text: Викинзи ||Овај чланак садржи списак литературе (штампане изворе и/или веб-сајтове), али они нису унети у сам текст, те би било добро да се то уради. Уколико је чланак кратак или је писан уз помоћ само једног извора, биће довољно да се унесе само списак коришћене литературе. Викинг (од старонордијском викингр) је термин који се уобичајено користи за нордијске (скандинавске) ратнике, трговце и гусаре. Настанили су се у широкој области Европе, Азије, Блиског истока као и дела Африке, од краја 8. до средине 11. века. Ови Нормани користили своје чувене дракаре да путују до далеког истока (Цариград, Волга у Русији), на крајњи запад, као што су Исланд, Гренланд и Њуфаундленд, и крајњи југ као Ал-Андалус. Овај период Викиншке експанзије, познат као Викиншко доба, чини највећи део средњовековне историје Скандинавије, Велике Британије, Ирске и остатка Европе у целини. Садржај Рана историја и формирање нација[уреди] У 6. веку пишу историчари Јорданес и Прокопије из Цезареје да у Скандинавији живи мноштво народа и племена од којих сваки има свога засебног владара (Принцепс). Резултат мањих племенских миграција био је настанак данашњих народа познатих у Скандинавији ; Швеђана, Данаца и Норвежана који су средином 6. века заузели своје данашње просторе. У то рано историјско доба Скандинавија је била расцепкана на низ мањих племенских кнежевина. Уједињење тих мањих држава у веће, био је дуг и спор процес. Први владар који је ујединио Норвежане у 9. веку био је Харалд Лепокоси. Након његове смрти 933. распала се централна власт. Тек у 11. веку пошло је за руком Олафу Светом да поново уједини све Норвежане. Он је остао познат по томе што је у свој народ донео хришћанство. Јавно се крстио и тако, својим примером, помогао бржу хришћанизацију, до тада многобожачке Норвешке. Почетком 9. века долази и до уједињења Данске која доживљава процват и успон у доба Харалда Плавозубог и Кнута Великог кад је под данском влашћу била и трећина Енглеске и јужни део Шведске. (Харалд Плавозуби 950. - 986, Кнут Велики 1016. - 1035.) И Шведска је у раном средњем веку била разједињена на многе мале кнежевине и племенске савезе. У то доба посебно се истицао племенски савез у Упсали. Распадом родовских друштвених заједница и односа класна подела друштва најраније се запажа код Швеђана. Услед низа неродних година које су резултовале низом година глади поједине племенске вође и аристократе окупљају своје ратне дружине и са својим бродовима организују прекоморске пљачкашке походе . Једни су кренули на запад према Француској, Северној Немачкој и Енглеској. Док су други кренули на исток узводно рекама и зашли дубоко у словенске земље све до Кијева под именом Варјази. Док су западни пљачкаши нападали Фландрију, Франачку Галију и Фризију, па уз западне обале Франачке Атлантским океаном стигли до Аквитаније и Шпаније. Године 844. по реци Гарони допиру до Тулуза затим се појављују пред Лисабоном и Кадизом, освајају Севиљу, 845. пљачкају Париз, а 859. освајају Гибралтар и пљачкају обале Медитерана све до Сицилије и јужне Италије. Осим страшних разарања и крвопролића којима су били изложени несрећни Европљани од варвара са севера, додатно су трпели губитке у људству јер су Викинзи масовно људе одводили у робље. У то доба и нису имали озбиљније конкуренције ни организованије војне силе која би им се озбиљно супротставила осим велике и војно надмоћне Византије коју су Викинзи лукаво избегавали или склапали с њом повољне трговачке савезе да јој се не би превише замерили. (једном згодом су мирни пролазак у Црно море преко Дарданела платили арапским робовима похватаним у Јужној Сицилији!) Због многих сусрета и трговачких трансакција са другим, новим и необичним народима, Викинзи су попримили утицаје медитеранских, исламских и хришћанских народа што се посебно истиче на њиховој специфичној уметности. Викиншки бродови[уреди] |За више информација погледајте чланак Викиншки бродови| Викиншка уметност[уреди] |За више информација погледајте чланак Викиншка уметност| Викиншка уметност рано средњовековне Скандинавије и Данске - како је у раној фази њене еволуције репрезентују старији и млађи осебершки стил (19. век), а у каснијој фази стилови јеллинге, рингерике и урнес (10. и 11. век) - упоредна је ликовна појава с ирском и англосаском, претежно хришћанизованом, уметношћу на Британским острвима. Као касни пагански изданак «варварске» културе западне Европе из доба сеобе народа. Викиншка уметност наставља у Норвешкој и Данској а посебно у Шведској баштину меровиншке зооморфне орнаментике коју је у Европи прекинула каролиншка ренесанса продирући постепено и спорадично и у нови, раноромански ликовни говор зрелог феудалног хришћанског средњег века. Њен развој почиње у ствари једним прелазним стилом, старијим осебершким стилом, који се развија у разним деловима Скандинавије на прелазу из 8. век у 9. век. То је нешто измењени зооморфни стил III у којем има елемената преузетих из инсуларне (ирске) уметности. Тај прелазни стил који је био раширен, посебино у Јужној Норвешкој, најбоље описују обе стране прамца брода из Осеберга. Већ у првој половини 9. века, тај плошни стил је замењен пунијим, и изражајнијим, рељефним стилом названим Млађи осебершки стил. Тај стил се одликује фигурама животиња које се међусобно преплићу, боре и гризу правећи прекрасне драматичне призоре препуне динамике. Из тих облика настаје и назив целог стила - Стил закачених животиња (енгл. Gripping-beast style, швед. Gripdjurstil). Те чудесне животиње избуљених очију и дугим реповима савијеним у кривине, скупљеним у клупка, испуњавају у разноврсним позама плохе украсних, али и употребних предмета викиншке свакодневнице од дрвета, кости и метала. Порекло овог фантастичног животињског света још није сасвиме објашњено. Чини се да више извире из оријенталне, неголи из каролиншке традиције. У ред најлепших радова осебершког стила, а уједно и у ред најзначајнијих дела «варварске» уметности после сеобе народа, улазе дрвени ступови са чудноватим змијским главама. Овде је не само глава већ и дугачки врат змија прекривен богатим зооморфним декором у пуној пластици. Ова експресивно и «барокно» конципирана глава с отвореним чељустима и великим очњацима има узор можда у неком каролиншком или, вероватније, оријенталном животињском лику. Међутим, начин на који је та глава решена у ликовном смислу, сасвим је нордијски. То судимо по дубоком рељефу и снажној минуциозно израђеној пластици. Више појединачних животиња испреплетених у снажно клупко формирају главу змаја. Пред крај 9. века, млађи осебершки стил помало осиромашује и дегенерише се. Отприлике у исто време на њега се надовезује старији стил јелинге (око 900/30-980) Он је настао преобликовањем ирских зооморфних облика (одатле му и други назив хиберно-саксонски јелинге стил), а представља, по мишљењу С. Милера, В. А. Џенија и Т. Кендрика, скандинавску варијанту раносредњовековне зооморфне орнаментике. Својим животињским ликовима који су изразито врпчасти и сасвим плошни, овај стил је између свих викншких стилова најудаљенији од стварности и реалног приказа. Он подсећа помало на Салинов стил II германске зооморфне орнаментике, из којег вероватно и води порекло. Дански хиберно-саксонски узорак стила јелинге показује типично неповезано и испрекидано плетиво издужених животиња које се међусобно боре. Ј. Брендстед је утврдио да животиње Салиновог зооморфног стила III настају у декорацији око 850. а «закачена» животиња млађег осебершког стила, око 900. Постоји врло мало примера комбинације једног и другог типа животиња, али те комбинације не представљају прелаз у тип животиње који карактерше стил јелинге. Изразита обележја стила јелинге старијег типа показују метални окови из Елструпа (Копенхаген, Музеј), златни предмети из Рода, Норвешка (Народни музеј, Осло), и златна округла плочица из Хиденсија (Стралсунд, покрајински музеј) чији се орнамент састоји од четири испреплетене животиње, вероватно птице налик сови. Крушколико обликована бедра животиње прекривена су уплетеним спиралама и тачкастом гранулацијом, а њихове ноге су везане као у стилу закачених животиња. Тај стил почетком X века полако истискује млађи стил јелинге (око 950. - 1050.) у коме доминира енглески мотив тзв. «велике животиње» (почетни стадијум овог мотива јавља се, према Ј. Бредстеду, на каменом крсту из IX века у цркви Св. Алкмунда у Дербију). Тај стил се, потпуно формиран јавља у Скандинавији први пут на чувеном рунском камену краљевског гроба у Јелингеу у сев. Јиланду. Овај декоративно скулптурални камен је наредио да се подигне око 980. године дански краљ Харолд Гормусон као споменик својим родитељима. У рунском запису на једној од три страна краљ се хвали да је освојио Данску и Норвешку и да је Данце хришћанизовао. На чеоној страни камена исклесан је, формално и иконографски - у уметности раног Средњег века у Скандинавији сасвим осебујан, најстарији приказ распетога Христа. Христово тело сапето је орнаменталним плетером, имитирајући сличан манир приказивања распећа у ирским раним илуминацијама. (Евангелистар из Ст. Галена). На камену је још приказана и маркантна «велика животиња» налик на грабљивца са спирално стилизованим зглобовима, канџама у облику полумесеца и троугластом главом грифона. Језик, реп и креста завршавају се неком врстом палмете. Око животиње се обмотала велика змија која јој даје изразито нордијско иконографско обележје. Сама животиња, несумњиво, води порекло од Лава-грифона из византијске или оријенталне уметности. Остаје, међутим отворено питање како је тај тип животиње дошао на север Европе, да ли директно с подручја око Црног мора или посредно, из енглеске уметности. Такав лик појављује се све до пропасти викиншке орнаментике, а поново се јавља у различитим варијантама кроз цео XI век (викиншка кутија за накит нађена у ризници катедрале Камину, а нешто касније на бронзаној заставици из Седерала у Шведској. а у једној модификованој верзији на довратку старије дрвене цркве у Урнесу у Шведској. Скандинавски археолози ову последњу фазу стила називају мамен, а типичан пример је бојна секира из једног тумула у Мамену на полуострву Јиланд. Стил маммен један је од исходних тачака каснијег урнес стила. Рунски камен непознатог викинга из времена око 1030. године, откривен 1852. на гробљу светог Павла у Лондону (Гилдхал), јасно илуструје ову касну фазу млађег стила јелинге. С леве стране камена је приказ «велике животиње», а с десне дански рунски натпис. Већ велики камен из Јелинга показује да викиншка уметност Средњег века напушта чисту орнаментику, а постепено преузима реалистички приказ као темељни утицај Средње и јужни Европе. Треба узети у обзир да викиншка уметност, осим изворног животињског мотива користи и друге мотиве у чији круг утицаја долази. То су нпр. чворасти троплет са балчака мача из Липехнеа (сада у Штатлихе музеју у Берлину) и вегетативни украс оријенталног порекла (сребрна огрлица из Вернбија у Шведској - музеј у Стокхолму). Истовремено продире у викиншку уметност и англосаксонска акантова витица. Види још[уреди] Литература[уреди] - Fitzhugh, William W.; Ward, Elisabeth I. (2000). Vikings: The North Atlantic Saga ; [an Exhibition at the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, Washington D.C., April 29, 2000 - September 5, 2000]. Washington : Smithsonian Institution Press. ISBN 978-1-56098-970-7. - Downham, Clare (2007). Viking kings of Britain and Ireland: the dynasty of ́Ívarr to A.D. 1014. Dunedin Academic Press. ISBN 978-1-903765-89-0. - Hadley, Dawn M. (2006). The Vikings in England: settlement, society and culture. Manchester University Press. ISBN 978-0-7190-5981-0. - Landau, Elaine (2005). Exploring the World of the Vikings. Enslow. ISBN 978-0-7660-2340-6. - Helle, Knut (2003). The Cambridge History of Scandinavia. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-47299-9. Спољашње везе[уреди]


source: CulturaX

text: Веселин Вељовић | Новости Таг Веселин Вељовић БИВШИ директор Управе полиције Црне Горе и саветник за безбедност председника Мила Ђукановића, Веселин Вељовић (на слици), поново је упутио прегршт увреда на рачун Србије, Срба, Српске православне цркве. ОНИ који не смеју да изађу из свог кабинета до вецеа јер се плаше да се не сретну са Зораном Лазовићем у ходнику нису достојни обављања функције у безбедносном сектору, а притом мислим на министра унутрашњих послова Сергеја Секуловића, саопштио је лидер Демократске народне партије Милан Кнежевић. ВЕЉОВИЋ НЕ ПУШТА СТОЛИЦУ: Упркос најавама нове власти да ће доћи до смена у безбедносном сектору, засад, ништа ИАКО је било најављено да досадашњи директор полиције Црне Горе Веселин Вељовић неће обављати ту функцију након разговора које је водио са потпредседником Владе, Дританом Абазовићем, до промене још није дошло, а неизвесно је када ће се то десити! ГАЈИ КЛАНОВЕ ДОК СРБЕ ЗОВЕ ОКУПАТОРИМА! Сраман текст у "Побједи" директора црногорске полиције изазвао лавину реакција и осуда ДИРЕКТОР полиције земље у којој су створена два највећа нарко-клана у Европи, пре би морао да објашњава истражним органима како су настали и ко је из власти Црне Горе неговао и чувао "кавчане" и "шкаљарце", него што излива мржњу по Србима и Србији. 08. 12. 2020. у 07:33 ВЕСЕЛИН Вељовић, директор Управе црногорске полиције написао је сраман текст за "Побједу", у коме је изнео низ тешких историјских неистина и оптужби на рачун Срба и српске државе.


