text: 1994. је била проста година. Догађаји Јануар 3. јануар — У Сибиру се срушио руски путнички авион Тупољев Ту-154, при чему је погинуло свих 124 путника и чланова посаде. 24. јануар — Гувернер Народне банке Југославије Драгослав Аврамовић је представио нови динар са односом 1:1 према марки са циљем да се заустави хиперинфлација у СРЈ. 31. јануар — У главном граду Сомалије, Могадишу, амерички маринци у пратњи конвоја, у којем су биле дипломате САД, отворили су ватру на људе окупљене код центра за расподелу хране и убили најмање пет цивила, а многе ранили. Фебруар 5. фебруар — Током рата у Босни и Херцеговини на сарајевској пијаци Маркале у центру града од гранате је погинуло 68, а рањено 200 људи. 9. фебруар — НАТО поставио ултиматум Републици Српској да у року од 10 дана повуку све тешко наоружање око Сарајева Март 18. март — У Вашингтону потписан споразум о успостављању муслиманско-хрватске федерације у БиХ Април 8. април — Војска Републике Српске започела офанзиву на Горажде. 15. април — У Београду је основан Мобтел Србија, почео са радом 31. децембра. 25. април — САД, Немачка, Француска, Уједињено Краљевство, и Русија формирали Контакт групу. Месец дана касније, пет земаља чланица представиле су мировни план којим би БиХ била подељена на два ентитета : муслиманско-хрватски са 51% територије и српски са 49%. Мај 1. мај — У трци за Велику награду Сан Марина погинуо бразилски возач Формуле 1 Аиртон Сена. 6. мај — Отворен је подморски тунел испод канала Ламанш, којим се повезују Француска и Уједињено Краљевство. 10. мај — Нелсон Мандела изабран за председника Јужне Африке и постао први тамнопути председник те земље. Јун 1. јун — Јужноафричка Република је након 33 године поново примљена у Комонвелт. 17. јун — О'Џеј Симпсон је ухапшен због убиства своје супруге и њеног пријатеља након потере на ауто-путу која је била преношена на телевизији. 23. јун — Јужна Африка после деценије међународне изолације због политике апартхејда, поново заузела место у Генералној скупштини Уједињених нација. Јул 7. јул — У Јемену је окончан двомесечни грађански рат уласком трупа Северног Јемена у главни град Јужног Јемена Аден. 16. јул — Делови комете Шумејкер-Ливи 9 су почели да ударају у планету Јупитер, а први фрагмент је изазвао ватрену лопту чија је температура достизала око 24.000 К. 18. јул — Муслиманска и хрватска страна у БиХ прихватиле мировни план Контакт групе. Август 4. август — Након упорног одбијања Републике Српске да прихвати план Контакт групе, Србија и СР Југославија прекинуле све односе са Републиком Српском и затвориле границу на Дрини. УН касније делимично укидају санкције. 14. август — Суданске власти су предали француским агентима Карлоса Шакала, траженог за бројне терористичке нападе у Европи. Септембар 28. септембар — У невремену у Балтичком мору у близини финске обале потонуо ферибот „Естонија“, усмртивши 852 особе. Октобар 1. октобар — Острвска држава Палау је стекла независност. 10. октобар — 23. октобар — Одржан је шаховски турнир у Тилбургу, Холандија. Победник је Валериј Салов. 26. октобар — Израел и Јордан потписали су споразум, којим је после 46 година формално окончано ратно стање двеју суседних земаља. Децембар 5. децембар — Почела са радом БК Телевизија. 11. децембар — Руски председник Борис Јељцин је наредио је руској војсци да успостави контролу над Чеченијом. 14. децембар — Почела је изградња бране Три клисуре на реци Јангце. 31. децембар — Први чеченски рат: почиње руски напад на Грозни. Рођења Јануар 2. јануар — Немања Ненадић, српски кошаркаш 4. јануар — Михајло Андрић, српски кошаркаш 4. јануар — Никола Антић, српски фудбалер 6. јануар — Никола Јовановић, српски кошаркаш 10. јануар — Охи Омоиџуанфо, норвешки фудбалер 10. јануар — Џон Руиз, костарикански фудбалер 12. јануар — Емре Џан, немачки фудбалер 13. јануар — Василије Мицић, српски кошаркаш 15. јануар — Ерик Дајер, енглески фудбалер 19. јануар — Дејан Георгијевић, српски фудбалер 21. јануар — Лора Робсон, енглеска тенисерка 23. јануар — Вера Блу, аустралијска музичарка 27. јануар — Адин Врабац, босанскохерцеговачки кошаркаш 28. јануар — Џоел Боломбој, руско-амерички кошаркаш 28. јануар — Малума, колумбијски музичар 29. јануар — Вукан Савићевић, црногорски фудбалер 30. јануар — Никола Чворовић, српски кошаркаш Фебруар 1. фебруар — Џулија Гарнер, америчка глумица 1. фебруар — Хари Стајлс, енглески музичар и глумац 7. фебруар — Марко Павловски, српски фудбалер 9. фебруар — Милан Павков, српски фудбалер 11. фебруар — Амида Брајма, гански кошаркаш 13. фебруар — Никола Јанковић, српски кошаркаш 16. фебруар — Ава Макс, америчка музичарка 17. фебруар — Никола Жижић, црногорски кошаркаш 19. фебруар — Никола Ивановић, црногорски кошаркаш 22. фебруар — Елфрид Пејтон, амерички кошаркаш 23. фебруар — Лука Пуј, француски тенисер 23. фебруар — Дакота Фанинг, америчка глумица 25. фебруар — Јуџини Бушард, канадска тенисерка 28. фебруар — Аркадјуш Милик, пољски фудбалер Март 1. март — Давид Бабунски, македонски фудбалер 1. март — Џастин Бибер, канадски музичар 2. март — Урош Ђурђевић, српски фудбалер 2. март — Лазар Марковић, српски фудбалер 6. март — Маркус Смарт, амерички кошаркаш 7. март — Џордан Пикфорд, енглески фудбалски голман 11. март — Сара Мактернан, ирска музичарка 11. март — Ендру Робертсон, шкотски фудбалер 12. март — Борис Дало, француски кошаркаш 14. март — Ансел Елгорт, амерички глумац, певач и ди-џеј 16. март — Џоел Ембид, камерунски кошаркаш 30. март — Лукас Лекавичијус, литвански кошаркаш 30. март — Јанис Папапетру, грчки кошаркаш Април 5. април — Марко Тепавац, српски тенисер 6. април — Брајан Ангола, колумбијски кошаркаш 7. април — Немања Ахчин, српски фудбалер 8. април — Дарио Шарић, хрватски кошаркаш 9. април — Ландри Ноко, камерунски кошаркаш 11. април — Дакота Блу Ричардс, енглеска глумица 12. април — Ерик Баји, фудбалер из Обале Слоноваче 12. април — Николина Милић, српска кошаркашица 12. април — Серше Ронан, ирско-америчка глумица 15. април — Слободан Урошевић, српски фудбалер 15. април — Стефан Хајдин, српски фудбалер 16. април — Дамир Фејзић, српски теквондиста 25. април — Никола Радичевић, српски кошаркаш 28. април — Милош Дегенек, аустралијско-српски фудбалер Мај 6. мај — Матео Ковачић, хрватски фудбалер 14. мај — Маркињос, бразилски фудбалер 17. мај — Марко Живковић, српски фудбалер 18. мај — Александар Чаврић, српски фудбалер 20. мај — Наташа Ковачевић, српска кошаркашица 27. мај — Гиљермо Ернангомез, шпански кошаркаш 28. мај — Џон Стоунс, енглески фудбалер 29. мај — Дејан Тодоровић, српски кошаркаш 30. мај — Зак Ледеј, амерички кошаркаш Јун 1. јун — Коди Милер Макинтајер, амерички кошаркаш 2. јун — Александра Младеновић, српска певачица 6. јун — Огњен Ожеговић, српски фудбалер 9. јун — Харис Берковић, босанскохерцеговачки певач 15. јун — Невена Божовић, српска певачица 15. јун — Доминик Мавра, хрватски кошаркаш 16. јун — Тејлор Лав, америчка глумица и певачица 16. јун — Душан Мандић, српски ватерполиста 24. јун — Огњен Дрењанин, српски глумац 24. јун — Стефан Михајловић, српски фудбалер 28. јун — Милош Јанковић, српски кошаркаш 29. јун — Камила Мендес, америчка глумица 30. јун — Стефан Фундић, српски кошаркаш Јул 4. јул — Ера Истрефи, косовска музичарка 9. јул — Џордан Мики, амерички кошаркаш 11. јул — Нина Несбит, шкотска музичарка 15. јул — Стефан Пот, српски кошаркаш 17. јул — Бенжамен Менди, француски фудбалер 19. јул — Дарко Лазић, српски фудбалер 25. јул — Бианка Буша, српска одбојкашица 25. јул — Наталија Костић, српска тенисерка 27. јул — Филип Холендер, мађарски фудбалер Август 3. август — Корентин Толисо, француски фудбалер 4. август — Емилија Баранац, српско-канадска глумица и модел 4. август — Мет Томас, амерички кошаркаш 8. август — Игор Вујачић, црногорски фудбалер 10. август — Бернардо Силва, португалски фудбалер 14. август — Теодора Бјелица, српска глумица и модел 15. август — Рашон Томас, амерички кошаркаш 17. август — Таиса Фармига, америчка глумица 18. август — Меделин Петш, америчка глумица 23. август — Јусуф Нуркић, босанскогерцеговачки кошаркаш 23. август — Огаст Ејмс, канадска порнографска глумица (прем. 2017) 24. август — Тајлер Енис, канадски кошаркаш Септембар 8. септембар — Бруно Фернандес, португалски фудбалер 12. септембар — Елина Свитолина, украјинска тенисерка 16. септембар — Најџел Вилијамс-Гос, амерички кошаркаш 16. септембар — Александар Митровић, српски фудбалер 16. септембар — Мина Поповић, српска одбојкашица 20. септембар — Петар Аранитовић, српски кошаркаш 25. септембар — Александра Станаћев, српска кошаркашица 29. септембар — Холзи, америчка певачица и глумица Октобар 1. октобар — Дејан Мелег, српски фудбалер 9. октобар — Александра Јегдић, српска одбојкашица 19. октобар — Матеј Мохорич, словеначки бициклиста 23. октобар — Маргарет Кволи, америчка глумица 24. октобар — Мигел Араухо, перуански фудбалер 24. октобар — Андрија Луковић, српски фудбалер 25. октобар — Алекса Аврамовић, српски кошаркаш 26. октобар — Владимир Јововић, српски фудбалер 27. октобар — Огњен Добрић, српски кошаркаш 27. октобар — Далас Мур, америчко-албански кошаркаш 30. октобар — Душан Кутлешић, српски кошаркаш Новембар 7. новембар — Милица Николић, српска џудисткиња 8. новембар — Јован Новак, српски кошаркаш 9. новембар — Шарлот Карден, канадска музичарка 10. новембар — Такума Асано, јапански фудбалер 19. новембар — Немања Вицо, српски ватерполиста 29. новембар — Џулијус Рендл, амерички кошаркаш Децембар 6. децембар — Јанис Адетокумбо, грчки кошаркаш 8. децембар — Рахим Стерлинг, енглески фудбалер 19. децембар — Никола Нинковић, српски фудбалер 20. децембар — Димитриос Аграванис, грчки кошаркаш 30. децембар — Никола Милутинов, српски кошаркаш Смрти Јануар 13. јануар — Горан Ивандић, југословенски бубњар (* 1955) 23. јануар — Николај Огарков, маршал Совјетског Савеза Фебруар 12. фебруар — Рахела Ферари, српска глумица (* 1911) Март 9. март — Чарлс Буковски, амерички књижевник (* 1921) Април 5. април — Курт Кобејн, певач групе Нирвана (* 1967) 14. април — Ратко Мартиновић, југословенски генерал-потпуковник (* 1915) Април 22. април — Ричард Никсон, 37. председник САД. (* 1913) 30. април — Роланд Раценбергер, возач Формуле 1 Мај 1. мај — Аиртон Сена, бразилски возач Формуле 1 (* 1960) 12. мај — Ерик Ериксон, немачки психоаналитичар (* 1902) 15. мај — Олга Спиридоновић, српска глумица (* 1923) 19. мај — Луис Окања, шпански бициклиста (*1945) 30. мај — Павле Савић, српски физичар и председник САНУ 1971-1981. (* 1909) Јун 17. јун — Бранко Петрановић, српски правник и историчар (* 1927) 19. јун — Павле Богатинчевић, српски глумац Јул 8. јул — Богдан Кризман, хрватски историчар 8. јул — Ким Ил Сунг, политичар и председник Северне Кореје 1948-1994. (* 1912) 26. јул — Борисав Атанасковић, југословенски и српски књижевник, драмски писац за децу и одрасле, глумац, новинар, драматург и уредник (* 1931) 29. јул — Дороти Кроуфут Хоџкин, енглески хемичар (* 1910) 30. јул — Ипче Ахмедовски, певач народне музике (* 1966) Август 19. август — Лајнус Полинг, амерички хемичар и биохемичар (* 1901) Септембар 12. септембар — Борис Јегоров, совјетски космонаут 12. септембар — Том Јуел, амерички глумац (* 1909) Октобар 15. октобар — Јозо Томашевић, америчко-хрватски историчар и економиста 20. октобар — Берт Ланкастер, амерички филмски глумац (* 1913) Новембар 5. новембар — Милан Младеновић, српски музичар, предводник групе Екатарина Велика (* 1958) Децембар 13. децембар — Олга Рупцова, совјетска шахисткиња и светска шампионка (* 1909) Нобелове награде Физика — Бертрам Брокхаус и Клифорд Гленвуд Шул Хемија — Џорџ А. Ола Медицина — Алфред Г. Гилман и Мартин Родбел Књижевност — Кензабуро Ое Мир — Председник ПЛО-а, Јасер Арафат (Палестина), министар спољних послова Шимон Перес (Израел) и премијер Јицак Рабин (Израел) Економија — Џон Харшани (САД), Џон Неш (САД) и Рајнхард Зелтен (Немачка) 1990-е 91994


