води рачуна о себи Председник Александар Вучић пренео је данас да се на састанку са представницима Министарства одбране и Војске Србије разговарало "о свим могућим правцима угрожености безбедности Србије" и поручио да у том контексту Србија мора да води рачуна о себи. "Знате какве проблеме имамо на Kосову и Метохији, имамо и друге регионалне проблеме, уз трећу врсту проблема, који се тичу геополитичких размирица великих сила, а где смо ми неретко земља око које се њихови интереси сучељавају", рекао је Вучић. У складу са тим, Србија мора да води рачуна о себи, поручио је Вучић, одговарајући на питања новинара у Дому гарде "Топчидер". Сутра стиже 40 000 доза руских вакцина Председник Србије Александар Вучић потв 7ffa рдио је да ће сутра стићи 40 000 доза руских вакцина Спутњик V - 20 000 плус 20 000 за вакцинацију и ревакцинацију, а да ће и даље стизати и друге вакцине и да ћемо се за сваку борити. Вучић је најавио и да ће стизати сукцесивно Фајзерове вакцине - 9 000 доза до 8. фебруара, 15. фебруара стиже 41 000, а 20. фебруара се очекује још 42 000. Вучић је новинарима у Топчидеру рекао да је јуче вакцинисано 52 000, да је пријављено на списку 750 000, а да би вероватно хтело да се вакцинише три милиона грађана. Председник је рекао и да ће сви који су вакцинисани, захваљујући најбољем информационом систему који имамо, бити и ревакцинисани и то адекватним вакцинама у периоду који су одредили стручњаци. "Ми се не играмо са ревакцинама и нећемо да нагађамо ко је заштићен, а ко није. Од понедељка креће ревакцинација", најавио је Вучић. Поручио је да је потребно много више вакцина и да се води тешка борба за набавку и за данас поподне најавио разговоре са другим произвођачима, напомињући и да не сме све да открива. "Борићемо се за сваку вакцину, хвата ме љутња, јер имамо 6,5 милиона вакцина у уговорима, па гледајте, а не можемо да их добијемо", указао је Вучић. Он је рекао да се радује да смо 10 000 доза добили од пријатеља, али да не сме да каже од кога. Приметио је да су неки из богатог света хтели себе прво да вакцинишу, па су и како је иронично приметио у те чамце хтели и кучиће и мачиће да ставе и да узму и шест пута веће дозе вакцина него што им треба. "Али то им се изјаловило, нека ме нападају, што се нека мала Србија снашла", рекао је председник, напомињући да је то учињено захваљујући пријатељима и предзнању како ће бити. Рекао је и да ће молити Kинезе, а и неке друге, али да не може да открива кога све. Не задужујемо децу, хоћете да не помажемо људима? Председник Александар Вучић изјавио је данас да се држава због новог пакета мера помоћи привреди и грађанима неће додатно задужити и да ће јавни дуг остати на нивоу до 60 одсто БДП-а. Упитан за критике на рачун новог пакета мера помоћи, будући да поједини економисти наводе да ће држава тиме додатно задужити грађане, Вучић је рекао да је "најбоље када ништа не помажете предузећима, па онда питају што нисте помогли, а када помажете народу, кажу - задужићете се". Вучић је истакао да ће се јавни дуг одржати на нивоу до 60 одсто БДП-а. "Kако нису тако повикали и завриштали на Италију са 158 одсто дуга у односу на БДП, или Грчку са 220 одсто, Француску са 115 одсто, Шпанију 116, на Немачку са 88 одсто дуга. Или на Хрватску и Словенију са 85 - 90 одсто или Црну Гору са готово 100 одсто дуга... Све то показује колико је Србија у неупоредиво бољем стању и са највишом стопом раста", рекао је Вучић. Он је упитао да ли би неки желели да држава не помаже грађанима. "Не разумем... Дајемо колико можемо. Боримо се за то да живимо боље, а не да нас сваки дан нападате што народу дајемо нешто. Шта хоћете, да народу не дамо ништа", упитао је Вучић. Kонстатовао је да се грађани већ довољно муче што не могу слободно да ходају и да живе, са безброј проблема, да би још држава рекла да не може да им помогне. "Не задужујемо будућност наше деце", поручио је председник Србије. Он је појаснио да у релативним бројкама јавни дуг не расте, него опада, а да је то једино важно. "Ваљда ћете да задржите стопу раста, јаку економију, нећете да је уништите за годину дана када преузмете власт...", додао је иронично. Истакао је да се неко седам година борио и градио да би Србија могла да буде прва у Европи по стопи раста и имала најбоље јавне финансије, па данас у земљи сви размишљају да ли ће и колико да им расту примања, а нико не мисли о томе да ће бити мање. "Ништа у Србији није угрожено, осим здравља људи", закључио је Вучић. Неки би желели да Београд никад не буде српски град Споменик Стефану Немањи споран је за оне који би желели да Београд, осим чињенице да је он увек био космополитски град, никада не буде српски град, одговор је председника Александра Вучића на питање зашто је споран споменик Стефану Немањи. Вучић је истакао да је Стефан Немања сидро српске државности, као што је Свети Сава, и у моралном и у духовном смислу крст наше духовности. "Могу они да раде шта хоће, народ је био пресрећан и начином на који смо то урадили и скромношћу којом смо све извели, а истовремено смо добили један од најлепших споменика у Европи", рекао је Вучић новинарима, након састанка са представницима Министарства одбране и Војске Србије. Споменик Стефану Немањи синоћ је свечано откривен на обновљеном Савском тргу у Београду. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


Проинтер са партнерима представио најсавременија рјешења за пословне апликације (ФОТО) 09/10/2019 | 13:26 ⇒ 13:35 | Извор: РТРС Најсавременија рјешења за пословне апликације представљена су на конференцији "Модерна ИТ инфраструктура" коју је компанија Проинтер ИТСС организовала у Бањалуци у сарадњи са глобалним ИТ лидерима, компанијама ХПЕ и VMware. ПредањањеФото: РТРС Од једног од водећих VMware стручњака Џима Ненана, који има више од 30 година искуства у пословима сложеног дизајна за корпорације и јавни сектор, као и за пословне апликације учесници конференције су сазнали какве оперативне изазове рјешава VMware Cloud Foundation, од техничке архитектуре до интеграције са HPE Synergy. - Брзина и аутоматизација су кључни за обезбјеђење модерне ИТ инфраструктуре када су у питању пословне апликације. Зато је посебно значајно представити техничке моделе који омогућују виртуелно складиштење и виртуелно умрежавање података - истакао је Џим Ненан. Реномирани ХПЕ стручњак Влахо Јемин заједно са колегом Томасом Зеиселом, који се учесницима конференције обратио видео везом из Будимпеште, на практичан начин су представили ХПЕ-ову нову инфраструктуру која драматично побољшава вриједност и пословне резултате корисника. - Живимо у свијету у којем се покреће нова генерација апликација и података, као и нова брзина пословања. У складу с тим ХПЕ је развио нову генерацију инфраструктуре подједнако прилагодљиву и употребљиву као Hyperconverged, а робусну и флексибилну као што је традиционална инфраструктура - рекао је Влахо Јемин. ХПЕ-ов Денис Станаревић објаснио је учесницима конференције шта заиста доноси дигитална трансформација кроз призму нових технологија. Његова презентација ставила је у контекст дигиталне трансформације појмове као што су cloud, умјетна интелигенција, машинско учење, хибридне архитектуре, безбједност, ИоТ кроз приказ архитектонских рјешења компаније Hewlett Packard Enterprise. - Хибридна архитектура у комбинацији са рјешењима умјетне интелигенције захтијева разумијевање пословног контекста како би се брзо и квалитетно приступало подацима и брже доносиле пословне одлуке. Потпуни успјех дигиталне трансформације, уз технолошку у значајној мјери зависи од знања и могућности трансформације људских ресурса - рекао је Денис Станаревић. У Проинтеру истичу да је данашња конференција омогућила домаћим ИТ стручњацима да добију савјете од стручњака свјетског гласа. - Посебна је част што су наши партнери ХПЕ и ВМwаре заиста у Бањалуку довели своју водећу плејаду стручњака. Долазак Џима Ненана из Велике Британије показује и колико поштују партнерство са нама - наглашавају из компаније Проинтер ИТСС.