source: wikipedia

text: Хеј, Словени је пансловенска патриотска песма, химна младих соколског спортског и политичког пансловенског друштва. Изворно наследство има марионетска држава Трећег рајха прва Словачка република која је постојала од 1939. до 1945. године. Касније имплементирана у химну Социјалистичке Федеративне Републике Југославије од 1945. до 1992. године. Формирањем Савезне Републике Југославије, Хеј, Словени је постала химна те државе, а касније и химна Србије и Црне Горе. Данас није у службеној употреби. Историја Хеј, Словаци Песму је написао словачки свештеник, песник и историчар Само Томашик док је био у посети Прагу 1834. године. Био је револтиран због тога што се немачки језик чешће чуо на улицама Прага од чешког. Томашик је записао у свој дневник: Пансловенска химна Томашик је ускоро изменио стихове да би укључио све Словене и Хеј, Словени је постала врло позната песма која је подржавала пансловенски национализам и пансловенска осећања, посебно у словенским земљама којима је владала Аустрија. Музика је компонована за Свесловенски конгрес у Прагу 1848. године. Песма је штампана у бројним магазинима и календарима и певала се на политичким скуповима, постајући незванична химна пансловенског покрета. Њена популарност се наставила увећавати када је усвојена као званична химна Соколског друштва, који је заснован на пансловенским идеалима и био је активан широм Аустроугарске. Подизање споменика словеначком песнику Франце Прешерну у Љубљани 1905. велика маса људи славила је певањем Хеј, Словени. Током Првог светског рата, песму су често користили словенски војници са супротстављених страна да разговарају заједничким националним осећањима и да избегну проливање крви. Многи словеначки и хрватски припадници Соколског покрета који су били регрутовани у аустроугарску војску су се добровољно предавали српским и руским војницима и често су прелазили на њихову страну. Песма се са њима проширила по Балкану и Русији и остала је популарна у међуратном периоду. Словачка химна У Словачкој, песма Хеј, Словаци је сматрана за незваничну химну Словака кроз модерну историју, посебно у временима револуција. Иако је након Првог светског рата песма „Над Татрама сева” постала званична словачка химна у Чехословачкој и опет 1993. у независној Словачкој, песма се још увек сматра као друга химна од стране многих. Она је била званична химна Словачке током Другог светског рата. СФР Југославија Силе Осовине су напале Краљевину Југославију 1941. и победили је у краткотрајном Априлском рату. Пошто је међуратна химна, која се састојала из химни Срба (Боже правде), Хрвата (Лијепа наша домовино) и Словенаца (Напред заставо славе), имала много референци на краља и краљевство, антимонархистички и комунистички партизани предвођени Јосипом Брозом Титом су одлучили да је одбаце и усвоје Хеј, Словени. Песма је певана и на Првом и Другом заседању АВНОЈ-а, законодавног тела партизанског покрета и постепено је постајала сматрана за националну химну нове Југославије. Стара химна је званично напуштена након ослобођења 1945, али нова химна није била званично усвојена. Било је више покушаја да се промовишу нове, више „југословенске” песме као национална химна (попут „Свечане песме” Мире Алечковић и Николе Херцигоње или „Химне ФНРЈ” Чедомира Миндеровића), али ниједна није добила већу подршку јавности и „Хеј Словени” се наставила (незванично) користити. Законом о употреби грба, заставе и химне СФРЈ од 22. априла 1977. формално је уређен статус химне „Хеј Словени” када је озваничена њена привремена употреба док Скупштина СФРЈ не утврди нову химну. Тек 1988, посебним амандманом на савезни устав, „Хеј Словени” постаје званична химна СФР Југославије. СР Југославија (Србија и Црна Гора) Након распада СФРЈ током 1991—1992, када су само Србија и Црна Гора остале у федерацији, Хеј, Словени је настављена да се користи као званична химна Савезне Републике Југославије. Држави је 2003. промењено име у Србија и Црна Гора и очекивало се да ће бити усвојена нова химна, али пошто није донет споразум око националних симбола, Хеј, Словени је остала химна државне заједнице. Пошто је Црна Гора постала независна 2006, ово питање је решено и „Хеј, Словени” није више кориштена као званична химна држава наследница. Референце Литература Спољашње везе Панславизам Соколи Национални симболи Словачке Словачка у Другом светском рату Национални симболи Југославије Социјалистичка Федеративна Република Југославија СР Југославија Србија и Црна Гора Химне


ДОБОЈ: ВАСКРШЊИ КОНЦЕРТ ДЈЕЧИЈЕГ ХОРА ''ЈАВОР'' :: Eparhija Zvorničko-tuzlanska :: Синоћ је у Центру за културу и образовање у Добоју, благословом Његовог Преосвештенства Епископа зворничко-тузланског Фотија одржан Васкршњи концерт Дјечијег црквеног хора ''Јавор'' из Добоја, под диригентском палицом Љубице Тимановић. Чланови хора приредили су пригодан програм поводом најсвјетлијег Празника Васкрсења Христовог појући пјесме у славу Божију. Присутну публику који су дошли да подрже рад нашег хора поздравио је координатор хора ђакон Владо Мојевић, пожеливши свима добродошлицу уз најрадоснији побједни поздрав Христос Васкрсе! На концерту су гостовали чланови КУД ''Добој'' из Добоја и ученик музичке школе Лазар Благојевић који је на маестралан начин свирајући хармонику пратио пар пјесама хора. Публика је громогласним аплаузима поздравила дјечији хор који су својим милозвучним анђелским гласовима приредили ово предивно вече. Дјечији црквени хор ''Јавор'' основан је 2016. г. Господње одлуком братства храма Светих апостола Петра и Павла у Добоју. Хоровођа је госпођа Љубица Тимановић која је и наставник у Основној музичкој школи ''Маркос Португал''. Оснивање овог хора наставак је богате музичке, хорске и духовне традиције, која у Добоју датира још од почетка 20.вијека, када је у овом граду активно радило Српско црквено пјевачко друштво ''Јавор''. Како би наставили традицију српске пјевачке културе у граду Добоју овај дјечији црквени хор добио је управо назив ''Јавор''. Својим умилним гласовима славослове Бога на Светим Литургијама, а такође узимају учешћа у разним културним манифестацијама. Поред духовног репертоара, чланови овог хора пјевају и српске традиционалне пјесме. ХОР ХОР ЈАВОР ДОБОЈ ПОЈАЊЕ ДУХОВНА МУЗИКА ВЈЕРОНАУКА ВАСКРС АКАДЕМИЈА КОНЦЕРТ


Видиковци Србије - Кућа Добрих Вести До видиковца се стиже шумском стазом која је трасирана, а ускоро ће бити и обележена. Може се доћи и са језера уз литице обележеном стазом којом организоване групе туриста са водичима посећују видиковац. На видиковцу је постављен панорамски двоглед помоћу кога се може посматрати спектакуларна панорама меандара Сјеничког језера. Видиковац Бањска стена налази се на 10 километара од Митровца. Пут до видиковца је адекватно обележен, а на самом видиковцу постоје клупе и сигурносна ограда. Са видиковца се пружа предиван поглед на кањон реке Дрине, вештачко језеро Перућац и подручје Осата у БиХ. Овај видиковац је чувен по бројним фотографијама које промовишу планину Тару и реку Дрину. На видиковцу Бањска стена постављен је панорамски двоглед. Видиковац „Букање“ ( Капија Подриња ) представља улазну капију у дестинацију Тара, Дрина, Бајина Башта из правца Ваљева, односно Београда. После овог видиковца пут се све време спушта ка реци Дрини. Са видиковца поглед пуца на обронке планине Повлен, ипрелепе панораме подрињских села. Ово место се, због свог положаја, профилисало као простор где се свакодневно зауставља велики број туриста који посећују ову дестинацију. Видиковац "Градина" налази се на 1149 метара надморске висине, 6 км од центра Златибора. Са видиковца се пружа предиван поглед на Чајетину, Мокру Гору, Ивер и босанске планине са једне стране, а са друге стране поглед се пружа га Чиготи и Златибору. Туристичка организација Златибор је прошле године уредила кружну пешачку стазу која полази из центра Златибора и преко Градине пролази кроз најлепше делове Златибора. Изградњом видиковца популарише се ова стаза и постаје још атрактивнија. На видиковцу је постављен панорамски двоглед. Видиковац Велико Забучје налази се на 10 километара од центра Ужица. Са видиковца се види прелепа панорама града Ужица, Старог града, реке Ђетиње. На видиковцу је постављен панорамски двоглед и видео надзор. Након изградње видиковца и постављања панорамског двогледа посета овом атрактивном локалитету знатно је повећана. Видиковац се налази и у селу Кушићи, 25км од Ивањице у близини хотела Јавор и виле Ангелина. Са видиковца се пружа прелеп поглед на планине Голију, Јавор и Мучањ. У близини видиковца налази се фудбалски терен и ски стаза. Видиковац представља додатни садржај за госте хотела Јавор, Виле Ангелина и љубитеље активног одмора. Локација на којој је изграђен видиковац налази се на Соколици, узвишењу које се налази на неколико километара од Пријепоља. Пут до овог локалитета је асфалтиран, а љубитељи природе до њега могу доћи и преко обележених планинарских стаза. Са видиковца се пружа незабораван поглед на центар Пријепоља, ушће Милешевке у Лим и насеље Коловрат. Изградњом овог видиковца Пријепоље је добило још један симбол и обележје града. Видиковац је изграђен на надморској висини од 1250-1300 метара на месту познатом под називом Вјетренички крш. Локалитет је удаљен 1,5 км од туристичког центра планине Златар и омиљено је излетиште туриста и посетиоца ове планине. До видиковца воде многобројне планинарске, пешачке и бициклистичке стазе. Са простора Вјетренички крш пружа се изванредан поглед на туристички центар планине Златар, РХ центар Златар, насеље Нова Варош, подручје Бистрице и територију Републике Српске. Видиковац се налази на брду Козомор на надморској видини од 993 метра са кога се пружа изванредан поглед на Дивчибаре, обронке Таре, планине према Чачку и Горњем Милановцу, као и на околна села. Највећа предност ове локације је близина домаћинстава која се баве сеоским туризмом (Скакавци, Мионица и Росићи су села на ободу планине Маљен у којима је најразвијенији сеоски туризам у Општини Косјерић), као и близина туристичких атракција: Росићко језеро, Котлина са водопадом и прелепа природа са четинарским и листопадним шумама. Видиковац – одмориште налази се на излетишту Клокоч у близини центра Ариља на слободној зеленој површини са које почиње и на којој се завршава кружна пешачко – бициклистичка стаза.Ово излетиште са кога се може видети панорама Ариља посећују туристи, локално становништво и удружења планинар. Видиковац – одмориште налази се у спомен парку народног хероја Петра Лековића на 10 километара од Пожеге у селу Речице. Село речице се налазе на 4 километра од магистралног пута М-21 Пожега – Ужице – Пријепоље и смештене су на падини једне од виших планина. Пожешке котлине – Благаја (844 м.н.д.в.) до чијег врха воде многе уређене пешачке стазе. Недалеко од спомен парка пролази и бициклистичка рута Луново село – Пожега – Ариље, а у близини су и сеоска домаћинства која могу пружити услуге смештаја. Извор: Кућа добрих вести/westserbia.org Последњи пут измењено субота, 15 јул 2017 20:24 видиковац Велико Забучје


То нам „много значи у погледу насег регионалног позиционирања и у погледу нашег европског пута, а посебно у погледу наших људи, дакле грађана Србије који су мађарске националности и који су спона наше сарадње”, нагласила је Јоксимовић.


source: fineweb

text: Барбие игре онлине. Барбие игре дизајнирана за девојке, завлекут вама и вашем детету да фасцинантан свет Барби. Огроман избор Барбие Игре где можете хаљину лутка у стилу желите, да пође са њом да купују за одећу и козметику да украсе своју одећу и да чак и Барби. Играње са свим познатим Нинџа корњаче. Туртле-Ниња признања своје вештине. Он је звезда затвора, која убија одмах. П... Још један фласх игре Ниња Туртлес. Улетнаиа дечија игра Онлине игра Теенаге Мутант Ниња Туртлес.