Осуђен на 12 година затвора због два силовања


source: fineweb

text: Плетерски стил Плетерски стил је начин клесања фасада и камене резбарије у Шпанској архитектури. Име му потиче од речи платериа, што на шпанском језику значи сребрнина, којој су те богато украшене фасаде сличне. Овај популарни облик украшавања површине, чији је прворазредни пример западна фасада катадреле у Саламанки, употребљавао се после готике и у шпанској ренесансној архитектури, а често се еклектички може пронаћи и на историцистичким и модерним зградама.


text: Patriarch Irinej serves in the church of St. Alexander Nevski 18. March 2011 - 19:35 His Holiness Irinej, Serbian Patriarch served today the Liturgy of Presanctified Gifts in the Belgrade's church of St. Alexander NevskiЊегова Светост Патријарх српски Г. Иринеј служио је данас Литургију Пређеосвећених Дарова у београдској цркви Свeтог Александра Невског.


source: wikipedia

text: Азербејџан (), званично Азербејџанска Република (), највећа је држава у региону Закавказја. Налази се на прелазу између југозападне Азије и источне Европе те се као таква сматра евроазијском земљом. Граничи се са Русијом на северу, Грузијом на северозападу, Јерменијом на западу и Ираном на југу. На истоку Азербејџан излази на обале Каспијског језера. Азербејџану припада и ексклава Нахчиван која се граничи са Јерменијом на северу и истоку, на југу и западу са Ираном, док је на северозападу кратка граница са Турском. Азербејџанска Демократска Република која је основана 1918. године, а већ 1920. инкорпорирана у састав Совјетског Савеза, је била прва демократска и секуларна република у исламском свету Након 71 године битисања у оквирима СССР, Азербејџан је 1991. обновио своју самосталност. Убрзо након стицања независности, у азерској покрајини Нагорно-Карабах која је насељена претежно Јерменима је дошло до рата који је завршен са фактичком независношћу Нагорно-Карабаха. Ситуација у том делу земље је и даље у фази замрзнутог конфликта. Азери припадају групи туркијских народа и исламске су вероисповести (шиитски ислам). Азерски језик којим говори већина становништва и који је службени језик земље је члан туркијске језичне скупине (најпознатији члан ове скупине је турски језик). Азербејџан је једна од 6 независних туркијских држава и активни је члан Савета туркофоних држава и светурске културне организације ТЈУРКСОЈ. Држава има дипломатске односе са 158 земаља широм света и чланица је у 38 међународних организација. Један је и од оснивача организације ГУАМ и Организације за забрану хемијског наоружања. У децембру 1991. била је и међу оснивачима Заједнице независних држава. Азербејџан је и пуноправни члан у УН, ОЕБС, Савету Европе, НАТО програму Партнерство за мир и Покрету несврстаних. Има статус посматрача у СТО, а своју канцеларију у земљи има и Европска комисија ЕУ-а. Према подацима Међународног монетарног фонда, Азербејџан је једна од најбољих земаља за пословање и најбогатија држава региона јужног Кавказа. Порекло имена Термин Азербејџан (или тачније Азарбајџан - آذربایجان) се појављује по први пут као арабизована форма персијског термина -{Āδarbāyagān}-. Термин је настао од речи -{Āturpātākān}- која потиче из мртвог средњоперсидског језика (; ; ). Спада у категорије хоронима и етнонима који воде порекло од одређене личности која се сматра оцем одређене нације. У овом случају термин се односи на последњег ахеменидског сатрапа Медије Атропата (-{Āturpāt}-) који је 320. п. н. е. у северним деловима Медије основао независну државу под именом Атропатена (данашњи ирански Азербејџан). Термин -{Āturpāt}- у буквалном преводу значи „онај који је заштићен светом ватром“. Када се именици -{Āturpāt}- дода ирански петроним -{-akān}- добије се назив -{Āturpātākān}- који се може превести као „Земља (свете) ватре“. Првобитно име земље „Мад и Атрупатакан“ (односно Атропатова Медија) се временом мењало, прво у Атурпатакан затим у Адарбаган (-{Ādharbādhagān}-) до данашњег термина Азербејџан. Након што је Арапски калифат завладао Персијом током -{VII—VIII}- века топоним -{Āturpātākān}- је под утицајем арапског језика трансформисан у Азарбајџан (آذربایجان). Историјски гледано, тај топоним се односио искључиво на територију некадашње Атропатене (данашњи Ирански Азербејџан или јужни Азербејџан). Арапски географи су у својим описима јасно раздвајали подручје Атропатене од Арана (данашњи Азербејџан) и Јерменије на северу. И почетком 20. века у светским енциклопедијама се термином Азербејџан означавала искључиво иранска провинција јужно од реке Аракс, док је подручје данашње Републике Азербејџан означавано као Руско источно Закавказје. Чак ни азерски аутори 19. век нису називали источни Кавказ Азербејџаном. Током 18. и 19. века овим појмом се означавала једино северозападна Персијска провинција јужно од Аракса. Мирза Бег је такође овим термином означава земљу јужно од реке Аракс. Данашње име Азербејџан је настало под утицајем турске културе и први пут је употребљено 27. маја 1918. године на седници Транскавкаског сејма, када су муслимански чланови тражили успостављање Републике Азербејџан а себе прогласили Националним Саветом Азербејџана. Географија Положај Азербејџан је највећа држава у региону јужног Кавказа и налази се на прелазу између југозападне Азије и источне Европе те се може сматрати Евроазијском земљом. Државна територија се простире између 38° и 42° северне географске ширине и 44° и 51° источне географске дужине на површини од 86.600 км2. Простире се у правцу север југ у дужини од 400 km, а од запада ка истоку 500 km. Укупна дужина међународних граница износи 2.648 km. На северу се граничи са Русијом (Дагестан - 390 km), на северозападу са Грузијом (480 km), на западу је Јерменија (1.007 km), на југу Иран (765 km) и на крајњем северозападу Нахичевана је међународна граница са Турском (15 km). На истоку Азербејџан излази на обале Каспијског језера, а дужина обалне линије је 850 km. У физичко-географском смислу Азербејџан се може поделити на три целине: Каспијско приморје на истоку; Високе планине - Велики Кавказ на северу и северозападу, Мали Кавказ на западу, Талишке планине на југу; Низије - Курско-Араксинска у централном делу и Ленкоранска на југу земље. Геологија Територија Азербејџана је смештена између крајњег источног сегмента Кавкаског дела алпске орогенезе и каспијске депресије на истоку. Северни делови земље који припадају мегаантиклинаријуму Великог Кавказа су изграђени од седимената из доба јуре, креде, палеогена и неогена. У том делу доминирају шкриљци и глине из периода јуре и позно јурски флиш. Идући ка југу старије наслаге се постепено замењују млађима вулканског типа. Централни делови су депресије прекривене моћним неогенским наслагама на чијем дну су формиране долине Куре и доњег Аракса. У геолошкој грађи Малог Кавказа доминирају средњо-јурске вулканске стене те кречњаци позне креде, док се у северним деловима примећују и слојеви прекамбријских метаморфних стена, а приметне су и бројне гранитне интрузије из позног еоцена. Талишке планине које се налазе на крајњем југу (од Малог Кавказа одвојене попречном депресијом доњег Аракса) представљају систем маритимних палеогених набора са вулканском основом. Као реликтни некадашње интензивне вулканске активности, на крајњим југоисточним обронцима Великог Кавказа, широм централне низије налази се преко 200 активних блатних вулкана. Сеизмичка активност целог региона је изразито висока. Рељеф Рељефна слика Азербејџана је веома разноврсна и на њој доминирају два главна облика рељефа: низије и планине. Око 40% државне територије је планинског карактера, а просечна надморска висина износи око 400 м. Хипсометријски најнижа тачка је Каспијско море које се налази на 28 m испод нивоа светског мора, док је највиши врх Базардјузју (4.466 м) на крајњем северу. Тако је разлика између два хипсометријска екстрема чак 4.494 m. Планински систем Азербејџана чине Велики и Мали Кавказ и Талишке планине. Велики Кавказ у Азербејџану представља крајњи југоисточни обод овог планинског ланца и простире се северним и североисточним делом земље. У Азербејџану је представљен преко два планинска ланца: јужни Базардјузју висине 4.466 м и севернији Шахдаг висине 4.243 м. Идући ка југоистоку надморска висина постепено опада на 1.000 – 700 m. Мали Кавказ се простире у западним и југозападним деловима земље и знатно је нижи и равнији. Главни планински ланци су Муровдаг, Зангезур и Шахдаг. Јужно од Муровдага се простире Карабашка вулканска висораван која се пружа ка југу све до долине реке Аракса. Овај део земље је обрастао бујним листопадним шумама. Талишке планине се налазе на крајњем југоистоку земље, уз границу са Ираном, и представљају прелаз од Малог Кавказа ка Елбрусу. Максимална висина ових планина износи 2.477 m. Између високих планинских ланаца на северу, западу и југу, у централном делу земље сместила се пространа Курско-араксинска низија (највећа у Закавказју). Централни део низије прати токове Куре и Аракса и дели се на 5 мањих целина: Муганска, Миљска, Карабашка, Ширванска и Саљанска степа. Ленкоранска низија представља јужни продужетак централне низије у виду уског појаса ниског земљишта између Талиша и Каспијског језера. Северно од Абшеронског полуострва уз каспијску обалу према Дагестану пружа се Самурско-дивичинска низија. Већина ових низија, укључујући и Абшерон се налази на надморској висини нижој од нивоа светског мора (-28 м на обали). Воде Река Кура је најзначајнија река Азербејџана која протиче средњим делом Републике Азербејџан. Извире у Грузијским планинама, а улива се у Каспијско море које има стратешки значај за Азербејџан, посебно због поморског саобраћаја, риболова и великих ресурсних налазишта нафте и плина. Азербејџан излази на Каспијско море у дужини од око 400 km. Клима Клима у Азербејџану је изразито континентална и сува, суптропска на југоистоку. Просечне температуре су 3,5 °C у јануару и 25 степени Целзијусових у јулу. Просечна количина падавина у равницама износи између 200 mm и 300 mm. Флора и фауна Први извештаји о богатству и разноврсности животињског света у Азербејџану могу се наћи у путописним белешкама источњачких путника. Први подаци о флори и фауни Азербејџана прикупљени су током посета природњака Азербејџану у 17. веку. У Азербејџану је забележено и класификовано 106 врста сисара, 97 врста риба, 363 врсте птица, 10 врста водоземаца и 52 врсте гмизаваца. Национална животиња Азербејџана је карабашки коњ, планинско-степски тркачки и јахаћи коњ ендем Азербејџана. Карабашки коњ има репутацију због добре нарави, брзине, елеганције и интелигенције. То је једна од најстаријих раса, чије порекло датира из античког света, али данас је коњ угрожена врста. Флора Азербејџана се састоји од више од 4.500 врста виших биљака . Због јединствене климе у Азербејџану, флора је много богатија по броју врста од флоре других република Јужног Кавказа. У Азербејџану се може наћи 66 одсто врста које расту на целом Кавказу. Земља се налази у оквиру четири екорегиона: каспијске хирканске мешовите шуме, кавкаске мешовите шуме, источноанадолске планинске степе и азербејџанске пустиње и степе. Азербејџан је за 2018. имао средњу оцену индекса интегритета шумског пејзажа од 6,55/10, што га је рангирало на 72. место у свету од 172 земље. Историја Антика Најранији докази насељавања људи на територији Азербејџана датирају из касног каменог доба и везани су за Гуручајску културу пећине Азих. Рана насеља на територији Азербејџана су била скитсеке насеобине, током 9. века пре нове ере. Након Скита, ирански Медијци су завладали подручјем јужно од реке Арас. Медији су изградили огромно царство између 900. и 700. године пре нове ере, која је интегрисана у Ахеменидско царство око 550. године пре нове ере. Ову област су освојили Ахемениди што је довело до ширења зороастризма. Од Сасанидског периода до Сафавидског периода Сасанидско царство је претворило Кавкаску Албанију у вазалну државу 252. године, док је краљ Урнаир званично прихватио хришћанство као државну религију у 4. веку. Упркос сасанидској владавини, Албанија је остала ентитет у региону до 9. века, док је у потпуности била подређена Сасанидском Ирану и задржала своју монархију. Упркос томе што је био један од главних вазала сасанидског цара, албански краљ је имао само привид ауторитета, а сасанидски марзбан (војни гувернер) имао је већину цивилне, верске и војне власти. У првој половини 7. века, Кавкаска Албанија је, као вазал Сасанида, дошла под номиналну муслиманску власт као последица муслиманског освајања Персије. Омајадски калифат зауставио је продирање Сасанида и Византинаца са Јужног Кавказа и претворио кавкаску Албанију у вазалну државу након што је хришћански отпор предвођен краљем Јаванширом угушен 667. Вакум који је оставио пад Абасидског калифата попуниле су бројне локалне династије као што су Салариди, Сајиди и Шададиди. Почетком 11. века територију су постепено заузели таласи Турака Огуза из централне Азије, који су у то време прихватили туркомански етноним. Прва од ових турских династија била је Селџучка империја, која је ушла у област данас позната као Азербејџан до 1067. Предтурско становништво које је живело на територији савременог Азербејџана говорило је неколико индоевропских и кавкаских језика, међу њима јерменски и ирански језик, староазербејџански, који је био постепено замењен турским језиком, раним претходником данашњег азербејџанског језика. Неки лингвисти су такође изјавили да тати дијалекти иранског Азербејџана и Републике Азербејџан, попут оних којима говоре Тати, потичу од старог азерског. Локално, поседима каснијег Селџучког царства владали су Елдигузиди, вазали селџучких султана, али понекад су и сами били дефакто владари. Под Селџуцима, локални песници као што су Низами Ганџави и Хакани својим радом довели су до процвата персијске књижевности на територији данашњег Азербејџана. Локална династија Ширваншаха постала је вазална држава Тимуровог царства и помагала му је у рату са владаром Златне Хорде Тохтамишом . Након Тимурове смрти, настале су две независне и ривалске државе: Кара Коиунлу и Ак Коиунлу . Ширваншахови су се вратили, одржавајући током многих наредних векова висок степен аутономије као локални владари и вазали, као што су то чинили од 861. Године 1501. иранска династија Сафавида покорила је Ширваншахе и добила своје поседе. Током следећег века, Сафавиди су преобратили раније сунитско становништво у шиитски ислам, као што су учинили са становништвом данашњег Ирана. Сафавиди су дозволили Ширваншахима да остану на власти, под Сафавидским врховном