source: wikipedia

text: 1893. је била проста година. Догађаји Јануар Фебруар Март 4. март — Гровер Кливленд је инаугурисан за 24. председника САД. Април Мај Јун Јул 25. јул — Званично је отворен Коринтски канал који спаја Коринтски залив и Егејско море. Август Септембар Октобар 15. октобар — отворена је основна школа у Сирчи Рођења Јануар 12. јануар — Херман Геринг, немачки пилот и политичар 12. јануар — Алфред Розенберг, немачки политичар и расистички теоретичар Април 15. април — Павле Карађорђевић, кнез из династије Карађорђевић (†1976). 20. април — Харолд Лојд, амерички глумац 27. април — Драгољуб Михаиловић, армијски генерал и Начелник штаба Југословенске војске у Отаџбини.(†1946). 29. април — Харолд Клејтон Јури, амерички физикални хемичар 30. април — Јоахим фон Рибентроп, немачки политичар Мај 3. мај — Константин Гамсахурдија, грузински писац и јавна личност Јун 4. јун — Арманд Калинеску, румунски политичар Август 17. август — Меј Вест, америчка глумица. (†1980). Септембар 7. септембар — Лесли Хор-Белиша, британски политичар 14. септембар — Лилијан Гиш, америчка глумица 26. септембар — Милош Црњански српски писац Смрти Јануар 17. јануар — Радерфорд Б. Хејз, 19. председник САД. Август 6. новембар — Петар Чајковски, руски композитор 14. новембар — Милан Кујунџић Абердар, српски филозоф, политичар, песник, министар и академик САНУ-а. Дани сећања 1890-е 91893


text: Слава Саборног храма у Новом Саду Други дан Васкршње радости, 6. мај 2013. године, прослављен је торжествено у Саборном храму Светог великомученика Георгија у Новом Саду. Други дан Пасхе, ове 2013. године, наша Црква слави успомену на Светог великомученика победоносца и чудотворца Георгија, а Саборни храм у Новом Саду уједно прославља и свој престони празник. Његово Преосвештенство Епископ новосадски и бачки др Иринеј началствовао је литургијским сабрањем уз саслужење Његовог Преосвештенства Епископа јегарског Господина др Порфирија, једанаесторице презвитера и седморице ђакона. У својој беседи Епископ Порфирије је говорио о светости овога непролазнога дана и о Љубави Божјој која се у њему излива на све нас. После литијског опхода око светог храма Епископ јегарски Порфирије је осветио славски колач и кољиво које су ове године са љубављу Господу у славу, а у част Светог великомученика Георгија, принели кумови храмовне славе Душан, Јасмина, Марко и Милош Праизовић. Свети великомученик Георгије је веома слављен код Срба, а многи га славе као своју Крсну славу. Два су дана, у нашој помесној Цркви, посвећена Светом великомученику Георгију, и то: Ђурђевдан који се прославља 23. априла / 6. маја сваке године и представља главни празник посвећен Светом великомученику Георгију, и празник, познат у нашем народу као Ђурђиц, када служимо спомен Обновљења храма овог дивног угодника Божјег. Нека Васкрсли Господ, молитвама Светог великомученика, победоносца и чудотворца Георгија, помогне свима нама да се нађемо међу онима који добијене таланте нису закопали у земљу, него су их вишеструко умножили у подвигу узрастања у меру раста пуноће Христове (Еф 4,13). Извор: Епархија бачка


На корак од велике Албаније: Албанија и окупиране територије укидају границу у Политика 18. април 2014. 39 Коментара inShare 1 Окупиране територије – У Приштини је организована заједничка седница влада Албаније и окупираних територија, на којој је предложено ук& e27 #1080;дање међусобне границе, чиме долазе на корак од потпуне реализације пројекта „велике Албаније“. Беџет Пацоли је поред укидања царина затражио и укидање граница које, по његовим речима, праве препреку за кретање људи и робе. „Не може бити граница између наше две земље, посебно у економској сарадњи, која ће довести до националног јединства наше две државе. Економска сарадња подиже нашу свест, побољшава наш стандард, а тиме се иде ка стварању националне заједнице која ће се десити“, поручио је Пацоли, а преноси портал Малесија Јоне. Састанку су присуствовали и албански политичари из Црне Горе: председни 3ff9 к и потпредседник Форце Назиф Цунгу и Генци Ниманбегу, председник општине Улцињ Фатмир Ђека, некадашњи посланици у црногорској Скупштини Никола Цамај и Васељ Сиништај. Хашим Тачи захвалио је Албанији на подршци коју је пружила током рата ‘99. године, додавши да без подршке албанске државе не би могао остати на челу ОВК и водити рат. Албански премијер Еди Рама је казао да је ово ново време за регион, исказавши захвалност за косовску независност председницима САД Билу Клинтону и Џорџу Бушу, али и бившем албанском председнику Салију Бериши. Министри просвете и Албаније Линдита Николе и Рам Буја су договорили уједињавање школских наставних планова и програма, те додали да нема разлога да ђаци из Приштине и Тиране уче из различитих књига. „Уједињење ће се десити веома брзо, на прагу смо великог догађаја за наше двије државе“, рекао је Буја. Ин4с


Војислав Малешев: Све води ка томе да ће мали пољопривредници у Србији веома брзо нестати Председник удружења по f1f 1113;опривредника Клуб 100П плус Војислав Малешев оценио је да све води ка томе да ће мали пољопривредници веома брзо нестати са пољопривредне сцене у Србији. Земља се даје великим компанијама, а пољопривредницима се укидају субвенције, односно директна давања. На све то, цене наших производа су на вишегодишњем, можда и деценијском минимуму, рекао је Малешев за Војвођански истраживачко-аналитички центар (ВОИЦЕ). Он је оценио да је јасно да се земљишна политика кроји по мери појединаца. Стручњак за пољопривреду Ђорђе Бугарин сматра да су пољопривредници у другом плану, а у првом плану државне политике је издавање земљишта у дугорочни закуп нем 3ffa ачкој компанији Тенис. Према његовим речима, и највећи домаћи бизнисмени појавиће се као инвеститори, односно закупци државног земљишта на дуг рок, па ће умногоме повећати површине којима већ газдују. Захваљујући закону који је држава донела, имамо и у Војводини село као још гори социјални случај него што је било, рекао је Бугарин. Председница Централне асоцијације произвођача млека Сања Бугарски казала је да су фармери против продаје државне земље. Земља није моја, она треба и мојој деци и нико од нас нема право да је прода. Може да управља њом, да је изнајмљује, а ми смо добри подстанари и водимо рачуна о том ресурсу. Зашто кварити нешто што добро функционише, упитала је Бугарски. Бета


НОВИ САД – Српски народни покрет Наши саопштио је данас да су припадници коминалне полиције у Новом Саду истукли њиховог активисту Стефана Петровића јер се вербално успротивио „малтретирању Рома уличних продаваца код Футошке пијаце“. Стефан Петровић (Фото: Фејсбук) - Припадници комуналне полиције данас у 9.30 напали су активисту СНП Наши Стефана Петровића јер се вербално побунио малтретирању Рома уличних продаваца код Футошке пијаце у Новом Саду. Петровић је, као пролазник, присуствовао интервенцији комуналне полиције која је покушала да напише казну старијој Ромкињи јер је продавала робу на улици. Жена је плакала и молила полицију да то неради јер нема од чега да прехрани унучиће. Петровић је добацио полицији да треба да се стиде и да оставе жену на миру, и да би им боље било да хапсе праве криминалце. После изговорене реченице физички су га напали полицајци, завртали су му руке, шутирали га и том приликом поцепали јакну и просули кесу пуну намирница. Петровић је нападнут и ударан иако није пружио никакав физички отпор полицији, а затим је приведен у станицу где је убрзо и ослобођен. Стефан Петровић ће поднети пријаву против нападача припадника комуналне полиције – стоји у саопштењу ове организације. СНП Наши најоштрије је осудила „алтретирање уличних продаваца који су углавном из најсиромашнијих слојева друштва и бахато и насичничко понашање припадника комуналне полиције“. ???????? ????? ?????????? ??? ???? ??? ?? ?????? ????? - ??????