Naleteo na jedan tekst na netu...Mislim da ga vrijedi procitati. Горан Давидовић Авнојевска звер и брадата лепотица Пажљиво сам прочитао текст разговора председника Хрватске Стипе Месића који је снимљен за Радио Б92. Чачкање „босанског бурета барута“ и све извесније потезање питања егзистенције Републике Српске је оно db3 96;то Месић не крије. Месић се јавља као велики заштитник "банана" државе БиХ, али је већ данас јасно сваком озбиљном човеку куда то може да води. Република Хрватска као НАТО чланица има свог великог заштитника САД и то јој омогућава да и она понекад глуми „великог бату“ свом сакатом штићенику - авнојевској накази „држави без државности“, јединој земљи на свету која нема јасно дефинисано државно уређење - Босни и Херцеговини. У овом случају се обрушио на Додика као садашњег репрезента српског ентитета у БиХ. Међутим, Стипин проблем са Додиком није проблем два политичара, две странке, дв 3ffa а концепта у једној држави, то је пре свега проблем два народа, хрватског и српског. Очигледно се питање власника БиХ поново потеже. И то је проблем који са простором Босне и Херецеговине постоји од половине 19.века. А проблем непознатог власника над неком земљом увек се заврши крваво, и кад се ради о њиви, воћњаку, ливади, а камоли када се ради о 51.129 км ̨. Стипе Месић не жели да руши БиХ, јер зна да је цела БиХ антисрпска авнојевска творевина и као таква му одговара. Он не жели „хрватску Херцег-Босну“ да припоји Хрватској у случају одвајања Републике Српске, како сам каже, али не каже да је то зато јер се не задовољава парцијалним решењима нити малим колачима. Зашто би Хрвати имали само Западну Херцеговину када могу да добију целу Босну и целу Херцеговину. Они желе да припоје целу БиХ у њеним авнојевским границама. Да би избегао да злонамерни банализују моју тезу то би наравно ишло постепено а не као у компјутерској игрици. Прво Хрватска форсира од деведесетих БиХ као савезника, то савезништво се успешно наставило, па чак и уз повремено жртвовање Хрвата у Херцеговини или Посавини током рата. Реално је да ће у будућности Хрватска тежити некој врсти економске заједнице са БиХ, затим би се ишло у конфедерални однос у оквиру могућег уласка у Европску Унију и на крају зна се...Што би се рекло „природа све ради сама“. Каже Стипе да је готово са мењањем граница, али не каже да је за њега АВНОЈ-евско решење светиња и да ове границе одговарају Хрватима. Јер те авнојевске границе које су исцртале Титове и Черчилове крваве руке, и које су у међувремену постале државне, оно су за шта су се Хрвати борили и у партизанима а богами и у усташама. „Анте започео-Фрањо довршио“ или „Шувар започео - Месић довршио“. Све се то своди на исто. Истина, два Стипана раде радњу другачије од Антише и Јоже. „Антифашистички“ превејано. Каже Стипица за Б92 како су „четници у Србији чували пругу док су они (ваљда партизани) дизали своје у ваздух“. Паметно, модерно је бити антифашиста. Да се човеку згади. Карте су некад откривене, некад нису. Некад је Анте, некад Јосип, некад Стипе, имена и идеологије се мењају, али хрватска антисрпска политика остаје. Слово U или петокрака, у чему је суштинска разлика? Хрвати увек воде лукаву политику сврставања уз јаче и моћније. И то им успева мање више успешно кроз историју. Да није тако не би имали државу какву ми Срби немамо, не би имали онолику обалу Јадранског мора, не би имали онолики фанатизам ... Морам цитирати фасцинантну изјаву Месића која најбоље осликава ово што говорим: “ Ми смо два пута побиједили, а сви други само једном. Ми смо побиједили 10. травња кад су нам Силе осовине признале хрватску државу и побиједили смо јер смо се нашли послије рата, опет с побједницима, за побједничким столом“. Ове речи Стипе Месића које је изрk 4000 7;као давне 1990. су свакако искрене што је реткост код препредених хрватских политичара, али пошто их је изрекао јавно пред усташком емиграцијом у Аустралији, вероватно је имао неке задње намере везане за финансирање нове НДХ , која је тада тек настајала из Социјалистичке Републике Хрватске. Његово махање антифашизмом је искрено. Он јесте антифашиста! И то не само зато што су му отац и пет стричева били у Титовим бандама. Али, опет понављам, у чему је суштинска разлика: усташа, партизан, домобран, пацифиста, фратар... сви они гледају прво хрватске интересе па онда све остало. Није чак ни битно ни Месићево како неки кажу „ромско порекло“ и негдашње презиме Ујдуровић, све је то споредно питање, јер и Цигани у Хрватској воле Хрватску, и боре се за хрватство, било је цигана и у ХОС-у као што су неки носили усташке униформе у Јасеновцу. Нема то више везе ни са расом ни са нацијом, то је злодух и тамни демон који нас са Запада прогања вођен искључиво демонском антисрпском мржњом. Презимењак Стипе Месића (неки тврде стриц) Марко Месић одлични је пример онога што желим да кажем: Марко Месић школовао се за Аустро-угарског официра, потом је догурао до артиљеријског пуковника у несрећној Краљевини Југославији (српској маћехи) да би стварањем НДХ ступио у домобранство, потом се борио у 369.пуковнији код Стаљинграда, одликован два пута од Немаца, једанпут од Павелића, да би потом направио салто мортале и постао од 1943. убеђени „антифашиста“ који се 1944. борио у Србији и „ослободио је“ као командант Прве југословенске бригаде која је дошла са Црвеном армијом из СССР и прегазила Србију ђенерала Недића. Након рата је завршио као пензионисани пуковник Југословенске армије, да би 1948. ухапшен као Инфобировац, али је ослобођен убрзо. Биографија Стипе Месића није овако епопејска али је опет интересантна. Примљен је у Савез комуниста по пунолетству, статирао је у филму „Не окрећи се сине“ глумећи усташког „часника“ па га је ваљда понела атмосфера или се унео превише у улогу и почео је да постаје све више хрватски националиста. Био је последњи председник председништва СФРЈ таман да закључа врата и угаси светло пред почетак једног од најкрвавијих грађанских ратова у Европи. Али шта год био, и где год био и шта год радио, радио је то искључиво за интересе Велике Хрватске и против Србије. А што би му то било ко замерао? Воли човек своју земљу, а не као „наши Председници“ од Милошевића до Тадића. Зашто Срби тешко прогледавају кроз сопствене очи то није крив Стипе Месић. Хрвати су млада нација, али фанатична и суштинска анти-теза Српству, баш зато јер су већином Срби и говоре српским језиком који они зову "хрватски". Изврнути Срби, латински јеретици, покатоличени Срби, назовите их како хоћете, али да знају шта хоће и куда иду то им се не може оспорити. Ипак, да се вратимо на његов 4000 ; интервју за Пешчаник. Дакле, човек каже „мењања граница више нема, то је завршена прича“. Као да су границе океани и планински масиви па да не могу да се померају. Две ствари су кључне ту: АВНОЈ и Дејтонски споразум. Подсетимо се заједно и једног и другог. Првог као смртног ударца српском народу, и другог жаљења вредног споразума који је раме уз раме са Кумановским. АВНОЈ такозвано Антифашистичко веће народног ослобођења Југославије је политичка организација комунистичких комитета, лукаво осмишљена од стране Хрвата Јосипа Броза (мада сумњам да је комплетно његов проналазак). Као комунистички револуционарни орган инструиран је или у најмању руку подржан од стране Стаљина а од децембра 1943 и од стране Рузвелтове владе и САД, и што је још важније од стране Черчила и Велике Британије. Национални комитет АВНОЈ-а деловао је од тада као Влада Југославије призната од стране западних сила. Српски народ подељен у неколико окупационих зона (као и данас) остављен је поново на милост и немилост свих наших непријатеља. Влада ђенерала Недића као једина нада нашег народа била је маргинализована иако је то последња српска Влада у 20.веку. Ђујићеви и остали четници из западних српских земаља и четници у српској Црној Гори нису имали јасан политички циљ, и дезоријентисано су водили углавно дефанзивне борбе до краја рата када су уништени. Авет АВНОЈ-а нас прати и данас када је Војводина на путу одцепљења који већински део нашег народа не види, а и они који виде није их брига. Војводина је током комунистичке револуције који они зову „НОБ“ са устројеним Покрајинским народноослободилачким одбором од новембра 1943. добила аутономију а од августа 1945. и јасно нацртане границе (непознатих аутора). Те границе су и даље на снази као и границе БиХ. Све републичке и покрајинске границе предвиђене су као будуће државне од стране креатора наших судбина, Владара из сенке, или назовите их како хоћете (ја имам „једно име ал га не спомињем“). Дејтонска „шарена лажа“ којом је требало да се стави тачка на босанско-херцеговачку кланицу, заправо је само привремени споразум којим се признаје БиХ као држава и наравно наставља авнојевштина. Босна је српска као и Херцеговина и основна грешка од самог старта била је што се није инсистирало на целовитој Српској Босни и Херцеговини, али деведесетих се није могло другачије. Потом се кренуло са ратним дејствима, доста успешно, српска неорганизованост, издајства, лењост, умешале су се стране силе и ту смо где смо. Дејтонски споразум гарантује Републику Српску, и сада је ипак битно рушити овакву Федерацију, па куд пукло да пукло, и колико год трајало. Да ли Додик искрен у томе остаје да се види. Свакако је врло симпатично његово бацање заставе БиХ у Требињу. Колико је неоригинално слична та „застава“ са осталим жуто пл 29bb ;авим крпарама „Косова“, „АП Војводине“, па то је језиво. Односи режима Србије и Хрватске, Тадића са једне стране као председника осакаћене државе Србије, земље ограниченог суверентета и дискутабилних граница, вазалног сатрапа, и Стипе Месића као председника државе иза које стоји НАТО, не изгледају добри. Али то је само на изглед. Не заборавимо да се и са једне и са друге стране налазе представници исте идеологије (реформисане титоистичке, антифашистичко-авнојевске папазјаније, идеологије празних про-америчких уверења) и исте антисрпске политике. „Срби ће из Хрватске однијети онолико земље, колико су на опанцима донијели“- изјавио је некоћ Стипе иако му је жена Српкиња пореклом (као и 70% данашњих „Хрвата“). „Свим грађанима Хрватске и свим припадницима хрватског народа које су учинили несрећнима припадници мога народа упућујем извињење и преузимам за то одговорност“-одговорио му је друг Тадић 2007. Због тога се може рећи да поред тога што су Хрвати једини народ који у рату не може изгубити (јер ратује на обе стране и увек излази као победник), једини имају и три режима у три државе: режим Хрватске, режим у Србији (који је омогућио да Хрватски тајкуни покупују српске оранице у Бачкој), и трећи режим у БиХ који гледа у правцу свог „бате заштитника“ из Загреба. Држава Хрватска настала на геноциду у Другом светском рату и одлукама АВНОЈ-а, потврђена у грађанском рату 1991-1995, бацила је одавно око на српску Босну и српску Херцеговину. Интервју Стипе Месића ономе ко зна правилно да чита довољно говори. Ако им се неко супростави биће то храбри Крајишици, наша браћа из Републике Српске, јер они су данас узданица и бастион Српства. Горан Давидовић, У Трсту 6.12.2009.