влашћу, до 1538. године, када их је Сафавидски краљ Тахмасп I (р. 1524–1576) потпуно свргнуо и претворио ову област у Сафавидску провинцију Ширван. Сунитски Османлије су накратко успеле да заузму делове данашњег Азербејџана као резултат Османско-Сафавидског рата 1578–1590 ; до раног 17. века, збацио их је сафавидски ирански владар Абас I (р. 1588–1629). Након пропасти Сафавидског царства, Баку и његову околину су накратко окупирали Руси као последица руско-персијског рата 1722–1723 . Упркос кратким прекидима попут ових од стране суседних ривала Сафавидског Ирана, земља данашњег Азербејџана остала је под иранском влашћу од најраније појаве Сафавида до 19. века. Модерна историја Након Сафавида, овим подручјем је владала иранска династија Афшарида. Након смрти Надер Шаха (р. 1736–1747), многи од његових бивших поданика искористили су ерупцију нестабилности. На том подручју су настали бројни самоуправни канати са различитим облицима аутономије. Владари ових каната били су директно повезани са владајућим династијама Ирана и били су вазали и поданици иранског шаха. Канати су вршили контролу над својим пословима преко међународних трговачких путева између Централне Азије и Запада. Након тога, област је била под узастопном влашћу иранских Занда и Каџара. Од касног 18. века, царска Русија је прешла на агресивнији гео-политички став према своја два суседа и ривала на југу, наиме Ирану и Отоманском царству. Русија је сада активно покушавала да добије посед кавкаског региона који је највећим делом био у рукама Ирана. Године 1804. Руси су напали и опљачкали ирански град Ганџу, што је изазвало руско-персијски рат 1804–1813. Војно надмоћнији Руси су победом окончали Руско-персијски рат 1804–1813. Након губитка Каџарског Ирана у рату 1804–1813, он је био приморан да уступи власт над већином каната, заједно са Грузијом и Дагестаном, Руском царству, према Гулистанском уговору. Област северно од реке Арас, међу којом се налази и савремена Република Азербејџан, била је иранска територија све док је Русија није заузела у 19. веку. Отприлике деценију касније, кршећи Гулистански споразум, Руси су извршили инвазију на ирански Еривански канат. Ово је изазвало последњи налет непријатељстава између њих двоје, Руско-персијски рат 1826–1828. Резултирајући споразум из Туркменчаја, приморао је Каџарски Иран да уступи суверенитет над Ериванским канатом, Нахичиванским канатом и остатком Талишког каната који је обухватао последње делове тла савремене Азербејџанске Републике који су још увек били у иранским рукама. Након укључивања свих кавкаских територија од Ирана у састав Русије, нова граница између њих је постављена на реци Арас, која је након распада Совјетског Савеза постала део границе између Ирана и Републике Азербејџан. Каџарски Иран је у 19. веку био принуђен да уступи своје кавкаске територије Русији, што је укључивало и територију данашње Азербејџанске Републике, док је као резултат те цесије азербејџанска етничка група данас подељена између два народа: Ирана и Азербејџан. Упркос руском освајању, током читавог 19. века, заокупљеност иранском културом, књижевношћу и језиком остала је широко распрострањена међу шиитским и сунитским интелектуалцима у градовима Бакуу, Ганџи и Тифлису (Тбилиси, сада Грузија) под руском контролом. У истом веку, на источном Кавказу, који је држала Русија након Ирана, крајем 19. века појавио се азербејџански национални идентитет. Након распада Руске империје током Првог светског рата, проглашена је краткотрајна Закавкаска Демократска Федеративна Република, која је обухватала данашње републике Азербејџан, Грузију и Јерменију. Уследили су масакри на мартовске дане који су се одиграли између 30. марта и 2. априла 1918. у граду Бакуу и суседним областима Бакуске губерније Руске империје. Када се република распала у мају 1918. године, водећа странка Мусават прогласила је независност као Азербејџанска Демократска Република (АДР), усвајајући назив „Азербејџан“ за нову републику; назив који се пре проглашења АДР-а користио искључиво за означавање суседног северозападног региона савременог Ирана. АДР је била прва модерна парламентарна република у муслиманском свету. Међу важним достигнућима парламента било је проширење права гласа на жене, чиме је Азербејџан постао прва муслиманска нација која је женама дала једнака политичка права са мушкарцима. Још једно значајно достигнуће АДР-а било је оснивање Државног универзитета у Бакуу, који је био први универзитет модерног типа основан на муслиманском истоку. До марта 1920. било је очигледно да ће совјетска Русија напасти Баку. Владимир Лењин је рекао да је инвазија била оправдана јер Совјетска Русија није могла да преживи без нафте из Бакуа. Независни Азербејџан је трајао само 23 месеца док га бољшевичка 11. совјетска Црвена армија није напала, оснивајући Азербејџанску ССР 28. априла 1920. Иако је већина новоформиране азербејџанске војске била ангажована на гушењу јерменске побуне која је управо избила у Карабаху, Азербејџанци нису брзо или лако предали своју кратку независност из периода 1918-20. 20.000 азербејџанских војника је погинуло одупирући се ономе што је заправо представљало руско поновно освајање. У раном совјетском периоду који је уследио, настао је азербејџански национални идентитет. Дана 13. октобра 1921. године, совјетске републике Русија, Јерменија, Азербејџан и Грузија потписале су споразум са Турском познат као Карски мир. Раније независна Република Арас би такође постала Нахичиванска Аутономна Совјетска Социјалистичка Република у оквиру Азербејџанске ССР уговором из Карса. С друге стране, Јерменија је добила регион Зангезур и Турска је пристала да врати Гјумри (тада познат као Александропољ). Током Другог светског рата, Азербејџан је играо кључну улогу у стратешкој енергетској политици Совјетског Савеза, при чему је 80 одсто совјетске нафте за источном фронту снабдеван из Бакуа. Указом Врховног совјета СССР- а из фебруара 1942. године, залагање више од 500 радника и запослених у нафтној индустрији Азербејџана одликовало се орденима и медаљама. Операција Еделвајс коју је спровео немачки Вермахт била је усмерена на Баку због његовог значаја као енергетског (нафтног) изворишта важног за функционисање СССР-а. Петина свих Азербејџанаца борила се у Другом светском рату од 1941. до 1945. године. На фронт је отишло око 681.000 људи, од којих је преко 100.000 жена, док је укупан број становника Азербејџана био 3,4 милиона људи у то време. На фронту је убијено око 250.000 људи из Азербејџана. Више од 130 Азербејџанаца проглашено је за хероје Совјетског Савеза. Азербејџански генерал-мајор Ази Асланов је два пута одликован Херојем Совјетског Савеза. Независност Након политике гласности коју је покренуо Михаил Горбачов, грађански немири и етнички сукоби су расли у различитим регионима Совјетског Савеза, укључујући Нагорно-Карабах, аутономну област Азербејџанске ССР. Немири у Азербејџану, као одговор на равнодушност Москве према већ загрејаном сукобу, резултирали су позивима на независност и отцепљење, што је кулминирало догађајима у црном јануару у Бакуу. Касније 1990. године, Врховни савет Азербејџанске ССР је избацио речи „совјетски социјалиста“ из наслова, усвојио „Декларацију о суверенитету Републике Азербејџан“ и вратио заставу Азербејџанске Демократске Републике као државну заставу. Као последица неуспелог покушаја совјетског државног удара 1991. у Москви, Врховни савет Азербејџана је 18. октобра 1991. усвојио Декларацију о независности, која је потврђена на националном референдуму у децембру 1991. године, док је Совјетски Савез званично престао да постоји. 26. децембра 1991. Земља сада слави свој Дан независности 18. октобра. Први период азербејџанске независности обележен је Првим ратом у Нагорно-Карабаху са етничком јерменском већином области Нагорно-Карабаха коју је подржавала Јерменија. До краја сукоба 1994. године, Јермени су контролисали до 14–16 процената азербејџанске територије, укључујући и сам Нагорно-Карабах. Током рата почињена су многа зверства и погроми од стране обе зараћене стране, укључујући масакре у Малибејлију и Гушчулару, масакр у Гарадагли и масакри у Хоџалију, заједно са погромом у Бакуу, масакром у Мараги и погромом у Кировабаду. Штавише, процењује се да је око 30.000 људи убијено и више од милион људи је расељено, више од 800.000 Азербејџанаца и 300.000 Јермена. Четири резолуције Савета безбедности Уједињених нација (822, 853, 874 и 884) захтевају „хитно повлачење свих јерменских снага са свих окупираних територија Азербејџана“. Многи Руси и Јермени напустили су и побегли из Азербејџана као избеглице током 1990-их. Према попису из 1970. године, у Азербејџану је живело 510.000 етничких Руса и 484.000 Јермена. Хејдар Алијев, 1993–данас Године 1993. демократски изабрани председник Абулфаз Елчибеј збачен је војном побуном коју је предводио пуковник Сурат Хусејнов, што је резултирало успоном на власт бившег лидера совјетског Азербејџана, Хејдара Алијева. Године 1994. Сурат Хусејнов, у то време премијер, покушао је још један војни удар против Хејдара Алијева, али је ухапшен и оптужен за издају. Годину дана касније, 1995. године, покушан је још један државни удар против Алијева, овог пута од стране команданта специјалне јединице ОМОН - а Ровшана Јавадова. Пуч је избегнут, што је резуловало убиством потоњег и распуштањем азербејџанских јединица ОМОН-а. У исто време, земља је била окаљана раширеном корупцијом у владајућој бирократији. У октобру 1998. Алијев је поново изабран. Упркос знатно побољшаном економском стању у зебљи, што је посебно остварено експлоатацијом нафтног поља Азери–Чираг–Гунешли и гасног поља Шах Дениз, Алијевов мандат је критикован због сумње на изборну превару, високог нивоа економске неједнакости и домаће корупције. Илхам Алијев, син Хејдара Алијева, постао је председник странке Нови Азербејџан, као и председник Азербејџана када му је отац умро 2003. године. Поново је изабран на трећи председнички мандат у октобру 2013. године. У априлу 2018, председник Илхам Алијев је добио четврти узастопни мандат на изборима које су главне опозиционе странке бојкотовале као лажне. 27. септембра 2020. настављени су нови сукоби у нерешеном сукобу у Нагорно-Карабаху дуж границе Нагорно-Карабаха. И оружане снаге Азербејџана и Јерменије пријавиле су војне и цивилне жртве. Споразум о прекиду ватре у Нагорно-Карабаху и завршетак шестонедељног рата између Азербејџана и Јерменије навелико су прослављени у Азербејџану, пошто су остварили значајне територијалне добити за Азербејџан. Државно уређење Азербејџан је република у чијем саставу се налази и Аутономна Република Нахчиван, као и Аутономна Област Нагорно-Карабах насељена претежно јерменским становништвом. Нагорно-Карабах се једнострано отцепио од Азербејџана и данас постоји као фактички независна држава, међутим, међународно непризната. Административна подела Азербејџан се дели на 66 рејона (), 12 градова () и 1 аутономну републику (). Подела на рејоне потиче из времена Азербејџанске ССР. Рејони се деле на општине, којих укупно има 2698 (). Два града, Баку и Ганџа, такође су подељени на рејоне. Део територије Азербејџана је под контролом непризнате државе Нагорно-Карабах. Већи градови Четири највећа града Азербејџана са приближним бројем становника: Баку (2.100.000) Ганџа (302.200) Сумгајит (299.000) Мингечевир (98.200) Становништво Језик Службени језик Азербејџана је азерски језик. То је језик којим говори (95%) становника и припада туркијској групи, односно Огуз (јужнотуркиској) подгрупи језика (заједно са гагаушким, кримско-татарским, турским и туркменским ). Осим Републике Азербејџан и Дагестана (у Русији) где је азерски званичан језик, широко је распрострањен и на северу Ирана, као и у деловима источне Турске, Јерменије и Казахстана. Језик користи три писма: латиницу, ћирилицу и арапско писмо. Уредбом председника Азербејџана 9. август је проглашен за дан овог језика. Други мањински језици у Азербејџану су руски и јерменски језик у Нагорно-Карабаху. Најпознатији композитор који је писао и компоновао на азерском је Узеир Хаџибејли. Један од најистакнутијих савремених писаца на азерском језику је Мирза Казар. Религија Слобода вероисповести у Азербејџану је гарантована уставом Азербејџана. Према званичним подацима муслимани чине између 93,4% и 96% становништва од чега су 85% шиити и 15% сунити. Хришћани чине између 3% и 4% становништва од којих највише има верника Руска православна црква и Јерменска апостолска црква (Нагорно-Карабах). Етничке групе Азери 8.172.000 (92%) Руси 119.000 Јермени 120.000 (Нагорно-Карабах) Економија Након стицања независности 1991. године, Азербејџан је постао члан Међународног монетарног фонда, Светске банке, Европске банке за обнову и развој, Исламске развојне банке и Азијске развојне банке. Банкарски систем Азербејџана састоји се од Централне банке Азербејџана, комерцијалних банака и небанкарских кредитних организација. Национална (сада Централна) банка је створена 1992. године на основу Државне штедионице Азербејџана, филијале бивше Државне штедионице СССР-а. Централна банка служи као централна банка Азербејџана, овлашћена да издаје националну валуту, азербејџански манат, и да надгледа све комерцијалне банке. Две велике комерцијалне банке су УниБанк и државна Међународна банка Азербејџана, коју води Абас Ибрахимов. Подстакнута растом потрошње и тражње, стопа инфлације у К1 2007. достигла је 16,6%. Номинални приходи и месечне зараде порасли су за 29% и 25% респективно у односу на ову цифру, али је повећање цена у не-нафтној индустрији подстакло инфлацију. Азербејџан показује неке знаке такозване „ холандске болести “ због свог брзорастућег енергетског сектора, који изазива инфлацију и поскупљује извоз у другим гранама мимо енергетике. Почетком 2000-их, хронично висока инфлација је стављена под контролу. Ово је довело до покретања нове валуте, новог азербејџанског маната, 1. јануара 2006. године, како би се учврстиле економске реформе и избрисали наслеђени остаци нестабилне економије. До 2012. БДП Азербејџана је порастао 20 пута у односу на ниво из 1995. године. Види још Азербејџанска Совјетска Социјалистичка Република Војска Азербејџана Есад Беј, писац романа „Али и Нино“ (азербејџанског класика) Култура Азербејџана Референце Литература Географические названия мира: Топонимический словарь. — М: АСТ. Поспелов Е. М. 2001; Географическая энциклопедия. Спољашње везе Званични портал Азербејџана Председник Азербејџана Парламент Азербејџана Статистичка канцеларија Азербејџана Кавказ Државе у Азији Државе у Европи Континенталне земље