Светлећа етикета, добављач светлећих налепница Ако желите да изаберете фантастичне светлеће налепнице са најквалитетнијом и елегантном израдом, морате доћи у БАЗХОУ да пронађете најкорисније светлеће налепнице. Светлеће етикете су сигуран начин да се ваш бренд пића истакне из гомиле. Као власник предузећа, желите да максимално искористите своју маркетиншку стратегију и буџет. Један од начина да повећате своје промоције је кроз ефикасно брендирање и истискивање брода са занимљивим означавањем и паковањем. Како ради светлећа етикета Светли папир: Налепница је направљена од папира танког ПВЦ -а и/или ПЕТ -а. ПВЦ пластика је чврст материјал који има много индустријских и дизајнерских апликација. ПЕТ се може лако обликовати и прилично је издржљив против временских услова. Оба материјала су лагана, што их чини савршеним за прилагођене рекламне натписе. Коришћење наше светлеће ознаке може привући свачију пажњу у клубу или бару. Када је окружење мрачно и нејасно, боца вина са светлећом етикетом биће најсјајнија и јаснија. Можете одштампати логотип вина, назив и узорак, ефекат је бољи од оних уобичајених вина етикете боца. Биће популаран код купаца. Она не само да повећава домаћу потражњу и потрошњу, већ игра и улогу оглашавања како би импресионирала људе. Друге светлеће апликације у стилу етикете Осим етикета за боце вина, можемо створити и ЛЕД посуду за лед и ознаке. Али употреба светлећих етикета није ограничена само на винску индустрију. Испод су начини коришћења ових сјајних производа: Промотивне мајице: Ово такође одлично функционише са промотивним мајицама. Уместо логотипа/назива штампаног на ситотиску, зашто не бисте уљепшали дизајн кошуља прилагођеном светлећом етикетом? Изгледа привлачније, посебно на концертима и спортским догађајима. Прилагођена поклон кутија: Илуминирајући лого даје магичан осећај вашој прилагођеној кутији за поклоне. Одлично за готово сваку индустрију, накит, вино, пиће, козметичке производе, храну ... Наљепнице са сјајем у мраку


Вакцине у облику крекера са капсулом инактивног вируса биће разасуте из малих авиона, помоћу машине са ГПС системом која прорачунава интервале између испуштања доза. Овогодишњим планом предвиђено је да се сваки квадратни километар ненасељеног и простора у ком обитавају дивље животиње „поспе” са 20 доза. Будимир Плавшић, начелник одељења за здравствену заштиту животиња Управе за ветерину, објаснио је да „крекери” са вакцином мирисом маме лисице, вукове, јазавце и друге врсте на удаљености и до 30 километара. Пробијањем капсуле зубима, раствор вакцине доспева до слузнице животиње, по чему она (за две до три недеље од узимања) дозе развија имунитет од беснила.


Случајеви коришћења еЗУП – визуелизација Power BI Канцеларија за информационе технологије и електронску управу Визуелизације је урађена коришћењем сета података - Преглед позива веб сервиса система за електронску размену података еЗУП по институцијама Визуелизацију је урадио Microsoft Подсетник за лек Future Forward Висок крвни притисак, холестерол, главобоља - на жалост, свакодневица многих од нас. Ови, као и други, много озбиљнији здравствени проблеми, захтевају редовно узимање прописане... Портал "Шуме и клима" Centar za razvoj neformalnog obrazovanja građana Портал Шуме и клима нуди податке о погодности терена за пошумљавање. Применом сателитских и геопросторних података, као и вишекритеријумске анализе идентификоване су најпогодније... Сигурне стазе и путање кретања ученика основних и средњих школа у Бору ГИС Удружење Србије Веб апликација за визуeлизацију пројектованих сигурних стаза и путања за кретање ученика основних и средњих школа у Бору, са критичним локацијама, проблемима у зони школа,... Интерактивна визуелизација учешћа институција из Републике Србије у Хоризонту 2020 Опсерваторија друштвених иновација Интерактивна визуелизација података о Хоризонт 2020 пројектима са Портала отворених података Европске уније. Приказ је направљен у javascript програмском језику уз коришћење...


text: Турска (), званично Република Турска (), трансконтинентална је земља која се највећим делом налази на Анадолијском полуострву у западној Азији и малим делом на Балканском полуострву у југоисточној Европи. Источна Тракија, део Турске у Европи, раздвојена је од Анадолије Мраморним морем, Босфором и Дарданелима (скупно се називају турским мореузима). Турска се граничи с Грчком и Бугарском на северозападу, Грузијом на североистоку, Јерменијом, азербејџанском ексклавом Нахчиван и Ираном на истоку, Ираком и Сиријом на југоистоку, а ограничена је Црним морем на северу, Средоземним морем на југу и Егејским морем на западу. Преко Црног мора налази се Румунија, Украјина и Русија, а преко Средоземног мора Кипар, Либан, Израел, Појас Газе (палестинске територије), Египат и Либија, иако ниједна од ових земаља не дели копнену границу с Турском. Истанбул је највећи град у земљи, док је Анкара главни град. Приближно 70 до 80 посто грађана идентификују се Турцима, док су Курди највећа национална мањина од 15 до 20 посто становништва. Ово подручје било је насељено разноврсним цивилизацијама попут Асираца, Грка, Трачана, Фригијаца, Урартијаца и Јермена. Хеленизација је почела у доба Александра Великог, а наставила се у византијско доба. Селџуци су почели да се досељавају у 11. веку, а њихова победа над Византинцима у бици код Манцикерта 1071. означава почетак и оснивање Турске. Румски султанат управљао је Анадолијом све до монголске најезде 1243. године, када се распадала на мале туркменске кнежевине. Крајем 13. века, Османлије су почеле са уједињавањем тих турских кнежевина. Након што је Мехмед II 1453. освојио Цариград, наставило се османско ширење за време владавине Селима I. За време владавине Сулејмана Величанственог, Османско царство обухватало је већи део југоисточне Европе, западне Азије и северне Африке и постало светска сила. У наредним вековима, држава је ушла у период пропадања, постепеним губитком територија и ратовима. У намери да учврсти ослабљене друштвене и политичке темеље царства, Махмуд II је започео период модернизације почетком 19. века, доневши реформе у свим областима државе, рачунајући војску и бирократију, уз еманципацију свих грађана. Године 1913, државни удар делотворно је ставио земљу под контролу три паше. Током Првог светског рата, османска влада починила је геноциде над јерменским, асирским и понтским грчким поданицима. После рата, конгломерација територија и народа који су раније чинили Османско царство подељена је на неколико нових држава. Турски рат за независност, који су покренули Мустафа Кемал Ататурк и његови сарадници против окупације савезничких сила, довео је до укидања монархије 1922. и успостављања Републике Турске 1923, а Ататурк се налазио на челу исте. Спровео је бројне реформе, од којих су многе уградиле различите аспекте западњачке мисли, филозофије и обичаја у нови облик турске владе. Турско-курдски сукоб, оружани сукоб између Републике Турске и курдских побуњеника, на снази је од 1984, првенствено на југоистоку земље. Различите курдске групе захтевају отцепљење од Турске како би створили независну државу Курдистан или имали аутономију и већа политичка и културна права Курда у Турској. Турска је чланица УН од самог почетка те организације, рана чланица НАТО-а, ММФ-а и Светске банке и чланица оснивач ОЕСР-а, ОЕБС-а, ОЦЕС-а, ОИС-а и Г20. Након што је 1949. постала једна од првих чланица Савета Европе, Турска је 1963. постала придружена чланица ЕЕЗ, придружила се Царинској унији ЕУ 1995. и започела преговоре о приступању с Европском унијом 2005. које је ЕУ зауставила 2018. са Саветом за општа питања ЕУ у коме се наводи да „Савет примећује да се Турска удаљавала од Европске уније. Стога су преговори о приступању Турске у мировању, а поглавља се више не могу разматрати за отварање или затварање, те се не предвиђа даљи рад на модернизацији царинске уније ЕУ и Турске.” Привреда и дипломатске иницијативе Турске довеле су до признања за регионалну силу, док јој је локација кроз