text: Википедија:Корисничке странице |Ова страна је једна од смерница о садржају на Википедији. Она приказује стандард или понашање коју су по правилу прихваћени консензусом као применљиви у многим случајевима. Слободно је ажурирајте ако је потребно, али молимо вас да користите страну за разговор за предлагање већих промена.| |Ова страница укратко: Корисничке странице служе за комуникацију и сарадњу. Иако је дозвољена поприлична слобода у персонализовању и уређивању сопствене странице за разговор, те странице су ипак странице пројекта заједнице, а не лични веб сајт, блог, или друштвена мрежа, па због тога пре свега треба да се користе за боље учествовање у раду заједнице, а не као платформа за садржаје нерелевантне за пројекат или садржаје који могу да доведу репутацију пројекта у питање.| Корисничке странице су странице у корисничком именском простору, и служе за организовање рада на Википедији, као и помоћ у интеракцији са другим корисницима. Корисничке странице углавном служе за личне разговоре, обавештења, тестирања и вежбе, и, ако корисник то жели, ограничен аутобиографски и лични садржај. Корисничке странице на Википедији служе корисницима Википедије за ствари које су компатибилне са пројектом Википедије, и прихватљиве су за њену заједницу; Википедија није блог, провајдер веб простора, или друштвена мрежа. Правила о садржају страница на Википедији углавном се примењују и на корисничке странице и корисници морају да их поштују. Корисници који прекрше та правила треба прво да се љубазно упозоре на њиховим страницама за разговор да њихове корисничке странице садрже неодговарајући материјал и да се замоле да га уклоне у случајима када хитна акција није неопходна. Садржај - 1 Терминологија - 2 Обавештење о новом коментару - 3 Могућности које нуди корисничка страница - 4 Шта МОГУ да имам на својој корисничкој страници? - 5 Корисничке кутијице - 6 Шта НЕ МОГУ да имам на својој корисничкој страници? - 7 Власништво над корисничким страницама и њихово уређивање - 7.1 Уклањање коментара, обавештења и упозорења - 7.2 Уређивање туђих корисничких страница и страница за разговор - 7.3 Уклањање неодговарајућег садржаја - 7.4 Корисничке странице и напуштање Википедије - 8 Закључавање корисничких страница - 9 Брисање корисничких страница - 10 Напомене - 11 Види још Терминологија[уреди] НАПОМЕНА: „Ваша“ овде значи да се односи на вас, не да вам припада. - Корисничка страница - Име ваше корисничке странице изгледа овако: Корисник:Ваше корисничко име (ово је линк ка вашој корисничкој страници.) Обично се користи за основне информације које желите да дате о себи или о вашим активностима везаним за Википедију. Нисте обавезни да кажете било шта о себи ако то не желите. Ако не желите да на њој напишете било шта, можете је преусмерити на своју страницу за разговор како бисте другима олакшали стизање на исту и прескакање празне корисничке странице. - Корисничка страница за разговор - Ваша корисничка страница за разговор (или у скраћеној верзији, „ваша страница за разговор“, „ваша разговор страна“) изгледа овако: Разговор са корисником:Ваше корисничко име (ово је линк ка вашој корисничкој страници за разговор.) Обично се користи за поруке од других корисника и дискутовање с њима. Детаљније информације о корисничкој страници за разговор и како је користити можете наћи на Помоћ:Страница за разговор . - Подстранице - Такође можете направити подстранице својих корисничких страница, као на пример Корисник:Ваше корисничко име/нацрт за чланак о виолинама или Корисник:Ваше корисничко име/тест као и њихове странице за разговор. Такође можете и излистати све своје подстранице на Списак подстраница (на пример, овако), или убацивањем следећег шаблона на вашу корисничку страницу или подстраницу: {{Special:Prefixindex/Корисник:Ваше корисничко име/}}. На својим подстраницама можете држати скоро све што бисте иначе ставили и на корисничку страницу или страницу за разговор, осим пар изузетака (погледај ниже) који би требало да буду видљиви другим корисницима уколико желе да вам пошаљу поруку. Такође је могуће хијерархијски расподелити подстранице. Број подстраница које можете да направите је неограничен, али не заборавите да Википедија није бесплатан веб сајт хостинг, зато користите подстранице с оправданим разлогом. Детаљније информације о подстраницама можете наћи на Википедија:Подстранице. - Корисничке странице или кориснички именски простор - Све те странице јесу ваше корисничке странице или ваш кориснички простор. Иако оне ипак нису ваше власништво, уколико их разумно користите и држите се смерница и правила, можете их уређивати, правити, брисати и мењати по сопственом нахођењу. - Корисничке скрипте - Такође постоје корисничке подстранице које се завршавају на .js и .css на којима се чувају корисничке скрипте и CSS кодове изгледа корисничког интерфејса. Само ви и администратори имате дозволу за едитовање тих страница, али су оне видљиве свима. - Друге корисне странице: о правилима везаним за корисничко име, како архивирати страницу за разговор, и информације о заједници Википедијанаца Обавештење о новом коментару[уреди] Ако неко измени вашу страницу за разговор и остави вам поруку, добићете обавештење у виду жуте траке која ће се појављивати на свим страницама које отворите све док не погледате своју страницу за разговор, њен „диф“ или њену историју. Линкови Посебно:МојаСтраница и Посебно:МојРазговор јесу пречице за било ког корисника ка његовој личној корисничкој страници и страници за разговор. Ако неко жели да посети вашу (или неког другог) корисничку страницу илии страницу за разговор, биће потребан прави линк (нпр. [[Разговор с корисником:Пример]]). У пракси, до корисничких страница и њихових страница за разговор најчешће се стиже преко линкова који се налазе у потписима, и линкова који се налазе у историји странице и „дифовима“. Могућности које нуди корисничка страница[уреди] |За више информација видети Помоћ:Прилози корисника, Википедија:Слање е-поште корисницима и Помоћ:Извештаји.| Поред уобичајене информације која је доступна из историје измена на чланку или странице за разговор чланка, посетиоци корисничке странице и странице за разговор с корисником могу кликнути на прилоге корисника (линк се налази на сајдбару или на врху корисничке странице), где могу видети све доприносе које сте направили током свог боравка на Википедији, као и извешаје где се могу наћи остале радње везане за ваш налог и уређивање, које сте обавили или ви сами, или неко други. (Имајте у виду да брисањем ваше корисничке странице не бришу се спискови ваших доприноса.) Посетиоци ваше корисничке странице такође могу да кликну на линк Пошаљи е-поруку који се налази на сајдбару, и да вам пошаљу имејл уколико сте унели своју имејл адресу у својим подешавањима. Ваша имејл адреса остаће непозната оном ко вам је послао имејл, уколико му не одговорите користећи средства ван Википедије. Шта МОГУ да имам на својој корисничкој страници?[уреди] Не постоји тачно одређена намена за корисничке странице, осим уобичајене намене, а то је да служи да корисник на њој напише нешто о себи, док страница за разговор с корисником служи за слање порука између корисника. Под условом да други корисници могу наћи брзо и лако странице које траже, корисници могу, у разумним оквирима, слободно да организују своје корисничке странице према сопственом нахођењу. Корисници могу на своју страницу за разговор ставити шаблон {{корисничка страница за разговор}} на ком стоје нека основна упутства о томе како је треба користити. На корисничкој страници такође можете обавестити да својим доприносима дајете слободнију лиценцу од оне коју Википедија има — на пример, можете их све предати у јавно власништво, или да га лиценцирате са више лиценци. Имајте на уму да није могуће својим доприносима дати рестриктивнију лиценцу од оне коју има Википедија — сви доприноси на Википедији, у било ком именском простору, дакле и у корисничком простору, лиценцирани су лиценцом Кријејтив комонса, Ауторство-Делити под истим условима, и у највећем броју случаја, такође ГНУ-овом лиценцом за слободну документацију. Корисничке странице могу бити или потпуно копиране (mirrored) или адаптиране (forked) на другим сајтовима. Ако не желите да ваш рад буде копиран, мењан или коришћен на неки други начин, немојте га постављати на овај сајт. Одређени тип материјала не може остати накорисничким страницама дуже него што је то потребно. Детаљнији опис следи. Осим за комуникацију, кориснички простор може да послужи за следећу намену (која, наравно, не мора бити и једина). - - Значајна обавештења о вашем уређивању (опционо, али се препоручује) - Ствари које могу помоћи другим корисницима да разумеју ваше уређивање, као нпр. коришћење алтернативних налога (ако су јавно објављени). - Ако уређујете у име неке компаније, организације, групе, производа, или особе (итд.), и желите да то буде познато, у циљу остваривања добрих међуљудских односа са осталим уредницима. (Уређивање мора увек бити неутрално и у оквиру енциклопедијских норми. Уредници су често сумњичави према скривеним сукобима интереса. Ако јавно откријете своје интересе показаћете им да имате жељу да уређујете према правилима, чиме ћете задобити њихово поштовање и интерес да вам помогну.) - Белешке везане за ваш рад и активности на Википедији - Чланци које пишете, планирате да пишете или сте их већ написали, области интересовања, радни спискови, подсетници, споменице, и остали догађаји, сарадње, предлози, нацрти, конструктивна размишљања о чланцима на Википедији или њеним правилима, како би она могла да се унапреде, и сл. - Проширење или детаљније појашењење за тврдње које сте изложили у дискусијама на неком другом месту на Википедији. - Рад који је у току, или рад који је привремено прекинут (обично се овакве ствари стављају на подстранице) - Белешке, нарочито у случајима када прво желите да тражите мишљење других корисника нпр. због сукоба интереса, или због тога што желите да предложите крупније измене - Белешке написане у вашем корисничком простору зато што је циљна страница закључана, или тезе и радни материјал за чланке (одређени материјал не може да се чува бесконачно). - Корисни линкови, алатке, скрипте - Архива корисничког простора - Архива странце за разговор с корисником, и сл. (одређени материјал не може да се чува бесконачно уколико се не користи). - Ствари које су довољно дугачке или довољно актуелне да заслужују да их поставите на посебну страницу. - Текстови с темама о Википедији и њеној заједници - Материјал који се односи на Википедију, али није чланак, као нпр. Вики хумор, есеји и размишљања, лична филозофија, коментари везани за Википедију - Објаве важних ствари које желите да саопштите другим корисницима, као што су одсуства или аутокорекције, итд. - Честитке и саучешћа у вези са битним догађајима, нарочито ако су везани за уређивање на Википедији или битније животне догађаје. (Прво проверите да корисник жели да се то помене на Википедији, можда би он радије неке догађаје из приватног живота задржао за себе.) - Експериментисање (обично на подстраницама) - Пробне странице за шаблоне, посебне или непознате типове уређивања (укључујући и LaTeX), итд., као нека врста личног „песка“. - - Ограничен биографски садржај - На пример, језици које говорите (погледајте Википедија:Шаблони/Језичке кутијице) или научне области у којима сте стручни. - Нерелеватан материјал, у мањем и умереном обиму - Неки корисници воле да ставе на своје корисничке странице садржај Википедије и њених сестринских пројеката, као нпр. Викимедијина остава — делове својих омиљених сјајних чланака, цитата и сл. Корисничке странице које се користе за отворено рекламирање, пропаганду или као бојно поље за нерелевантне ствари сматраће се да крше ова правила и критеријуме. На пример: пет страница радне биографије или рекламе вашег бенда било би ипак мало претерано, али кратак опис вашег рада у некој области, или име вашег бенда је сасвим ок. - - Значајна обавештења о вашем