Одбојкашице и одбојкаши Врања у борби за прво место | ВРАЊСКА ПЛУС ТЕЛЕВИЗИЈА Почетна»Вести»Спорт»Одбојкашице и одбојкаши Врања у борби за прво место Одбојкашице и одбојкаши Врања у борби за прво место Одбојкашице Врања у Првој и одбојкаши Врања у Другој лиги Исток, ове сезоне конкуришу за највиши пласман на полусезони. Одбојкашице Панде намају успеха и налазе се при дну табеле. Одбојкашки клубови Врање, мушки и женски, ове сезоне играју одлично и после 5 одиграних кола налазе се при врху табеле, одбојкашице у Првој а одбојкаши у Другој лиги Исток. За разлику од њих, одбојкашице Панде су лоше почеле сезону у Другој лиги Исток и налазе се на дну табеле. Врањске одбојкашице су ушле у нову сезону Прве лиге за жене, решене да побољшају пласман од прошле године. У претходној сезони оне су напредовале два места на крају и освојиле су 7 место. Сада је тренер Ђуровић направио респектабилан састав, који може да конкурише за врх табеле. Клуб који је, један од четири у граду, у највишој лиги такмичења, има квалитета да освоји прво место и донесе Врању историјски успех. Врањске одбојкашице то могу али ако имају довољно средства за такмичење у противном и ове сезоне ће се пласирати у средину табеле. Тренутно су са 4 победе, уз један пораз од 3:2 у сетовима, на другом месту табеле уз бод заостатка за Сремом из Сремске Митровице. Једини пораз су доживеле од Омладинца из Нових Бановаца и то не због квалитета противника, већ због опуштености при резултату 2:0 у сетовима за врањски тим. У наредном колу гостују у Београду, новајлији у лиги Радничком и ако освоје бодове сигурно ће конкурисати за титулу јесењег првака лиге. Одбојкаши Врања, као и девојке, играју добро на почетку јесење полусезоне у Другој лиги Исток. Имали су одличан старт од 3 победе а онда су ненадано кикснули у Нишу, где су поражени са 3:1 у сетовима од Десетке, али су и даље при врху табеле. Десетка јер Прва на табели а ту су и Топлички Витезови из Куршумлије, Јагодина и Врање, који ће конкурисати за највиши пласман. Десетка тренутно има утакмицу више одиграну, јер је непаран број клубова у лиги. У наредном колу Врање игра са другим тимом Ниша, као домаћин и ту не би требало да има проблема око освајања нових бодова. Одбојкаши имају квалитета, сазрели су као екипа и могу у овој сезони да направе добар пласман. Сасвим је друга ситуација са одбојкашицама Панде, које ове сезоне не играју добро. Пет утакмице су одиграле одбојкашице Панде и само су једном славиле победу. Од 12 екипа у лиги Панда је предпоследња, једанаеста са само 3 освојена бода. Једина екипа, која је лошија од Панде је Стампедо из Ниша, тим који нема ни један бод и који је следећи противник одбојкашицама Панде. Панда, која је у претходне две сезоне играла одлично у првом делу шампионата и била на високим позицијама, ове сезоне је предпоследња и дозволила је првом Зајечару да после само 5 утакмица има 11 бодова предности. До краја првог дела сезоне има још да се игра па се очекују и бољи резултатои свих врањских одбојкашких клубова.


Приједор: Опозван Милан Тубин | БН Приједор: Опозван Милан Тубин Предсједник Градског одбора СДС-а Приједор Милан Тубин опозван је данас на ванредној скупштини странке у Приједору. Република Српска 13.01.2019 | 15:59 За опозив Тубина гласала су 142 члана од 145 колико их је присуствовало скупштини, док су три члана била против. Замјеник предсједника Градског одбора СДС-а Свето Кременовић рекао је да је Тубин самовољно водио Градски одбор и да од априла 2017. године, када је изабран за предсједника, није конституисао све органе странке. Кременовић је навео да због тога нису успјели да се конституишу мјесни одбори, па је изборни резултат од 2014. године од 7.800 гласова 2018. године пао на 4.780 гласова. "Ово је уједно и порука ове ванредне скупштине да више у овом граду у СДС-у нико неће самовољно моћи одлучивати и доносити одлуке, манипулисати и обмањивати", истакао је Кременовић. Он је додао да ће одбор у Приједору бити конститусан до редовних страначких избора тако да има све органе, а не да Извршни одбор управља Градским одбором како је то до сада био случај. "Позивам Тубина да прихвати одлуку ове скупштине, јер је он наш посланик, није свој и наше га је гласачки тијело изабрало и треба да поштујемо ове одлуке", рекао је Кременовић. Он је објаснио да је данашња ванредна скупштина заказана у складу са чланом 6. Статута странке гдје се каже да мора бити одржана, ако трећина чланства тражи ванредну скупштину. На овој ванредној скупштини изабрано је тијело од 29 чланова из десет региона који ће провести унутарстранке изборе до избора новог руководства странке, који би требало да буду завршени до половине априла. Потпредсједник СДС-а Драго Бундало, који је присуствовао ванредној скупштини, сматра да је ово морало да се догоди, да свака озбиљна странка послије избора треба да одржи скупштину, као и да је и СДС заказао, али је прекинута. "И даље сматрам да треба да створимо услове да се скупштина СДС-а одржи и да се понуде одређена рјешења, јер овакво стање није добро", нагласио је Бундало, те додао да дио страначког руководства није желио да призна да је странка изгубила изборе. Некадашњи предсједник Градског одбора СДС-а у Приједору Душан Берић рекао је да се Тубин понашао недемократски, а да странка може опстати на демократским принципима, те позвао чланове да се врате изворности, саборности и демократији у СДС-у. Берић је истакао да је СДС саткан од народних интереса, да није приватна фирма и да ће имати онолико колико је народ буде прихватио. Актуелни одборник у Скупштини града Приједора Славко Шврака каже да је од раније постојала потреба да се одржи ова скупштине, али да досадашњи предсједник није имао слуха за то. Он је позвао све чланове СДС-а у Приједору и у свим градским одборима да се промијени ситуација у СДС-у, јер је "СДС је потребан Републици Српској". Чланови у Приједору појаснили су новинарима да Скупштина Градског одбора СДС-а Приједор не броји укупно 279 чланова, већ тридесетак мање, због преласка чланова у друге странке или због неких других околности, што, како су навели, говори о неажурности досадашњег Градског одбора. На Западу Сунце Не Излази Ала сте ви ненормални.Па цовјеце сто сте га стављали на листу прије 3 мјесеца ако сте знали да ради за другу страну.Засто дозвољавате потонуца и пропадање СДСа.Гдје је крај овога стања.А господо сто се гласова тице у Дубици вам је Бањац скино таман те три хиљаде.Следеци је Бундало тако да следеце изборе СДС нема посланика са изборне јединице.А ви поред нормалних цланова само даље гурајте на листе овај превртљиви сљам и олос за паре и лицне интересе. У изборној јединици А никад није ми било СДС-а..све комуњаре.. Сви у граду да се уједине против днс и Павића свима је досадио. Само ти сањај. Сам Павиц у Пд јаци је од цијелог ГО СНСД Приједор. О СДСу све је вец рецено! Баја ће Павића скроз сиктерисати из власти!!!! Гдје се приклони Маја Стојиц? Уз Муцка? Хехехехе Вукота што сад подржавас овога, он је бајин 100%.Јел то креће сарадња са бајом??? Људу није лако Вукоти, има у СДС шљама још, треба то Вукота очистити, мало млађе убацити, код нас у бн доста је софренија и мицка, убацуј млађе, лопаре за примјер, добој почисти... Рале,рале...зар су ти лопарски ,, доктори,, за примјер! Од те доброте немамо ни аутобуса према ,,свијету,, нема нас Рале- раселили су нас - домаћинства празна ,ђака нема а умедијима за вас тамо ван ове општине све ,,мед и млијеко,,! А толико нам је добро са њима - да се раселисмо од доброте !!! Мишо Тубин је цар пљунуо је Марка Павића љигавог старкељу!!!