text: Промене на ноктима могу да укажу на дијабетес | Udruženje za dijabetes Srbije Иако многи болују од дијабетеса, чињеница је да велики број људи није ни свестан да има предијабетес. Управо због тога клиника Мејо предлаже да се упознате са симптомима који упућују на ово стање. Неки од симптома који могу да наговесте озбиљну неравнотежу шећера у крви су умор, повећана жеђ или глад, промене на кожи, губитак килограма или добијање истих и замагљен вид. Међутим, осим ових познатијих знакова дијабетеса, постоји још један за који стручњаци сматрају да је добро да знате да га препознате – промене на ноктима. Иако многи не мисле тако, нокти могу да буду, и најчешће јесу прозор у здравље вашег организма, каже др Елизабет Салада. Из тог разлога она редовно проверава нокте својих пацијената у оквиру лекарских прегледа, пише Бест Лифе. "Много уобичајених болести може да се открије захваљујући изгледу ваших ноктију", рекла је др Салада. Она каже да су здрави нокти обично ружичасти, равни и уједначене боје, а било какве промене у облику, дебљини или конзистенцији могу да помогну у препознавању проблема. Тачније, она упозорава да је "благо руменило на дну нокта понекад симптом дијабетеса". Такође, ваши нокти могу да постану жути или ломљиви. Жути или ломљиви нокти на рукама или ногама такође могу да буду знак дијабетеса. Разлог томе је што дијабетес повећава ризик од гљивичне инфекције која се назива онихомикоза. "Код неких људи с дијабетесом нокти попримају жућкасту боју", објашњавају: "Често је ово обојење повезано са разградњом шећера и његовим ефектом на колаген у ноктима". Водоравне линије су такође сигнал за узбуну. Како старите, на ноктима се природно могу развити вертикални гребени. Међутим, ако приметите водоравне црте на ноктима, оне би могле да буду последица дијабетеса типа 2. Ти препознатљиви гребени познати су као Боове линије, а могу да буду и проузроковани неконтролисаним нивоом шећера у крви, сматрају из клинике Мејо. Ипак, исте симптоме могу да проузрокују и неке друге болести, укључујући проблем са штитастом жлездом. Иако су ваши кратки нокти можда резултат грицкања или ломљења, стручњаци кажу да могу да укажу и на дубљи здравствени проблем. Према писању часописа "Працтицал Диабетес", у ретким случајевима оштећења живаца која настају дијабетесом могу да проузрокују инхибиран раст ноктију. Зато нокти на одређеним прстима могу да изгледају скраћено и ломљиво.


Ово су руске „звездане капије“! - Russia Beyond Србија Све о најважнијим руским космодромима. Футуролози предвиђају да ће до краја овог века свемирска путовања достићи ниво учесталости ваздушног саобраћаја из тридесетих година прошлог века, ако не и више од тога. Ради се о смелим прогнозама, али им у прилог иде чињеница да се број космодрома широм света рапидно увећава. У томе запажену улогу има Руска Федерација, која се може похвалити великим бројем изразито софистикованих и модерних космодрома. Навешћемо оне најважније. Најчувенији руски космодром „Бајконур“ изграђен је још у доба Совјетског Савеза, односно 1955. године, у пустињским пределима јужног Казахстана и од тада до данас је највећи космодром на свету. Он је такође и први објекат те врсте икада саграђен. „Бајконур“ је од 1957, када је имао своје прво лансирање, до данас прошао кроз неколико темељних програма модернизације, па представља и један од најпоузданијих космодрома на свету. То је место са ког је први космонаут у историји човечанства, легендарни Јуриј Гагарин, кренуо пут звезда, а од „пензионисања“ америчког „спејс шатла“ 2011. је и једина лансирна установа за летове са посадом до Међународне свемирске станице. Од распада СССР-а, Казахстан је руској страни уступио коришћење „Бајконура“ по уговору о лизингу у трајању до 2050. године, а корисници космодрома су руска државна космичка агенција „Роскосмос“ и Ваздушно-космичке снаге Руске Федерације. Казахстан и Русија су у децембру 2004. склопили и уговор о заједничкој изградњи додатног лансирног комплекса „Бајтерек“ који би служио при лансирањима нових руских ракета типа „Ангара“ способним за ношење терета до 26 тона до ниске Земљине орбите (простор у распону од 160 до 2000 километара висине). Прво лансирање са „Бајтерека“ је у плану за 2025. годину. „Капустин Јар“ је настао још 1946. на сверозападу Астраханске области као совјетски полигон за тестирање ракета развијених из заплењених нацистичких програма. Током совјетске ере био је једина јавно позната установа овог типа, мада су све активности објекта биле обавијене велом мистерије. Временом је из чисто војног ракетно-опитног полигона добио и улогу космодрома, али до данас остаје тесно везан за руску војску. Услед своје улоге при развоју и тестирању нових тајних технологија, „Капустин Јар“ је познат по бројним виђењима неидентификованих летећих објеката, због чега је добио надимак „руски Розвел“. Овај космодром, лоциран у Оренбуршкој области, је релативно млад, а прво лансирање имао је 2006. године. У њему се налазе ракете „Дњепр“ које заправо представљају конверзију чувених интерконтиненталних нуклеарних балистичких ракета Р-36 (у свету познатих по НАТО ознаци „SS-18 Satan“) у цивилне, космичке летелице за постављање вештачких сателита у орбиту. „Јасни“ је тако постао не само важна комерцијална компонента руског космичког програма, већ и симбол међународне космичке сарадње, јер су бројне земље користиле његове услуге како би своје сателите поставиле у орбиту захваљујући руским ракетама. Међу њима су САД, Француска, Јужна Кореја, Шведска, Велика Британија, Турска, Италија, Данска, Јапан, Пољска, Шпанија, Канада, Саудијска Арабија, Холандија и друге. Интересантно је да је одавде успешно лансиран и први тајландски сателит, THEOS. Саграђен у Архангелској области 1957. године, „Плесецк“ је најсевернији космодром на свету. То га чини погодним за лансирања сателита по високо елиптичним трајекторијама (у руској космонаутичкој терминологији познатим као „Молнија орбите“) чија је предност у могућности дужег задржавања над одређеном тачком, што је нарочито корисно за војне и комуникационе сателите. Услед ових карактеристика, „Плесецк“ је стриктно војни космодром и налази се под јурисдикцијом руских Ваздушно-космичких снага. Космодром је од 2011. проширен и модернизован. Његова тренутна намена је тестирање нових ракетних и сателитских технологија, мада су активности унутар космодрома строго поверљиве. Космодром „Восточни“ је симбол ускрснућа руског свемирског програма у новом миленијуму. Кремљ је у изградњу овог ултра-модерног технолошког постројења лоцираног у Амурској области, на далеком истоку Русије, уложио готово десет милијарди долара, а руски председник Владимир Путин је неколико пута истакао значај овог пројекта. У августу 2010. је изјавио: „Изградња новог свемирског центра је један од највећих и најамбициознијих пројеката савремене Русије“. Радови на подизању грандиозног космонаутичког здања из сибирске тајге почели су већ у јануару 2011, а прво лансирање извршено је 28. априла 2016. године. До сада су са овог космодрома лансиране три ракете. Настанак овог космодрома има и геополитичку позадину јер је један од његових важнијих задатака да смањи зависност руског свемирског програма од „Бајконура“ за чије коришћење Москва плаћа Казахстану 115 милиона долара годишње. „Роскосмос“ планира да 45 одсто свих лансирања премести на „Восточни“ до 2020, док ће удео „Бајконура“ према неким проценама пасти са 65 на свега 11 одсто. За „Плесецк“ ће бити резервисано 44 одсто лансирања. „Восточни“, који се простире на око 1000 квадратних километара и поседује десет лансирних рампи, имаће снажан утицај и на демографију руског далеког истока. За планираних 25.000 запослених, њихове породице и особље задужено за пратеће услуге, руска влада у овој ретко насељеној области гради и читав град за око 100.000 становника. Изградња овако огромног научног центра привући ће и велики број технолошких компанија и убрзати инфраструктурне развојне пројекте, што ће све заједно драстично унапредити економске потенцијале ове регије.


Наставићемо са улагањем у српску армију - | - Извор: Taнјуг Председник Александар Вучић истакао је да је поносан на све што је данас видео на полигонима "Орешац" и "Пасуљанске ливаде" током вежбе "Одговор 2021" и поручио да ће се наставити улагања у српску армију, јер даљом модернизацијом и опремањем војске и полиције можемо да делујемо превентивно и да одвратимо сваког агресора. Извор: RTS1 "Веома сам поносан на оно што смо данас видели у Банату и на Пасуљанским ливадама, а видели смо како заједно могу да раде МУП и Министарство одбране, МУП и војска", рекао је Вучић по завршетку вежбе. Приметио је да су сви импресионирани нечим новим - како "Панцир" гађа - 5.000 метака од 30 мм у минуту. "То буквално руши брдо и огромно је појачање за Војску Србије. Видели смо и како туку и на којој удаљености хеликоптери Ми-35 и гама хеликоптери. Жандармерија је показала одлично умеће", истакао је Вучић. Он је поручио да све то показује колико је још улагања потребно у војску и полицију, којих ће свакако бити. "Наша војска и полиција морају да буду још много снажније, да припадници имају боље услове за живот. Верујем да даљом модернизацијом, опремањем и снажењем армије и полиције можемо превентивно да делујемо и да одвратимо сваког агресора", поручио је Вучић. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