уређивању (опционо, али се препоручује) Такође можете ставити и линк ка вашем личном веб сајту, иако не би требало да буде пропраћен рекламним вокабуларом. Корисничке странице се такође користе у административне сврхе, како би се корисници обавестили о блоковима, упозорењима, или другим казнама уколико дође до њих, као и да се поставе обавештења о стварима које могу да се одразе на чланке на којима сте радили, или уредничке проблеме које сте имали. Други такође могу да уређују ваше корисничке странице, на пример могу да вам доделе споменицу или да вам оставе поруке или слике, уз коментаре и питања. Иако имате поприличну слободу кад је у питању ваша корисничка страница, неке ствари ипак не могу стајати на њима (погледајте испод). Кориснички простор и главни именски простор (ГИП)[уреди] Информације о вама не треба да стоје у главном именском простору енциклопедије, који је резервисан само за чланке, и у чланцима не смеју постојати линкови који линкују на било коју корисничку страницу. У веома ретким случајима може постојати чланак о вама или неком ко је вама близак, али се тај чланак третира као нешто потпуно одвојено од вас као уредника. У таквим случајима требало би да врло пажљиво прочитате о сукобу интереса и да генерално избегавате да уређујете чланке о себи или о особама или стварима које су вам блиске. Материјал који крши приватност и лични подаци[уреди] Неки корисници додају личне информације на своју корисничку страницу (имејл, корисничка имена разних чет клијената, и сл.), фотографије, своје право име, место становања, информацију о својој стручности и интересовањима, стварима које воле и које не воле и сл. Кад једном ставите такве информације на сајт, оне више никада неће поново бити приватне. Могу да се ископирају било где, или да се злоупотребе за малтретирање ваше личности у будућности. Размислите добро пре него што додате било који лични податак о себи на своју корисничку страницу, јер кад једном то урадите, више не можете да их повучете из јавности, ако се једном будете предомислили. У случају кршења правила о приватности и излагање приватних података јавности, без обзира да ли сте их ви сами додали или неко други, администратори су дужни да на ваш захтев те измене сакрију. Ако желите да сакријете неку измену, било своју било туђу, која открива ваше личне податке, затражите помоћ на Администраторској табли. Овако сакривене измене биће невидљиве за јавност, али ће их још увек моћи видети администратори. Уколико желите да се ваши подаци потпуно избришу с Википедије, мораћете да се обратите неком од стјуарда које можете контактирати или на ИРЦ-у, или преко мејла. Корисничке кутијице[уреди] Све корисничке кутијице могу да се нађу овде. Шта НЕ МОГУ да имам на својој корисничкој страници?[уреди] Уопштено говорећи, треба да избегавате да на своју корисничку страницу додајете обиман материјал који није повезан са Википедијом, нити је релевантан за њу. Википедија није хостинг провајдер, а ваша корисничка страница није ваш лични веб сајт. Ваша корисничка страница служи да вас представи као википедијанца, а странице у вашем корисничком простору служе да вам помогну да допринесете пројекту. Такође, постоји генерално слагање да у свој кориснички простор не смете додавати материјал који би компромитовао пројекат и довео у питање његову репутацију, или који представља ширење криминалних радњи (нпр. заговарање педофилије). Без обзира да ли је озбиљно или је троловање, правило Википедија није говорница обично се примењује и на корисничке странице и на чланке, а Википедија није цензурисана се односи само на чланке и слике. У другим именским просторима постоје ограничења којима се обезбеђује релевантност, вредност и спречава се ремећење заједнице. Иако имате већу слободу у корисничком простору него у било ком другом, ипак, не будите безобзирни. Веома увредљив материјал може да уклони било који корисник по виђењу. Вики заједница је обично толерантна и даје велику слободу у примени ових смерница сталним корисницима. Посебно се то односи на активности које поспешују заједништво у заједници, а немају много везе са пројектом, нарочито када их предузимају посвећени Википедијанци са подужим историјалом валидних измена иза себе. У најбољем случају, такве активности нам помажу да градимо заједницу, а то опет нам помаже да пишемо енциклопедију. С друге стране, уколико активност на корисничкој страни постане контрапродуктивна и почне да омета рад заједнице у писању енциклопедије, она мора престати, а ти садржаји морају бити обрисани. Преобиман нерелевантан материјал[уреди] Нерелевантан материјал укључује следеће (али се не ограничава на ову листу): - Текстови, информације, расправе и активности које нису уско везане за циљеве Википедије - Блог за ваше активности ван Википедије. - Обимни разговори који немају везе с Википедијом. - Обимна лична размишљања о темама које немају везе с Википедијом, вики филозофијом, сарадњом, слободним садржајем, Кријејтив комонсом, и сл. - Обимни текстови и материјал о темама које ни на који начин не могу бити корисне за пројекат, заједницу или енциклопедијски чланак. (На пример, зато што се ради о оригиналном истраживању, нема поуздане изворе, или је очигледно неенциклопедијска тема.) - Обавештења која немају везе с Википедијом, са особама које немају везе с пројектом и његовим радом. - Игре, тајне странице, и остале „забавне ствари“ које нису „писање енциклопедије“. Такве активности генерално нису добро дошле у заједници. Игре које немају никакав образовни карактер повезан са пројектом обично подлежу брзом брисању. Линкови који воде ка сајтовима са рекламном и промотивном садржином - Рекламирање и промоција особе, фирме, организације, групе или неког става који немају везе с Википедијом (на пример, комерцијални сајтови или линкови ка њима) - Обиман аутопромотивни материјал, нарочито кад нема директне везе с Википедијом. Веома увредљив материјал или материјал који изазива мржњу нерелевантан за уређивање енциклопедије. - Полемичне изјаве невезане за Википедију, или изјаве у којима се оцрњује нека група уредника, особа и сл. (овакав материјал обично се сматра изазивачким и бива уклоњен, а његово поновно уношење сматра се ремећењем нормалног рада заједнице. - Материјал који представља напад на друге уреднике, укључујући и бележење примећених недостатака. С друге стране, прикупљање материјалних доказа (дифова) на корисничким подстраницама у циљу решења сукоба, дозвољено је под условом да се искористи у релативно пристојном временском року. - Генерално, корисници не би требало да држе у јавности негативне информације о другима без неког ваљаног разлога. Негативни цитати, спискови „неправди“ и „прања прљавог веша“, ређање дифова и критика на рачун других корисника, и сл. треба да се уклоне, или да се чувају у приватности (нпр. на неком другом месту, које није Википедија), уколико неће бити употребљени у релативно кратком временском року. Лични подаци - Лични подаци других особа без њихове дозволе - Недолична или преобимна количина личних података невезаних за Википедију. Садржај Википедије који није за кориснички простор Уопште, ако имате материјал који не желите да други уређују, или који по неком другом основу није за Википедију, боље би било да га ставите на неки лични веб сајт, а не овде. Постоји много јефтиних сервиса за веб хостинг, имејл, блог и сл. на интернету, који много више одговарају садржају који нема везе с Википедијом. Ако желите да направите сајт за сарадњу у вики стилу и да имате потпуну контролу над њим, можете скинути софтвер Медијавикија и инсталирати га на ваш сервер, или можете употребити неку од многобројних вики фарми које постоје на интеренту. Заговарање или подршка непожељним понашањима бескорисним за пројекат[уреди] Изјаве или странице које заговарају, охрабрују, уздижу или хвале следећа понашања:[Напомена 1] вандализам, кршење ауторских права, рат изменама, малтретирање, објављивање личних података, клеветање, и насиље (укључује све форме насиља, али НЕ и изјаве подршке разним контроверзним групама или режимима које неки могу схватити као подстицање на насиље). Овакав материјал може бити уклоњен, преправаљен или сакривен и то може учинити било који корисник како би се избегао утисак прихватања таквог понашања, а такође се може применити и критеријум за брзо брисање. Како би се одржале традиционалне слободе које постоје у оквиру корисничког простора, други типови неодговарајућег материјала треба да се третирају према упутствима описаним у даљем тексту, уколико није другачије договорено консензусом. Категорије, шаблони, преусмерења[уреди] Немојте ваше корисничке странице или подстранице (укључујући и нацрте за чланке), укључитвати у категорије које су резервисане за енциклопедијски садржај. Не заборавите да шаблони и обавештења често додају странице на које се ставе у одређене категорије. Можете спречити овакво понашање шаблона стављањем tlx| између {{ и имена шаблона, овако: {{tlx|клица|било који параметар}} Такође можете сакрити део текста додавањем <!-- испред и --> иза њега, или додавањем двотачке испред „Категорија“, овако: [[:Категорија:Мостови]] чиме линк категорије постаје обичан интевики линк (Категорија:Мостови). Корисничке странице за разговор не би требало да преусмеравају ни на шта друго осим на други налог који контролише исти корисник. Странице које изгледају као чланци, копије и пројекти[уреди] Кориснички простор није провајдер бесплатног хостинга и не би требало да се користи за стално чување страница које личе на чланке, старе историје измена, обрисани садржај или ваша омиљена верзија спорног чланка. Корисничке странице и подстранице које се користе само за дугорочно архивирање могу бити обрисане. Краткорочно и привремено чување потенцијално валидног материјала за чланке или другог материјала корисног за Википедију на ком се ради или је у употреби је прихватљиво. Када материјал на корисничкој страни достигне ступањ када може бити укључен у чланак, размотрите могућност да га пребаците у ГИП, или да га употребите у другим релевантним чланцима. Кориснички простор такође није замена за именски простор „Википедија“, нити би кориснички простор требало да се користи за основну документацију било којег Википедијиног правила, смернице, упутства и сл. Ако неку корисничку страницу други корисници почну често да користе и да линкују на њу у именском простору пројекта, или добије функцију сличну страници у именском простору пројекта, размотрите могућност њеног премештања у именски простор пројекта или њено спајање са другим сличним страницама које већ тамо постоје. Слике[уреди] Немојте да постављате неслободне слике (слике које подлежу ауторским правима тј. нису под слободном лиценцом) на своје корисничке странице/стр. за разговор нити на било коју њихову подстраницу зато што је ово званична политика Википедије о коришћењу слика на коју се уобичајена слобода која се односи на корисничке странице не примењује. Неслободне слике на корисничким страницама (укључујући и странице за разговор), биће уклоњене (по могућству, замењене сличном слободном сликом, или линком ка уклоњеној слици) без претходног упозорења, и ако се не користе у Википедијиним чланцима, биће потпуно обрисане са Википедије. Такође постоји широко прихваћени консензус да корисници не смеју имати у свом корисничком простору било какву слику која би компромитовала Википедију или довела њену репутацију у питање, и ако се такве слике нађу на некој од корисничких страница, биће замољени да их уклоне. Садржај тендециозно провокативним сексуалним садржајем (слике или текст) или са садржајем чији је једини циљ да шокирају или узнемире и који не могу допринети пројекту или користе Википедију као бесплатан хостинг, или као говорницу, могу бити уклоњене и то може учинити било који корисник, а такође и предложене за брисање[Напомена 2] Такође треба узети и контекст у обзир. Обичне личне изјаве које нису провокативне природе о сексуалности (на пример, корисничке кутије ЛГБТ особа и кутијице које