source: CulturaX

text: Ракетни штит на Eвросонгу – Печат – Лист слободне Србије Почетна / Дух времена / Ракетни штит на Eвросонгу Љиљана Богдановић 20/05/2016 Дух времена, БРОЈ 421 2 коментара СЈАЈ И БЕДА ПРОПАГАНДЕ: Песма Евровизије 2016 Како је "евровизијска хистерија" око победничке песме, две недеље уочи њеног збивања, у "Печату" прецизно описана, и да ли су догађаји на овом недавно завршеном такмичењу за Песму Европе још једна потврда да живимо у ери апсолутног тријумфа политичке и идеолошке пропаганде, у којој се, поред дубоке моралне беде, неуморно потврђује спремност (пропагандиста) да се читави народи, не само поједине њихове класе или појединци, упрегну у улогу корисних идиота? На овогодишњем 61. такмичењу за Песму Евровизије победила је представница Украјине, кримска Татарка са уметничким псеудонимом Џемала, чија (од публике, а посебно од националних жирија богато одликована) песма "1944", иако посвећена поратном расељавању кримских Татара, јасније него о историји говори о "болу" због присаједињења Крима Русији. Друго место је припало Аустралији (!), док су, упркос прогнозама да ће бити убедљиви победник (према гласању народа...), те тако и будући организатор ове манифестације, Русија и њен представник заузели треће место. Управо овај редослед, и све оно што га је обележило, створили су убеђење да је овог маја, у Стокхолму било служено опело за Евросонг! АМЕРИКА СЕ БРАНИ НА ЕВРОСОНГУ Одлучност с којом је спроведена наднационална "операција Евросонг 2016", односно демонстрирана потпуна политизација једне наводно уметничке музичко-естрадне манифестације, у којој је сложеном режијом мегамузичког надметања наметнута победа музички осредње "нумере" могла је можда да изненади друге народе, али не и Србе. Прецизније речено, расплет са песмом "1944" није био велико изненађење за Србе у старосном добу 25 плус, који у своје сећање лако призивају време када је интензивно и судбоносно уплитање Америке у југословенску трагедију јавно и стратешки "стручно", с оне стране океана, објашњавано овако: историјска геополитичка тумбања на Балкану, посебно у СФРЈ, те још посебније – у Србији, директна су претња националној безбедности САД. Тада још неуки, оптерећени застарелим поимањем чињеница, у чијем сплету је буквално схватање географије , кориговано у међувремену, играло извесну улогу, па стога и није било разумевања како хиљадама миља удаљена мала земља може да прети осећању спокојства и сигурности моћне и велике државе, овладали су овде неопходним знањем, научили правила дијалектике игара интереса... Безмало да тако еманциповани искуством више и не питамо, не двоумимо се, већ брзо и лако схватамо истине и друге тајне. Тако би и сада, намах смо ухватили поенту око музичког гласања: Америка се не брани само у румунском Дивоселу, где је управо инсталирала противракетни штит, већ она превентивно делује и у приликама као што је Евросонг. Како? Скретањем планетарне пажње на зло које постоји и у свом деловању одмиче ли одмиче. Ко ће то боље и емотивније да каже него несретни Татари, који су бич божји (Стаљинов заправо) искусили у својој историји. (Ех, Џемала, како те разумеју сви они који од тог бича стрепе!) Због чега се Америка брани? Због тога што су овим поменутим злим деловањем угрожени њени, дакле овде добро познати, "национални интереси". Ко их угрожава? Исти они који су смрсили и Татарима – Русија и њен свет. Како се онда Америка у овом случају, сложенијем од балканског, брани? У складу са приликом: музиком, која, као што је познато, лако проналази пут до срца милиона, а када се једном на овом месту угнезди, даље све иде лако, чак можда лакше него ли оружјем! Због тога, да би "лако" борба ишла, америчка одбрамбена колико и ударно-превентивна стратегија не пропушта прилике: На зло, ово исто на које је циљано у Стокхолму, указано је и приликом доделе последњег књижевног Нобела, када је лауреат, Белорускиња Светлана Алексијевич говорила детаље чија је сличност са медијским наступом и понеким моментима Џемалине животне приче управо запањујућа. Када већ набрајамо, сетимо се и неких недавних случајева: Америка се бранила и када су ове, али и прошлих година, најеминентнији европски филмски фестивали додељивали своје главне награде... И када су недавно Емиру Кустурици, управо због тога што је "Путинов пријатељ", ускратили позив за фестивал у Кану (чији је вишеструки победник), или када су, рецимо, Никити Михалкову само зато што је направио сјајан али "пропутиновски" филм "Сунчаница" (о повлачењу белогардејаца са Крима), са проруским поруком "Крим је наш", укинули могућност да га премијерно прикаже на венецијанској Мостри! Тада је, Михалкова, двоструког победника ове филмске смотре, судбина одвела у Београд, где симболички сасвим и одговара да се пред светом први пут прикаже ово сјајно дело. Америка се, дакле, брани неуморно, не препушта заштиту својих националних интереса импровизацијама и површном деловању ни када су култура и уметност, а посебно велики шоу-бизнис попут Евросонга и других музичко-сценских оскара у питању. Или је упутније рећи – поготово када су ови побројани аспекти друштвеног живота, односно естраде и мегазабаве у питању. Управо зато су и догађаји на Песми Евровизије очекивани. Ево дела текста који је крајем априла, у "Печату" (број 418), написао наш дописник из Москве, предвиђајући, до танчина, комад са певањем и пуцањем који је после непуне две недеље (безобзирно грубом и – како су коментатори већ приметили – неинтелигентном манипулацијом) "сахранио" најпопуларнију европску музичку приредбу. ХРОНИКА НАЈАВЉЕНОГ ДОГАЂАЊА "Кримскотатарско питање једно је од сложенијих са којима се данашња Русија суочава. Не само што се Татари никад до краја нису помирили са предајом Османске царевине Крима Русији 1738, после ратног пораза Цариграда, већ руско-татарске односе додатно усложњава и насилна депортација скоро 200.000 Татара после Другог светског рата. Званично, разлози за депортацију били су масовно дезертерство кримских Татара из редова Црвене армије (наводно до 20.000 људи), топао пријем немачке војске у периоду окупације Крима (новембар 1941 – 12. мај 1944), учешће у јединицама немачке армије, нацистичке службе безбедности СД, полиције, жандармерије, затворским и логорским апаратима. (...) Управо ово последње отворило је простор за политичке манипулације кримскотатарским питањем, као и њихово стављање у службу антируских интереса, којима се данас командује из Вашингтона, Анкаре и Кијева." Када једном крену, и када се покажу успешним, манипулације (и манипуланти) најчешће забораве наук да је "права мера" уметност и тајна сваког, па и пропагандног финог, то јест учинком квалитетног рада. Искуство, па и ово најновије – музичко које је за позорницу имало глобални аудиторијум од чак 200 милиона гледалаца (50 земаља се такмичило на Евросонгу, а ове године је, као "амерички супститут" учествовала и "европска" Аустралија!) потврдило је да живимо у ери апсолутног тријумфа политичке и идеолошке пропаганде, у којој се поред дубоке моралне беде, неуморно потврђује спремност да се читави народи, а не само поједине њихове класе или појединци, упрегну у улогу корисних идиота. Стокхолм 2016. може међутим постати преломна тачка, моменат када је у равни света музичког спектакла и шоу-бизниса својеврсна злоупотреба политичко пропагандне "функционалности" неког догађаја и могућности које он пружа достигла негативни врхунац и оставила мучан утисак. Претеривање се враћа као бумеранг, па су ругање и подсмех – од огорченог до бурлескног – преплавили друштвене мреже и блогосферу. Примитивно транспарентно режирање приче о болу кримских Татара, са порукама чија поетика као да је утемељена у култном "рафинираном" цртаћу "Саут Парк", и његовим карикатуралним интерпретацијама света, надахнуло је пародијске осврте, посебно из домена графичких креативних коментара. Једну, која је својеврсна реплика виђеног на европским сајтовима, објављујемо на нашој насловној страни. Учинак је "Печатовог" дизајнера и његовог ведрог коментарисања Евросонга уз употребу симбола који су мета поменутог неинтелигентног преигравања. Заиста, због чега може "1944", а не рецимо "1945"? И за ову другу годину најважнији и пресудан призор: руска војска која, уз националне инструменте, исказује задовољство, и где да то природније и ведрије учини него у управо ослобођеном Берлину, у којем прославља крај страшног рата (рата у којем је, узгред речено, део кримских Татара, мада не сви, био противник Црвене армије). У "тешка времена" и у условима све тежих и отворенијих изазова игра се све бруталније, јер Русија је опсесија и хоризонт којем се мора приближити и који се мора савладати. Пропагандни стратешки потенцијал је прековремено запослен. У поменутом извештају нашег московског извештача била је предочена и најава тада будућих, а како се потом испоставило савршено тачно описаних догађаја. "Кулминација ове хистерије биће достигнута за десетак дана. Најпре ће кијевска певачица кримскотатарског порекла, Џамала, представљати Украјину на полуфиналу Евросонга у Стокхолму 12. маја, на исти дан када су совјетски војници 1944. ослободили Крим од хитлероваца. Џамалина песма се тако и зове "1944", али се односи на 18. мај исте године, када је започела депортација татарског народа из Крима – том приликом и њена породица је исељена у далеки киргизијски град Ош. Ако прође на финално вече, Џамала ће наступити и 15. маја, а ако би којим случајем и победила, сва Европа би певала о руском мучењу кримских Татара." Све се, дакле, одиграло управо у складу са наумом сценариста, али чини се да последице, пре свега жестоке критичке реакције, мало измичу контроли режијске екипе. Ускомешана јавност Старог континента се не предаје, па је управо објављена вест како је европска радио-дифузна унија (ЕБУ) – организатор Песме Евровизије – саопштила да ће размотрити петицију (потписало ју је до 18. маја око 300.000 људи) којом се тражи преиспитивање резултата овогодишњег Евросонга одржаног у Стокхолму, а њен портпарол Пол Џордан изјавио је: "Знамо за петицију, биће размотрена већ данас, а одговор на њу ћемо објавити касније. Иначе, сумњам да ће доћи до преиспитивања резултата надметања." ПРОВОКАЦИЈЕ И ОДГОВОРИ У размени ватре на линији Кијев–Москва за сада ипак све иде по плану пропагандиста. Занимљива вест је стигла из Украјине. Директор украјинског Института за национално памћење Владимир Вјатрович јавно је, наиме, после победе певачице Џамале на Евросонгу – позвао НАТО да помогне Кијеву да се "Песма Евровизије 2017" организује у Севастопољу. Према овој вести, Вјатрович је, да би био сигуран да су га добро разумели, нагласио: "Припреме треба заједно да обаве Украјинска армија и НАТО." Могу ли инспиратори фризирања резултата на Евросонгу да пожеле нешто више? Осим можда да украјински председник Петар Порошенко честита Џамали победу и обећа јој да ће бити проглашена за народну уметницу Украјине, што је он, разуме се, и учинио. На ове провокације из Русије су, не без духа, узвратили да ће свакако учествовати на Евросонгу 2017, али да ће тада у Украјину доћи са војним оркестром, можда баш као у Берлину 1945. године. У занимљиве коментаре и реаговања из Русије може се убројати и оцена коју, уочавајући путеве којим је "командна мантра" из пропагандног центра преточена у живот музичко забављачке сцене Европе, даје публициста Антон Крилов (преноси је наш портал "Факти"): "Евровизија 2016" била је више него добар пример колико се непосредна демократија разликује од представничке. Или прецизније: колико су такозвани стручни жирији у супротности са становиштем народа земаља учесница. Најизразитији пример је сама земља победница. Гледаоци у Украјини дали су представнику Русије Сергеју Лазареву максимално могућих 12 поена. Упркос више од две године зомбирања грађана Украјине 'руском агресијом'. А украјински жири – нулу!" Слично украјинском жирију поступио је и наш – српски жири, побуђујући не само сумњу већ и убеђење да је из "командне собе" овдашњег националног ТВ сервиса задата јасна "директива о понашању" поводом татарске баладе. Српском жирију је тим поводом, у својој колумни у листу "Данас" најјасније очитао буквицу Цвијетин Миливојевић: "Еврофанатични жири јавног медијског сервиса овом политичком памфлету доделио је максималан број поена, а већ следеће године очекујем да овдашњи ЕУ зилоти победу уделе неком потомку 'фолксдојчера' који ће певати како су његове претке протерали зли Срби, а не на пример југословенски 'црвени' и Тито." Апострофирани раскорак у изборима и мишљењу "становништа", односно грађана и њихових из редова тзв. елита одабраних и именованих националних жирија добар је и илустративан пример за оно што познати савремени руски мислилац Александар Панарин уочава као отуђење елита, упозоравајући – Ако супротстављање државе друштву рађа тоталитаризам, супротстављање елита становништву рађа колонијални гето. Да ли су програмски савети и секције за културу и забаву моћних институција које свету и у свету инсталирају пожељно мишљење управо на то циљали – на "колонијални гето"? У којем ће, после овогодишњег Евросонга, у колонијама занимати или пак опсесивније и немирније бавити проблемом "бола кримских Татара"? Кључне речибелорусија евровизијска хистерија Евросонг кримски Татари Песма Евровизије русија Џемала 20/05/2016 у 18:10 Не могу да верујем да се било која држацва маје са Евросонгом. И дељење Оскара нема везе са најбољим филмом. Беда, јад и патетика. 21/05/2016 у 21:27 Problem "Eurosonga" je, što je pobedio grad /Kijev/ , a ne Ukrajina! Novokomponovano ime "Evrovizije" je uvek i bilo sa primesama politike, od davnih "pedesetih", ali ovo prevazilazi i tadašnju "naivnost" za tri koplja, ova je pobeda tipična metafora "hladnog rata"! Da ne ulazimo, da su prekršena pravila emitovanja mnogo ranije od dozvoljenog, da ima zloupotrebu političke konotacije, melodramski /holivudski/ nastup .... i sve to da probudi srca "atlantista"! Farsa bi bila mnogo blaža, da je pobedila Australija, kao "evropska" država! Naša Sanja je predstavila Srbiju u najboljem svetlu, dok je državna TV zloupotrebila mišljenje srpskih glasača! Od Bujoševića ništa novo!