историју дала геополитички и стратешки значај. Турска је секуларна, унитарна, раније парламентарна република која је усвојила председнички систем на референдуму 2017; нови систем ступио је на снагу председничким изборима 2018. Тренутно се налази на 110. месту од 167 земаља у индексу демократије. Тренутна администрација на челу с председником Реџепом Тајипом Ердоганом из АКП-а усвојила је мере за повећање утицаја ислама и подривање кемалистичке политике и слободе штампе. Другог јуна 2022, захтев турског министра спољних послова Мевлута Чавушлогуа да се држава ословљава именом Туркије у званичним документима и на међународним форумима је одобрен од стране УН. Географија Положај Турска се географски протеже на два континента. Анадолија, азијски део државе, заузима око 97% површине Турске. Европски део који се налази у источној Тракији заузима око 3% површине државе (23.623 -{km2}-). Турска је подељена на седам географских региона: Мраморна, Егејска, Црноморска, Централна Анадолија, Источна Анадолија, Југоисточна Анадолија и Медитеран. Неравни северноанадолски терен који се протеже дуж Црног мора подсећа на дугачак, уски појас. Овај регион чини отприлике једну шестину укупне површине Турске. Као општи тренд, унутрашња анадолска висораван постаје све храпавија како се протеже ка истоку. Подручје је познато по карбонатном минералу који је остао у току термалне воде. Налази се у турској регији Унутрашњег Егеја, у долини реке Мендерес (Меандар), која има умерену климу током већег дела године. Селектована је као УНЕСКО светска баштина 1988. године са Хијераполисом. Свеукупне границе Турске дугачке су 9.850 -{km}-, од чега 7.200 -{km}- заузимају морске границе. На западу Турска излази на Егејско море, на југу има излаз на Средоземно море, те на северу на Црно море. На копну Турска граничи са осам земаља са укупном дужином копнених граница од 2.648 -{km}-. На северозападу граничи с Грчком (206 -{km}- границе) и Бугарском (240 -{km}-), на североистоку с Грузијом (252 -{km}-), Јерменијом (268 -{km}-), Азербејџаном (ексклавом и аутономном републиком Нахичеван, 9 -{km}-), на истоку с Ираном (499 -{km}-) и на југу с Ираком (352 -{km}-) и Сиријом (822 -{km}-). Недалеко од обале Турске налази се и Кипар који је политички подељен на међународно признату Кипарске Републике и Турску Републику Северни Кипар, коју признаје само Турска. Север Турске је једно од сеизмички најактивнијих подручја на свету с врло честим земљотресима. Већина Турске је подложна земљотресима. Од већих градова посебно је потресима угрожен Истанбул. Рељеф Турска је географски подељена у седам регија. То су: Мраморна регија, Егејска регија, Црноморска регија, Централна Анадолија, Средоземна регија, Источна Анадолија и Југоисточна Анадолија. Ове регије се знатно разликују по вегетацији и климатским условима. Тракија се налази западно од Босфора, на европској страни земље. На трачкој страни река Марица представља границу с Грчком. Источно од Босфора налази се Мраморна регија. Мраморно море дели Европу од Азије, те Егејско море од Црног мора. На излазу на Средоземно море налази се теснац Дарданели дугачак 60 -{km}-. На Босфору се налази Истанбул који је највећи град у Турској. Ова брежуљкаста регија која је привредно средиште Турске прекривена је шумама и грмовитим биљем. Пољопривреда у том подручју је нарочито развијена. Недалеко од града Бурса налази се планина Улудаг која је популарно туристичко одредиште. У Егејској регији је такође врло развијена пољопривреда. Изразито брдовити крајолик протеже се уздуж западне обале од Чанакалеа до Бодрума. Обално подручје је једно од туристички најразвијенијих у Турској. Уз чемпресе и маслине овде се узгаја и винова лоза. У овој регији налазе се многи градови из старогрчког раздобља, као нпр. Троја, Асос, Пергам, Ефез, Приена, Милет, Дидима и Еуромос. Црноморска регија заузима северно обално подручје Турске. Ову регију карактерише блага и влажна клима. Планинско подручје ове регије прекривено је шумама. На овом врло плодном тлу узгајају се чај, дуван, кукуруз и лешник. Регија Средишње Анадолије обухвата висораван у унутрашњој Анадолији. Овде се налази слано језеро Туз и планине високе до 3.900 m. На истоку се налази Кападокија која је позната по задивљујућим црквама и боравиштима у високим планинским пределима. Унутрашњом Анадолијом доминирају степе, а то подручје се сматра једним од најсушнијих предела Анадолије. Због тога пољопривреда у том делу земље није толико развијена. Климу ове регије карактеришу врућа и сува лета с хладним ноћима. Зими температура може пасти и испод −20 °C. Регија Средоземног мора протеже се од планина Таурус на северу до планина Аманос на истоку. У овој регији претежно се узгајају цитруси, банане, парадајза, кикирики и памук. Југоисточна Анадолија је најстарија културна регија Турске. Протеже се од планина Таурус. Овде се налазе реке Еуфрат и Тигар. Најзаступљеније пољопривредне културе су пшеница, јечам, винова лоза, маслине и пистаћ. Клима Обална подручја Турске која се граниче са Егејским и Средоземним морем имају умерену медитеранску климу, са топлим, сувим летима и благим до хладним, влажним зимама. Обална подручја која се граниче са Црним морем имају умерену океанску климу са топлим, влажним летима и хладним до хладним, влажним зимама. Турска обала Црног мора прима највише падавина и једина је регија Турске која прима велике количине падавина током целе године. Источни део обале Црног мора у просеку износи годишње што представља највише падавина у земљи. Обална подручја која се граниче са Мраморним морем, које повезује Егејско море и Црно море, имају прелазну климу између умерене медитеранске климе и умерене океанске климе са топлим до топлим, умерено сувим летима и хладним до хладним, влажним зимама. Скоро сваке зиме на приобалним подручјима Мраморног и Црног мора пада снег, али се обично топи за не више од неколико дана. Међутим, снијег је риједак у обалним подручјима Егејског мора и врло риједак у обалним подручјима Средоземног мора. Посебно су оштре зиме на Анадолској висоравни. Температуре од се јављају у североисточној Анадолији, а снег може да лежи на тлу најмање 120 дана у години, а током целе године на врховима највиших планина. У централној Анадолији температуре могу пасти испод док су планине још хладније. Планине у близини обале спречавају да се утицаји Медитерана протежу у унутрашњости, дајући централној анадолској висоравни у унутрашњости Турске континенталну климу са оштро супротстављеним годишњим добима. Историја Рана историја Мала Азија је једна од најстаријих насељених делова света због свог одличног географског положаја. Најранији градови као што су Чаталхојук, Чајону, Невали Џори, Хаџилар, Гобекли Тепе и Мерсин сматрају се једним од најстаријих насеља на свету. Насеље Троја је настало у периоду неолита и трајало је кроз гвоздено доба. Током периода забележене историје, становници Анадолије су говорили индоевропске језике, семитске језике и карвелијске језике, као и многе језике нејасног порекла. Заправо, због старости индоевропских хетитских и лувијанских језика, неки научници су предложили Анадолију за хипотетички центар одакле су се индоевропски језици раширили по свету. Један од најзначајнијих држава у овој области било је Хетитско краљевство, а трајало је од 18. до 13. века п. н. е. Касније су превласт стекли Фригијци, индоевропски народ, чије су царство су у 7. веку пре н. е уништили Кимеријци. Најзначајније државе наследнице Фригије биле Лидија, Карија и Ликија. Језици којима су говорили Лидијци и Ликијци били су у основи индоевропски, али с много неиндоевропских елемената које су покупили током хетитског и хеленског раздобља. Негде око 1200. п. н. е. на западној обали Анадолије населила су се грчка племена, већином Еолци. Цело ово подручје је у 6. веку п. н. е. освојило персијско Ахеменидско краљевство. Касније је 334. п. н. е. ово подручје освојио Александар Велики. Анадолија је затим подељена у велики број мањих хеленистичких држава, као што су