обавештавају о томе да ли је корисник у вези с неким или није), не спадају у ову категорију и на њих се не односи ово правило. Кршења ауторских права[уреди] Иста правила о ауторском праву која се примењују на чланке, важе и за кориснички простор. Текст који се чува на корисничким страницама и подстраницама мора бити или слободан или само кратак цитат рада који подлеже заштити ауторских права. Ако имате текст из неког другог извора на својој корисничкој страници, његов аутор мора бити наведен, без обзира да ли је рад заштићен ауторским правима или не. Симулација или ометање интерфејса Медијавикија[уреди] Симулирање интерфејса Медијавикија је крајње непожељно, осим у ретким ситуацијама када је то неопходно у сврхе тестирања. Сваки корисник може уклонити или преправити CSS и друге форматирајуће кодове који својим радом ремете интерфејс Викимедије (на пример, онемогућавају лако слање или коришћење важних линкова и алатки, отежавају или потпуно онемогућавају читање текста или замењују очекивани интерфејс неком другом симулацијом која ремети нормално функционисање пројекта). Такође, било који корисник може уклонити или преправити неодговарајуће унутрашње и спољашње везе које неочекивано преусмеравају читаоца на бесмислене локације, или крше одређене забране о спољашњим везама. Текст, слике и форматирање које не ремети интерфејс Викимедије не треба дирати. Корисници који користе такве кодове треба да размотре могуће ремећење других скинова и „дифова“ и старих ревизија. Шале типа лажног обавештења „Имате нових порука“ (наранџаста трака) нису добро дошле у заједници. Власништво над корисничким страницама и њихово уређивање[уреди] - Овај одељак се односи на све странице у оквиру вашег корисничког простора. Википедија обично даје широке слободе корисницима у њиховом корисничком простору. Ипак, странице у оквиру корисничког именског простора припадају заједници. Оне нису лични веб сајт, и не припадају кориснику. Оне су део Википедије и служе за олакшавање комуникације и сарадње уредника Википедије. Други корисници и ботови такође могу уређивати вашу корисничку страницу или вам оставити поруку на њој, мада то није обичај и дешава се само у изузетним ситуацијама када треба поставити шаблоне који се односе на функционалност и рад пројекта. Материјал који јасно не доприноси циљевима пројекта може бити уклоњен (погледати ниже), као и измене бесконачно блокираних корисника. Већина правила Википедије, укључујући и Википедија:Без личних напада и Википедија:Биографије живих особа примењују се и на кориснички простор. Правила која се односе искључиво на садржај чланака, као нпр. Википедија:Без оригиналног истраживања или Википедија:Неутрална тачка гледишта, не примењују се на кориснички простор, осим ако се материјал пребаци у главни именски простор. Као и измене у главном именском простору, доприноси у корисничком простору (и свим осталим именским просторима) објављују се под слободном лиценцом лиценцом Ауторство-Делити под истим условима 3.0 Unported и под ГНУ-овом лиценцом за слободну документацију. И на крају, одређени број обавештења и шаблона не сме се уклањати са корисничких страница или померати на мање видљиве подстранице без претходне дискусије. Уклањање коментара, обавештења и упозорења[уреди] |За више информација видети Википедија:Не враћајте уклоњене коментаре и #Брисање ваше корисничке странице или подстраница.| Правила Википедије не забрањују како пријављеним, тако и непријављеним корисницима да уклоне коментаре са своје корисничке странице за разговор, иако се препоручује архивирање као боља опција. Уклањање материјала са корисничке странице обично се схвата као знак да га је корисник прочитао и да му је позната његова садржина. Нема потребе да се било чији коментар држи на увид свима, и нема потребе терати кориснике на тако нешто. Најбоље је не предузимати ништа, јер су све дискусије и упозорења остали забележени у историји измена те странице за разговор и лако их је наћи и презентирати као доказе свега што се дешавало користећи линк до разлике у изменама или „диф“. Шта се не сме уклањати са своје корисничке странице и странице за разговор[уреди] Одређен број битних шаблона и обавештења не смеју да се уклањају са корисничких страница зато што су део ширег процеса који се тиче и заједнице, а не само корисника: - - Обавештења о блоковима који су тренутно на снази, укључујући и релевантне информације — ако је било тражено деблокирање, па је оно одбијено/одобрено. - Шаблони за доказане лутке. - Шаблони за за брисање слика са корисничких стр. (док је дискусија у току) Имајте на уму да правило о три враћања укључује и ове случаје, без обзира што се ради о вашој корисничкој страници. Уређивање туђих корисничких страница и страница за разговор[уреди] Обично се избегава обимно уређивање туђих корисничких страница и страница за разговор, осим оних измена које су очекиване (као нпр. остављање поруке на стр. за разговор с корисником) или су од помоћи (исправка неког лоше постављеног кода који квари код целе странице). Ако нисте сигурни, питајте. Ако вас корисник замоли да не мењате његову корисничку страницу, најбоље би било да поштујете његову жељу (изузеци су, наравно, одговарајућа обавештења која се тичу целог пројекта или обавештења о блокирању и деблокирању и сл.). Детаљније информације о овој теми могу се наћи у Википедија:Смернице за коришћење странице за разговор, нарочито делови о препорученом понашању, неприхватљивом понашању и правилима о мењању својих и туђих коментара. Ова правила се односе како на корисничке странице за разговор, тако и на странице за разговор уопште. Уклањање неодговарајућег садржаја[уреди] Са ваше корисничке странице[уреди] Ако вам заједница саопшти да би било пожељно да обришете нешто из свог корисничког простора, требало би да размотрите тај предлог — сваки садржај на корисничким страницама је дозвољен само уз сагласност заједнице. Можете преместити тај садржај негде ван Википедије и на својој корисничкој страници оставити само линк ка новом месту. Иако ће други корисници увек водити рачуна да поштују ваш кориснички простор, уколико је потребно кориговање неке ваше корисничке подстранице зато што садржи неодговарајући материјал, а ви то сами не урадите, тај материјал може бити уклоњен, било корекцијом странице (уколико је само део неодговарајући), било преусмерењем странице на вашу главну корисничку страницу (уколико је цела страница неодговарајућа). Такође може бити и предложена за брисање, и обрисана уколико се тако одлучи на гласању. Неодговарајући материјал може уклонити било који корисник из вашег корисничког простора, укључујући и вашу страницу за разговор. Са туђе корисничке странице[уреди] Ако мислите да садржај неке корисничке странице не одговара Википедији, најбоље је да на то скренете пажњу самом кориснику преко његове странице за разговор и пустите га да он сам укони неодговарајући садржај. Понекад искуснији корисници изврше неке битније промене на туђим корисничким страницама, и кад то ураде, требало би да кориснику објасне на његовој стр. за разговор зашто су то учинили. Објашњења нису потребна за ситне исправке. Ако се корисник не сложи с изменама, или не уважи скретање пажње на неодговарајући садржај на својој страници, или пак ако је ствар у „сивој зони“ или контроверзна, онда треба затражити мишљења других корисника неумешаних у спор, или предложити страницу за брисање. Ако је интервенција хитна (на пример, сумњива ауторска права, напад, клеветање, или кршење правила о биографијама живих особа, и сл.), а корисник је изгледа неактиван, онда уклоните или измените проблематичан материјал што је мање могуће, и оставите поруку с објашњењем шта сте урадили и зашто. Ако је цела страница неприхватљивог садржаја, размотрите уклањање целокупног садржаја или преусмерење на главну корисничку страницу, или на било коју другу страницу на у главном именском простору или у именском простору пројекта која би највише одговарала тој сврси. Неприхватљиве странице, слике и други медији у корисничком простору такође могу бити стављени на гласање за брисање или чак и за брзо брисање. У оваквим случајима треба бити посебно опрезан јер је врло могуће да корисник овакав потез протумачи као нешто лично, тако да постоје одређени изузеци. Према корисницима који имају дуг уређивачки стаж иза себе и/или чије су измене углавном ван њиховог корисничког простора треба показати већи праг толеранције него према корисницима чије су измене извршене само или углавном у корисничком простору или промотивним активностима. Погледајте у даљем тексту Брисање корисничких страница. Корисници такође могу додати шаблон {{NOINDEX}} (опција |видљиво=да) на спорну корисничку страницу. Овај шаблон ће ту страницу искључити из индексације претраживача, па самим тим може бити и алтернатива брисању с обзиром да корисник може и даље да је користи. Шаблон такође не утиче на интерну претрагу. Не би требало да се користи како би се нешто доказало, и не би требало да се уклања док се не постигне договор или консензус. Корисничке странице и напуштање Википедије[уреди] Када корисник напусти Википедију, његова корисничка страница и страница за разговор обично не трпе никакве мере, и могу бити уређиване у будућности, кад год се укаже потреба за тиме. Неки корисници напишу на својој страници обавештење да су се повукли, како би други корисници знали да је одсутан на дуже време или стално. Уклањање целокупног садржаја корисничке странице и странице за разговор увек је у реду под условом да се оставе обавештења која се не смеју уклањати. „Право на нестанак“[уреди] Вики заједница традиционално нуди могућност „права на нестанак“ као личне услуге корисницима који заувек одлазе са Википедије и прекидају сваку везу са сајтом. Међутим, неке ствари није могуће учинити. Укратко: - Није могуће уклонити ваше доприносе, као што није могуће обрисати ваш налог. Чак и да јесте могуће, брисање налога би представљало потенцијално кршење ауторских права, јер би тиме ваше измене остале без аутора и могао би свако да их присвоји. - Неки битни шаблони не смеју бити уклоњени с ваше корисничке странице или стр. за разговор, ако је потребно да тамо стоје. - Странице у корисничком простору које би могле бити од користи широј заједници и против чијег би брисања били други корисници могу бити враћене након дискусије о брисању. Странице у корисничком простору које сте направили остају под лиценцом која дозвољава њихово коришћење чак и након брисања, и могу бити повремено цитиране или рехабилитоване уколико садрже користан садржај. Ако „нестали“ корисник одлучи да се врати, његове старе странице могу бити враћене и могу бити повезане са било којим новим налогом који они отворе и докажу да им те странице припадају. Наравно, сваки повратак угледних корисника или проблематичних корисника који су поправили своје понашање више је него добродошао у случају да се предомисле. Закључавање корисничких страница[уреди] Као и чланци, и корисничке странице су повремено жртве вандализама или рата изменама. Ако вандализми и рат изменама потрају, треба је закључати стављањем полузаштите на њу и тако онемогућити њено уређивање непријављеним корисницима. Већина вандализама корисничких страница проузрокована је корисниковим напорима да се бори против вандализама извршених над другим страницама. Администратори могу да закључају своје странице кад год је то потребно, и дозвољено им је да уређују закључане странице у свом корисничком простору. Када је мета вандализма страница обичног корисника, тај корисник треба да тражи полузаштиту своје странице на Администраторској табли. У случајима кад полузаштита (закључавање само за непријављене кориснике) корисничке странице обичног корисника није довољна, корисник може да уради следеће: - - Направити подстраницу своје корисничке странице са суфиксом .css (нпр. Корисник:Корисничко име/Корисничка страница.css) - Пребацити на њу садржај своје корисничке странице. - Укључити је у своју корисничку страницу ({{Корисник:Корисничко