text: ПочетнаДокументаЈавне набавкеЈНМВ 4/2018 "Извођење радова на побољшању енергетске ефикасности заменом металних застакљених преграда и улазних врата вратима од шестокоморних ПВЦ профила и израда кровне конструкције на делу равног крова изнад улаза"


Иако није било наведено у јавном позиву од 15. септембра, молбе за додјелу стипендија нису уважене за чак 48 студената, под изговором да њихова занимања за која се школују не постоје у систематизацији радних мјеста ХЕТ-а.


Showing results for tags 'садашње'. - Живе Речи Утехе Showing results for tags 'садашње'. У петак четврте недеље Васкршњег поста, 27. марта 2020. године, када се по новом календару слави Преподобни Бенедикт Нурсијски, одржана је у Рачи исповест свештенства архијерејског намесништва рачанског. Звучни запис беседе Ове године исповедник свештенства био је игуман манастира Ћелије Доситеј Хиландарац. После прочитаних молитава, светој тајни исповести приступили су сви свештеници, а затим су заједно са присутним верницима дочекали Епископа шумадијског Г. Јована који је служио свету архијерејску Литургију пређеосвећених Дарова. Епископу су саслуживали игуман Доситеј и протонамесник Дејан Шишковић, уз саслужење протођакона Ивана Гашића. На жалост, због пандемије вируса Covid-19 учињене су све мере превентиве као што су ношење маски и рукавица, као и потребно међусобно удаљавање верника на богослужењу. Епископ Јован је одржао пригодну беседу у којој је нагласио да нам је у садашњим искушењима управо најбитнија молитва, а нарочито треба да се молимо да нам Бог дометне вере. “Ми треба да се трудимо да се бринемо за наше спасење, а оно се састоји од наших молитава, добрих дела, племенитих мисли и живота по Јеванђељу. Треба да се запитамо како испуњујемо време, да ли Богом или неким другим садржајима” - запитао се реторички владика Јован пред верујућим народом. Он је даље рекао да наш будући живот зависи од садашњег тренутка јер не знамо када ћемо бити позвани пред лице Божије. “Бог је са нама онолико колико смо ми са Богом. Он нам је дао да разумно живимо у овом животу, да разумно верујемо и да имамо ревност према вери. Пост је осмишљен да бисмо више мислили на своју душу, јер је Господ рекао да је душа већа од целога света”. Владика Јован је даље цитирао премудрог Соломона и данашњу паримију у којој се каже да ће зло од доброг пасти, а једино потпуно добро је управо Бог. “Хришћанин не сме да мисли само на своје спасење, већ и на спасење свих, док саможив човек мисли само на себе. Ваља нам носити наша бремена, али уједно мислећи и на друге, на оне који су слабије вере” -даље је нагласио владика Јован шумадијски. Он је затим цитирао св. Јована Златоустог који је рекао да онај чији се пост састоји само и једино у томе да се уздржава од мрсне хране у ствари скрнави пост. “У току поста требамо да водимо рачуна о свом језику јер лепо каже народна пословица да језик нема костију, а све кости ломи. Бог нам није дао дарове да их закопавамо, већ да их умножавамо. Треба искрено погледати у себе и сетити се својих грехова. Душа се храни Христом и светим Причешћем и зато је неразумно од неких који сматрају да се могу заразити путем причешћивања Телом и Крвљу Христовом. Пост без молитве је ништа као и молитва без поста, и зато је у ово време искушења битно да појачамо молитве. Своју веру нам ваља доказати делима нарочито у садашње време, а то ћемо учинити тако што ћемо помоћи онима који су најугроженији у садашњој ситуацији”, истакао је епископ. После богослужења одржан је састанак Епископа са свештенством овог намесништва на коме је јереј Мирољуб Блажић прочитао реферат на тему “Радоваће се праведник у Господу”. После прочитаног реферата, који је Епископ похвалио као добро написан, одржана је занимљива дискусија уз бројна питања и коментаре, али и добронамерне сугестије и критике. Епископ Јован је на крају разговора очински поучио оца Мирољуба рекавши му да је реферат начелно добро написан, давши му уједно добронамерне и корисне савете. На крају данашњег сабрања уследила је трпеза љубави коју је у парохијском дому припремило вредно братство рачанског храма са верујућим народом. Извор: Епархија шумадијска


РАК ЈАЈНИКА СЕ ДИЈАГНОСТИЦИРА ПРЕКАСНО - ЗДРАВЉЕ ДНЕВНО - 2019 Рак јајника је дијагностикован прекасно Већина стручњака се слаже да би рано откривање рака јајника продужило живот погођених, од којих само 35% остаје живо након пет година дијагностиковања болести. Међутим, реалност је да је у Шпанији седам од десет пацијената који развијају овај тип рака у узнапредовалом стадијуму болести када је коначно откривено. Симптоматологија која прати рак јајника је уобичајена за друге патологије, посебно за болести пробавног система, и то је главни разлог зашто она остаје непримећена и, када се дијагностикује, често се шири и погађа друге сусједне органе. Симптоматологија која прати рак јајника је заједничка другим патологијама, посебно болестима пробавног система, тако да се обично не примећује Фондација Мутуа Мадрилена, у сарадњи са ОнцоСур болничком мрежом, управо је спровела студију, у којој су онколози и гинеколози (укупно 65 специјалиста) осигурали да је прогноза рака јајника одређена стадијумом у коме је рак јајника одређен. болест проналази у тренутку постављања дијагнозе, а већина мисли да би преживљавање пацијената могло бити повећано за 20-30% ако би се тумор рано открио. Према мишљењу др. Цристине Гравалос, Службе за медицинску онкологију у болници 12 де Оцтубре у Мадриду, тренутно не постоје програми раног откривања који би били дјелотворни, па вјерује да би жене требале похађати гинеколошки преглед. године јер могу да открију симптоме који упозоравају на могуће присуство патологије. Иако су узроци рака јајника непознати, постоје фактори ризика који повећавају шансе за развој ове патологије, као што су генетско наслеђе и нарочито, представити мутацију гена БРЦА1 или БРЦА2, или имати рођаке који га имају или су претрпели рак, посебно ако је рак дојке, дебелог цријева или јајника. Стручњаци препоручују да жене у овој ситуацији обављају редовне прегледе почевши од 30 година, што укључује тестове као што су ултразвук Трансвагинална процена ЦА125 туморског маркера. Поред тога, они сматрају да је неопходно информисати становништво о овој врсти рака и успоставити адекватну координацију са професионалцима из примарне здравствене заштите, који могу рано открити симптоме и, ако сумњају, упутити пацијента специјалисту. Ovo su Simptomi Raka Jajnika! Ovo Treba da Znate Cak Iako Ste Mlade! Tihi Ubica! (Октобар 2019).


Интервју са пензионисаним пуковником ПВОа ВЈ, човеком заслужним за обарање три авиона НАТОа, Ф117, Ф16 и Б2. Још један у низу србских великана, србских јунака и ратника којима је нанета велика неправда од стране издајничке власти ДОСа и осталих демократских огранака. Још један у низу хероја из рата '99е који је отеран у позадинске јединице до пензије. Овакав један поносни официр сада ради као пекар и посластичар. Истина браћо о Кумановском споразуму и продаји војске и државе западу! Ево линка, уверите се сами. Стоп продаји Србије, стоп анти-србском режиму!!! ZOLTAN DANI Vojska od na


„Говорили смо о регионалним пројектима из области гасног снабдевања, о интерконекторима, између осталог и о пројекту од посебног значај за нас - интерконектору између нас и Бугарске”, додала је она.


