text: Карл Хајнрих Маркс (; Трир, 5. мај 1818 — Лондон, 14. март 1883) је био немачки филозоф, политички економиста, историчар, новинар, социолог и један од највећих критичара капитализма и теоретичар социјалистичке мисли, вођа радничког покрета и водећа личност Прве интернационале. Рођен је у Триру у образованој породици правника, после гимназије студирао је право у Бону и Берлину али се паралелно бавио и филозофијом, политичком економијом, историјом, социологијом, новинарством и уметношћу. У току и након студија постао је члан младохегеловског Доктор клуба. Докторирао је у Јени 1841. са темом из историје филозофије: Разлика између Демокритове и Епикурове филозофије природе. Био је главни уредник Рајнских новина у Келну 1842. које је пруска влада убрзо забранила. У Паризу 1843. је покренуо Немачко-француске годишњаке и упознао свог каснијег 40-годишњег пријатеља и сарадника Фридриха Енгелса. Након прогона из Француске 1845. преселио се у Брисел. Тамо је са Енгелсом стекао признање за писање а његова социјално-политичка оријентација је сазрела. Придружио се једној тајној левичарској групи Савез праведних у Лондону. 1848. је организовао први Рајнски демократски конгрес у Немачкој и супротставио се пруском краљу због распуштања пруске скупштине. Када је прогнан из Немачке и поново из Француске, коначно се преселио у Лондон 1849. где је провео остатак живота. Радио је као европски дописник за Њујорк трибјун (1851—62). Готово цео живот је провео у емиграцији, (Француска, Белгија, В. Британија), често прогањан и у великој материјалној оскудици. Свестрано је учествовао у оснивању и политичком организовању радничког покрета у европским индустријским центрима. У својим делима створио је потпуно нов и оригиналан поглед на свет и друштво, нову интерпретацију светске историје и изложио анализу друштвених односа. Сматра се за једног од оснивача модерне социологије. Његова мисао своје изворе има у европском хуманизму, енглеској политичкој економији, немачком класичном идеализму и социјалном утопизму. Његов писани опус је импозантан; сматра се појединачним писцем који је извршио највећи утицај на светску историју. Тешко је издвојити које му је дело најутицајније. Из интерпретација његових погледа и теоријског рада и писаних дела израстао је један од најдоминантнијих праваца у европској и светској филозофији XX века: марксизам. Неки сматрају да је његово најзначајније дело „Капитал“ (прво издање 14. септембар 1867), у којем је практично успоставио и модерну политичку економију као науку. Његова антиципација новог комунистичког друштва делимично је изложена у Комунистичком манифесту (у чијем писању је учествовао и Фридрих Енгелс). Основне идеје Манифеста ће касније утицати на формирање и ширење комунистичког покрета, појаву социјалистичких револуција и развој социјализма у свету. Његови погледи на битна филозофска, социолошка, економска и политичка питања овде су само фрагментарно оцртани излагањем његове биографије. Биографија Детињство Карл Маркс је рођен 5. маја у Триру, римокатоличком граду, у рајнској покрајини у Пруској., као треће дете адвоката Хајнриха Маркса и Хенриете Пресбург. Његови преци су већ од XVII века били рабини у Триру, деда Мордехај Маркс Леви, био је рабин од 1788. до 1804. Само презиме Маркс било је од скоро презиме очеве породице. Њихово право презиме Халеви прешло је у Леви а потом од Мерц у германизовано Маркс. Брат његовог оца, Самуел, је све до смрти 1827. био рабин. Деда његове мајке, Хенриете Пресбург, односно Пресброк, је такође био рабин у Нимегеу. Карлов отац се, у ствари, звао Хершел али је приликом преласка у хришћанство (1816. или 1817.?) то име германизовано у Хајнрих. Карлов отац, Хершел Маркс, био је први у породици који је добио