име/Корисничка страница.css}}). - Замолити администраторе да ставе потпуну заштиту на вашу корисничку страницу. На овај начин, ваша корисничка страница биће доступна за уређивање само вама и администраторима. НАПОМЕНА: Имајте на уму да се додавање непримереног садржаја на вашу корисничку страницу након закључавања за остале уреднике сматра тешким преступом. Константно убацивање материјала заштићеног АП или другог неодговарајућег материјала на вашу корисничку страницу и након опомене, или злоупотреба вашег корисничког простора за личне нападе или пристрасно уређивање сматра се контрапродуктивним и може бити узрок за пуну заштиту ваше корисничке странице. Корисничке странице такође могу бити рутински стављане под пуну заштиту у случају да је корисник бесконачно блокиран. Корисничке странице за разговор[уреди] Вандализовање корисничких страница за разговор је доста ређе. Обично је довољно вратити такву измену. Уколико се понови, треба применити блокирање, у случајима где су та правила применљива. У ретким случајима може се користити заштита, али сматра се да је закључавање стр. за разговор крајња опција, с обзиром на значај странице за разговор за комуникацију на пројекту. Брисање корисничких страница[уреди] - Ако желите да предложите неку корисничку страницу за брисање, урадите то на страници Брисање/Разно, ако се ради о некој слици или медију, отиђите на страницу Слике и медији за брисање, и (уколико задовољава критеријуме) брзо брисање. - Ако се ради о брисању/сакривању одређене измене (где су остале измене у реду), право место за то је Администраторска табла. Брисање туђих корисничких страница[уреди] Обично туђе корисничке странице уређују корисници којима припадају те странице. Осим у случајима очигледних и озбиљних кршења правила, увек је боље контактирати корисника пре брисања. Међутим, очигледно кршење АП, лични напади, промотивни текст, и кршење правила о приватности могу бити обрисана према критеријумима за брзо брисање или предложена за брисање на Википедија:Брисање/Разно. Водите рачуна о томе како се обраћате кориснику и љубазно му објасните у чему је проблем; многи корисници, када им неко непознат најави брисање слике или странице у корисничком простору, схватају то превише лично, а нељубазан и груб приступ може само одбити нове уреднике. Не заборавите да кратка биографија и једна о две пристојне личне фотографије под слободном лиценцом су сасвим у реду уколико страница задовољава све остале критеријуме. Коришћење корисничке странице као личног веб-сајта само по себи није критеријум за брзо брисање, иако отворено рекламирање и промоција јесу. Једини изузеци од критеријума за брзо брисање јесу тест измене и умерено враћање обрисаног материјала и његово постављање у кориснички простор. Измене корисника које се састоје само од уређивања сопствене корисничке странице обично не могу бити брзо обрисане уколико се не радио спаму или другом материјалу који задовољава критеријуме за брзо брисање. Могуће је да су ти корисници своје прве измене начинили управо на својим корисничким страницама и да се могу вратити у било које доба. Такве странице треба предложити за брисање на страници Википедија:Брисање/Разно, а корисника обавестити о томе. Брисање ваше корисничке странице или подстраница[уреди] Можете слободно уклонити целокупан садржај било које странице у вашем корисничком простору (осим, наравно, неколико битних ствари које се не смеју уклањати, а о којима је већ било речи), или можете тражити брзо брисање своје корисничке странице или подстраница које не садрже значајне доприносе других корисника постављањем шаблона за {{брзо брисање}} на врх странице. Такође можете размотрити могућност преусмеравања те странице на вашу корисничку страницу. Корисничке странице и подстранице које је њихов власник обележио шаблоном за брзо брисање биће обрисане уколико не постоји неки ваљан разлог да се то ипак не уради. Брисање целокупног садржаја неке своје подстранице такође може бити протумачено као захтев за брзо брисање. Ако желите да задржите историју странице, Оставите поруку на страници с које сте уклонили целокупан садржај (нпр. „потребно због историје измена, молим не бришите ову страницу“). Ако желите да буде поптуно избрисана, употребите шаблон {{брзо брисање}}. Ваша страница за разговор, странице које су премештене у ваш кориснички простор, или архиве разговора не могу бити обрисане на овај начин. Оне морају да буду предложене за брисање на ВП:ЧЗБ уколико су настале као чланци, или на Википедија:Брисање/Разно уколико се ради о било чему другом. Брисање корисничких страница за разговор[уреди] |За више информација видети Помоћ:Архивирање странице за разговор и Википедија:Уклањање целокупног садржаја.| Корисничке странице за разговор и њихове архиве креиране премештањем обично се не бришу, јер се користе за референцирање. Појединачне измене, дневнички уноси, и уноси другог материјала за кориснички простор, могу се брисати или преправити из разлога заштите приватних података, или због малтретирања, претњи, већих преступа и других озбиљних кршења правила. Изузеци од овог правила се могу правити ако за то постоје добри разлози, као нпр. трајно напуштање Википедије. Такође, лични подаци који нису за јавност и потенцијалне клевете постоване на вашој корисничкој страници могу бити уклоњене како је то већ раније описано. Напомене[уреди] - Правдање, тривијализовање или гледање на оваква понашања као нормална, без придавања великог значаја и заговарање њиховог толерисања (на пример, третирати вандализме као хумористичне или рат изменама као валидан начин решавања проблема око садржаја) посматра се у истој равни као и одобравање оваквих понашања и као такво може такође бити уклоњено с корисничке стране. - Што се тиче слика и материјала са сексуалном садржином, следеће напомене могу послужити као водич: - Могу остати на Википедији — слике и други материјал који су направили стари корисници са репрезентативном историјом измена и јасно се види да је циљ таквог материјала допринос пројекту и потврда да Википедија није цензурисана, и који није направљен само за сопствену забаву и провокацију на сексуалној основи, могу остати на Википедији чак и ако су више пута били предлагани за брисање или је расправа о њиховом брисању затворена без постигнутог консензуса. - Не могу остати на Википедији — Слике и други материјал који користи Википедију као бесплатни веб хостинг, лични веб простор, и сл., превише фокусиран на сексуални садржај с циљем да види где су границе слободе коришћења корисничког простора, или да докажу нешто, а не да допринесу пројекту, нарочито ако то раде уредници са не тако репрезентативном историјом измена или они који су у прошлости већ имали проблема са неслободним сликама. Види још[уреди] - Википедија:Википедијанци - Википедија:Како користити свој кориснички простор - Википедија:О приватности, поверењу и дискрецији - Википедија:Центар за дизајнирање корисничке странице - Википедија:Премештање материјала из ГИП-а у кориснички простор


Здравство један од стубова државе - | - Извор: Танјуг Здравство постаје један од четири најважнијих стуба једне државе, уз број људи, економски раст, финансијску и војну моћ, поручио је данас председник Александар Вучић истичући да ће држава наставити да снажи тај сектор и повећава плате здравственим радницима. Извор: Пинк Вучић је приликом уручења уговора о запослењу најбољим дипломцима медицинских факултета и средњих медицинских школа, честитао на великом успеху, и на томе што су, како је рекао, својом одговорношћу и трудом успели да постану лекари, медицинске сестре и техничари и показали да залагањем могу много да ураде за себе и своју будућност. "Данашњи дан је важан, не само за нас, јер видимо да имамо будућност, да је будућност здравственог система загарантована, већ и за вас", рекао је Вучић и додао да је и сам, примајући разне стипендије као студент то прихватао као поклон државе, и трудио се да покаже поштовање према држави. "Ваша одговорност према грађанима и држави је велика, али она пре свега произилази из природе посла, јер бити лекар не значи само бити уважен у друштву, то је данас много више. Данас је одговорност на лекарима и медицинским сестрама и техничарима много већа", рекао је Вучић. Он је указао да ћемо у наредном периоду имати нових проблема, не само због ковида, јер ће бити и нових вируса. "Здравство постаје једна од четири најважније ствари, уз број људи, економски раст и финансијску моћ и војну моћ. Здравство је у последњих годину и по дана једна од четири ноге столице која се зове држава", рекао је Вучић. Он је истакао да су сви здравствени радници показали велику борбеност, на чему им је бескрајно захвалан. "Ваша улога никад није била већа и биће све већа у наредном периоду, на глобалном нивоу. Зато је важно да имамо школе, универзитете које су у стању да школују најбоље. Ви сте ти који представљате будућност земље и молим вас да увек водите рачуна о грађанима и својој земљи", поручио је Вучић. Он је додао да јесте обавеза државе да запосли људе у здравствени систем, али то може само ако је економски јака. Указао је да се показало да државно здравство, када је најтеже, преузима готово све на своја плећа, због чега ће се наставити даље снажење и јачање тог сектора, као и даљи раст примања. Ви сте ти који представљате будућност земље и молим вас да увек водите рачуна о грађанима и својој земљи.— Александар Вучић (@avucic)June 24, 2021 - уручењe уговора о запослењу најбољим дипломцима медицинских факултета и средњих медицинских школаhttps://t.co/IvbjUAqhZz "Рачунамо на вас. Хвала за досадашњи труд и рад, а ви вратите држави и вашим родитељима тако што ћете бити најбољи, а ми апсолутно верујемо у вас", поручио је Вучић. Велика улагања у здравство, исплатиће се на најбољи начин Председник Александар Вучић изјавио је данас да је до сада уложено готово пола милијарде евра у здравство Србије, у инфраструктуру и опрему, што ће се исплатити на најбољи могући начин - кроз очување здравља људи, те да се очекују велики резултати већ до краја ове године. Вучић је истакао да је од почетка 2013. године до данас запослено 25.270 радника, а одобрено је 10.449 специјализација и ужих специјализација. Први пут су организоване акције запошљавања најбољих дипломаца медицинских факултета и школараца из медицинских школа, а на тај начин посао је добило нешто више од 400 лекара и 700 медицинских сестара. "Уложили смо готово пола милијарде евра у инфраструктуру и опрему. Никада толико није било улагано у српско здравство и очекујемо велике резултате до краја године", рекао је Вучић. Према његовим речима, очекује се завршетак прве фазе Kлиничког центра Србије, у Београду, што ће, каже, бити буквално један град за себе, а очекује се и завршетак Здравственог центра на левој обали Дунава, у Борчи, што ће умногоме побољшати здравствену заштиту људи тог дела главног града. "Радимо на 11 општих болница, на још два велика Kлиничка центра. Верујем да ће се улагања у здравство на најбољи могући начин исплатити, кроз очување здравља људи, дужи животни век, а то даље води ка томе да ће економски раст Србије бити већи и снажнији него раније", рекао је Вучић. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


Општину Петрово прогласила је привремена Скупштина општине за општину у оснивању, на сједници одржаној дана 12. октобра 1991. године Одлуком о проглашењу општине Петрово, а озаконила Скупштина Републике Српске .


за прикупљање писама o заинтересованости за учествовање у поступку приватизације субјеката приватизације 4. Писма о заинтересованости се достављају поштом или непосредном предајом на писарници Агенције, Београд, Теразије 23, или путем електронске поште на адресу loi@priv.rs, најкасније до 04.11.2015. године. 5. Агенција задржава право на измену и допуну свих елемената овог јавног позива и не сноси било какву одговорност за евентуалне трошкове, или штете које би такве измене проузроковале заинтересованим инвеститорима или трећим лицима.