text: Уран је седма планета од Сунца, трећа највећа и четврта најмасивнија планета у Сунчевом систему. Добио је име по старогрчком божанству неба Урану, оцу Хрона (Сатурна) и деди Зевса (Јупитера). Уран је прва планета откривена у модерним временима. Иако је видљив голим оком као и остале раније откривене планете, посматрачи га нису признавали за планету због његове слабе видљивости. Вилхелм Хершел је објавио његово откриће 13. марта 1781, проширивши познате границе Сунчевог система по први пут у новијој историји. Уран је такође прва планета откривена телескопом. Уран и Нептун имају другачији унутрашњи и атмосферски састав од већих гасовитих дивова Јупитера и Сатурна. Због тога их астрономи понекад сврставају у посебну категорију „ледени дивови“. Уранова атмосфера, иако је попут Јупитерове и Сатурнове састављена претежно од водоника и хелијума, садржи и велике проценте воденог, амонијачног и метанског леда, уз уобичајене трагове угљоводоника. Атмосфера Урана је најхладнија планетарна атмосфера у Сунчевом систему, уз најнижу температуру од 49 -{K}- (−224 °C). Атмосфера има сложену слојевиту структуру, са водом за коју се мисли да чини најниже облаке, а за метан се мисли да чини највише слојеве облака. Као и остале планете-џинови, и Уран има систем прстенова (до сада откривено 13), магнетосферу и 27 сателита. Уранов систем има јединствену конфигурацију међу планетама Сунчевог система, пошто је његова оса ротације положена на бок, скоро у раван његове револуције око Сунца; његов јужни и северни пол леже тамо где је већини планета екватор. Слике са Војаџера 2 су приказале Уран као незанимљиву планету без облака или олуја које су имале друге планете-џинови. Међутим, посматрачи са Земље су недавних година приметили знаке сезонских промена и појачане активности ветра, када се Уран приближи својој равнодневници. Физичке особине Уран спада у гасовите дивове, као и Јупитер, Сатурн и Нептун. Сматра се да, као и Нептун, има мало камено језгро. На језгро се наставља омотач од воденог леда, метана и амонијака, који према ван поступно прелази у атмосферу. Уран, за разлику од осталих гасовитих дивова, нема властити извор топлоте у унутрашњости. Најнижа температура је измерена на нивоу са притиском од 100 милибара и износи 52 -{K}-. Изнад тог слоја температура расте до 150 -{K}- (-123 °C) у разријеђеној горњој атмосфери. Температура према унутрашњости расте до неколико хиљада °C. За време проласка летелице Војаџер 2 Уранов јужни пол је био окренут Сунцу. Из тога произлази да би поларна подручја требало да буду топлија од екваторских што, из непознатих разлога, ипак није случај.. Физичка својства планета условљена су масом и количином Сунчевог зрачења. Маса Урана и Нептуна је битно мања од маса Јупитера и Сатурна, па је мањи и удео водоника и хелијума у укупној маси планета. Посебно је густина Нептуна већа. У Урановој атмосфери налази се више метана него у Нептуновој. Уран је зеленкастомодрикасте боје баш зато што метан упија светлост комплементарних боја. Равнотежа температура износи код Урана 64 K, а код Нептуна 51 K, док инфрацрвено зрачење открива да се у атмосфери налази слој температуре повишене до 100 K на Урану, а до 140 K на Нептуну. У тим слојевима метан и водоник морају бити гасовити, док амонијак прелази из гасовитог стање у текуће и чврсто. Атмосфера Уранова атмосфера се састоји великом већином од водоника (83%) и хелијума (15%), нешто мало метана (2%), а воде и амонијака има у траговима. Метан у атмосфери даје Урану карактеристичну модрозелену боју јер упија светлост комплементарних боја. Атмосфера Урана је готово безлична. Провидна је и чиста до великих дубина гдје се налазе облаци смрзнутог метана. Поларно подручје је прекривено сумаглицом. Ветрови на екватору дувају брзинама до 50 -{m/s}-, знатно спорије него на другим плиновитим дивовима. Уран показује појасеве паралелне с екватором, али врло тешко уочљиве, чак и уз рачунарску обраду слика. Међутим, новије фотографије телескопа Хабл показују све већу и већу активност у Урановој атмосфери. Хабл је током 1998. снимио чак 20 светлих облака на различитим висинама. Светле облаке вероватно чине кристали метана. Сумња се да су промене настале услед промене оријентације Урана према Сунцу. Наиме, Сунце обасјава подручја све ближе екватору, па смена дана и ноћи има све већу утицај на температуру појединих делова Урана. На Урану се, заправо, догађа смена годишњих доба. Око године 2007, Сунце је било изнад Урановог екватора. Орбита и ротација Један Уранов обилазак око Сунца траје 83,83 године. Уран се окрене око своје осе за 17 сати и 14 минута. Као и сва гасовита тела има диференцијалну ротацију (трајање дана зависи од удаљености од екватора), али бржу при половима. Уран се обрће око своје осе у супротном смеру од већине планета у Сунчевом систему (ретроградно гибање). Уран је необичан по томе што је окренут „на бок“, тј. оса ротације му је нагнута чак 98° у односу на путању око Сунца. Ово значи да су полови отприлике тамо где се на другим планетама налази екватор. Најприхваћенија теорија о узроку ове појаве је судар с телом величине Земље приликом формирања Сунчевог система. Магнетно поље Ураново магнетно поље је нагнуто чак 55° према оси ротације, а сматра се да настаје релативно близу површине. Интензитет Урановог магнетног поља отприлике одговара Земљином пољу, иако Ураново поље знатно варира од места до места због великог одмака извора поља од средишта планете. Извор магнетног поља је непознат. Као и код осталих планета с магнетним пољима, постоји магнетни реп у смеру супротном од Сунца, који се код Урана протеже најмање 10 милиона -{km}- иза планете. Велики нагиб осе ротације планете заједно с нагибом магнетног поља чини магнетни реп завијеним у спиралу. Уранови сателити До данас је пронађено укупно 27 Уранових сателита. Уран је све донедавно, са својих тадашњих 20 познатих сателита, држао рекорд у Сунчеву систему, док га недавно нису претекли Сатурн са 31 и Јупитер с укупно 61 сателитом. За разлику од осталих планета чији сателити добивају имена по митским ликовима, Уранови сателити су добијали имена ликова из дела Вилијама Шекспира и Александра Поупа. Уранови сателити се могу поделити у три групе: Прву скупину чине 13 унутрашњих сателита који су врло мали и тамни, откривени већином на фотографијама Војаџера 2. То су, редом од Урана према споља: Корделија, Офелија, Бјанка, Кресида, Дездемона, Јулија, Порција, Розалинда, Купидон, Белинда, Пердита, Пак и Маб. Другу групу чине 5 великих сателита: Миранда, Ариел, Умбриел, Титанија и Оберон Трећу групу чине 7 спољних сателита, откривених током 1997. и касније, који су многоструко више удаљених од Оберона: Франциско, Калибан, Стефано, Тринкуло, Сикоракс, Просперо, Сетебос и Фердинанд. У опсежним извјештајима о сусрету с Ураном, екипа од 40 научника је закључила су густине Уранових сателита знатно веће од густине Сатурнових сателита. Подаци с Војаџера 2 показали су да су два већа унутрашња Уранова сателита, Аријел и Умбријел, лакши по саставу од спољашњих сателита, Титаније и Оберона, што је врло необично. Миранда показује низ најразноличнијих геолошких облика. Прекривена је долинама, стрминама, пукотинама, кратерима, терасама. Ариел има бројне расједе и јарке, те много кружних удубина. Умбриел има површину с много ударних кратера, а истиче се један са светлим прстеном. Титанија уз бројне кратере показује сложени систем кањона. Оберон носи неколико великих ударних кратера. Просечна густина тих небеских тела сведочи о великом уделу воде. Уранов сателитски систем је најмање масиван међу системима гигантских планета; комбинована маса пет главних сателита је мања од половине масе Тритона (највећег месеца Нептуна). Највећи Уранов сателит, Титанија, има пречник од само 788.9 -{km}-, или мање од половине Месеца, и нешто је већи од Реје, другог по величини месеца Сатурна, те је Титанија осми по величини месец Соларног Система. Уранови сателити имају релативно мали албедос; у опсегу од 0.20 за Умбриел до 0.35 за Ариел (у зеленом светлу). Они су ледено каменити конгломерати који се састоје од око 50% леда и 50% камена. Лед може да садржи амонијак и угљен-диоксид. Међу Урановим сателитима, Ариел изгледа да има најмлађу површину са најмањим бројем импактних кратера и Умбриел је најстарији. Миранда има раседне кањоне дубоке 20 km, терасне нивое, и хаотичне варијације старости и својстава површине. Постоје индикације да је Мирандина геолошка активност у прошлости била вођена плимским загревањем у време кад је њена орбитала била у већој мери ексцентрична него данас, вероватно услед раније 3:1 орбиталне резонанце са Умбриелом. Еxтензиони процеси асоцирани са откривањем дијапира су вероватно узрок Мирандине короне која наликује на тркачке стазе. Сматра се да је Ариел некад имао 4:1 резонанцу са Титанијом. Уран има најмање једног потковичастог орбитера који заузима Сунце–Уран лагранжову тачку — гравитационо нестабилни регион са 180° у својој орбити, 83982 Крантор. Крантор се креће унутар комплекса Урановог коорбиталног региона, привремене потковичасте орбите. је такође могући кандидат Урановог потковичастог либратора. Уранови прстенови Године 1977, за време помрачења звезде Сигма Кентаура Ураном, примећена је једна непредвиђена појава. Наиме, звезда није нагло нестала иза Урана, већ је пре и после помрачења 9 пута затитрала. То је био резултат проласка иза Уранових 9 прстенова. Десети и једанаести прстен су откривени касније, 1985. године (Војаџер 2). Редом од Урана према спољашњости налазе се прстенови: 1986У2Р, 6, 5, 4, Алфа, Бета, Ета, Гама, Делта, Ламбда (бивши 1986У1Р) и Епсилон. У децембру 2005. Хабл је открио пар претходно непознатих прстенова. Највећи прстен се налази на два пута већој удаљености од планете од претходно познатих прстенова. Ови нови прстенови су на толикој удаљености, да се зову спољашњи систем прстенова. Хабл је такође приметио и два мала сателита, од којих Маб дели орбиту са најудљенијим новооткривеним прстеном. Већина прстенова је широка тек неколико километара, осим прстена 1986У2Р који је широк 2500 -{km}-. Албедо прстенова је само 0.03 (одбијају тек 3% светлости). Прстенови су елиптични, посебно спољашњи, и не изгледају целовити као Сатурнови прстенови. Најудаљенији прстен, Епсилон, уједно је и најсветлији. Величина честица од којих се прстенови састоје је у распону од прашине до 10-метарских громада. Радио-мерења су показала да Епсилону недостају честице мање од неколико дециметара. Ретка Уранова спољашња атмосфера водоника би могла бити одговорна за овај недостатак. Прстенови се састоје од екстремно тамних честица, које варирају у величини од микрометра до фракције метра. Претпоставља се да је материја прстенова некад била део једног или више месеца који су разбијени сударима теле с великим брзинама. Из бројних делова насталих остатака само је неколико честица остало, у стабилним зонама које кореспондирају локацијама садашњих прстенова. Историја људског истраживања Уран је прва планета откривена у модерно доба. Открио га је Вилхелм Хершел, за време систематског претраживања неба, 13. марта 1781. године. Хершел је у почетку мислио да је угледао комету. Уран је, заправо, виђен и много пута пре (на граници је видљивости голим оком), али је био уврштен у карте као обична звезда. Џон Флемстид га је 1690. каталогизовао као 34 Таури (34 Бика). Хершел је након неколико година (1787) открио и 2 велика Уранова сателита Титанију и Оберон, а Ласелл је 1851. открио Аријел и Умбриејл. Миранда, најмањи од 5 великих Уранових сателита, откривена је 1948. (Којпер). Само једна летелица је посетила Уран: Војаџер 2, који је 24. јануара 1986. прошао 81.500 -{km}- изнад врхова Уранових облака. Тада је фотографисано 5 познатих Уранових сателита, и откривено нових 10 сателита унутар Мирандине путање (Корделија, Офелија, Бјанка, Кресида, Дездемона, Јулија, Порција, Розалинда, Белинда и Пак). Војаџер 2 је открио и два нова Уранова прстена. У новије време се поново (уз помоћ старих Војаџерових фотографија и посматрањем путем модерних телескопа) откривају нови Уранови сателити. Тако су 1997. откривени Калибан и Сикоракс (Гладман), а 1999 још три сателита: Просперо (Холман), Сетебос (Кавеларс) и Стефано (Каркоча). Референце Литература Спољашње везе NASA's Uranus fact sheet Uranus Profile by NASA's Solar System Exploration Keck pictures of Uranus show best view from the ground—Press release with some photographs showing rings, satellites and clouds News reports of December 22 2005. rings and moons discovery New Moons and Rings found at Uranus, SPACE.com Two more rings discovered around Uranus , MSNBC Planets—Uranus A kid's guide to Uranus. Uranus at Jet Propulsion Laboratory's planetary photojournal. Spring Has Sprung on Uranus Планете у Сунчевом систему


СВЕТСКА ПОПУЛАЦИЈА ДОСТИЋИ ЋЕ 10.000 МИЛИОНА - ЦЦМ САЛУД Амерички извештај упозорио је на огроман раст светске популације у наредних 37 година. (ЦЦМ Салуд) - 2053. године 10.000 милиона људи населиће земљу, што је за трећину више него данас, мада је становништво неравномерно распоређено. Индија ће бити најнасељенија земља на свету, а у Африци ће се удвостручити, али Европа ће изгубити 12 милиона становника, наводи се у последњем извештају. Земљиште ће ићи од 7.400 до 10.000 милиона људи, 34% више. Популација субсахарске Африке удвостручила ће се средином 2050. године, тако да миграцијски токови са афричког континента у Европу неће бити смањени. Уместо тога, Европљани ће бити мање бројни и старији . Овај континент ће изгубити укупно 12 милиона становника, посебно у Немачкој, Украјини и Шпанији. Док ће 27% становништва Јапана имати старије од 65 година, Катар или Уједињени Арапски Емирати једва ће имати 1% пензионера. Индија, са толико становника колико и Кина, постаће најмногољуднија земља 2050. године . Извештај показује да у просеку има 526 људи на км2 обрадиве земље и такође потврђује велике неједнакости у оба дела света. Заправо, док 91% светске популације има текућу воду, у земљама попут Анголе тај проценат је смањен на 49%. Ово су резултати извештаја Ворлд Популатион Дата Схеет за 2016. годину Уреда за становништво, организацију коју финансира неколико америчких фондација и Америчка агенција за развој. Ознаке: Рез-И-Дете Секс Провери © VP healt hand fitness team 2020 Светска популација достићи ће 10.000 милиона - https://vphealthandfitness.com


text: Изношење плаштанице у цркви Светог Марка Са благословом Његове Светости Патријарха српског Г. Павла и Високопреосвећеног Митрополита црногорско-приморског Г. Амфилохија, Његово Преосвештенство Епископ хвостански Г. Атанасије, викар Патријарха српског, служио је вечерње богослужење у цркви Светог Марка у Београду уз саслужење свештенства овог светог храма. У току богослужења изнета је света плаштаница која је положена на Христов гроб испред иконостаса. Храм је био препун верника који су дошли да се поклоне Господњој жртви и да на плаштаници целивају свете ране Спаситељеве. У својој беседи Владика Атанасије је истакао да данас стојимо испред гроба самог Сина Божијег и Животодавца и да у смирењу и ћутању сагледавамо шта се то заиста догодило, зашто је Господ предао себе у руке људи грешника и какву је промену унео у живот људи и историју човечанства. Владика је подсетио да су се руке људи безбожника дигле на Господа и да је свезан одведен на суђење. Он, Судија света, иде на суд малих створења. Сав свет је учествовао у суђењу Господу који телесно исцрпљен носи на Голготу Крст и који бива распет у друштву два разбојника. Свако је имао своје разлоге, Јуда за издају - среброљубље и помрачење ума, јеврејски народ - пометеност и заведеност од својих првака, а прваци јеврејски - завист и отуђење од Бога. Али и Господ је имао своје разлоге - учинио је то за нас. Све наше грехе Он је понео, сву обвезницу греха је уништио и раздужио нас, крвљу својом све је опрао и сишао у гроб окусивши смрт. Силаском у смрт, гроб и ад Христос је саму смрт уништио, ад опустошио, а сатану победио. Овом Христовом победом сви путеви људског живота, укључујући и саму смрт и ад постали су проходни и светли. Христос је васкрсао трећег дана, отварајући и нама пут у васкрсење. Када смо са Христом, Његова победа је и наша победа, истакао је Владика хвостански.