35 Месмеризинг кратке црвене фризуре за истинске црвенокосе - Боја Кратке црвене фризуре данас су прилично популарне и тренди. Али није увек било тако. Пре много година црвенокосе жене веровало се да су вештице бачене у ватру. Нису се сви усудили погледати их у очи. Данас црвенокосе љепотице и даље имају ону малу чаробну искру због чега мушкарце привлачи црвена ватра њихових брава. Кратке црвене фризуре и фризуре Има 35 најзаводљивијих, страствених и секси изгледа са црвенокосих. Најљепше, стилски и самоувјереније жене дијеле своју прекрасну кратку црвену фризуру и фризуре. Па, да видимо које нове идеје о црвеној коси можемо из њих извући. # 1: Црвени дуги Боб (АКА 'Тхе Лоб') Инстаграм / @маквеллматхсон Овај прекрасан црвени изглед косе одличан је за сваку прилику јер се може облачити горе или доље. Не можете ли само замислити како би ово симпатично изгледало са блиставим барретом или траком за главу? Такође захтева јако мало гужве ујутро јер изгледа предивно и са таласним и равним стиловима. # 2: Вишедимензионална црвена коса Када експериментишете са кратком црвеном косом, питајте свог фризера за изглед више тона. Посезање светлих и црвених нијанси даје блиставој димензији вашој коси у свим осветљеним подешавањима. Зар ова црвена боја не изгледа невероватно на сунцу? # 3: Бургундски Боб са шљокицама Додавање тамноцрвене или љубичасто тониране црвене боје на косу може да изазове велико интересовање за изглед, посебно када је привлачна боја упарена са креативним резом. Овим резом можете прећи са посла у клуб, додајући само драматично мачје око. # 4: Светло црвена равна коса Црвену косу можете учинити на неколико начина, равним линијама или са више градијентним резом (попут слојевитог режња). Овај туп стил помаже да медни тонови ове светло црвене косе сјају. # 5: Кратки пикси рез за коврчаву косу Пикие фризуре савршене су за сасси кратке црвене фризуре које би маме заиста уважиле, због минималне количине напора који им треба да изгледају елегантно. Чак и управо изашли из кревета често раде са оваквим фризурама. # 6: Светли и живописни слојеви Ова кратка угаона јарко црвена фризура одговара онима који желе драматичнији изглед. Девојке са јанг цртама лица и структуром костију (равне, уске, танке, угаоне) неизмерно ће имати користи од тако оштрог кроја и боје косе. # 7: Тамносмеђи до бургундски Омбре Са тамно смеђом или црном косом може бити тешко додати нијансе које желите, али бордо или љубичасте црвене нијансе су лакше одржавати, јер им је потребно мање уклањања боје. И заиста изгледају фантастично! # 8: Додавање истакнутих боја Ред Омбре Ако кратка црвена коса није за вас, забава црвене боје која почиње даље према осовини косе је забаван стил за искушавање тамније косе. Овим наглашеним изгледом можете уживати у црвеној коси са мање посвећености. Поред тога, наглашени ефекти на овај начин су одличан начин за обликовање лица. # 9: Коврчава црвена коса Црвена коса изгледа сјајно у свим облицима, али ми имамо мекану тачку за коврчаву црвену косу. Овај волуминозан изглед задивљен је наранџасто-црвеним тоном, јер увијање косе показује најфиније нијансе ваше црвене косе која светли сјајније од сунца! # 10: Коса омбре сцене Овај лепршав изглед црвене косе комбинује тонове жуте, наранџасте и црвене боје за драматичан сценски изглед. Предлаже пуно додира у фризерском салону, али ствара предиван први утисак који је дефинитивно вриједан додатног одржавања. # 11: Дубоко црвени коврче у два тона Црнокоси могу бити теже прибавити ту јарко црвену боју за косу. У овим случајевима препоручујемо дубоко црвени изглед да бисте открили браон на кожи и истакли лице. Ова коврчава кратка црвена фризура са пригушеним крајевима изгледа прекрасно у елегантним уп-дос и лежерним лабавим стиловима. # 12: Чист црвени Боб Постоји толико различитих нијанси црвене боје, а верујемо да ова прекрасна бакрена нијанса ласкаво изгледа, али изгледа и са препланулом кожом. Црвена коса може радити са било којим тоном коже уз само мало подешавања и пажње. # 13: Љубичаста и црвена тонирана боја Овај вишеслојни туп рез је једноставно запањујући. Захтеваће чешћа урезивања како би били сигурни да стил задржава те равне линије, али то није проблем истинским фасхионистицама које желе задобити леп модни изглед, подсећајући на 20-их година. # 14: Бакрена црвена коса са слојевитим праменовима Ова кратка црвена коса ђумбира изгледа лијепо са меким праском. Овакве шишке са стране погодне су за опуштени и мање структуриран изглед. # 15: Коса дужина до рамена Слојеви помажу у преношењу богатства боја. Овај стил то савршено илуструје. Имати црвену косу дужине рамена са слојевима идеално је за оне који желе имати флексибилност и практичност уметања косе у пупак или коњски реп. # 16: Црвени нагласци са ставом Имати црну косу са истакнутим трешње црвеним бојама заиста је забаван начин да изразите своју личност кроз косу. С обзиром да ови црвени одсјаји нису на горњем слоју косе, такође је забаван пеек-а-боо стил који ће захтевати мање корице. # 17: Истакнута бордо кратка коса Ова кратка и коврчава фризура меша се у тонове бордо и трешње црвено са црном, што помаже да се боје истакну у контрасту. То је запањујући стил који може прећи из сцене у шик са само неколико измена додатака, што га чини вредним црвеним изгледом кратке косе. # 18: Природна црвена коса са истакнутим ефектима Охрабрујемо све који имају црвену природну косу да истакну своју боју уз неколико стратешких нагласка. Ови златно плави тонови добро се мешају са црвеним, додајући младоликог сјаја изгледу. # 19: Смеђе црвена коса Ова бакрено црвена боја је одлична боја коју можете испробати за оне који желе да имају црвену косу, а да не буде прегласна. Уз овај тоналитет, коса ће изгледати смеђкаста када је у затвореном, али имаће црвени сјај кад се налази на сунцу. # 20: Спунки црвена коса Овај црвени изглед кратке косе је драматичан и комадан, што га чини одличним стилом за оне са мало више става. Након што се ваша коса изравна, треба вам само мало помаде и лака за косу како бисте обликовали своје слојеве у овом функи фаукхавк стилу. # 21: Црвени текстурисани цртеж А-линије Емме Стоне На филмском фестивалу у Венецији Емма Стоне блистала је лепотом, нежношћу и природношћу. Медене тониране црвене браве на њеној бочици А-линије обликоване су тако да се уклапају у текстуру драпираног тила њене тамнозелене хаљине. Дивна комбинација боја и текстура довела је до крајњег успеха овог изгледа. # 22: Бакрено црвени винтаге изглед Јене Малоне Кратка коврчава фризура Јена Малоне добра је идеја вечерњег изгледа. Носи винтаге дух и дише љепотом која вас гори попут пламена и леда. Такве коврче је лако обликовати равним иронијима. Ако желите да уведете модеран завој у своју фризуру, допустите да вам крајеви коврче набадају. Ова дама у црвеном је неодољива! # 23: Демонска лепота кратких црвених брава Тилде Свинтон Природна лепота Тилде Свинтон је јединствена. Нешто задивљујуће у јаркој боји њене косе, посебно када носи голи шминку. Тилдина фризура заслужује нашу посебну пажњу. Није се много млађих жена усудило да носе тако свијетле, екстравагантне фризуре, фризуре и боје косе ... Па, Тилдин имиџ је непоновљив. # 24: Деликатни црвени Боб Своосие Куртз Своосие Куртз има малу дужину и волумен око лица што је обично ласкаво старијим женама. Бакрено црвени нијанса освежава Своосиеин тон коже и целокупни изглед, па глумица изгледа врло добро и млађе од својих година. # 25: Аристократска кратка фризура за Јудитх Хоаг Најлакши начин да оплемените мало прерасли пикие је да текстујете браве с моуссеом и чешљате их назад лаганим подизањем у коријену. Јудитх Хоаг постигла је диван изглед с аристократским шармом, оживљавајући ову идеју. Волимо њену софистицирану пригушену црвену боју косе. Бр. 26: Сасси Ред Пикие оф Царолине Манзо Царолинеине свијетло црвене хаљине изгледају као да су изблиједјеле под јаким сунцем у Миамију. Гласноћа на круни, лагани неред у бравама и оштри шишке стварају дојам даме која се управо вратила с одмора, тако одморна, свјежа и модерна. # 27: Сијајни црвени Боб Цинтхиа Никон са бочним праменовима Синтија Никсон зна много не само о сексу, већ и о модним трендовима. Њени изгледи са црвеног тепиха увек су добро осмишљени и изузетно елегантни. Па, трендови су трендови, али нешто што стварно постанете ви сте изнад свега. Синтија је испробала неколико решења за боју косе од златних плавуша до светлих кестенастих смеђа, али светла мандарина је нешто што јој највише ласка. # 28: Романтични ђумбир са црвеним таласима од Цхристине Хендрицкс Цхристина Хендрицкс је прекрасна црвенокоса са романтичном врстом изгледа. Дакле, кратке до средње таласне и коврџаве фризуре су међу њеним најбољим одабиром фризуре. Овог пута се дивимо Цхристининим глатким великим таласима са текстурираним крајевима. Зелене хаљине су достојно оутфит рјешење за црвенокосе. # 29: Симетрични Аубурн Боб од Сцарлет Јоханссон Чак је и Скарлет Јоханссон покушала да испроба црвену боју косе. Њен свијетлоплави тон је елегантан и не превише светао. Сцарлет-ова црвена фризура нуди једноставно решење за силуету и тупе ивице, али стил је у лаганим неправилним таласима како би изгледали мање строго и графички. Рена Сцхилд / Схуттерстоцк.цом # 30: Русти Ред асиметрични Боб Карен Елсон Карен Елсон је сјајна црвенокоса са алабастерским тоном коже коју наглашава својом сребрном хаљином. Каренине браве глатке су према коренима и на крајевима изразито текстуриране. Са бочним одвајањем и асиметричном силуетом коју карактеришу, овакве црвене кратке фризуре постају универзална идеја за сваку прилику. # 31: Црвена перната пикси Карен Гиллан Пикие Карен Гиллан не пружа скраћене браве на врату и слепоочницама, али њене шишке и горње мајице су исечени са ефектом слојевитости. Каренине кестењасте мајице, задиркиване у коренима и чешљане леђа, нуде нам уредан изглед који ће изгледати подједнако лепо у канцеларији или на црвеном тепиху. # 32: Кратка фризура Схарон Осбоурне и јарко црвена боја косе Осбоурнес нас зна изненадити бојама косе. Шароново црвено шипак је изазов, изводљив само за јаке и самоуверене личности. Што се фризуре тиче, добра је комбинација дужине, силуете и ниског одржавања. Ако кренете по њега, нећете имати проблема са његовим стилом. # 33: Риханнина асиметрична кратка фризура са блокадом боја Ни Риханна није могла да одоли црвеној боји косе. Снажније тачке њене кратке фризуре - асиметрија и контраст дужина, побољшани су драматичним решењем у боји. Дуже су хаљине обојене у светло црвену, а тамна ундерцут остаје природно црн. Кратке црвене фризуре контрастних боја изгледају задивљено! # 34: Црвени Боб Андреа Бовен-а за скидање рамена с текстурираним завршецима Андреа Бовен је испробала и многе боје за косу. Девојка је плавуша, црнка и црвенокоса. Са неутралним тоном коже попут њених и смеђим очима, она заиста може да приушти све ове метаморфозе. Па коју фризуру одабрати за своју црвену боју косе? Ако више волите кратке до средње дужине, текстурирана бочна линија А попут Андреа је достојна опција. # 35: Екстра-кратка боја косе Боб и мандарина Хаилеи Виллиамс Хаилеи Виллиамс никад не смета неку додатну пажњу својој личности. Али, истовремено, девојка може скинути ведре и ексцентричне погледе. Ивице Хаилеиеве фризуре погодиле су јој центар лица, наглашавајући њене јагодице и симпатичан нос. Црвена боја косе је довољно светла да подстакне људе да бацају знатижељне погледе на вас. Ако је ваша фризура једнако фина као и боја ваше косе, бићете на путу ка укупном успеху. Црвена коса изгледа једнако добро када је стилизована у глатким таласима или са равном и глатком слојевитом фризуром. Ако се одлучите да додате несташан неуредан додир црвеним бравама, открићете оштар аспект вашег лика. У сваком случају, без испробавања свих варијација црвене кратке фризуре, нећете пронаћи свој индивидуални стил. Дакле, слободно се изјашњавајте и останите лепи


„Запад је још против Милошевића градио читав систем медија који служи не за борбу за демократију, него за западне интересе. И многи од тих медија се активирају кад су западни интереси погођени. Сада се напади активирају због његове посете Москви. Зато мислим да није неоснована тврдња власти да постоји један медијски комплекс, али треба рећи до краја – тај медијски комплекс је директно под контролом водећих западних центара, од Вашингтона па надаље. Парадоксално је што те земље које користе свој пропагандни механизам да се мешају у нашу политику ми сматрамо пријатељским”, каже Анђелковић.


На овогодишњем Европском јуниорском првенству у пливању које се одржава од 4. до 8. јула 2018. године у Хелсинкију за Србију пливају:


Вучић: Београд и Приштина нису близу политичког рјешења - Glas Srpske Срна 22.09.2020 17:07 БЕОГРАД - Споразум о економској сарадњи Србије и самопроглашеног Косова важан је за одржавање мира и рјешавање проблема, али Београд и Приштина нису близу проналажења политичког рјешења, изјавио је предсједник Србије Александар Вучић. Он је у интервјуу за Ројтерс коментарисао споразум који је овог мјесеца потписан у Бијелој кући у Вашингтону, чије је потписивање предсједник САД Доналд Трампа назвао “напретком”. “Сматрам да су такви споразуми врло значајни за одржавање мира и коначно решавање проблема ради јасне будућности наше деце. Не кажем да смо близу политичког решења”, нагласио је Вучић. Предсједник Србије описао је економску сарадњу као “кључ” за било какве политичке договоре у будућности. “Када живите у малој земљи која је географски на раскрћу, онда ваша политика треба да буде одржавање мира и стабилности, и то тако да се ни са ким не расправљате – што је немогуће – или да се расправљате једнако са свима”, нагласио је Вучић. Према ријечима Вучића, “Србија је на европском путу, али мора да живи и има пријатеље у САД, али и у Москви и Пекингу, којих се не стиди”.