Битинија, Кападокија, Пергам и Понт. Рим је до средине 1. века п. н. е. покорио сва ова краљевства, изузев Пергама који је постао римска провинција крајем 2. века п. н. е. Године 324. римски цар Константин Велики изабрао је Византион за нови главни град Римског царства. Након пада Западног римског царства Цариград је постао главни град Византијског царства. Византија и Јерменија Након што је победио Лицинија (старог ко-цара (августа) у Никомедији) у бици код Хрисопоља (Ускудар) 324. године (чиме је окончан систем тетрархије и постао једини цар), Константин Велики је изабрао оближњу град Византије преко Босфора као нову престоницу Римског царства и започео обнову и проширење града. Највише је боравио у Никомедији (савремени Измит) током грађевинских радова у наредних шест година. Године 330. званично је прогласио римску престоницу са именом Нови Рим (Nova Roma), али га је убрзо преименовао у Константинопољ (Константинопољ, савремени Истанбул). Под Константином, хришћанство није постало званична религија државе, већ је уживало предност пошто га је подржавао великодушним привилегијама. Теодосије Велики је прогласио хришћанство званичном државном религијом Римског царства Солунским едиктом 380. године и био је кључан у успостављању Никејског симбола вере као православне доктрине хришћанства кроз Први Константинопољски сабор 381. године. Након смрти Теодосија Великог 395. године и трајне поделе Римског царства између његова два сина, Константинопољ је постао престоница Источног римског царства. Ово царство, које ће историчари касније означити као Византијско царство, владало је већим делом територије данашње Турске све до касног средњег века; иако су источне области остале чврсто у рукама Сасанида све до 7. века. Чести византијско-персијски ратови, наставак вишевековних римско-персијских ратова, одвијали су се између 4. и 7. века. Неколико васељенских сабора ране хришчанске Цркве одржано је у градовима који се налазе у данашњој Турској, укључујући Први никејски сабор (Изник) 325. године (који је резултирао првом јединственом хришћанском доктрином, названом Никејски симбол вере ), Први Константинопољски сабор (Истанбул) 381. године, Ефески сабор 431. и Халкидонски сабор (Кадикој) 451. Током већег дела свог постојања, Византијско царство је било једна од најмоћнијих економских, културних и војних сила у Европи. Основана у римском периоду, Цариградска васељенска патријаршија је најстарија континуирано активна институција у Истанбулу. Први Константинопољски сабор 381. признао је да су права цариградског епископа једнака правима римског епископа. Османски период У 10. стољећу Селџуци који су живјели сјеверно од Каспијског и Аралског језера, почели су се селити у источна подручја Анадолије. Селџуци су били огранак Турака Оуза, а Анадолија је постала њихова домовина након битке код Манцикерта 1071. године. Том победом почиње успон анадолијског селџучког султаната (Иконијског султаната) који је био засебни део великог Селџучког краљевства које је покривало подручје средње Азије, Ирана, Анадолије и југозападне Азије. Године 1243. Монголи су поразили Селџуке, а њихово царство се почело распадати. Турска Анадолија је тада подељена у више мањих независних држава званих гази емирати. До 1300. гази емирати освајају већину анадолијских подручја тада већ ослабљеног Византијског царства. У то време почиње се издизати гази емират којег је водио Осман I (по њему је названо Османско царство) који је проширио своју државу све до граница с Византијом. Османско царство је током своје историје дуге 623. године имало контаката и са западним и с источним културама. Царство је у 16. и 17. веку била најјача политичка сила на свету која се брзо ширила према средишњој Европи преко Балкана. Уз врло јаки утицај који је царство имало на промјене копнених граница у Европи, велики значај имало је и на мору. Царство је било једно од неколико сила које се борило за контролу над Средоземљем, а уз то често се сукобљавало и с португалском флотом у Индијском океану покушавајући одбранити своју доминацију над трговачким правцима између источне Азије и западне Европе. Важност ових праваца је опао откривањем Рта добре наде 1488. године. У првој половини 19. века почео је опадати утицај царства, а коначан ударац је добило поразом у Првом светском рату у којег је ушла у савезу с Немачком. Француска и Велика Британија су раније обећале стварање јерменске државе у источном дијелу Анадолије, што је османска власт видела као удар на територијалну целовитост земље. Под изговором пресељења, велики број Јермена је убијен или су умрли од исцрпљености у сиријској пустињи. Свеукупно је између 1915. и 1917. убијено 1,5 милиона Јермена. Турска влада и данас службено пориче геноцид над Јерменима. Након рата силе Антанте поделиле су територију царства споразумом у Севру 1920. године. Османско царство је изгубило све територије изузев Анадолије и Тракије. Територију данашње Турске подејељена је у више делова. Грчкој је обећана Смирна (данашњи Измир) и део западне Анадолије, Италија је требало да добије подручје Адане, а Француској је уз Сирију требало да припадне и Киликија. У источном делу данашње Турске где се налазе градови Карс, Ардахан и Ерзурум требало је да буде основана јерменска држава. Јужно и источно од Еуфрата требало је да буде створена аутономна курдска регија. Сви ови планови на крају нису остварени. Савремена историја Мустафа Кемал-паша је 19. маја 1919. политички и војни устанак против ових планова. Посебно су 1920. вођене жестоке борбе с Грчком. Рат је завршен 9. септембра 1922. заузимањем Смирне која је тада већински била насељена Грцима, после чега је целокупно грчко становништво Смирне било побијено. Турска победа резултовала је малоазијском катастрофом, у којој су многи Грци и Турци остали без својих домова. Након побједе Турака, 24. јула 1923. споразумом из Лозане промијењен је претходни споразум из Севра. Овим уговором успостављене су данашње границе Турске. У исто вријеме извршена је и размена становништва са Грчком. Након што су све стране снаге напустиле Анадолију, Мустафа Кемал је 29. октобра 1923. прогласио републику. За време свога мандата Мустафа Кемал је покренуо низ политичких и друштвених реформи широм земље, које су претворили Турску у модерну, секуларну и европски оријентисану државу. Смернице његове политике данас се називају кемализмом. Између осталог 1922. укинут је султанат, а 3. марта 1924. и калифат. Исте године укинут је шеријатски закон, а 1925. проведена је одевна реформа којом је забрањен фес (традиционална турска мушка капа) и вео за жене, а уведено је заједничко образовање за оба пола. Године 1926. исламски календар замењен је грегоријанским, а уведен је и метрички систем. Идућих година цели правосудни систем је промењен је по узору на европске земље. Уведена је моногамија, а 1928. је спроведена секуларизација и реформа писма у којој је арапско писмо замењено латиницом. Овим реформама је 1930. уведено право гласа женама, а од 1934. даје им се и право учествовања на изборима. Спроведена је и реформа имена грађана у којој су свима додељена презимена. Турски парламент је Мустафи Кемалу додијелио презиме „Ататурк“ (отац Турака) које је проглашено посебним презименом којег је носио само он. Мањи број Ататуркових реформи је након његове смрти укинут, као нпр. реформа којом је у џамијама уместо на арапском молитва уведена на турском. Након Ататуркове смрти 1938, председник Турске је постао његов блиски сарадник Исмет Инени. Инени је наставио модернизацију Турске, а на спољнополитичком плану покушао је одржати неутралност. Године 1939. Турској је припојена Република Хатај која је постала турски вилајет. Након Другог светског рата За време Другог светског рата Турска је очувала своју спољнополитичку неутралност. У рат на страни савезника ушла је симболички тек 23. фебруара 1945. Исте године потписала је повељу УН-а. Године 1946. у Турској је уведено вишестраначје. Демократска странка је под водством Аднана Мендереса је на изборима 