text: Сјеме грожђа: здравствене предности и непознате особине коже - исхрана и исхрана 2021 Сјеме грожђа: здравствене предности и непознате особине коже У унутрашњости многих плодова можемо наћи дивне сјеменке које, у већини случајева, имају тенденцију да конзумирају заједно с њима јер је њихова величина заправо мала, иако је истина да можемо разликовати и друга сјемена која само повремено једемо их, иако нам у великој већини пружају широку разноликост користи и својстава. У овој последњој групи можемо поменути семена бундеве, снажна храна необично богата незасићеним масним киселинама и природним антиоксидантима. И, у првој групи, можемо именовати семена грожђа. Да ли имаш тенденцију да их бацаш када их поједеш или их можеш појести заједно с њима? Истина је да данас у многим хербалистима и продавницама здраве хране можемо пронаћи аутентичне екстракти семенки грожђа. И то с правом, јер нам пружају широку разноликост есенцијалних нутријената, као и одређене предности и особине које их чине веома моћним природним производом не само за наше здравље уопште, већ и за нашу љепоту - и за нашу кожу - посебно. Својства семена грожђа за здравље Са нутритивне тачке гледишта Сјеме грожђа пружа занимљиве количине есенцијалних храњивих тваримеђу којима се могу споменути природни антиоксиданси, витамини као што су витамин Ц и витамин Е, есенцијалне масне киселине и друга једињења или елементи који дају своје дивне користи. А која су то својства? Ми вам их сада откривамо: Веома богат природним антиоксидантима Антиоксиданси су супстанце које, између осталог, помажу у заштити наших ћелија од негативног дејства слободних радикала, борећи се против њих веома ефикасно. У том смислу, семе грожђа истиче се богатством антиоксиданатапосебно антиоксиданти ОПЦ, који спречавају старење и прерано погоршање наших ћелија, ткива и органа. Због тога су и занимљиве за природну његу коже, јер спречавају прерано старење и такође помаже да се смањи појављивање бора. Антибактеријска и антиинфламаторна корист Сјеме грожђа помаже у борби против бактерија, а посебно одређене бактеријске инфекције захваљујући својим антибактеријским својствима. Овоме се придружује и његов квалитет антиинфламаторно дејствокорисно код смањења запаљења желуца, црева или зглобова, смањујући бол који може изазвати овај тип упале. Његова редовна конзумација је корисна за одређене бактеријске или упалне болести, као што су гастритис, колитис, дерматитис, синуситис или проблеми са кожом. Семе грожђа су веома корисне за побољшање циркулације крви, захваљујући свом богатству, проантоцианидини делују директно на капиларне судове, одржавајући их јаким и здравим. С друге стране, они такође помажу у спречавању отврдњавања артерија (спречавају формирање плакова) јачањем зидова крвних судова, повећавајући проток крви у главу. Идеални су и за лечење проширених вена спречавају стварање тромба. Иако се у стварности мало зна о овом квалитету, истина је редовно конзумирање сјеменки грожђа је веома корисно када је у питању јачање нашег имуног системазахваљујући свом садржају не само у природним антиоксидантима, већ посебно у витаминима. Они су корисни не само за побољшање наше одбране, већ и за спречавање болести (посебно инфективних болести). Помажу у прочишћавању цријева и нашег тијела Семе грожђа су изузетно богате влакнима, постаје одлична природна храна у време очистити црева помажући нам да елиминишемо различите остатке који су смештени у њима. Како? Захваљујући свом доприносу у влакнима способан је мобилизирати интестиналну перисталтику. Дакле, такође помаже да се природно спријечи или смањи затвор. Овај квалитет значи да су корисни и да нам помогну да елиминишемо токсине који су се накупили у нашем телу. А које су предности сјеменки грожђа за кожу и љепоту? Као што смо споменули на почетку ове биљешке, сјеменке грожђа не само да пружају корисне предности за његу и заштиту нашег здравља, већ пружају и занимљиве особине за уживање у природној љепоти која је изузетно корисна за нашу кожу. Због свог доприноса у витаминима и природним антиоксидантима је одличан природни производ који кожу одржава добрим здрављем. У ствари, редовна конзумација семенки грожђа сваког дана је веома корисна у то време спречавају прерано старењеуживајте у добром здрављу коже и смањите појаву бора. Али њихови квалитети се овдје не завршавају, јер су корисни и за кожу одржавати добро здравље косе. На пример, уобичајено је наћи семе грожђа у природним производима за лечење алопеције помаже природном расту косе. Како јести семе грожђа иу којој количини дневно Нема сумње да је најједноставније купити шаку свежег грожђа сваки дан и јести им семе директно, тако да можете уживати у благодатима њихових унутрашњих сјеменки с једне стране и квалитетима који нам дају месо овог укусног воћа с друге . Такође је могуће наћи и травара и продавнице здраве хране са екстрактима сјеменки грожђа. Ако се одлучите за ову последњу опцију, најбоље је конзумирати 1 жлицу семенке грожђа на дан. Ова количина би била једнака конзумирању пола шоље грожђа сваки дан. И како их јести? Можете их узети сами, сажвакати и пратити са великом чашом воде или додати у салате или природне воћне сокове. Овај чланак се објављује само у информативне сврхе. Не можете и не треба да замените консултације са нутриционистом. Саветујемо вам да се консултујете са својим поузданим нутриционистом. ТемеСеедс Фоод


text: 1951. је била проста година. Догађаји Јануар 4. јануар — Севернокорејске и кинеске трупе су у Корејском рату заузеле Сеул. Фебруар 27. фебруар — Ратификован је 22. амандман на устав САД, којим је број мандата америчких председника ограничен на два. Април 18. април — Потписан Париски споразум, чиме је формално успостављена Европска заједница за угаљ и челик. Јул Септембар 8. септембар — У Сан Франциску је потписан мировни уговор између Јапана и 49 земаља којим су Јапану су одузете све територије освојене за последњих 80 година. 20. септембар — Грчка и Турска постале су чланице НАТО-а. Октобар 26. октобар — Винстон Черчил је поново изабран за премијера Уједињеног Краљевства (месец дана пре свог 77. рођендана) на општим изборима на којима је поразио лабуристичку владу Клемента Атлија, након 6 година на власти. Новембар 11. новембар — Хуан Перон поново изабран за председника Аргентине. Рођења Јануар 4. јануар — Милорад Косановић, српски фудбалер и фудбалски тренер 9. јануар — Кристал Гејл, америчка музичарка 12. јануар — Керсти Али, америчка глумица (прем. 2022) 12. јануар — Раш Лимбо, амерички радијски водитељ, конзервативни политички коментатор и писац (прем. 2021) 20. јануар — Ијан Хил, енглески музичар, најпознатији као басиста групе -{Judas Priest}- 30. јануар — Фил Колинс, енглески музичар, музички продуцент и глумац 30. јануар — Енди Андерсон, енглески музичар, најпознатији као бубњар групе -{The Cure}- (прем. 2019) Фебруар 14. фебруар — Кевин Киган, енглески фудбалер и фудбалски тренер 15. фебруар — Џејн Симор, енглеска глумица 20. фебруар — Гордон Браун, британски политичар, премијер Уједињеног Краљевства (2007—2010) Март 1. март — Горан Ракочевић, српски кошаркаш 4. март — Кени Далглиш, шкотски фудбалер и фудбалски тренер 4. март — Зоран Жижић, црногорски политичар, премијер СРЈ (2000—2001). (прем. 2013) 4. март — Крис Рија, енглески музичар 7. март — Бранимир Бабарогић, српски фудбалски голман и фудбалски судија (прем. 2018) 7. март — Ненад Стекић, српски атлетичар (скок удаљ) (прем. 2021) 17. март — Курт Расел, амерички глумац Април 13. април — Јоахим Штрајх, немачки фудбалер и фудбалски тренер (прем. 2022) 17. април — Оливија Хаси, енглеско-аргентинска глумица 20. април — Нада Блам, српска глумица 30. април — Марко Брецељ, словеначки музичар, најпознатији као суоснивач и певач групе Булдожер (прем. 2022) Мај 3. мај — Кристофер Крос, амерички музичар 8. мај — Мајк Д'Антони, америчко-италијански кошаркаш и кошаркашки тренер 17. мај — Иван Каталинић, хрватски фудбалер и фудбалски тренер 22. мај — Божо Јанковић, босанскохерцеговачки фудбалер (прем. 1993) 23. мај — Анатолиј Карпов, руски шахиста 23. мај — Андонис Самарас, грчки политичар, премијер Грчке (2012—2015) 28. мај — Велимир Илић, српски политичар, оснивач и председник Нове Србије 30. мај — Здравко Чолић, српски певач Јун 8. јун — Бони Тајлер, велшка певачица 11. јун — Маријан Бенеш, југословенски боксер (прем. 2018) 13. јун — Стелан Скарсгорд, шведски глумац 26. јун — Памела Белвуд, америчка глумица 30. јун — Станли Кларк, амерички музичар и композитор, најпознатији као басиста и контрабасиста Јул 4. јул — Славица Ђукић Дејановић, српска неуропсихијатарка и политичарка 6. јул — Џефри Раш, аустралијски глумац 8. јул — Анџелика Хјустон, америчка глумица, редитељка, продуценткиња, списатељица и модел 9. јул — Крис Купер, амерички глумац 9. јул — Предраг Милосављевић, српски музичар, најпознатији као члан групе Галија 21. јул — Робин Вилијамс, амерички глумац и комичар (прем. 2014) 31. јул — Ивон Гулагонг, аустралијска тенисерка Август 6. август — Кетрин Хикс, америчка глумица 8. август — Луј ван Гал, холандски фудбалер и фудбалски тренер 19. август — Џон Дикон, енглески музичар, најпознатији као басиста групе -{Queen}- 20. август — Мухамед Мурси, египатски политичар (прем. 2019) 25. август — Роб Халфорд, енглески музичар, најпознатији као певач групе -{Judas Priest}- Септембар 2. септембар — Марк Хармон, амерички глумац, продуцент и редитељ 5. септембар — Паул Брајтнер, немачки фудбалер 5. септембар — Мајкл Китон, амерички глумац, продуцент и редитељ 6. септембар — Шабан Шаулић, српски певач (прем. 2019) 12. септембар — Џо Пантолијано, амерички глумац 13. септембар — Џин Смарт, америчка глумица 18. септембар — Ди Ди Рамон, амерички музичар, најпознатији као суоснивач, басиста и певач групе -{Ramones}- (прем. 2002) 20. септембар — Хавијер Маријас, шпански књижевник (прем. 2022) 22. септембар — Љиљана Драгутиновић, српска глумица 22. септембар — Дејвид Кавердејл, енглески музичар, најпознатији као певач група -{Whitesnake}- и -{Deep Purple}- 25. септембар — Боб Макаду, амерички кошаркаш и кошаркашки тренер 25. септембар — Марк Хамил, амерички глумац 26. септембар — Харис Џиновић, босанскохерцеговачки певач 29. септембар — Шемса Суљаковић, босанскохерцеговачка певачица Октобар 1. октобар — Радиша Урошевић, српски певач 2. октобар — Стинг, енглески музичар и глумац 5. октобар — Карен Ален, америчка глумица 5. октобар — Боб Гелдоф, ирски музичар, глумац и филантроп 7. октобар — Енки Билал, француски аутор стрипова и редитељ 15. октобар — Роско Танер, амерички тенисер 20. октобар — Клаудио Ранијери, италијански фудбалер и фудбалски тренер 27. октобар — К. К. Даунинг, енглески музичар, најпознатији као суоснивач и гитариста групе -{Judas Priest}- Новембар 2. новембар — Буч Тејлор, амерички кошаркаш 13. новембар — Пини Гершон, израелски кошаркаш и кошаркашки тренер 16. новембар — Мигел Сандовал, амерички глумац 25. новембар — Данило Лазовић, српски глумац (прем. 2006) 25. новембар — Артуро Перез Реверте, шпански књижевник и новинар 25. новембар — Џони Реп, холандски фудбалер и фудбалски тренер 26. новембар — Илона Шталер, мађарско-италијанска порнографска глумица, политичарка и певачица 27. новембар — Кетрин Бигелоу, америчка редитељка, продуценткиња и сценаристкиња 27. новембар — Дражен Далипагић, српски кошаркаш и кошаркашки тренер 27. новембар — Вера Фишер, бразилска глумица Децембар 1. децембар — Трит Вилијамс, амерички глумац и писац (прем. 2023) 9. децембар — Драган Пантелић, српски фудбалер и фудбалски тренер (прем. 2021) 26. децембар — Жарко Варајић, српски кошаркаш (прем. 2019) 26. децембар — Џон Скофилд, амерички музичар и композитор, најпознатији као џез-рок гитариста Непознат датум Непознат датум — Миодраг М. Илић, српски басиста, композитор, текстописац, продуцент, аранжер. Смрти Јануар 27. јануар — Карл Манерхајм, фински маршал и државник Април 29. април — Лудвиг Витгенштајн, енглески филозоф. (* 1889) Јун 29. јун — Серс Копи, италијански бициклиста. Јул 13. јул — Арнолд Шенберг, аустријски композитор 23. јул — Филип Петен, француски маршал Нобелове награде Физика — Сер Џон Даглас Кокрофт и Ернест Томас Синтон Волтон Хемија — Едвин Матисон Макмилан и Глен Теодор Сиборг Медицина — Макс Тајлер Књижевност — Пер Лагерквист Мир — Леон Жуо (Француска) Економија — Награда у овој области почела је да се додељује 1969. године 1950-е 51951