секуларно образовање. Да би избегао антисемитизам он се определио за лутеранство које је у католичком Триру било у мањини. За Хершела је припајање Порајња Пруској значило професионалну катастрофу јер према Прогласу пруског цара Фридриха Вилхелма III од 11. март 1812. који је регулисао права Јевреја забранио им је да обављају одређена занимања, нарочито адвокатуру. Карл, његова браћа и сестре крштени су 26. августа 1824. у еванђелистичкој цркви у Триру. Лутеран Хајнрих Маркс хтео је својој деци да пружи такво васпитање и образовање да његова породица буде једнака са другим и она нису имала јеврејско васпитање. Хајнрих је 1. октобра купио кућу за своју многобројну породицу од осморо деце: Софија (1816), Херман (1819), Хенриета (1820), Лујза (1821), Емилија (1822), Каролина (1824) и Едуард (1826). До своје дванаесте године Карл је ишао у лутеранску основну школу. Ништа значајније о његовом детињству се не зна.Његов отац је постао јавни тужилац 1821, бавио се судским пословима, потом је постао правни саветник и своју каријеру завршио је као председник трирске адвокатске коморе. Хершел Маркс постао је релативно богат, и поседовао је неколико винограда у Мозелу. Био је и члан једне врсте ротари клуба који се звао Касино клуб. Био је позната и угледна личност у Триру. Као човек просветитељства, Хајнрих је био заинтересован за идеје филозофа Имануела Канта и Волтера, учествовао је у агитацији за устав и реформе у Пруској, која је тада била апсолутна монархија. Његов утицај на младог Карла био је велик. Матерњи језик његове мајке Хенријете био је холандски. Лоше је говорила немачки. Карл према њој није гајио нежна осећања, Хенријета Пресбург, била је полуписмена холандска Јеврејка, јер је много времена посвећивала својој породици. Потицала је из просперитетне пословне породице која је касније основала компанију Филипс. Њен брат, Марксов ујак, Бенџамин Филипс био је богати банкар и индустријалац, од кога ће Карл и Џени Маркс касније често тражити позајмице док су били у прогонству у Лондону. У октобру 1830. Карл је започео школовање у гимназији Фридрих Вилхелм која је некада била исусовачки колеџ. Гимназију је похађао до 1835. Директор гимназије био је Јохан Хуго Витенбах, Кантов ученик, професор историје, писац и филозоф, пријатељ Карловог оца. Гимназија је била жариште политичког слободоумља а сам Витенбах припадао је групи професора привржених идејама француске револуције. Витенбах је заједно са Марксовим оцем био један од предводника Касино клуба. На једном од састанака они су отпевали Ла Марсељезу и друге револуционарне песме. Након царевог писма трирском градоначелнику уследило је затварање књижевног клуба Касино. У годинама свог раног интелектуалног формирања млади Карл је имао сазнања о француској револуцији, Декларацији о правима човека и грађанина, политичкој демократији и Кантовој филозофији под утицајем свог оца и Јохана Витенбаха. Један од првих немачких социјалиста, Лудвиг Гал, живео је у Триру до 1832. Карл се у гимназији ипак није бавио никаквом политичком активношћу. Тајни владин доушник Нохл није га ставио на списак осумњичених. Завршни испит у гимназији полагао је од 17. до 23. септембра 1835. Испит се састојао из веронауке, превода једне Хорацијеве оде са латинског, једног састава о Августовом царству, по једног превода одломка из Илијаде, Тукидида и Софокла са грчког и једног превода из Монтескјеове књиге Разматрања о узроцима величине и пропасти Римљана. Из историје је имао питања о Сервију Тулију и заузимању Цариграда у Петом крсташком рату. Завршни матурски писмени рад је био на немачком језику: Размишљања младића приликом избора занимања. Идеје које је млади Карл изложио у том раду биле су под Кантовим утицајем и оне се могу срести и у