1950. освојила већину у парламенту. Тиме је завршена владавина Републиканске народне странке која је трајала од оснивања републике. Избијањем сукоба између истока и запада, те покушајем утицаја Совјетског Савеза на Турску, завршено је раздобље политичке неутралности за Турску. Године 1950. Турска је учествовала као део УН-овог контингента у Корејском рату, а 1952. је постала чланица НАТО пакта. Године 1960. премијер Мендерес је донео закон који му је омогућио укидање опозиције. Војска је тада организовала државни удар и ухапсила премијера и друге политичаре, који су након суђења обешени у септембру 1961. на острву İmralı. Након што је војска исте године увела нови устав, вратила је власт народу. Инени је поново постао премијер и владао је од 1961. до 1965. године. У то време Турска је постала придружена чланица ЕЕЗ-а. То раздобље обележило је и неефикасност владе и јачање левичарских и десничарских терористичких активности, што је довело до привредног пада. Године 1971. власт је поново узела војска која је увела репресивне мере за становништво. Након дугог низа година међуетничког насиља на Кипру, Грци су организовали војни удар у јулу 1974. у којем је свргнут председник Макариос III и постављен грчки националиста Никос Сампсон као диктатор. Турска се тада одлучила за војну интервенцију на Кипру у којој је окупирала северни део острва. Девет година касније на том подручју успостављена је нелегитимна Турска Република Сјеверни Кипар коју је признала само Турска. Војска је 12. септембра 1980. трећи пут одузела власт изабраној влади. Узрок је била политичка и привредна нестабилност земље у 1970-им, као и терористички напади екстремне левице и деснице. Војска је под генералом Кенаном Евреном увела ратно стање у земљи и забранила све политичке странке. Хунта се пре снажно противила курдским сепаратистима и левој опозицији. Дана 7. новембра 1982. војска је представила нови устав који је прихваћен референдумом. Од средине 1980-их најважнијим унутрашњим проблемом земље сматра се сукоб с Курдима. Турска је дотад водила политику асимилације која је резултовала потискивањем курдске културе и идентитета. Као реакција на ову политику 1978. основана је Радничка партија Курдистана) с Абдулахом Оџаланом на челу. Странка је 1984. почела оружани сукоб на југоистоку Турске с циљем оснивања социјалистичке државе Курдистан. До 2007. године, у сукобима између турске војске и ПКК-а погинуло је око 40.000 особа. У фебруару 1998. турска тајна служба је ухватила Абдулаха Оџалана у Кенији и довела га у Турску где је осуђен на смртну казну (која је укинућем смртне казне промењена у доживотни затвор). Тада је Радничка партија Курдистана прогласила прекид ватре који је прекршен 2004. године. За време мандата премијера Еџевита (1999.–2002) уведене су нове реформе грађанског права са свеукупним повећањем људских права (као што су нпр. право на окупљања и протесте). Ове реформе су касније настављене, а довеле су између осталог и до укидања смртне казне, забране мучења и увођења културних слобода курдском становништву. Данас је допуштена и употреба курдских дијалеката у школству, као и пренос радијских и телевизијских канала на курдском. Турска државна телевизија данас уз турски емитује и на курдском, арапском, српском и другим језицима. Турска је, након 40 година покушавања приближавања, 3. октобра 2005. започела преговоре о чланству у Европској унији. 2014. године, турски премијер Реџеп Тајип Ердоган победио је на првим директним председничким изборима у Турској. Дана 15. јула 2016, неуспели покушај државног удара покушао је да свргне владу. Референдумом 2017, парламентарна република је замењена извршним председничким системом. Функција премијера је укинута и њена овлашћења и дужности су пренете на председника. На дан референдума, док је гласање још трајало, Врховно изборно веће Турске укинуло је правило према којем је сваки гласачки листић морао имати службени печат. Опозиционе странке тврде да је чак 2,5 милиона гласачких листића без печата прихваћено као валидно. Ердоган је 2018. победио на председничким изборима за други мандат, који се завршава 2023. године. Председнички избори у Турској 2023. заказани су за 18. јун 2023. као део општих избора 2023. заједно са парламентарним изборима . Предсједник Ердоган је сигнализирао да би избори могли бити одржани пријевремено, 14. маја 2023. Према члану 101. Устава Турске: „За председника се може бирати највише два пута“ (турски: „Bir kimse en fazla iki defa Cumhurbaşkanı seçilebilir“) У члану 101. референдумом 2017. године није извршена измена ове дефиниције. Политика и државно уређење Турска је световна парламентарна република заснована на начелу деобе власти на законодавну, извршну и судску. Устав је врховни закон државе. Председник је шеф државе и шеф владе, бира се најмање двотрећинском већином Велике турске народне скупштине (), познатије као Меџлис, на једнократни, седмогодишњи мандат. Да би био подобан за ову функцију, кандидат мора бити турски држављанин старији од 40 година, мора бити подобан за избор у TBMM, и мора имати високу стручну спрему. Председник председава Националним саветом за безбедност и врши функцију врховног команданта. У време рата, начелник Генералштаба врши функцију врховног команданта у име председника. Председник је овлаштен проглашавати законе или их слати назад у парламент на поновно разматрање, расписивати јавне референдуме, расписивати парламентарне изборе, ратификовати и објављивати међународне споразуме итд. Извршна власт је у рукама председника и Савета министара, којим председава председник. Председник кандидује министре, чије именовање мора одобрити Велика турска народна скупштина. Пре општих избора, министри правде, унутрашњих послова и комуникација морају се повући из кабинета, а именују се независни и неутрални (без политичких веза) министри. Савет министара издаје правила о примени закона и осталим питањима, уз услов да се не косе са постојећим законима, које тада проверава Државни савет. Велика турска народна скупштина може сменити владу изгласавањем неповерења. Према уставу из 1982, законодавна власт припада Великој турској народној скупштини (Меџлис), која заседа у Анкари. То је једнодомно тело са 550 места које се бира по систему пропорционалне заступљености општим правом гласа одраслих, на петогодишњи мандат. У Скупштини су заступљене само странке које су сакупиле више од 10% гласова у земљи. Велика турска национална скупштина доноси, мења, допуњава и опозива законе; надгледа рад Савета министара и овлашћује га да издаје одлуке о посебним питањима које имају снагу закона; ратификује међународне споразуме и одлуке везане уз штампање новца, објаве ратног стања, те учествовање државних оружаних снага у операцијама у иностранству; одлучује о питањима везаним уз одобравање амнестија и помиловања итд. Уставом из 1982. проглашена је независност државних судова и судија. Турска има јединствени правни систем грађанских и војних судова, од којих сваки има апелациони суд са седиштем у Анкари. Уставни суд преиспитује уставност закона и одлука са снагом закона, као и правила процедуре Велике турске националне скупштине. Његове одлуке се одмах објављују у Службеном листу, па су обавезујуће за све, укључујући законодавну и извршну власт. Судије именује председник. Високи апелациони суд је последњи степен преиспитивања одлука и пресуда које су донели судови. Судије бира Врховни савет судија и тужилаца. Државни савет је највиши управни трибунал. Три четвртине судија именује Врховни савет судија и тужилаца, а једну четвртину председник. Уставом из 1982. прописано је успостављање судова за безбедност који се баве нападима на национални и територијални интегритет Турске, демократски поредак, нападе на унутрашњу и спољашњу безбедност државе итд. Ту је још и много нижих грађанских и војних судова. Административна подела Турска је административно подељена на 81 вилајет (). Вилајети у већини случајева носе име по свом седишту, са три изузетка: Хатај — седиште