text: У Србиjи се годишње ишколуjе око 1.000 информационо-технолошких стручњака, а земљи у овом моменту недостаjе око 15.000 таквих кадрова, речено jе данас на округлом столу „ИT кадрови – потенциjал или препрека за развоj“. Главни и одговорни уредник портала „еKапиjа“, организатора округлог стола, Tатjана Oстоjић рекла jе и да jе извоз Србиjе у тоj области у прошлоj години достигао око 670 милиона евра. Помоћник министра трговине, туризма и телекомуникациjа Сава Савић рекао jе да решавање недостатка ИT кадрова ниjе само изазов са коjима се Србиjа суочава, већ и реигин. „EУ има потребу да у наредних пет година ангажуjе преко милион тих стручњака, процене су да ће после 2020., ако наставимо овим темпом, недостаjати око 900.000 ИT стручњака“, рекао jе Савић, додаjући да ће у будућности 90 одсто послова на тржишту рада захтевати те вештине како би радници били конкурентни. Mинистарство, према његовим речима, спроводи низ проjеката како би повећао броj ИT стручњака у Србиjи, а jедан од њих jе информатизациjа система образовања, где jе циљ да све школе буду повезане брзим интернетом и буду опремљене дигиталним кабинетима и рачунарима. Jедан од проjеката односи се и на повећање броjа студената коjи уписуjе техничке факултете, кроз програме дигиталне школе. Kако jе рекао, 2013. године jе 242.000 године студената писало факултете, од тог броjа jе 11 одсто уписало техничке, рачунарске, математичарске смерове, а исте те године више од 5.000 jе завршило неки од тих факултета. „Дефицит ИT стручњака у Србиjе jе и ствари дефицит ИT стручњака у jедном дигиталном свету“, рекао jе Савић, додаjући да Србиjа извози око 700 милиона софтвера, а у ту цифру улазе и инфроматичке услуге коjе наше ИT компаниjе пружаjу широм света. Помоћница министра просвете за средње образовање и образовање одраслих Снежана Mарковић рекла jе да су деца данас дигитално спремна, али не и дигитално компетентна, због чега би требало да се уведу неке промене у систем образовања, на пример увођење информатике и рачунарства као обавезног предмета. Према њеним речима, решење jе и да се у ниже разреде уведе алгоритамски начин размишљања, будући да се сада, на пример, гимназиjалци тек са 17 година упознаjу са програмирањем, што jе прекасно. „Aлгоритамски начин размишљања мора да почне да се развиjа раниjе“, рекла jе Mарковић, коjа jе навела и да jе истраживање коjе jе прошле jесени рађено међу ученицима осмих разреда показало да 60 одсто њих ниjе тачно одговорило на питања из предмета информатика и рачунарство и да 50 одсто њих никада ниjе употребило рачунар за учење. Истовремено, истраживање jе показало да ученици у том узрасту за компjутером проводе пет сати радним данима, а седам сати викедном. Mарковић каже да jе нови, савремени програм био на дневном реду Националног просветног савета 7. jуна, да jе било доста отпора из реда наставника, те да ће он бити прва тачка седнице 27. jуна. Kаже да ће решења коjа предвиђа, ако се тада изгласа, моћи да се примене већ од 1. септембра и почетка нове школске године.


text: Тамбурица без граница од 20. до 22. јуна | Dnevnik Насловна страна Нови Сад Тамбурица без граница од 20. до 22. јуна Тамбурица без граница од 20. до 22. јуна 13.05.2019 • 21:23 21:28 Највећи светски фестивал тамбурашке музике "Тамбурица фест" ће 12. пут заредом од 20. до 22. јуна у центру Новог Сада и Петроварадинској тврђави окупити и до 600 тамбураша, те разнолике саставе из бројних земаља Европе. Фото: Конференцији за новинаре поводом овогодишње приредбе "Тамбурица фест" фото: В. Бијелић Како је речено на конференцији за новинаре, одржаној у чарди "На крај света" у Ковиљу, овог пута ће се на најбољем фестивалу етно-музике у Европи такмичити девет тамбурашких оркестара из осам земаља, а у ревијалом делу програма наступиће yипси симфони оркестар "100 виолина" из Будимпеште, ансамбл народних инструмената "Зарни Јољ" из Руске Федерације и певачица Лепа Брена. Манифестацију, која је оцењена и као најбоља туристичка у Србији, су на конференцији најавили директор фестивала др Јован Пејчић, уметнички директор фестивала Јован Адамов, уредник музичког програма Данило Нинковић и специјална гошћа Лепа Брена. Пејчић је рекао да ове године први пут уводе нову такмичарску категорију, такмичење за најбољу ауторску песму, уз надметање вокалних солиста који ће их извести на сцени. – Ове године ће се такмичити 12 вокалних солиста, а жеља нам је да наш фестивал еволуира и да имамо такмичење вокалних солиста из Грчке, Русије, Италије, Шпаније, Европе, да то буде један од најбољих фестивала у региону, на који ће се одазивати велика имена и да остану записане нове песме које ћемо чувати и неговати – казао је Пејчић и захвалио се амбасади Мађарске која је ове године земља–пријатељ фестивала. Јован Адамов је рекао да су након 12 година успели да тамбураштво значајно дигну с нивоа кафане, те да се изнова труде да припреме концерт с богатим и разноврсним репертоаром.Лепа Брена је нагласила да ће 22. јуна извести неколико својих песама уз тамбурашки оркестар, о чему је одувек маштала. – Код нас је заиста лако направити и организовати нешто, али трајање је категорија коју носе само прваци и због тога ми је посебно драго што ћу бити саставни део нечега што изузетно волим – рекла је позната певачица.– Посебно ме радује то што ће на фестивалу учествовати млади тамбураши и што ћемо показати да на тамбурици може да се свира било која музика и да она има лепу поруку. Музика спаја људе и нема пасош.


text: Дана 26.01.2016.г. одржано је првенство града у стрељаштву на ком су ученици наше школе Матеја Стевановић, Петар Посркача и Василије Танасковић освојили прво место екипно са 490 бодова, пласиравши се на државно првенство у мају 2017. у Смедереву. Такође у женској конкуренцији екипа наше школе у саставу Тара Њежић, Ксенија Танасковић и Ана Завишић освојила је 2. место са 380 бодова, а Тара Њежић са 172 круга је освојила 2. место и у појединачној конкуренцији. Ученике је водио наставник Владимир Цвикић, а подршку је дао и Иван Манојловић (СК Полицајац).


Dačić za bolji položaj osoba sa invaliditetom - Nacionalna organizacija osoba sa invaliditetom Srbije (NOOIS) Ивица Дачић и Милан Стошић потписују Протокол "Свим групама грађана мора да се обезбеди коришћење права која им припадају по закону и која им обезбеђују равноправан положај у друштву. Политичка опција којој припадам и ја увек смо се залагали за права особа са инвалидитетом", рекао Дачић у Центру "Сава". Председнички кандидат је појаснио да, када говори о правима особа са инвалидитетом, мисли о њиховом запошљавању, стварању услова да приђу објектима да своја права остварују, доношењу нове стратегије за наредних 10 година... "Без обзира на изборни резултат и положај социјалиста у наредној влади, обавезали смо се данас да ћемо у наредном периоду јачати партнерске односе и залагати се за положај особа са инвалидитетом", нагласио је Дачић. Милан Стошић је нагласио да је Национална организација особа са инвалидитетом, мотивисана досадашњом сарадњом, решила да и на овај начин настави партнерски однос са свим странкама које имају жељу да помогну овој групи становника. "Интерес инвалида и њихове организације је да се њихове виталне потребе регулишу на системски начин. Обавеза државе се подразумева, с обзиром да у Србији има око 800.000 особа са инвалидитетом и 14 репрезентативних удружења", закључио је Стошић. Објављено: 19. apr 2012


O НАМА - ВСОВСУ ABOUT US - VSOVSU Календар можете скинути овде Седмица без наставе НАСТАВА У ЗИМСКОМ СЕМЕСТРУ ТРАЈЕ ОД 01.10.18 - 11.01.19. А У ЛЕТЊЕМ СЕМЕСТРУ ОД 11.02. - 24.05.19. Државни и верски празници у Републици Србији који се празнују нерадно су: Дан примирја у Првом светском рату – 11. новембар, преноси се на понедељак 12.новембар. Нова година – 1. и 2. јануар. Православни Божић – 7. јануар. Сретење, Дан државности Србије – 15. и 16. фебруар. Васкршњи празници – од 26. априла до 29. априла. Празник рада – 1. и 2. мај. Поред наведених празника, запослени имају право да не раде у дане одређених верских празника, и то: Припадници православне верске заједнице - први дан крсне славе. Припадници других хришћанских верских заједница – први дан Божића (25. децембар), Сви свети (01. новембар) и у дане Ускршњих празника почев од Великог петка закључно са другим даном Ускрса (од 19. до 22. априла 2019.) ЈАНУАРСКО-ФЕБРУАРСКИ: Од 21.01. до 08.02.2019. Од 08.01. до 11.01.2019. АПРИЛСКИ: Од 05.04. до 18.04.2019. Од 25.03. до 29.03.2019. ЈУНСКИ: Од 03.06. до 28.06.2019. Од 20.05. до 24.05.2019. СЕПТЕМБАРСКИ: Од 26.08. до 06.09.2019. Од 19.08. до 21.08.2019. ОКТОБАРСКИ: Од 16.09. до 30.09.2019. Од 05.09. до 10.09.2019. ОВЕРА ЗИМСКОГ СЕМЕСТРА Од 08.01. до 11.01.2019. ОВЕРА ЛЕТЊЕГ СЕМЕСТРА Од 20.05. до 24.05.2019. ПРОФЕСИОНАЛНА ПЕДАГОШКА ПРАКСА 05-09.11.2018. 04-08.03.2019. 19-23.11.2018. 25.02.-01.03.2019. 11-15.03.2019. Пети семестар 26-30.11.2018. 10-14.12.2018. Шести семестар 18-22.03.2019. 01-05.04.2019. 06-10.05.2019. СТРУЧНА ПРАКСА ЗА СТУКОВНЕ НУТРИЦИОНИСТЕ-ДИЈЕТЕТИЧАРЕ Стручна пракса у трајању од 180 часова ће да се обавља у Општој болници Суботица, ПУ Наша радост и Геронтолошком центру, у облику блок наставе у предвиђеним следећим терминима. 3-7.12.2018. (30 часова) 11-15.03.2019. (30 часова) 8-12.04.2019. (30 часова) 10-14.12.2018. (30 часова) 18-22.03.2019. (30 часова) 15-19.04.2019. (30 часова) СТРУЧНА ПРАКСА ЗА СТУКОВНЕ МЕДИЦИНСКЕ СЕСТРЕ Стручна пракса 1 5 дана праксе током 2. семестра: Упознавање са службама и оранизацијом рада примарне здравствене заштите. Стручна пракса 1 се организује у службама и јединицама Дома здравља Суботица у облику блок праксе од 13.-17.05.2019. 44 дана праксе током 3. и 4. семестра: Примарна здравствена заштита, Здравствена и социјална заштита старих, Здравствена заштита деце. Стручна пракса 2 се организује уторком и четвртком у службама Дома здравља, у Геронтолошком центру и у установама за здр. заштиту деце. Стручна пракса 3 44 дана праксе током 5. и 6. семестра: Секундарна здравствена заштита-Педијатрија,Неурологија Психијатрија, Гинекологија. Стручна пракса 3 се организује уторком и четвртком у службама Опште болнице. Летња пракса 1 40 дана праксе током јула и августа: Примарна здравствена заштита -служба опште медицине, служба за здравствену заштиту жена, деце и радника. Летња пракса 1 се обавља током јула и августа у трајању од 8 часова тј. 6 сати практичног рада, 5 дана недељно у Домовима здравља -у наставној бази школе. Летња пракса 2 44 дана праксе током јула и августа: Секундарна здравствена заштита интернистичких, онколошких, инфектолошких пацијената и пацијената на продуженом лечењу –рехабилитацији. Летња пракса 2 се обавља током јула и августа у трајању од 8 часова тј. 6 сати практичног рада, 5 дана недељно у болничкој установи - у наставној бази школе. Летња пракса 3 44 дана праксе током јула и августа: Секундарна здравствена заштита хируршких пацијента- васкуларна, абдоминална и неурохирургија, хируршка шок соба, одељење интензивне неге и лечења –реанимација, одељење за збрињавање и пријем ургентних стања –хитан пријем, и служба хитне помоћи. Летња пракса 3 се обавља током јула и августа у трајању од 8 часова тј. 6 сати практичног рада, 5 дана недељно у болничкој установи- у наставној бази школе.


Звездаши на каљењу - Седми гол Ибрахима Мустафе У претхоном такмичарском колу укупно су петорица играча нашег клуба који се налазе на позајмицама одиграли мечеве за своје клубове, а нарочито се истакао Ибрахим Мустафа који је постигао победоносни погодак за свој тим, уједино његов седми гол ове сезоне. Ибрахим Мустафа је постигао седми гол ове сезоне у Првој лиги Србије у победи Радничког из Сремске Митровице над Тимоком 1919 од 1:0 у оквиру 17. кола. Крилни нападач рођен у Гани је прихватио лопту на ивици казненог простора, одличним "лажњаком" је преварио штопера противничке екипе, а потом рутинском реализацијом погодио мрежу. Срђан Бабић је одиграо цео меч у победи Алемерије над УД Ибицом, а некадашњи "златни орлић" је поново био непрелазан за нападаче у ЛаЛиги2. Лука Марковић је одиграо 78. минута у победи Бачке против Добановаца од 1:0, а млади центарфор је био један од бољих играча на терену. По 45. минута одиграли су Новак Мартиновић и Владимир Лучић у ремију ИМТ-а против Златибора, док су због репрезентативне паузе, овог викенда, нису наступали Ричард Одада, Никола Васиљевић и Срђан Спиридоновић. Срђан Бабић (Алмерија) - 90 минута, победа над Унион Депортивом Ибица (1:0). Мартин Новаковић (ИМТ) – 45 минута, реми са Златибором (0:0). Владимир Лучић (ИМТ) - 45 минута, реми са Златибором (0:0). Ибрахим Мустафа (Раднички СМ) – 90 минута, победа над Тимоком 1919 (1:0).