многим његовим текстовима из зрелог доба. Ту задаћу је оцењивао Витенбах: она садржи велико изобиље идеја, али јој на многим местима недостаје јасноће и прецизности. Неки мисле да се таква критика може применити и на многе касније Марксове списе. Након примања завршног сведочанства проводи време дуж обала Моселе, занима се за девојке и заљубљује у своју будућу супругу Џени фон Вестфален. Њен млађи брат, Едгар, је био у истом разреду гимназије са Карлом. Њен отац, барон Лудвиг фон Вестфален, био је владин саветник, такође лутеран и припадник Касино клуба. Лудвиг, човек велике културе и изузетне интелектуалне истанчаности је младом Карлу отворио нове интелектуалне видике, упознао га са делом: Хомера, Шекспира и Сервантеса. Ти писци ће остати све до смрти његови омиљени аутори. Свом предрагом очинском пријатељу, поверљивом владином саветнику, г. Лудвигу фон Вестфалену... као сведочанство синовске љубави Карл је, касније, посветио и своју докторску дисертацију. Родитељи и пријатељи младог Карла зову надимком Мохр. Након тајне веридбе одлази на Универзитет у Бон 17. октобра 1835. да студира право. Први пут напушта родитељски дом. Ван породичне средине препуштен је самом себи. Млади Маркс Карл се по очевој жељи уписао на правни факултет али је осећао да га привлачи уметност, песништво и књижевност. У првом семестру универзитетске 1835-36. године слуша предавања из шест предмета, три од њих нису правни предмети: Грчко-римска митологија, Питања о Хомеру и Историја модерне уметности. Постао је члан Трирског клуба, (студената из Трира). Губи занимање за своју породицу. Пише песме а отац му се брине због његових предавања и да му син не постане тричави стихоклепац. У другом семестру 1836. изабран је за председника клуба студената из Трира. Обилазио је кафане, дворане за плес, проводио весео живот немачких студената. Између студентских клубова било је честих препирки и сукоба. Клубови су се делили на студенте буржоаског порекла и клубове аристократских студената. У једном таквом сукобу који је прерастао у стварни двобој са аристократским клубом Борусија-корпс Маркс је у мају 1836. био лакше рањен у десно око. Издаци младог студента Маркса били су позамашни. Током другог семестра је попустио у учењу и показао отворено помањкање интереса за студиј права. У том семестру једино предавање које је било оцењено као марљиво и пажљиво похађано било је латинска књижевност код професора А. В. Шлегела. Тема предавања била је Елегије Проперција, песника Августова века. Песнички кружок у који је залазио с политичког гледишта није био безазлен, међу члановима био је и Карл Грин, будући социјалист, каснији директор немачког седмичног листа Vorwarts (Напред). Отац Хајнрих му је 1. јуна сасвим службено јавио да га намерава пребацити с Бонског на Берлински универзитет, верујући да ће се тамо уразумити и уозбиљити. У напомени отпусног сведочанства Бонског универзитета писало је :због ноћног узнемиравања и пијанства био је у једнодневном притвору. Није био осумњичем да је био члан клубова који су за студенте забрањени. Карл се вратио у Трир и провео у породици свој последњи одмор. Своје песме посветио је својој вољеној Џени фон Вестфален. На Универзитет у Берлину уписао се 22. октобра 1836.. У Старолајпцишкој улици бр.1 изнајмио је скромну собу. Сматрало се да је универзитет у пруској престоници најбољи по изврсности својих професора и озбиљности студената, храм рада. Царска цензура била је, такође, изврсна. Почиње да се бави књижевним радом, пише неколико поглавља историјског романа, први чин трагедије а све под утицајем романтизма. У написаном се осећао снажан утицај Лесинга, Шилера и Гетеа. Први објављени текстови су му били поезија, у берлинском недељнику Атенаум. Убрзо прекида