source: wikipedia

text: Грчка ( [-{Ellás}-] — Елас, [-{Elláda}-] — Елада), званично Република Грчка или Хеленска Република ( [-{Ellinikí Dimokratía}-] — Елиники Димократија), држава је на крајњем југоистоку Европе, на југу Балканског полуострва. Смештена је на стратешки веома важном раскршћу између Европе, Блиског истока и северне Африке, између Егејског мора на истоку, Јонског мора на западу и Средоземног мора на југу. Граничи се са Албанијом на северозападу, Северном Македонијом и Бугарском на северу и Турском на североистоку. Са површином од нешто мање од 132.000 km2 највећа је држава на Балканском полуострву и на 97. месту је у свету. Поред континенталног дела Грчка обухвата и преко 1.400 острва од којих су највећа и најзначајнија Крит, Евбеја, Лезбос, Родос и Крф. Обала је јако разуђена и са дужином од 13.676 km, Грчка је на 11. месту у свету. Рељеф је углавном планински, а највиши врх је планина Олимп са надморском висином од 2.917 m. Према подацима пописа становништва из 2011. Грчка је имала нешто мање од 11 милиона становника, а готово половина становништва је живела у три највеће градске агломерације у земљи — Атини (која је уједно главни и највећи град), Солуну и Патри. Већи градови су још и Ираклион, Лариса, Волос и Родос. Око 95% становништва су етнички Грци, те се Грчка сматра једном од етнички најхомогенијих земаља Европе. Најбројнија национална мањина су Албанци са уделом у укупној популацији од око 4%. Службени језик је грчки, а у конфесионалном погледу доминира православно хришћанство (Грчка православна црква и Цариградска патријаршија). Историја савремене грчке државе вуче корене још из времена Античке Грчке, а сама Грчка се често сматра „колевком“ модерне европске цивилизације. Грчка је домовина савремене демократије, филозофије, Олимпијских игара, европске књижевности и историографије, политичких наука, важних научних и математичких принципа, географије, уметности (посебно драмских форми комедије и трагедије, те скулптуре). На Унесковој листи светске баштине налази се чак 17 локалитета широм Грчке. Модерна Грчка држава настала је 1830. након победе у рату за независност против Османског царства. Грчка је чланица бројних међународних економских, политичких и војних организација. Била је међу оснивачима Организације уједињених нација (ОУН) 1945, део је НАТО пакта од 1952, а Европске уније од 1981. Од 2001. део је Еврозоне. У привредном смислу Грчка се убраја у високоразвијене државе са високим животним стандардом становништва. Порекло имена На савременом грчком језику ова земља се зове Елада, односно Елас (), док је званично име Еленска Република (). Према митологији праотац свих Грка (односно Елена) био је Елен (), најстарији син твораца људског рода после великог потопа Деукалиона и Пире. Према Хесиоду Еленови синови Еол, Дор и Ксут су основали четири најважнија грчка племена и ујединили цео грчки народ који је добио име по њиховом оцу Елену (па отуда Елени или Хелени). Етноним Елени помиње и Хомер у свом епу Илијада где племе Мирмидонаца које је предводио Ахил назива још и Хеленима. По Хомеру Елени су били сви Грци који су живели у копненом делу данашњег Балканског полуострва. Етноним Грчка који се користи у савременом српском језику (баш као и иста основа у већини светских језика) потиче од латинског назива Греција () којим су Римљани означавали подручје где живе Грци (односно Греки, ). Етноним вероватно представља латинизовану верзију грчког имена Грекос () који у преводу означава придев грчки (али чије порекло није у целости доказано). Етноним Греки () први је користио Аристотел у свом делу Метеорологија и под тим појмом подразумевао је земље између древне Додоне и реке Ахелос (у данашњој централној и северозападној Грчкој) које су насељавали народи који су себе некада називали Грекима, али у Аристотелове време Еленима. На основу поменутих Аристотелових запажања очито је да су се становници данашњег Епира и западне обале Грчке која се налази насупрот Апенинског полуострва (и данашње Италије) једно време називали Греки и да се тај назив проширио и на Римско царство. Хесиод је у свом делу Женски каталог спомињао Грекоса као једног од два сина Зевса и Пандоре (други је био Латинус). Према филозофу Стефаносу Византијском (дело Етника) Грекос је био Тесалосов син и по њему су Грци добили првобитно име које је касније прерасло у Елени. Током позног античког периода грчке историје (од III до VII века) сви Грци су се називали Ромејима односно Римљанима (), што је у вези са чињеницом да су се све Грци Римског царства сматрали Римљанима после 212. године. У доба цара Теодосија -{I}- и јачања хришћанске вере на подручју целог Римског царства термин Елени се односио на следбенике древних паганских политеистичких религија. Термин Елени и Еленизам је поново оживео тек након IX века и поново постао доминантан део грчког културног живота у XI веку. У српском језику термин Еленизам се углавном односи на антички део грчке историје. Географија Положај Грчка излази на Егејско, Јонско, и на Медитеранско море између Албаније и Турске. Налази се на 39° СГШ и 22° ИГД. Копнене границе су јој дуге укупно 1.288 -{km}-. Граничи се са Албанијом у дужини од 282 -{km}-, Бугарском 494 -{km}-, Турском 206 -{km}-, Северном Македонијом 246 -{km}-. Обале су јој дуге 13.676 -{km}-. Обала је веома разуђена, са мноштвом острва, полуострва и залива. Њихова обала је по разуђености друга у Европи. Највећи део државе је под планинама, највиши врх је Олимп са 2.911 m надморске висине. Земља није погодна за развој пољопривредне културе осим у неким долинама уз реку. Геологија и рељеф Рељеф Грчке је претежно планински. Дуж западних обала пружају се Пиндске планине, на које се настављају планине на Пелопонезу и Криту. У североисточном делу су Родопске планине. Низија је мало и настале су таложењем речних наноса. То су у долини реке Пиниос Тесалија, у долини реке Вардар Солунска низија и у долини реке Марице Тракија. Тло је на овом простору нестабилно, због чега су чести земљотреси. Воде Бистрица је најдужа река у Грчкој са укупном дужином од 322 km. Река је друга по дужини у историјској области Македонији, после реке Вардар дуге 388 km. Бистрица извире на планини Грамос (Северни Пинд), у северозападној Грчкој на граници са Албанијом под именом Белица, затим тече ка југоистоку ка области Западна Македонија, прави велики завој и почиње да тече ка североистоку ка области Средишња Македонија, где се улива у Солунски залив Егејског мора у великој делти коју уз Бистрицу чине и реке: Караазмак (Лудиас) и Вардар (Аксиос). Највеће језеро у Грчкој је Трихонида и налази се у округу Етолија-Акарнанија. Клима Грчка првенствено има медитеранску климу, са благим, влажним зимама и топлим, сувим летима. Ова клима се јавља на свим приморским локацијама, укључујући Атину, Киклада, Додеканези, Крит, Пелопонез и делове Стере Еладе (Централна Континентална Грчка). Пиндус планине снажно утичу на климу земље, због веће изложености југозападном систему довођења влаге. У планинским областима северозападне Грчке (делови Епира, Централна Грчка, Тесалија, Западна Македонија), као и у планинским централним деловима Пелопонеза — укључујући делове префектура Ахаја, Аркадија и Лаконија — карактеристична је алпска клима са обилним снежним падавинама. У унутрашњости северне Грчке, у централној Македонији и Источној Македонији и Тракији карактеристична је умерена клима са хладним, влажним зимама и топлим, сувим летима. Снежне падавине се јављају сваке године у планинама и северним деловима, а кратке снежне падавине се ретко јављају у нижим јужним областима, као што је Атина. Флора и фауна Фитогеографски, Грчка припада Бореалном краљевству. Према Светском фонду за природу и Европској агенцији за животну средину, територија Грчке може се поделити на шест екорегија: илирске листопадне шуме, мешовите шуме Пинда, балканске мешовите шуме, родопске планинске мешовите шуме, егејске и западне турске склерофиле. мешовите шуме и медитеранске шуме Крита. Грчка је имала средњу оцену индекса интегритета шумског пејзажа из 2018 године, од 6,6/10, што је рангирало државу на 70. место у свету од 172 земље. Историја Праисторија Најстарији доказ људског присуства на Балкану, датиран у 270.000. п. н. е. у пећини Петралона у северној грчкој покрајини Македонији. Неолитска насеља у Грчкој, која датирају у 7. миленијум п. н. е. су најстарији у Европи за неколико векова, пошто Грчка лежи на путу којим се земљорадња ширила са Блиског истока у Европу. Почетак европске историје, када су краљевства и царства цивилизација на Оријенту цветала и пропадала, почиње доласком Грка. Први, стидљиви кораци ка успону, од примитивне културе до врхунске цивилизације, учињени су на простору Егејског мора у току бронзаног доба (2800—1100. п. н. е.). Било је то доба трговине и комуникације међу народима у коме је углавном владао мир, који би повремено био прекидан крвавим ратовима. Област Егеја имала је кључну позицију при свакој трговини међу народима који су долазили са севера из Мале Азије или северне Африке током 2. и 3. миленијума п. н. е. Целокупна егејска цивилизација била је заснована на војно поморској моћи и трговини. Становници старог света пренели су своју трговину на острва и приобално подручје Егеја, а самим тим су допринели повећању материјалног богатства. Крит је био у сталној трговачкој вези са остатком Егеја где су израстале нове, мале, независне цивилизације, од којих је Кикладска била најзначајнија. Група Кикладских острва је била исувише мала да би могла примити велики број становника, међутим богатство минерала и метала уз изузетно повољан географски положај, доделио је острвима веома важну улогу током раног бронзаног доба. Зависно од места развитка егејских цивилизација или у зависности од одређених карактеристичних археолошких остатака, добиле су име, Минојска по критском легендарном краљу Миноју; Кикладска по групи острва; Микенска по граду Микени. Постојала је и Тројанска цивилизација, у региону Троје, на северозападу Мале Азије. Доласком Дораца са севера бронзано доба се завршава свуда између 1100. и 1000. п. н. е. Њихов долазак је представљао последњи ударац микенској цивилизацији. Античка Грчка У међувремену Пелазги и Јоњани напуштају континентални део Грчке под притиском Дораца, који су освојили Пелопонез. Прешли су море и настанили се на северним егејским острвима и дуж малоазијске обале. Ту су израсли велики градови који су већ од 7. и 6. века п. н. е. постали центри бриљантних цивилизација. Међу богатим градовима Мале Азије издвајали су се Клазомена, Халикарнас, Колофон, Смирна, Фокеја, Самос, Ефес и изнад свих Милет. Они су били колевка науке и филозофије и први градови који су се развили у градове-државе. Пре него што су потпали под власт Лидијаца и Персијанаца, помогли су да се области Медитеранског и Црног мора отворе утицају грчке цивилизације. Крајем тог периода (6. век п. н. е.) појављују се две супарничке силе, Спарта и Атина. Са појавом Хомера и његових епова, Илијаде и Одисеје, Грчка иде ка новом добу убрзаног напретка који ју је увео у период данас познат као класично доба (500—323. п. н. е.). То је период који је иза себе оставио најпознатије споменике и реликвије. Период од 480. до 431. п. н. е. карактерише доминација великог државника Перикла, који је иницирао грађење велелепних здања међу којима се истичу Партенон и Пропилеји на Атинском Акропољу. У спољашњој политици Атинска империја је доживела врхунац. Што се тиче унутрашње политике, била је заснована на принципима широке демократије формирањем народног сабора коме је свако имао приступ и стварањем савета “војсковођа” који су бирани сваке године. Пелопонески рат (431—404. п. н. е.), који је наговестио пропадање Атине, у суштини представља последицу неизмерног страха који су Спартанци осећали у односу на снажну и моћну Атину. Велика епидемија 430. п. н. е., фатални неспоразуми око стратегије коју је требало применити након Периклове смрти 426. п. н. е. дефинитивно су бацили Атину на колена и подредили дејству бруталне диктатуре коју јој је Спарта наметнула. 