Филипинац- гост Центра за децу и омладину | ВРЊАЧКЕ НОВИНЕ Филипинац- гост Центра за децу и омладину Филипинац- гост Центра за децу и омладину published on 19. августа 2016. Read more posts by the author of Филипинац- гост Центра за децу и омладину, vrnjacke Центар за децу и омладину из Врњачке Бање добио је позив од организације CGE (Culture Goes Europe) из Ерфурта у Немачкој за учествовање у пројекту „Ми против говора мржње у социјалним медијима“, који је реализован од 6. до 14. августа. Врњачку Бању представљао је Слободан Цветковић који је завршио мастер екологије. Радионице су биле организоване у кампусу Омладинског центра за образовање у Вајмару. Учествовало је 12 младих из Србије и 12 младих из Немачке. Слободан Цветковић био је лидер групе из Србије. –Све је било перфектно организовано. Била је то прилика да се упознамо са културама разних нација јер су учесници немачке групе били млади различитих националности: студенти из Албаније, Македоније, Босне, Турске, Шпаније, Бразила, Сирије, Авганистана, Ирака, Узбекистана, Филипина. Мој утисак је да је ово јако корисно за младе из Србије, да науче да буду толерантнији према различитим културама, рекао нам је Слободан Цветковић. Један од немачких тим лидера био је Џон Макилат, Филипинац. Он је дошао у Србију по први пут и у Врњачку Бању како би посетио Центар за децу и омладину и проценио потенцијале за развијање будућих заједничких пројеката. –Овде у Србији, ја се представљам као Јован. Обожавам Србију и Србе. Имао сам прилику да упознам доста Срба на „Ерасмус +“ пројектима Youth in action. У Немачку сам дошао тако што сам добио стипендију за мастер из политичких наука. Врњачка Бања ми се много допада због зеленила, свежине и све то делује на мене опуштајуће. Врњци и Западна Морава подсећају ме на моје родно место Ист Киликили које има око 2.000 становника, рекао је Џон Макилат и напоменуо да лепши парадајз и кајмак у животу није јео. –Слободан је још два пута учествовао у пројектима преко Омладинског центра. Као волонтер у Турској радио је два месеца у пројекту „Психосоцијална подршка пензионерима који су у старачким домовима“ и у Македонији у пројекту „Ромска култура, укључивање мањина у друштво“. Стекао је драгоцена искуства и упознао се са потребама младих из разних социјалних средина. Сматрам да ће уз подршку наше и немачке организације успети да припреми и реализује квалитетан пројекат, рекла нам је Валентина Крстић, координатор Центра за децу и омладину. Next post: Успех на ватерполо турниру у Хрватској


text: Кларинет, скраћено -{Cl.}-, дрвени дувачки инструмент са једноструким (простим) језичком од трске. Почетни део му је усник, кљунастог облика, на чију се равну страну, преко улазног отвора цеви, належе језичак, учвршћен на доњем крају лигатуром. Цев има пет делова, који се увлаче један у други, а завршни је левкаст (тзв. корпус) и по ивици опточен металним прстеном. На цеви се налази велики број рупица, од којих се један део покрива јагодицама прстију, а остали поклопцима (тзв. клапнама) које се покрећу сложеним системом полуга. Механизам савременог кларинета је веома усавршен, као и извођачка техника, тако да он спада међу највиртуозније инструменте по лакоћи с којом се могу изводити и крајње брзи и сложени тонски покрети. Распон изводљивих тонова му је доста велики, а сам тон је богат и изражајан, подесан за врло различите музичке карактере. Посебна одлика кларинета је широк распон гласноће – од скоро једва чујног звука до врло продорног, нарочито у високим тоновима. Најдубљи регистар, тзв. шалмајски, веома је особен по тамној и драматичној звучности. С обзиром на све ово, кларинет је међу дувачким инструментима најсвестранији, па му се и у оркестру често додељују истакнуте улоге, солистичка литература је доста богата, налази места у камерним ансамблима, водећи је мелодијски инструмент у дувачким оркестрима, а посебно значајну улогу има у џезу. Најдаље порекло кларинета сеже до инструмената са тршчаним језичком – у старој Грчкој (аулос), па и раније, у Египту и другде. Савремени кларинет се развио крајем 17. века, усавршавањем једне врсте шалмаја. Већ у 18. веку је (нпр. код Моцарта богато коришћен, а ушао је у класичан оркестарски састав. Технички је усавршен током 19. века, када су га радо користили композитори романтичари. Кларинет се гради у три основна регистарска облика: -{B}- Кларинет (-{Clarinetto in Si♭}-) који звучи велику секунду ниже од записаног, -{A}- Кларинет () који звучи малу терцу ниже од записаног, и ређе коришћен -{C}- Кларинет () који звучи како је записано. Етимологија Реч кларинет је проистекла из француске речи clarinette (деминутив женског рода од старофранцуског clarin), или из провансалског clarin („обоа“), која потиче од латинског корена clarus („јасан“). Реч је повезана са средњоенглеским речи clarion, врстом трубе, чији назив потиче из истог корена. Најраније помињање речи clarinette која се користи за инструмент датира из наруџбе војводе од Гронсфелда из 1710. године за два инструмента које је направио Јакоб Денер. Енглески облик правописа clarinet се налази већ 1733. године, а сада архаични clarionet се појављује од 1784. до почетка 20. века. Историја кларинета Јохан Кристоф Денер, градитељ дрвених дувачких инструмената, и проналазач кларинета, почео је око 1690. год. да усавршава стари средњовековни инструмент шалмо и 1696. год. у Нирнбергу конструисао је први калринет. У средњем веку шалмо је био веома распрострањен инструмент у западној Европи. Регистар шалмоа одговара данашњим основним тоновима кларинета. Први кларинет је био примитиван, имао је само седам рупица и 2 клапне. У свом каснијем раду Денер је успео да усаврши инструмент додавањем нових рупица и клапни. Појава клапне (регистар дирка) близу усника кларинета омогућила је предувавање. Кларинет, за разлику од других дувачких инструмената који предувавају у октаву, предувава у дуодециму, пошто хармонски горњи тонови долазе само у непарним аликвотним тоновима. Око 1750. год. француски композитор Рамо уводи кларинет у оперски оркестар, а касније Госек га уводи и у симфонијски оркестар. Нарочиту заслугу за усавршавање механизма има Теобалд Бем, белгијски флаутиста који је измислио покретљив систем клапни, који је поред флауте примењен и на другим дрвеним дувачким инсрументима, па и кларинету. Друге врсте кларинета Осим основна три облика, кларинет се јавља и у облику малих кларинета који се граде у више регистарска облика: -{in Eb}- који звучи малу терцу више од написаног, -{in A♭}- који звучи малу сексту више, -{in F}- који звучи кварту више и -{in D♭}- који звучи малу секунду више. Сви ови кларинети су чести у проширеној породици кларинета, као што је случај у војним оркестрима, а ређи у класичној музици (ипак, Рихард Штраус у опери Електра тражи следеће кларинете: -{1 Cl. in E♭, 4 Cl. in B, 2 Cl. contralti (basethorn), 1 Cl. basso}-). Још један облик кларинета је и басетхорна или контралт кларинет (ит. -{clarinetto contralto}-, -{corno di bassetto}- или -{clarone}-, нем. -{Bassetthorn}-, фр. -{cor de basset}-, ен. -{bassethorn}-, рус. -{басет-хорн}-) који је ретко у употреби, али се ипак може наћи код Моцарта, Бетовена, Рихарда Штрауса и других. Ипак, најчешћи регистарски облик кларинета који се налази у класичном оркестру је бас-кларинет. Види још Међународна кларинетистичка асоцијација Кларинет (часопис) КларинетФест Кларинет Кларинетиста Кларинетисти у Србији Кларинетска литература у Србији Прстореди тонова на кларинету Нега и чување кларинета Трска за кларинет Породица кларинета Штимовање кларинета Амбажура Референце Литература Благојевић, Андрија: Преглед историјског развоја кларинета и литературе за кларинет, Факултет уметности, Звечан, 2010. Еберст, Антон: Кларинет и кларинетисти, Форум, Нови Сад, 1963. Еберст, Антон: Основна школа за кларинет, Савез музичких друштава и организација Хрватске, Загреб, 1967. Лазић, Радивој: Учим кларинет 1 - 4, Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1998. Брун, Бруно: Школа за кларинет 1. и 2. свеска, Просвета, Београд, 1956. Брун, Бруно: Школа за кларинет 3. свеска, Удружење музичких педагога Србије, Београд, 1975. Брун, Бруно: Избор малих комада, Просвета, Београд, 1953. Стефановић, Миленко: Лаки комади, Миливој Ивановић, Београд, 1970. Еберст, Антон: Концертни албум за кларинет и клавир, Нота, Књажевац, 1975. Лазић, Радивој: Ведри дани у музичкој школи, Савез друштава музичких и балетских педагога Србије, Београд, 1996. Лазић, Радивој: Распевани кларинет 1 - 4, Завод за уџбенике и наставна средства, Београд, 1997. Лазић, Радивој - Перичић, Властимир: Лаки кларинетски дуети 1 и 2, Београд, 1998. {cite book |chapter=The contemporary clarinet |last=Heaton |first=Roger |pages=163–183 |editor-last=Lawson |editor-first=Colin |year=1995 |title=The Cambridge Companion to the Clarinet |url=https://archive.org/details/cambridgecompani00prof |url-access=registration |publisher=Cambridge University Press |isbn=978-0-521-47668-3}} {cite book |chapter=The clarinet in jazz |first=John Robert |last=Brown |pages=184–198 |editor-last=Lawson |editor-first=Colin |year=1995 |title=The Cambridge Companion to the Clarinet |url=https://archive.org/details/cambridgecompani00prof |url-access=registration |publisher=Cambridge University Press |isbn=978-0-521-47668-3}} Спољашње везе Clarinet Connections Clarinet Teachers The International Clarinet Association Дувачки инструменти Врањанска традиционална музика Македонска традиционална музика