своју књижевну каријеру. У марту 1837. обавестио је Лудвига фон Вестфалена о веридби са његовом ћерком Џени. Посећује два сата предавања из веронауке седмично. Врло темељно учи грчки и латински, изучава Цицерона, Тацита, Хорација, Платона, Тукидида, Хомера и Софокла. Похађа предавања из француског и хебрејског. У његовом програму из прве године ту су још следећа градива: немачка књижевност, математика, физика и историја. У октобру 1837. послао је оцу последње песме које је написао. Након летње духовне слабости по наговору лекара одлази у село Стрелов, близу Берлина. У том селу је написао филозофски дијалог Клеант или о полазној тачки и нужном даљем кретању филозофије. Све песме и скице за романе ту спаљује. Отац га обавештава писмом 10. Фрбруара 1838. да је тешко болестан и да је разочаран Карловим трошењем новца. Угледу Берлина као интелектуалног центра допринео је Хегел који је до своје смрти 1831. тамо држао универзитетску катедру филозофије. Маркс је могао да осети Хегелов посмртни сјај. Сви професори, ипак, нису били Хегелови ученици. Маркс је да испуни обећање оцу уписао три предмета: Пандекта, код историчара права Савињија; Кривично право код Едуарда Ганса, (врло угледних професора права), и Антропологију код Стефенса. Савињи је био један од главних теоретичара конзервативне историјске правне школе. Маркс је марљиво похађао Савињијева предавања али не веома марљиво како је писало за предавања Едуарда Ганса, Хегеловог ученика. У свом делу из 1836. Ганс пише о својим сусретима са сенсимонистима у време јулске револуције у Паризу. Могуће је у Марксовом делу наћи читаве Гансове реченице. У летњем семестру 1837. Маркс је слушао три предавања из права: Канонско право, Општи немачки грађански поступак и Пруски грађански поступак. У зиму 1837-38. похађао је само предавања из Кривичног поступка. У летњем семестру 1838. уписао је три предмета: Логику, Општу географију и Пруско грађанско право које је слушао изванредно вредно. Хегела је проучавао 1837. Читао је филозофе Фихтеа, Канта и Бекона, и правнике Савињија и Тибауда. Увео је обичај да у бележнице језгровито уноси садржаје прочитаних књига. Чита Шелинга, Аристотела. Док ме држала зловоља, навикао сам се да с краја на крај урањам у Хегела, како је то чинио велики број његових ученика, запиао је. Маркс истрајава у студирању права и писмом обавештава оца да жели да крене у судије. 1837. је умро Марксов брат Едуард. Карл почиње да посећује Докторклуб, који је био место где су се скупљали филозофи, историчари и теолози који су били од њега много старији. У то време хегеловство је била службена пруска филозофија. Хегелови ученици су се делили на две групе: левица и десница. Старохегеловци су се залагали за измирење филозофије и религије. Оправдавали су хришћанство и улогу цркве. Бранили су пруску државу. Хегеловска левица је наглашавала дијалектику и настојали су да је примене на подручје идеја и стварност света. Односили су се критички према постојећој религији, хришћанству и према свакој религији, постојећој пруској држави, и свакој другој. Хегеловска левица је објединила покрет политичке опозиције у Прусији који се развијао од јулске револуције 1830. Неспокојне због тога пруске власти су забраниле противверске и противпруске чланке и текстове. Хабсбуршко царство под Метернихом и даље је владало средњом Европом. Изгледало је да тадашње руско царство јача. Младохегеловски покрет обликовао се у таквом расположењу и околностима као и мисао младог Маркса. Маркс је био у прилици да чује све расправе послехегеловског раздобља. Халешки годишњаци које је покренуо Арнолд Руге 1838. постали су младохегеловски лист. Докторклуб је окупљао неколико представника хегеловске левице. Један од чланова био је Бруно Бауер, који