4. век п. н. е. доноси Грчкој, ослабљеној дуготрајним ратовањем, претњу по мир од стране новонастале силе- Македоније. Највећи атински оратор Демостен је убедио Атињане да треба да се супротставе Македонији што је довело до погубне битке код Херонеје 338. п. н. е. Судбина Атине и неколицине других градова-држава прешла је у руке Македоније. Хеленистичка Грчка Под влашћу Македоније успостављено је, на неки начин, јединство народа у елементарној форми које је за време Александра Великог ојачано. Период између 4. и 2. века п. н. е. познат је као Хеленистичко доба. Пре своје смрти 323. п. н. е., Александар је био владар огромне империје. Након његове смрти долази до распада империје. Римска владавина Грчка пада под власт Рима. Грчка по први пут добија јавне путеве, акведукте, мостове и јавна купатила. Што се уметности тиче, више су се бавили монументалним спољним изгледом, тежећи масивним и разметљивим здањима која су украшавали тријумфални лукови, уклесани рељефи и фреске. Што се тиче скулптуре, скулптори су захтевали апсолутну перфекцију и предмета и израде. Шта више, и током владавине Рима, грчки градови-државе задржали су своју надмоћ у филозофији, суптилној уметности и науци. У Римском периоду (146—138. п. н. е.) дошло је до ширења хришћанства на тлу Грчке. Свети Павле је на Марсовом брду у Атини, као и широм земље исповедао нову веру а генерацију касније Св. Јован Богослов је написао Откровење на острву Патмос. Византијско царство Када је дошло до поделе Римског царства, на Источно и Западно царство, Грчка је постала део Византијског царства које је било под толико великим утицајем грчке мисли и уметности, да је грчки језик постао службени језик заменивши латински. Византијско доба (од 395. до 1453. г) је трајало 1.000 година. Током овог периода развила се уметност, култура и обичај, који су својствени овом периоду, и у којима се огледа веома јак утицај и тесна веза која је постојала између цркве и државе. У црквеној архитектури развио се карактеристичан и веома познат стил под именом Византијски стил са укрштеним попречним бродом који има округлу куполу, и храмови у стилу базилике са уздигнутом централном лађом и једном или двема лађама на по свакој страни које су оивичене стубовима и колонама. Мозаици и фреске којима су цркве биле украшене биле су изузетно високог уметничког нивоа у овом периоду који је доживео свој крај када је Османско царство покорило Византију 1453. год. Турска власт Са падом Константинопоља, главног града Византијског царства, 1453. год. Турци су заузели највећи део Грчке. И док је највећи део грчког копна и Егејских острва био под турском контролом до краја 15. века, Кипар и Крит су остали млетачки поседи и нису пали под Турке све до 1571, односно 1670. Једини део грчког света који је избегао дуготрајну турску окупацију била су Јонска острва, који су остали млетачки посед, све док их није преузела Прва француска република, а онда су 1809. прешли под власт Уједињеног Краљевства све до уједињења са Грчком 1864. Док су Грци на Јонским острвима и Константинопољу живели у просперитету, а они у Константинопољу су се чак достизали утицајне положаје у турском администрацији, већина становништва грчког копна је искусило економске последице османског освајања. Уведени су тешки порези, а касније је Османско царство увело политику стварања наследних поседа, што је за последицу имало претварање сеоског грчког становништва у кметове. Грчку православну цркву и Васељенску патријаршију Порта је сматрала ауторитетом над целим православним становништвом, било да су Грци или не. Иако Османско царство није присиљавало немуслимане да се преобрате на ислам, хришћани су били суочени са неколико видова угњетавања како би се нагласио њихов подређени статус у Османском царству. Угњетавање хришћана, посебно комбиновано са оштрим третманом локалних османских власти, је довело до преобраћивања на ислам, мада само наизглед. У 19. веку многи преобраћеници су се вратили на своју стару веру. Природа османске управе у Грчкој је варирала, иако је била увек произвољна и често сурова. Неки градови су имали гувернере које је именовао султан, док су други (попут Атине) биле самоуправне општине. Планинске области у унутрашњости и многа острва су практично вековима остала аутономна од османске државе. Када су избијали ратови између Османског царства и других држава, Грци су обично устајали против Османског царства, уз пар изузетака. Пре Грчке револуције било је много ратова у ком су се Грци борили против Османлија, као што су грчко учешће у бици код Лепанта 1571, устанак епирских сељака 1600-1601, Морејски рат 1684-1699 и Пелопонески устанак који је подстакла Руска Империја како би разбила Османско царство у складу са руским интересима. Све ове устанке Османлије су угушиле у крви. Грчка је остала под влашћу Османског царства до 1821. када су се разни ослободилачки покрети ујединили и повели Грчку у борбу за независност (1821—1834). Модерна Грчка Модерна Грчка настаје са одбацивањем турског ропства. Земља је постала призната као независна држава од стране великих сила (В. Британије, Француске и Русије) 1830. године а прва монархија успостављена је доласком на престо краља Ота из Баварске. У току следећих неколико година, за време Елефтериоса Венизелоса, грчка нација покушавала је да под своје окриље доведе територије које су одувек биле насељене Грцима, а последња припојена територија били су група острва Додекани, који су јој припојени за време Другог светског рата. Почетком рата фашистичка Италија је покушала да изврши инвазију на Грчку, али су Грци током шестомесечних борби успели да одбију напад и протерају Италијане. Током рата је Грчка била под нацистичком окупацијом, али је на њеној територији деловало неколико покрета отпора. После окончања Другог светског рата на простору Грчке је вођен грађански рат између два сукобљена антифашистичка покрета левичарске и десничарске политичке организације, који се окончао 1949. године победом прозападног блока. Грчка је била краљевина до 1973. године када је проглашена република чији је први председник био Јоргос Пападопулос. У међувремену, Андреас Папандреу, син Јоргоса Папандреуа, основао је Панхеленски социјалистички покрет (ПАСОК) као одговор на рад Караманлисовљеве конзервативне странке Нова демократија, са две политичке формације које су доминирале у влади у наредне четири деценије. Грчка се поново придружила НАТО-у 1980. Грчка је постала десета чланица Европских заједница (које је касније подузела Европска унија) 1. јануара 1981. године, чиме је започео период одрживог раста. Широко распрострањена улагања у индустријска предузећа и тешку инфраструктуру, као и средства из Европске уније и растући приходи од туризма, бродарства и брзорастућег услужног сектора подигли су животни стандард земље на ниво без преседана. Земља је усвојила евро као своју валуту 2001. године и успешно је била домаћин Летњих олимпијских игара 2004. у Атини. Почевши од 2010. године, Грчка је у великој мери патила од Велике рецесије и повезане европске дужничке кризе. Због усвајања евра, када је Грчка доживела финансијску кризу, више није могла да девалвира своју валуту да поврати конкурентност. Незапосленост младих била је посебно висока у овом периоду. Ова криза грчког државног дуга, и каснија политика штедње, резултирале су протестима и друштвеним сукобима. Генерално се сматра да је криза окончана око 2018. године. У марту 2020. грчки парламент изабрао је нестраначког кандидата, Катерину Сакеларопулу, за прву председницу Грчке. Становништво Грчку настањује око 10 милиона Грка. Грчка је најчистија етничка држава на Балкану. Грци чине око 98% становништва а остале етничке мањине су Турци, Роми и Бугари (једине званично признате националне мањине) као и Албанци и Македонци, који нису признати. Од самог почетка, односно од времена када је Грчка први пут настањена, пре неких 7.000 година па до данашњих дана, њени становници су се трудили да докажу да су људи посебног кова. И данас се велики број Грка поноси својим пореклом и историјом у којој су границе ове земље много пута биле померане. Просечно грчко домаћинство је данас мање и старије него у претходним генерацијама. Економска криза је погоршала овај развој догађаја, између 350.000–450.000 Грка, претежно младих, емигрирало је од 2010. године. Религија Више од 90% грчке популације припада грчкој православној цркви која је овде традиционално већинска. Скоро сви Грци поштују правила о браку и сахрани које ова црква прописује. Цивилни бракови су уведени 1980. године. Главни религијски празници су Ускрс, Божић и празник Успење Пресвете Богородице. Многи Грци се за ове празнике враћају у своја родна места, да би их прославили уз јагњеће печење и добро вино. Грци славе Ускрс по Миланковићевом календару кога је увео Милутин Миланковић и који се углавном поклапа са грегоријанским (до одређеног времена), па многи мисле да Грци користе грегоријански календар. Процене бројности званично признате грчке муслиманске мањине, која се углавном налази у Тракији, крећу се на око 100.000 људи, (око 1% становништва). Неки од албанских имиграната у Грчку потичу из номинално муслиманског порекла, иако су већина секуларне оријентације. Након грчко-турског рата 1919–1922 и Уговора из Лозане из 1923, Грчка и Турска су пристале на трансфер становништва на основу културног и верског идентитета . Око 500.000 муслимана из Грчке, претежно оних који су дефинисани као Турци, али и грчких муслимана попут Валлахада у западној Македонији, размењено је са отприлике 1,5 милиона Грка из Турске. Међутим, многе избеглице које су се населиле у бившим отоманским муслиманским селима у Централној Македонији, а које су дефинисане као хришћански православни кавкаски Грци, стигле су из бивше руске закавкаске покрајине Карсске области, након што је враћена у Турску пре званичне размене становништва. Јудаизам је присутан у Грчкој више од 2.000 година. Древна заједница грчких Јевреја назива се Романиоти, док су Јевреји Сефарди некада били истакнута заједница у граду Солуну, која је до 1900. године бројала око 80.000 људи или више од половине становништва. Међутим, после немачке окупације Грчке и Холокауста током Другог светског рата, процењује се да броји око 5.500 људи. Процењује се да римокатоличка заједница броји око 250.000 припадника од чега 50.000 има грчко држављанство. Њихова заједница је номинално одвојена од мање грчке византијске католичке цркве, која признаје примат папе, али одржава литургију византијског обреда. Старокалендарци имају 500.000 пратилаца. Протестаната, укључујући припаднике Грчке евангеличке цркве и слободне евангелистичке цркве, има око 30.000. Друге хришћанске мањине имају око 12.000 чланова. Јеховини сведоци извештавају да имају 28 874 активних чланова у Грчкој. Од 2017. године, хеленски политеизам или хеленизам је правно признат као активно практикована религија у Грчкој, са проценама од 2.000 активних практиканата и додатних 100.000 „симпатизера“. Хеленизам се односи на различите верске покрете који настављају, оживљавају или реконструишу старогрчке верске праксе. Језик Модерни грчки језик је језик већине популације. Модерни грчки користи исти алфабет који су користили и становници у античким временима. Током 19. и 20. века грчки језик био је предмет дискусија. Грчки научници су покушали да преуреде модерни грчки и да га направе сличнијим некадашњем језику. Они су увели Катаревуса форму грчког језика који се разликовао од Демотике (модерни говорни језик у Грчкој) у граматици, синтакси и неким речима. Од 1976. године Демотике је постао главни језик у Грчкој. После модерног грчког најзаступљенији су енглески и немачки, као и језици мањина: турски, албански, бугарски и македонски језик. Највећи градови Скоро две трећине Грка живи у урбаним срединама. Највећи и најутицајнији метрополитански центри у Грчкој су Атина (3.744.059 становника према попису из 2021. године) и Солун (1.092.919 становика од 2021. године). Остали истакнути градови са урбаним становништвом преко 100.000 становника су Патра, Ираклион, Лариса, Волос, Родос, Јањина, Агринио, Хања и Халкида. Државни симболи Застава Грчке се састоји од девет хоризонталних линија плаве и беле боје наизменично, и белог равнокраког (тзв. грчког) крста на плавој позадини у горњем левом углу (кантону). Крст је овде симбол православља. Порекло и симболика линија нису званично одређени, а поред популарних тумачења, претпоставља се да имају подлогу из времена Византије, иако о томе нема потврда у историјским документима. Грб Грчке је званични хералдички симбол Републике Грчке. Данашњи грб састоји се од штита светлоплаве (-{azure}-) боје и белог (-{argent}-) једнакокраког крста на средини (-{fess point}-) чији кракови сежу до ивица штита. Штит је у потпуности окружен ловоровим венцом. Грб Грчке је од 1822. године би мењан неколико пута — првобитно је грб био штит са приказом Атине и сове, потом је додат феникс, да би потом грчке династије додавале своје елементе грбу. Грб је у оваквом облику присутан од 1967. године, а изглед му је прецизно прописан 1975. године. Сунце Вергине је симбол који је постао знак грчке Македоније, на плавој позадини се најчешће користи као незванична застава три грчке периферије Западне, Средишње и Источне Македоније. Политика Грчка је по државном уређењу парламентарна република (монархија је одбијена на референдуму 8. децембра 1974). Грчка је унитарна парламентарна република. Садашњи Устав је саставио и усвојио Пети ревизиони парламент Грчке и ступио је на снагу 1975. након пада војне хунте 1967–1974 . Од тада је ревидиран три пута: 1986., 2001., 2008. и 2019. године. Устав, који се састоји од 120 чланова, предвиђа поделу власти на извршну, законодавну и судску власт и даје опсежне посебне гаранције (додатно појачане 2001. године) грађанских слобода и социјалних права. Бирачко право женама је загарантовано од 1952. године. Номинални шеф државе је председник Републике, кога бира Скупштина на петогодишњи мандат. Према Уставу, извршну власт врше председник и Влада. Међутим, уставним амандманом из 1986. године су у значајној мери смањене дужности и овлашћења председника, чинећи тај положај углавном церемонијалним; већина политичке моћи је тако дата премијеру, шефу грчке владе. То место заузима актуелни лидер политичке партије којој парламент може изгласати поверење. Председник републике формално именује премијера, а на њихову препоруку именује и разрешава остале чланове Кабинета. Законодавну власт врши изборни једнодомни парламент од 300 чланова. Парламентарни избори се одржавају сваке четири године, али је председник Републике дужан да раније распусти Скупштину на предлог Владе, ради решавања националног питања од изузетног значаја. Председник је такође дужан да раније распусти парламент ако опозиција успе да изгласа неповерење влади. Старост за гласање је 17 година. Према извештају ОЕЦД-а из 2016. године, Грци показују умерени ниво грађанског учешћа у поређењу са већином других развијених земаља; Излазност бирача је била 64 одсто током недавних избора, ниже од просека ОЕЦД-а од 69 одсто. Од обнове демократије, грчким партијским системом су доминирали либерално-конзервативна Нова демократија (НД) и социјалдемократски Панхеленски социјалистички покрет (ПАСОК). Остале странке заступљене у грчком парламенту су Коалиција радикалне левице (СИРИЗА), Комунистичка партија Грчке (ККЕ), Грчко решење и МеРА25. Спољни односи Спољну политику Грчке води Министарство спољних послова и његов први човек, министар спољних послова, тренутно ту функцију обавља Никос Дендиас. Званично, главни циљеви Министарства су представљање Грчке пред другим државама и међународним организацијама; штити интересе грчке државе и њених грађана у иностранству; промовишу грчку културу; негују ближе односе са грчком дијаспором; и подстичу међународну сарадњу. Грчка држава има посебне односе са Кипром, Италијом, Француском, Јерменијом, Аустралијом, Државом Израел, Сједињеним Америчким Државама и Уједињеним Краљевством. Након решавања спора о имену Македоније са Преспанским споразумом 2018. године, Министарство идентификује два преостала питања од посебног значаја за грчку државу: турско оспоравање права грчког суверенитета у Егејском мору и одговарајућем ваздушном простору и кипарски