Quote: Хехе.. Нисам говорио о рађању, већ о допадању. Читај пажљивије. Quote: Е сад...Ти константно покушаваш да поредиш прединдустријско друштво и 21. век, а то не може. Поредиш бабе и жабе. Исто као да би рекла, људи су у праисторији јели живо месо, пре него што су пронашли ватру, па што не би и ми. Друштва се мењају, еволуирају и оно што је било обележје једнога, не може бити обележје другога. Даље, ти поредиш сеоску и градску средину. Оне су и данас неупоредве, а тек упоређивати данашњи град са тадашњим селом..Па то је више него бесмислено. Људи су живели другачије, схвати, живели су скроз другачије, те стога не можеш од тог друштва преузети и вештачки имплементирати само једну његову карактеристику, само зато што ти се допада. У данашњим градским условима број деце већи од 3 је неодржив. Станови су мањи од сеоских кућа, а и ако нису, захтевају другачији начин живота и рада. Ти данас у градским условима једном детету мораш обезбедити услове да заврши онсовну, средњу школу и факултет. Да би то урадила не можеш имати деветоро деце у стану од 50 квадрата са једним телевизором и једним компјутером, наравно ако желиш да ти деца буду нормална. Даље, мораш да их храниш. Просечна радничка плата то не дозвољава ни у најразвијенијим зељама света. На селу је било другачије. Свако је имао њиве и хране се увек налазило, а бројност деце није била везана за надприродну расну и националну свесност наших предака, већ за нешто много баналније- потребу за јефтином, читај бесплатном радном снагом. Исто као што на селу ниси могао опстати без мин. петоро деце, тако исто данас у граду не можеш опстати са деветоро деце. То су чињенице. Е сад, друга је ствар што би било добро да има много више белаца и да се више беле деце 1092 88;ађа. Није случајно што белци изумиру, док друге расе се множе. Док су белци урбанизовани и цивилизовани, док белци знају за контрацепцију и осећају потребу да сваком детету обезбеде угодан живот, то се ниже расе, множе ко стока, јер за боље не знају. И то је трагедија наша. Цивилизованост ће нас довести до нестанка. Али ја имам решење Ако не може више од троје, онда нека макар буде двоје, троје по свакој породици. Бацити се на стимулисање рађања првог, другог и трећег детета и то је већ резултат и оздрављење нације. Е сад мало за сокола Контам ја скроз шта хоћеш да кажеш, али то је проблем целе беле Европе, не само наш. Те спонз 3ffa оруше о којима говориш јесу велико зло, али опет имаш и много нормалних људи у овоме граду. Ил се ја само дружим са алтернативама Није таква цела Србија, такав је највише Београд. Што се тиче насилног удавања па сад, ја нисам баш за то Сваки човек има слободу да одлучује шта ће да ради са својим животом, не можеш му ти то наметати. Није решење у сили, већ у просвећењу, образовању, прилагођавању и приближавању вредности за које се боримо свима. Треба оздравити целокупно друштво, али то не можемо сами ми, мала и слаба земља, која не може да се одупре страним утицајима. То је проклетство малих народа. Велики им диктирају трендове. Морамо да се трудимо колико можемо, али док 00-24ч раде пинк и ј92 са својим тровачким порукама и системом вредности, нема баш превише наде у успех.


Кућни декор: 10 Одличних Тема За Дечије Собе | Sr.Design2BuildOC.com Главни > Кућни декор > 10 Одличних Тема За Дечије Собе 10. Јунгле Ме Црази 9. Дом на опсегу 8. Из овог света 6. Подводно краљевство 5. Фит за краљицу 4. Путујте широм света 3. Ахои, Матеи! 2. Данце, Данце, Баби! 1. Цоол и Цолорифиц Декорирање собе детета у теми је диван начин да одражава његове интересе и младунчу. Имајте на уму да ће се изглед променити како ће ваш мали растати, рефлектујући његов укус који се развија (или можда и сестре који преузима простор). Декор можете учинити прилагодљивијим тако што ћете изабрати неутралне боје за зидове и подове и изражавати мотиве кроз лако замењиве предмете, као што су постељина и третмани прозора. Ево 10 омиљених тема за дечије собе које можете извлачити у буџету, али и забавите се стварањем с дјететом. Иди дивље и створити зоолошко зоо-или џунгле-инспирирано животињско царство за вашег малог Тарзана или Јанеа. Користите пуњене животиње да бисте направили игралиште или "критички угао". Мала мрежа која је нађена између два зидова је сјајан дом за ове љубазне звери и једноставан начин да се држи нереда од пода. Ако конструкција плафона дозвољава, пуно велику висећу мрежу чини удобно место за читање или дружење са овим нејасним пријатељима (и школским књигама!). Пробајте бојење зидова у нијансама зелене или користећи шаблоне за листове да би сте нагласили акценат кишне шуме. Друге ствари које проширују тематику укључују поткровљене палме или биљке, зебра-принт бацање тепиха и наглашавајући јастуке и зелене сијалице за лампе. Инспирација за спаваћу собу на сваком списку је свуда, партнер. Од каубојског до шиканског света, претварање собе ваше деце у ружичко повлачење може бити лако и забавно. Приликом избора кревета, комода, сандука или столице за љуљање, одлучите се за намјештај израђено од лаког дрвета које је узнемирено или чвршће попут боровине, безе или храста. Мијешајте и упарите два или три комплетна постељка за постељину (ми се свиђамо гингхам, бандана принт и деним) за кућни изглед. Завесе направљене од старомодне чипке или тканине за штампање сточне хране за животиње могу успоставити поглед на фарму. Прилагодите јефтиним ножицама, као што је бачвар за воду у плочи, испуњен дивљим цвећем за девојчеву собу, или масонске тегле испуњене малим дрвеним играчкама за дечију собу. За вашег будног старгазера, ми имамо неколико једноставних начина да направимо собу која је ван овог света! Ставите наљепнице на таваницу или зидове како бисте имали илузију да сте у дубоком простору. Воолите омекшивач тканина такође ради на послу; само га обојите на тврдим површинама помоћу четкице за боје или памучног бриса. Искључите светла, укључите црно светло и ваше дете ће се осећати као да је у орбити. Да бисте наставили тему, објесите сунчев систем мобилног са плафона и покушајте да организујете уоквирене фотографије свемира чудесних попут планета, комета и сазвежђа. Модел ракета или телескоп високог напона на прозору може подстаћи интерес вашег детета у свемиру. Одаберите савремени или метални намештај за комплетирање собе. Донесите слободан простор у затвореном простору за свог ентузијаста мале природе. Ако ваш мали воли слободно, зашто не би учинио његову спаваћу собу следећу најбољу ствар? Започните са травнатим или шљунковитим поздравним матром код врата. Затим изаберите постељину и завесе који имају дизајн заснован на природи: облаци, цвијеће, планине или камперски отисци. Можете унутра извући унутра тако што претворите плафон у звездано небо с наљепницама које су у сјајном облику. Нагласите собу са тепихом од биљног или трава, или поставите "травњак" зеленог тепиха, ако вам не смета да га замените када ваш тигањ превазиђе тему. Шатор са једним особом може се удвостручити као простор за игру и простор за одлагање играчака. Морски псићи, сирене, китови - није чудо што је толико деце фасцинирано светом који постоји испод површине мора. Чак и ако сте непокретни, можете инспирирати плажу са сликањем зидова нијанси хладне блузе или тапетајући их подводном сценом. Да бисте проширили тему, ставите сноркелну опрему на пуњене животиње, и приказати превелике фаук бисере и шкољке у стакленим вазама. Нека вам мали помогне да попуните декоративне посуде с слојевима шареног пијеска. Приступите канцеларијама за књиге и бироима са куглама од морске стакла или чак резервоаром рибе, тако да ваше дете може научити одговорност за негу љубимца. Ако сте практични са алатима, направите сопствено седиште у боји како бисте ставили у читач или игралиште. Крајњи резултат: кружна клупа изграђена око зглобног средњег дела за леђа. Кровна постељица гарантира слатке снове. Ако је ваша девојка принцеза у срцу, направите њену собу за краљевску породицу. Превладати простор с плишастим тканинама богатих црвених, љубичастих и златних. Изненађени кровни кревет или формални четвероћни кревет добро функционише. Ако имате обичан дрвени кревет за рад, обојите га метално злато и лепите пластичне драгуље и кришке у необичном узорку на плочи - или још боље, користите баублес како би написали иницијале. Направите своју малишану на престолу где може да прочита и учита тако што обучи столицу високог стола у љубичастом сомоту. Грађевински блокови који изгледају као камени алудирају на амбијенту дворца и такође пружају одличан простор за игру. Дај јој круну и она је постављена! За авантуристо дете које је обавезно да буде глобетроттер за јет сет, користите креативан прибор да бисте успоставили тематику путовања. Преобразите бланде зидове користећи позадину светске мапе и пустите дете да означи где се налазила или где жели да иде са пусхпинс или налепницама. Ставите уоквирене фотографије егзотичних (а можда и неких замишљених) места.Можете конструисати иновативну прозрачност прозора жичањем жице преко врха прозора и исцртавањем разгледница до њега са одећом за одјећу. Користите кофере као играчке за груди или ставите као екране за своја омиљена блага из далеких земаља. Тражите постељину, третмани прозора и тепихе одштампане авионима, аутомобилима, возовима или чамцима. Претражите отворено море и још увек нећете наћи бољу тему од пиратског декора! Нема потребе да ваш мали побуњеник протестује против спавања када је његов кревет гусарски брод! Поставите дрвени точак на подножје и закуците трикотажне тканине од плафона до постеља за ефекат једра. Користите беличасту тканину и дајте јој временски ефекат тако што ћете га опљуснути са подлогом за кафу и избјећи ивице ружичастим шкарама. Причврстите дрвену плочу са рамом за кревет како би ваше дијете користило као ноћни ормарић. Да облачите завесе, модне куке из тинфоила и причврстите их до краја завеса. Завршите тему тако што ћете сипати златнике преко шалтера и вјешати пиратске шешире. Ако ваш мали воли играње прерушити се, попуните прслук са пиратским капутом, пацовима за очи и перикама. Какав плес воли ваше дете? Балет, додир, џез - или можда певајући и навијачице? Шта год да јој одговара, користите тај жанр за инспирацију приликом дизајнирања њене собе. Ако ваш буџет дозвољава, поставите подове од тврдог дрвета и огледало од пода до плафона како бисте у соби добили плесни студио. Ставите балетну ограду по једном зиду; заузима мало простора и драматично пролази плесну тему. Поред тога, практично је за праксу плеса у кући! Обуците своје прве плесне ципеле из пјенушавог мини лустера или их на умјетничким ормарићима уредно уредите. Такође можете обликовати програме из плесних рецитала или приказати старе костиме на облицима хаљина. Он воли те хладне плаве нијансе. Тематске собе су сјајне, али понекад су још сложенији, тежа и скупља соба је да се прилагоди док ваше дијете расте. Али немојте се знојити! Постоји једноставан начин дизајнирања кохезивне собе без потребе да га ажурирате превише током година: Једноставно декоришите око омиљене боје вашег детета. Одлучите се о боју и користите неколку нијансу да бисте довели вибрације у простор. Класично плаво, на пример, може се користити са нијансама меких беби плаве, тамно плаве боје, плаве боје и плаво-зеленог акцента. Нека вам боја да инспирише док изаберете постељину, завесе и бацате тепихе, или чак и боје за зидове, подне плоче и круну. Да ли гледате како укључити своју децу у декорацију соба? Прочитајте наш водич о томе како укључити своје дјеце у уређење соба сада! Корак један Преглед Када почињемо од почетка, Том Силва преферира изглед базе која је барем 6 инча висока и од 3⁄4 до 3⁄4 инча дебела, на врху са одвојеним, дубоко профилираним поклопцем. Али, ако преуреди кућу која је уздигнута са лепим басебоардима, покушава да се уклопи у нову опрему ономе што је већ тамо.


Последња измена 15:30