Антиохија Коџаели — седиште Измит Сакарја — седиште Адапазар Становништво Турци су евроазијски народ, тачније његова посебна група, са око 83,81 милиона припадника, који живе распоређени на два континента. Највећи део их живи у Малој Азији (Турска са око 49 милиона), на Балкану, и то у: Бугарској (815.000), Грчкој (130.000), Македонији (81.000), Румунији (150.000), и непознат број у земљама наследницама бивше Југославије, као и на Кипру (135.000). Већи део Турака живи у Ираку (200.000 до 300.000), Сирији (100.000) као и у делу земаља Азије, где се зову Туркмени. Више од три милиона Турака живе у западној Европи, од чега само 1,2 милиона у Немачкој. Први пут се спомињу у 6. веку, а потомци су туркијских народа, који су у 11. веку продрли у Анадолију, мешајући се постепено са осталим народима у том делу света: Грцима на западу, Јерменима и Курдима на истоку, и Грузинима на североистоку, а делом и са Словенима на југоистоку Европе. Данашња Турска признаје све Турке као своје држављане, не само држављане Турске, већ се исто тако дичи својом јаком дијаспором, али и „етничким Турцима“ (Турцима у етничком смислу), који представљају националне мањине у суседним државама. Највећи градови Економија Привреда Турске или економија Турске је по бруто домаћем производу 17. највећа економија света, а по паритету куповне моћи је 13. највећа економија на свету. Турска је један од највећих произвођача сребра, злата, нафте и природног гаса у југозападној Азији. Турска је велики извозник хране, одеће, накита и пластике, сировина, гума, лепкова, машинских и моторних делова итд. Турска производи и бави се прерадом и даљом производњом памука, чаја, кафе, дрвета. Велики је извозник и произвођач пистаћа, бадема, ораха, диња, мантија, баклава, ратлука, алве и туне. Истанбул је највећи финансијски и економски центар у Турској. Турска лира је национална валута Турске. Туризам је веома значајан, позната турска летовалишта су Бодрум и Анталија док Истанбул посети скоро милион људи годишње. Анталијска област генерише највећи број туриста из целог света а посебно из Немачке, Русије, В. Британије, Румуније и Пољске. Летовалишта у Анталијској области су: Анталија, Лара, Алања, Кемер, Белек и Сиде. Друга позната летовалишта су још Кушадаси, Мармарис и мање место Саримсакли. Поред ових области које обилују туристима током летње сезоне веома битна област после Истанбула је Кападокија. Царинска унија ЕУ-Турска 1995. године довела је до опсежне либерализације царинских стопа и чини један од најважнијих стубова спољнотрговинске политике Турске. Директне стране инвестиције (СДИ) у Турској достигле су максимум од 22,05 милијарди долара 2007. године и 19,26 милијарди долара у 2015. години, али су 2021. пале на 13,22 милијарде долара. Аутомобилска индустрија у Турској је значајна грана индустрије земље. Произведено је 1.352.648 моторних возила у 2022. години, што је 13. највећи произвођач у свету (производња је достигла врхунац од 1.695.731 моторних возила 2017. године, када је Турска такође била на 13. месту). Турске аутомобилске компаније као што су ТЕМСА, Отокар и БМЦ су међу највећим светским произвођачима комбија, аутобуса и камиона. Тогг, или турска Joint Venture Group Inc., је прва компанија која производи потпуно електрична возила у Турској. Турска бродоградилишта су веома цењена како за производњу хемијских и нафтних танкера до 10.000 двт, тако и за своје мега јахте. Турски брендови као што су Беко и Вестел су међу највећим произвођачима потрошачке електронике и кућних апарата у Европи и улажу значајна средства за истраживање и развој нових технологија у овим областима. Остали кључни сектори турске привреде су банкарство, грађевинарство, кућански апарати, електроника, текстил, прерада нафте, петрохемијски производи, храна, рударство, гвожђе и челик и машинска индустрија. Према истраживању Турског института за статистику из 2021. године, које је користило доступне податке за 2020. годину, процењено је да је 46,7 одсто укупног расположивог дохотка примило 20 одсто највећих примаоца, док је најнижих 20 одсто примило само 6,1 одсто. Међународна агенција за енергетику је 2020. године навела да субвенције за фосилна горива треба да буду преусмерене, на пример, у здравствени систем. Субвенције за фосилна горива биле су око 0,2% БДП-а током прве две деценије 21. века, и веће су од укупних субвенција чисте енергије. Екстерни трошкови потрошње фосилних горива у 2018. години процењени су на 1,5% БДП-а. Европска банка за обнову и развој је 2020. понудила подршку транзицији са коришћења угља. Од 2023. године, два турска технолошка стартапа, Гетир и Трендиол, имају тржишне вредности изнад 10 милијарди долара. Турска је забележила раст у индустрији видео игара последњих година. Бројне компаније за развој игара су основане и стекле инвестиције од ризичног капитала. TaleWorlds Entertainment, Peak Games, Bigger Games и Dream Games су тренутни лидери у овом сектору. Инфраструктура Године 2013. било је 98 аеродрома у Турској, укључујући 22 међународна аеродрома . Планирано је да Аеродром Истанбул буде највећи аеродром на свету, са капацитетом да опслужи 150 милиона путника годишње. Теркиш ерлајнс користи аеродром Истанбул, који има тренутни годишњи капацитет од 90 милиона путника, јер његово главно чвориште и неколико других авио-компанија послују у земљи. Теркиш ерлајнс има летове за 315 дестинација у Европи, Азији, Африци и Америци, што га чини највећим главним превозником на свету по броју земаља у којима послује. Мрежа аутопутева се простире на 3,523 километра од 2020. године. Очекује се да ће се мрежа проширити на 4,773 километра до 2023. године на 9,312 km до 2035. Истанбулски Метро је највећа метро мрежа у земљи са 495 милиона путника годишње. У функцији је 9 линија метроа и још 6 у изградњи. Отворен 2013. године, тунел Мармара испод Босфора повезује железничке и метро линије на европској и азијској страни Истанбула; док оближњи тунел Евроазија (2016) обезбеђује подводну путну везу за моторна возила. Босфорски мост (1973), Мост Фатих Султан Мехмет (1988) и Мост Јавуз Султан Селим (2016) су три висећа моста која повезују европску и азијску обалу Босфорског мореуза у Истанбулу. Мост Чанакале 1915 (2022) на мореузу Дарданеле, који повезује Европу и Азију, је најдужи висећи мост на свету. Мост Осман Гази (2016) повезује северну и јужну обалу Измитског залива. Турске државне железнице управљају и конвенционалним и брзим возовима на прузи дужине 12.532 километра. Национална железничка компанија у државном власништву почела је да гради брзе железничке линије 2003. године. Линија Анкара-Коња постала је оперативна 2011. године, док је линија Анкара-Истанбул ушла у промет 2014. Линија Коња-Караман почела је са радом 2022. и . Много енергената у Турској долази из Русије. Турска троши 1700 терават сати (TW/h) примарне енергије годишње, нешто више од 20 мегават сати (МВ/х) по особи, углавном из увозних фосилних горива. Иако енергетска политика Турске укључује смањење увоза фосилних горива, угаљ у Турској је највећи појединачни разлог зашто емисије гасова стаклене баште у Турској износе 1% глобалне укупне емисије. Повећава се обновљива енергија у Турској и гради се нуклеарна електрана Акују на обали Средоземног мора. Међутим, упркос превеликом капацитету у националној производњи електричне енергије, фосилна горива су и даље субвенционисана. Турска је 2019. године имала четврту највећу директну искоришћеност и капацитет геотермалне енергије у свету, и производила је 45,6% своје електричне енергије из обновљивих извора. Многи гасоводи за природни гас налазе се на територији Турске. Плави ток, велики транс- црноморски гасовод, испоручује природни гас из Русије у Турску, као и подморски гасовод Турски ток. Нафтовод Баку-Тбилиси-Џејхан, други најдужи нафтовод на свету, свечано је отворен 2005. године. Од 2022. године, скоро сав гас који се троши у Турској се увози, али производња са гасног поља Сакарија, поља гаса у Црном мору које је ТПАО открио 2020. године, треба да