спор који укључује турску окупацију Северног Кипра. Постоји дугогодишњи сукоб између Турске и Грчке око природних ресурса у источном Медитерану. Турска не признаје легални епиконтинентални појас и искључиву економску зону око грчких острва. Поред тога, због своје политичке и географске близине Европи, Азији, Блиском истоку и Африци, Грчка је земља од значајног геостратешког значаја, коју је искористила да развије регионалну политику која помаже у промовисању мира и стабилности на Балкану, Медитерану и Блиском истоку. Ово је земљи дало статус средње силе у глобалним односима. Грчка је чланица бројних међународних организација, укључујући Савет Европе, Европску унију, Унију за Медитеран, НАТО, Међународну организацију франкофоније и Уједињене нације, чији је члан оснивач. Административна подела Грчка је неформално састављена из неколико историјско-географских области: Грчка је издељена на 13 периферија (), док се Света гора, црквена држава на полуострву Атос, налази под грчким суверенитетом. Свака периферија је издељена на више нома или префектура (), којих укупно има 54. Привреда Грчка је развијена земља са развијеним риболовом, индустријом, па донекле и пољопривредом. По извештају из 1998. године 7% државних прихода било је од ових делатности. Више се гаје маслине, дуван, памук, грожђе и још неке врсте воћа. Козе и овце су обележје грчког сточарства. Шуме обухватају 28% површине државе. Грчка привреда налази се под утицајем страног капитала, али у последње време јача државни сектор, а самим тим и унутрашња улагања. Грчка има највећу привреду на Балкану, и важног регионалног инвеститора. Грчка је други страни инвеститор капитала у Албанији, трећи страни инвеститор у Бугарској, прва три страних инвеститора у Румунији и Србији и најважнији трговински партнер и највећи страни инвеститор Северне Македоније. Грчке банке скоро сваке недеље отварају нову експозитуру негде на Балкану. Грчка телекомуникациона компанија ОТЕ постала је снажан инвеститор у другим балканским земљама. Пољопривреда је слабије развијена због недостатка погодног тла али се све више наводњава тако да је сваке године све већа производња. Главне пољопривредне културе су: пшеница, кукуруз, јечам, пиринач, маслине, агруми и мандарине. Такође се практикује и виноградарство. Рударство, условљено природним богатством руда, се у последњем веку поприлично развило. Грчка је богата рудама: боксит, манган, никл, цинк, барит, сумпор, со, сребро и др. Индустрија се развила последњих 30 година. Развијена је обојена металургија, прехрамбена, текстилна, хемијска, електротехничка, фармацеутска, текстилна индустрија, бродоградња, кожна и дрвна индустрија. Такође постоји и неколико рафинерија нафте у Грчкој. Туризам Позната је и по туризму јер има излаз на Средоземно море Јонско море и Егејско море. Због многобројних острва јако је примамљиво место многим туристима за одмор и уживање. Туризам је кључни елемент економске активности у земљи и један од најважнијих сектора Грчке. Обухватао је 20,6% бруто домаћег производа од 2018. Грчка је имала преко 31.3 милиона посетилаца у 2019. години и око 28 милиона у 2016, што је повећање са 26,5 милиона туриста које је примио 2015. и 19.5 милиона у 2009 и 17.7 милиона туриста 2007. године, чиме је Грчка једна од најпосећенијих земаља у Европи последњих година. У Грчкој постоји 18 Унескових локалитета светске баштине, а Грчка је рангирана на 16. месту у свету по укупном броју локалитета. Још 14 локација налази се на пробној листи и чекају номинацију. Саобраћај Грчка је изразито средоземна земља која излази на неколико мора (Егејско, Јонско, Средоземно) са бројним заливима, острвима и полуострвима, а у унутрашњости је изразито планинска земља и најчешће је одвојена природним препрекама од других балканских земаља. Овакви природни услови условили окренутост мору и, са тим у вези, поморском саобраћају, а у последњих деценија, и авиосаобраћају. Главна чворишта у земљи су два највећа града, Атина и Солун. Грчка има развијен друмски, железнички, ваздушни и водни саобраћај. Укупна дужина путева у Грчкој је око 117.000 -{km}-, од чега је 107.406 -{km}- асфалтирано (2006. година). Дужина ауто-путева тренутно износи 1030 -{km}-, али се у наредним годинама очекује изградња нових деоница. Они носе ознаке редних једноцифрених бројева. Култура Култура Грчке се развијала током периода од неколико хиљада година, са својим почетком Микенске културе, настављајући углавном у Класичну Грчку, током Хеленског периода, током утицаја Римског царства и свог Грчког царства које је настало на налеђу Византијског царства. Обичаји Многе грчке жене се удају у раним двадесетим, док мушкарци претендују да се жене касније, најчешће у 30-им. Кроз неколико прошлих деценија жене су добиле већа права, али у грчком друштву је и даље јачи утицај мушкараца. За старе Грке породица, религија, традиција и образовање представљају главне вредности. Кухиња Најчешћи састојци грчких оброка су говедина, јагњетина, пилетина и свињетина. Риба и морски плодови се конзумирају на острвима и у великим градовима. Не сме се заборавити ни маслиново уље које овим састојцима даје леп укус. Салате се једу уз главна јела. Традиционално јело је сувлаки (ражњић од јагњећег или свињског меса, са биљним додацима и помфритом). Десерти су најчешће неке врсте воћа или баклава. Познато јело јесу и кокоретси (састоји се од јагњеће џигерице). Ручак је главни оброк и сервира се око 14 часова, али због обавеза и радног времена многи ручају увече око 19 часова. Ресторани нуде богат избор јела, тако да за Грке није непријатно да уђу у кухињу ресторана и изаберу шта желе из многобројних лонаца са храном. Књижевност Најпознатији савремени грчки песник је Јоргос Сеферис, добитник Нобелове награде за књижевност 1963. године. Његова поезија је пуна симболике и књижевних реминисценција изражених јасним, непретенциозним језиком. Други велики грчки песник, Одисеј Елитис, добитник је Нобелове награде за књижевност за 1979. годину „за своју поезију која, на позадини грчког предања, сензуалном снагом и интелектуалном јасноћом одсликава борбу модерног човека за слободу и стваралаштво“. Константин Кавафи, грчки песник који је већину живота провео у Александрији у Египту, добио је међународно признање у 20. веку. Други велики песници грчког литерарног процвата у двадесетом веку су Јанис Рицос, Милтос Сахтурис, Тасос Ливадитис и Манолис Анагностакис. Од прозних писаца најпознатији је Никос Казанцакис чији су романи „Грк Зорба“ (1943), „Последње Христово искушење“ и „Христос поново разапет“ доживели светску славу и преведени на многе језике. Други значајни савремени прозаисти су Василис Василикос, Реа Галанаки и Такис Теодоропулос. Спорт Фудбалска репрезентација Грчке је освојила Европско првенство у фудбалу 2004. у Португалу када су поразили домаћина Португал резултатом 1:0. Грчка је изненађујуће освојила првенство, победивши у четвртфиналу браниоца титуле Французе, фаворизовану Чешку у полуфиналу и Португал у финалу. Кошаркашка репрезентација Грчке је била европски првак у кошарци 1987. и 2005. године. Атлетичарка у дисциплини скок мотком, Катерина Стефаниди, освојила је златну медаљу на Летњим олимпијским играма 2016. године, а била је шампионка на Светском и Европском атлетском првенству. Види још Античка Грчка Грци Химна Слободи Егејска Македонија Грчка острва Грчка краљевска породица Референце Литература Спољашње везе Председник Грчке Премијер Грчке Туристичка организација Грчке Канцеларија за статистику Грчке Grckainfo.com Корисне информације о Грчкој на српском језику Патрола до Грчке преко Македоније, САТ РТС - Званични канал Државе у Европи Државе чланице НАТО-а Државе чланице Европске уније


КОНКУРС ЗА СРЕДЊОШКОЛЦЕ:Светионик знања – Млади из Србије поново имају прилику да мењају свет око себе - Кућа Добрих Вести среда, 21 јул 2021 15:14 „Светионик знања“ је традиционално такмичење 60 сређошколаца из 15 различитих градова Србије. Осмишљен је тако да средњошколци, уз менторску помоћ, тимски раде на осмишљавању идеја и припреми пројеката који могу унапредити њихову локалну заједницу. Линк ка пријемном формулару је ОВДЕ. Учешће на Светионику знања је вишеструко корисно, али и забавно, а у потпуности бесплатно! Заинтресовани ученици треће или четврте године средње школе који живе на територији Републике Србије могу да се пријаве за учешће путем линка или званичних профила Светионика знања на друштвеним мрежама– конкурс је отворен до 5. августа. Последњи пут измењено среда, 21 јул 2021 15:35 Више из ове категорије « У ЗНАКУ ИСТОРИЈЕ: “Мишићеви дани” од 16. до 20. јула ТАШ И РИБЉА ЧОРБА: Концерт у част Мише Алексића »


text: 21. јун (21.6.) је 172. дан године по грегоријанском календару (173. у преступној години). До краја године има још 193 дана. Догађаји 217. п. н. е. — Римљани предвођени Гајем Фламинијем су поражени у бици код Тразименског језера када су упали у Ханибалову замку. 1813 — У бици код Виторије, британска војска под вођством војводе од Велингтона поразила је снаге Наполеоновог брата Жозефа, краља Шпаније. 1881 — Кнез Милан Обреновић обележио је сребрним будаком почетак градње пруге Београд-Ниш, прве железничке пруге у Србији. Први путнички воз ка Нишу кренуо је са београдске железничке станице 3. септембра 1884. 1919 — По наређењу адмирала Ројтера, посада немачке ратне флоте потопила је већину својих бродова (преко 70) који су, након капитулације Немачке у Првом светском рату, били стационирани у британској поморској бази Скапа Флоу у Шкотској. 1942 — Немачки афрички корпус фелдмаршала Ервина Ромела заузео је у Другом светском рату град Тобрук у Либији и заробио 25.000 британских војника. 1945 — Јапанске трупе на острву Окинава, које је служило као последња одбрана Јапана у Другом светском рату, предале су се Американцима. 1948 — Продуцентска кућа Колумбија рекордс произвела је прву успешну лонгплеј плочу од винил пластике. 1963 — Кардинал Ђовани Батиста Монтини постао је папа Павле VI, након смрти папе Јована XXIII. 1963 — Председник Француске Шарл де Гол повукао је поморске снаге из НАТО-а. 1970 — У финалу Светског фудбалског првенства Бразил је у Сијудад Мексику победио Италију са 4:1 и постао први троструки освајач трофеја Жила Римеа. 1981 — На општим изборима у Француској убедљиво су победили социјалисти и постали најјача партија са 38% укупних гласова. Лидер социјалиста Франсоа Митеран у мају исте године постао је председник Француске. 1990 — У Мађарској је званично поново отворена берза, коју су комунистичке власти затвориле 42 године раније. У земљотресу на северу Ирана погинуло је око 100.000 људи. 2002 — Бивши директор Радио-телевизије Србије Драгољуб Милановић осуђен је на десет година затвора због погибије 16 радника те телевизије у НАТО-бомбардовању 23. априла 1999. По правоснажности пресуде 20. маја 2001, Милановић се два месеца крио у Црној Гори, где је ухапшен у полицијској акцији „Сабља“ и спроведен у затвор Забела код Пожаревца. Рођења 1863 — Макс Волф, немачки астроном, један од зачетника астрофотографије. († 1932) 1878 — Филип Филиповић, српски и југословенски математичар, политичар и револуционар, један од оснивача КП Југославије и њен први секретар. († 1938) 1905 — Жан-Пол Сартр, француски филозоф, књижевник, драматург, сценариста и књижевни критичар, добитник Нобелове награде за књижевност (1964). († 1980) 1921 — Џејн Расел, америчка глумица и певачица. († 2011) 1921 — Џуди Холидеј, америчка глумица, комичарка и певачица. († 1965) 1925 — Морин Стејплтон, америчка глумица. († 2006) 1932 — Лало Шифрин, аргентински џез пијаниста, диригент и композитор филмске музике. 1935 — Франсоаз Саган, француска књижевница, драматуршкиња и сценаристкиња. († 2004) 1948 — Јован Аћимовић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1948 — Ијан Макјуан, енглески књижевник и сценариста. 1950 — Џои Крејмер, амерички музичар, најпознатији као бубњар групе -{Aerosmith}-. 1953 — Беназир Буто, пакистанска политичарка, премијерка Пакистана у два наврата. († 2007) 1955 — Мишел Платини, француски фудбалер и фудбалски тренер. 1961 — Ману Чао, француски музичар 1964 — Љубиша Стаменковић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1966 — Иван Тасовац, српски пијаниста, директор Београдске филхармоније и бивши министар културе. († 2021) 1971 — Анет Олсон, шведска музичарка, најпознатија као певачица групе -{Nightwish}-. 1973 — Иван Аџић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1973 — Џулијет Луис, америчка глумица и музичарка. 1974 — Флавио Рома, италијански фудбалер. 1979 — Костас Кацуранис, грчки фудбалер. 1979 — Крис Прат, амерички глумац. 1980 — Бранко Бошковић, црногорски фудбалер. 1983 — Едвард Сноуден, амерички дисидент. 1985 — Амел Бент, француска певачица. 1985 — Лана дел Реј, америчка музичарка. 1986 — Андреа Чинчарини, италијански кошаркаш. 1988 — Тадијус Јанг, амерички кошаркаш. 1990 — Сандра Перковић, хрватска атлетичарка. 1990 — Душан Чантекин, српско-турски кошаркаш. 1995 — Исидора Симијоновић, српска глумица и певачица. 1997 — Ребека Блек, америчка певачица. Смрти 1377 — Едвард III, енглески краљ (рођ. 1312) 1527 — Николо Макијавели, италијански политичар и писац. (рођ. 1469) 1852 — Фридрих Фребел, немачки педагог. (рођ. 1782) 1874 — Андерс Јонас Ангстром, шведски физичар. (рођ. 1814) 1908 — Николај Римски-Корсаков, руски композитор и диригент. (рођ. 1844) 1957 — Јоханес Штарк, немачки физичар. (рођ. 1814) 1969 — Морин Коноли, названа Мала Мо, америчка тенисерка. (рођ. 1934) 1970 — Ахмед Сукарно, индонежански државник. (рођ. 1901) 2000 — Слободан Инић, публициста и политиколог. (рођ. 1946) 2001 — Џон Ли Хукер, амерички блуз музичар. (рођ. 1917) 2003 — Леон Урис, амерички писац. (рођ. 1924) 1885 — Миодраг Ибровац, српски историчар књижевности, романист, академик и професор. (рођ. 1885) 2008 — Абдулах Гегић, југословенски и босанскохерцеговачки фудбалски тренер. (рођ. 1924) Празници и дани сећања Међународни празници Светски дан музике Српска православна црква слави: Светог Јефрема - патријарха антиохијског Преподобног Зосима Финикијског Светог великомученика Теодора Стратилата


Прича је много поучна да схватимо чији су данас ови који овако раде како раде.


source: CulturaX

text: Владика Григорије: Морам једнако волети и оне који ме мрзе и оне који ме воле | Православна Митрополија црногорско-приморска (Званични сајт) 15 јула, 2020 у 17:24 | Актуелности, СПЦ "И кад се људи нас одричу и кад нас не воле и кад нас не прихватају – ми не смемо да се одричемо њих. Ми морамо њих да волимо. То није само нека реч – то је заповест" – поручио је Епископ диселдорфско-немачки Григорије верницима који су се сабрали на празничној Литургији у храму Светог Саве у Диселдорфу "И ако имате један добар пример у овом тренутку то је мој пример. На једној страни неких хиљаде људи ме воле без разлога. На другој страни не мање ме мрзе без разлога. А ја се само морам сећати једне заповести: Да морам једнако волети и оне који ме мрзе и оне који ме воле. Не зато што сам ја паметан, него зато што је то заповедио Бог и зато што сам свештеник", рекао је Владика Григорије. Он је истакао да сваки свештеник мора да буде кротак и смирен, мора да има став и мора да буде искрен. "Али свештеник не сме да буде надмен, не сме да буде арогантан, не сме да буде безобразан, не сме да не воли оне који њега не воле. Страшна је то заповест браћо и сестре. Али спасоносна! Спасоносна заповест за човека! И дата је из љубави према нама" – закључио је Владика Григорије.


Глумац Дмитриј Назарова: биографија, рад и породицу Глумац Дмитриј Назарова је прешла дуг и тежак пут ка успеху. Али вредело је. Данас је познат и вољен хиљаде руских гледалаца. Да ли сте заинтересовани за биографији глумца? Желите да знате детаље свог приватног живота Д Назаров? Овај чланак садржи потребне информације. Дмитриј Назарова глумац рођен је 4. јула 1957. године. Како је наведено место његовог рођења Ружа се налази у предграђу. У породици Назаров постоји једна легенда. Када је Дмитриј родио, он је јако плакао. А онда је старији бабица са великим искуством рекао да тог будућег уметника. Наш јунак је одрастао активно и паметно дете. Он је волео да говори пред публиком. Публика може да постану родитељи, наставници у вртићима и обичних пролазника на улици. Школа Назарова учествовао у аматерским представама. Он је волео да чује аплауз људи у сали. У средњој школи, Дмитриј играо у локалном тиму КВН. До 13 година, наш јунак је био буцко дечак. Мама увек размажена сина свежих пецива и других Гоодиес. Дима одговарало сопствену тежину и тело. Али све се променило након једног непријатног догађаја. Близу радњи својих локалних хулигана упала у заседу. Они су Назаров све куповине и новац, као и тешко претукли наш херој. У том тренутку дечак више поново размотрити. Неколико дана касније отишао у одељак Самбо. У почетку, тренер се није сложио да се узме у групи. Али, захваљујући својој упорности и одлучности Дмитри био у стању да оствари своје циљеве. Иако Назарова није самбистов-пренапона, он је постигла много у овом спорту. Дечак је научио да себе и своје пријатеље заштитити. Након пријема диплому средње школе, Дмитриј Назарова поднео документацију у једном од позоришта тестирања универзитета. Међутим, он је пропустио да уради. Наш јунак је веома љут. Ако мислите да седи беспослен, врло погрешно. Момак добио посао у пекари. Његова каријера је отишао. Професионални посластичара је покровитељство над амбициозног младог човека. Дмитриј радо научили основе вестини кувања. Као резултат тога, постао је категорија пецива кувар 4.. Испод лаке руке Назаров ван деликатне колачи, Делициоус Цакес и оригинални колачи. Дмитриј био занимљив и добро плаћен посао. Али дечак је наставио да сања глумачку каријеру. Године 1975, био је у стању да се упишу на њима ВТУ. Схцхепкин. Назаров је уписан у току Виктора Корсхунова. Он је био један од најбољих студената. Дмитриј увек носи са својим задацима. Године 1980. добио је награду диплому дипломирању. Проблеми са запошљавања дипломираних студената "снопова" настао. Он је примљен у трупи на Мали позоришта. Назаров је често у поређењу са Роман Филиппов. Овај млади глумац увредили. Он је желео да буде јединствен. На сцени Мали позоришта, Дмитриј играли различите улоге: од мали безначајни у односу на главницу. Он учествује у таквим представама као што су "Беацх", "Гоблин", "Није све цат Схроветиде" и друге. Године 1995., глумац Дмитриј Назарова напустио Мали Тхеатре. На ово, његова каријера још није завршена. Наш јунак се може видети у представама, сет и руска војска театар "Сфера" у позоришту. Публика га је примила са одушевљењем. У 2002. Дмитриј је понуђен посао у Москви Арт театра. Чехов. Он је рекао да. На сцени, институција Назарова је остварио много занимљивих слика. На пример, у представи "Амадеј" Дмитриј Ју играо цара Аустрије. И у производњи "Албатрос Данце" пример имиџа Тхиерри. Режија дивио његовој радну етику и одговоран приступ сваком послу. Дмитриј Назаров: кино По први пут на телевизијским екранима, наш јунак се појавио 1992. године. Он је добио улогу пјесника Александра Вакарова у филму "Литтле ствари у животу." Ова слика није Назарова зарадио националну славу. Али он има непроцењиво искуство. Први значајан Дмитриј Јуревицха операција може назвати киноновелл улогу у "На сплаву" (1996). Након тога сарадња нуди буквално пало на њега као "рог изобиља". Године 2001. глумио у ТВ серији "Цитизен главе." Он је створио лик се допала од стране публике различитих старосних категорија. Током своје каријере, глумац Дмитриј Назарова одиграо више од 35 улога у телевизијској серији и играних филмова. Наводимо своје највише живе и незаборавне радове: "Каменскаиа-3" (2002) - бизнисмен. "Време је новац -" (2003) - Виктор Долгополов. "Кривични батаљон" (2004) - Мицхаел отац. "Златно теле" (2006) - Адаме Козлевицх. "Концерт" (2009) - Александр Гросман. "Брос.-3" (2011) - криминалац орган. "Птица вишња боја" (2012) - Савели. "Иако је село спава" (2013) - Григориј Сотник. "Ладога - начин живота" (2014) - Командир јединице. Дмитриј Ју наставља да делује у драмама и филмовима. Такође је познат као професионални водитељ. У свом креативном прасе банковног трансфера, као што је "Миллион Доллар Реципе", "кулинарски двобој", "Тхинк Танк" и "Тхе Хунгер Гамес". По први пут Дмитриј Назарова браку у доби ученика. Убрзо је млада жена је почела да се жале и скандали. Наш јунак није толерисати. Као резултат тога, пар званично разведени. Бруталан и интелигентан човек не дуго носи статус нежења. Он је упознао лепу жену. Мало људи зна да је Дмитриј Назарова - Поросхина очуха. Уосталом, у време када је глумац оженио своју мајку - Наталиа Красноиарск. ћерка Нина је рођена из овог брака. За неколико година, Дмитриј и Наталија су били срећни. Али, у једном тренутку су схватили да су постали странци једни другима. Убрзо сам поново отишао у Дмитриј Назаров секретару. Супруга (трећа) је такође представник глуме струке. Њено име је Олга Васиљева. Жена је родила Дмитри Иуриевицх двоје деце - сина и ћерку Арина Арсени. Историјски филмова о краљеви и краљице Филм "Паганини: Тхе Девил Виолиниста": глумци, улоге, земљиште Дворзхетскаиа Нина Игоревна (Нина Горелик), глумица: биографија, приватни живот, рад Комедија "Кноцкед Уп": глумци, улоге, резиме земљиште Тхумб Меган Фокс: Шта није у реду са њим? Глумац позориште "Сатирицон" Георгиј Лезхава: рад, лични живот Хоме пивара "Бавариа": преглед, карактеристике, рецепти и рецензије Кран радна површина: опасне зоне - обрачун. Градилиште. несрећа спречавање Узорак захтјева за признавање индивидуалног стечају: узорка. Декларација о стечаја физичких лица у суду Структура крстима и гениталије: анатомије и функционалне сврхе Ренаулт Аутомобили - лидери на руском тржишту страних аутомобила Капи "Окомистин": упутства за употребу, прави "Мој омиљени предмет" - есеј за школску децу свих узраста Црацкинг - шта је то? Пуцања нафте, нафтних деривата, алкана. термо пуцање Раил Туркић име, чија је вредност - "оснивач" је постала веома популарна Гуттате псоријаза: Узроци, дијагноза, третман ДИК "Рио-" (Вологда). Преглед куповину, забаву, кафића


Врата коришћена у експерименту су дебљине 2 cm, што одговара дебљини врата на појединим банковним сефовима, наводи водитељ Ник.