почне 2023. г. Гасовод ће повезати гасно поље са фабриком за прераду природног гаса Филиос, а ТПАО планира да почне производњу 2023. са процењеном оствареном производњом од 40 милијарди кубних метара 2026. године. До краја децембра 2022. укупна запремина природног гаса коју је Турска открила у Црном мору износила је 710 милијарди кубних метара (bcm) након што је ново налазиште лоцирано, а претходни налаз ревидиран на виши износ. Туризам Туризам у Турској је растао скоро сваке године у 21. веку, и важан је део привреде. Турско Министарство културе и туризма тренутно промовише турски туризам у оквиру пројекта Туркеи Хоме . Турска је једна од десет најбољих светских дестинација, са највећим процентом страних посетилаца који долазе из Европе; посебно Немачку и Русију последњих година. Турска је 2019. године била шеста у свету по броју међународних туристичких долазака, место иза Италије, са 51,2 милиона страних туриста који су посетили земљу. Турска има 19 Унескових локалитета светске баштине и 84 места светске баштине на пробној листи. У Турској има 519 плажа са Плавом заставом, што је чини на трећем месту у свету. Истанбул је десети најпосећенији град на свету са 13.433.000 годишњих посетилаца од 2018. Анталија је други најпосећенији град у Турској, са преко 9 милиона туриста 2021. године. Култура Турска има веома разнолику културу која је мешавина различитих елемената турске, анадолске, византијске и османске културе (османска је у многим аспектима била наставак и грчко-римске и исламске културе) са западном културом и традицијом, процесом који је започео западњачењем Османског царства и наставља се и данас. Ова мешавина је првобитно настала као резултат сусрета Турака и њихове културе са оним народа на које су наишли током своје миграције из Централне Азије ка западу. Савремена турска култура у периоду републике је производ настојања да се створи „модерно“ западно друштво, уз одржавање традиционалних, верских и историјских вредности. Турска култура је такође утицала на европску уметност и моду, посебно између 16. и 18. века, током врхунца отоманске моћи — феномен који је назван Turquerie. Државни празници 1. јануар — Нова година 23. април — Дан деце 19. мај — Дан независности, омладине и спорта 30. август — Дан победе 29. октобар — Дан републике верски празници (и државни) — Рамазански бајрам, Курбан-бајрам Галерија Види још Спорт у Турској Напомене Извори Литература Спољашње везе Председништво Турске Парламент Турске МОД Турске Обавештајна служба Турске Званична туристичка презентација Државе у Азији Државе чланице НАТО-а Државе чланице Организације уједињених нација Савет Европе Блиски исток Државе у Европи Балканске државе


Почетна Вести Отворен Центар еталонске правне информације у конзулату Белорусије у Београду Церемонија отварања Центра за еталонске правне информације Републике Белорусије одржана је данас у конзулату те земље у Београду. Уговор о отварању поменутог центра потписали су директор Националног центра за правне информације Републике Белорусије Јевгениј Коваленко и почасни конул те земље у Београду Драгомир Ј. Карић. Церемонији је присуствовала и делегација Белорусије на челу са њеним амбасадором у Србији Владимиром Николајевичем Чушевим. Он је истакао да је ово битан корак за наше билатералне односе, јер сада Београд има директан приступ информацијама из белоруског законодавства. „Центар ће бити користан и за пословне кругове, политичаре, правнике, како би директно знали све законе које доноси парламент Белорусије, а такође имали информације о међуресорним решењима других државних органа. То ће допринети развоју билатералних односа. На тај начин делује се без грешака, исправно, на своју корист и на корист наших односа. Честитам господину Карићу који је преузео улогу да буде наш представник центра за правне информације“, истакао је Чушев. Први Центар за еталонске правне информације у Србији основан је декретом председника Белорусије Александра Лукашенка уз сарадњу за конзулатом те земље у Београду и њеним почасним конзулом Драгомиром Ј. Карићем. Карић истиче да је разговор био користан и да је ово јединствена прилика за још приснију сарадњу за ове две земље. „Практично, центар сакупља информације свуда у свету преко почасних конзулата какве су правне могућности за инвестирање у свим земљама. Ти предлози се касније имплементирају у законе и тако се рађају документа и нове могућности за оне који желе да буду инвеститори. Мислим да је то корисно, а ми ћемо имати право као потписници да пружамо свим нашим грађанима информације о располагању министарства Белорусије“, наводи почасни конзул Белорусије у Београду. Поред Карића, уговор је потписао и директор Националног центра за правне информације Републике Белорусије Јевгениј Коваленко који је рекао да је отворено ного поглавље у односима Србије И Белорусије . „Знамо да постоје добри односи ове две земље у свим областима, али ово ће их додатно учврстити. На овај начин ће се обрађивати не само економски, већ и социјални, културни и хуманитарни односи. Верујем да је ово велики дан, како за Србију, тако и за Белорусије“, рекао је Коваленко. Претходни текстУ Патријаршији српској одликован амбасадор Белорусије! (ВИДЕО) Следећи текстЧукарица на врхунцу задатка анимирања грађана!


text: LorD.Omega Кажу да историју пишу победници, немам шта одузети или додати. Лична историја: Када сам почињао да играм ову игру, а било је то давно, јесени 2009г. био сам жестоки двокликер, али са великим стрпљењем и тврдоглавошћу. Искрен сам са вама, стварно, чари ове игре сам почео да спознајем тек током лета 2012, мојим уласком у своју прву, а вероватно и последњу јединицу, ФРОНТ. Тих првих месец дана на каналу јединице, дружење, упознавање, су били тек увод у оно што следи, мој улазак у политику, моју прву, а вероватно и последњу странку (пошто волим константност) - Уједињену еСрбију. Од тада је време пролетело, био сам једном конгресман, ушао у савет странке, добио почасну титулу вПП-а за овај месец (ваљда xD), и свеобухватно, живим занимљив еЖивот пун пријатеља. “За обичне ликове, искрене и добре, што не намећу се много али неће да се склоне!” Мог првог радног дана у е-политици, на вратима странке ме је сачекао фантастични трио који је тад жарио и палио, мада, кад мало боље размислим, он то и даље чини, само сам се ја навикао и стопио са њиме, Simonovic94 - Nikola Jankovic 89 - Sever Vetrovnik. Симон је био неко ко је, иако најмлађи, давао највише - а и даље даје 110% својих могућности. Никада нико није рекао реч лошу против њега, штавише, ускоро улази у своју трећу годину активног бављења политиком (навршава је у јануару). Увек љубазан, насмејан, прави преговарач, коме понекад на памет падне нека шашава идеја, али увек умерен у свему. То је моја свеопшта оцена њега. Уједињена еСрбија од свог оснивања пропагира уједињење. Настала је спајањем Српске конзервативне странке и Странке Српске реформе. Све што смо урадили у прошлости, радили смо са циљем да еСрбији, и њеним грађанима обезбедимо што боље услове за игру. Борили смо се, и боримо се и даље. Кажу да си успешан ако оставиш неки траг иза себе, е па УеС је своје трагове дебело утеснуо у славну историју еСрбије. Наша највећа грешка лежи у томе јер смо подигли ниво игре у овом модулу на виши ниво, који не могу сви да пропрате (зато ваљда и одбојност). Ето, после много-много времена, и ја нешто паметно опет да напишем. Не знам откуд носталгија, али ето. Некада сам волео да пишем, некада сам имао више времена. Некад је давно време, а еСрбија нема шта више да тражи у прошлости, време је да погледамо напред, поносно, сложно бијемо битке, и славимо победе. Свим мојим пријатељима, познаницима, и народу еСрбије. Шта је ово?Читаш чланак који је написан од стране грађанина еРепублика, интересантне стратешке игре на мрежи засноване на државама из стварног света. Направи свог властитог грађанина и помози својој држави да оствари своју славу док се ти доказујеш као херој у рату, реномирани новинар или финансијски стручњак.