је на универзитету предавао теологију. У клубу се поред филозофије расправљало о политици. Полицијски извештаји су, међутим, писали да је разблудан живот чланова клуба. Део новца Маркс је трошио и на те пијанке. У полугодишту 1838-39. Маркс је наставио студирање права, међутим у летњем семестру 1839. он напушта студиј. Његово завршно сведочанство са студија садржи оцену само из једног предмета: О Исаији, код Бруне Бауера. Одлучио је да буде филозоф и да одбрани докторат из филозофије. У октобру 1839. Бруно Бауер напушта Берлин и одлази у Бон где је именован за приватног доцента на теолошком факултету. Бауер се надао да ће Марксу осигурати наставничко место на Бонском универзитету што га је подстакло да састави своју тезу и проучавање класичне грчке филозофије изложи у дисертацији. Године 1840. у Прусији је на власти био Фридрих Вилхелм IV који је био још конзервативнији од свог претходника. У то време је нови министар просвете сменио Шелинга са места ректора Берлинског универзитета. По савету Бруне Бауера Маркс текст своје дисертације:Разлика између Демокритове и Епикурове филозофије природе предаје на Универзитет у Јени, који се налазио ван пруске територије. Маркс је 6. априла 1841. послао своју тезу а 15. априла 1841. добио је сведочанство у ком је писало да је доктор филозофије. Одлучио је да напусти Берлин и одлази у Порајње, одлази у Келн. Рајнске године 1841—1843. Након краћег боравка у Келну и Триру у мају 1841. доктор Маркс и Бруно Бауер планирају да покрену часопис Архив атеизма. Бауер се вратио у Берлин, међутим, био је смењен са свог положаја на Бонском универзитету, на захтев самог цара. То је значило да се и за Маркса затварају универзитетска врата. Група либералних припадника келнске буржоазије основала је 15. децембра 1841. у форми деоничарског друштва Рајнске новине за политику, трговину и индустрију. Новине се појављују 1. јануара 1842. Маркс је имао одређени утицај на редакцију новина али је био настањен у Бону и није могао да активно суделује у редакцији. 24. децембра је пруска влада објавила Указ у ком препоручује да се у штампи и у литератури угуше све критике темељних верских принципа и увреде морала и добрих обичаја. (3. марта 1842. преминуо је Лудвиг фон Вестфален.) Маркс тај Указ критикује у свом чланку: Без слободе штампе све друге слободе постају илузорне. У лето 1842. преминуо је његов брат, Херман, и Маркс је морао да се врати породици у Трир која му је ускратила материјалну помоћ. Дана 9. августа Рајнске новине су објавиле Марксов текст Филозофски манифест историјске правне школе, његова сарадња је постала редовна. У том чланку он критикује, свог бившег професора, Савињија, који је од стране цара био именован за министра законодавства. У лето 1842. младохегеловски круг u Берлину се реорганизовао и на месту Доктор клуба појавио се клуб ’’Freien’’ (Слободни). Том клубу су поред Бруне Бауера припадали: Едгар Бауер, Едуард Мејен, Макс Штирнер и Фридрих Енгелс. После позива из редакције Рајнских новина доктор Маркс 15. октобра 1842. напушта Бон и настањује се у Келну да би уређивао дневне новине и суделовао у расправама Келнског круга покретача Рајнских новина. Тих месеци Маркс је читао француске социјалистичке писце: Шарл Фуријеа, Пјер Лероа, Виктора Консидерана и Пјера Прудона. У Рајнским новинама пише и Мозес Хес који је 21. априла 1842. објавио манифест француских комуниста. Маркс чита тек изашлу Прудонову књигу Шта је власништво?. Аугсбуршке новине су 15. октобра 1842. критиковале Рајнске новине и оптужиле их за комунизам. Маркс као главни уредник одмах је одговорио и у свом чланку поменуо пре свега Прудоново оштроумно дело сведочећи тиме о свом занимању за социјалистичка питања. Новинарски посао навео је Маркса да се врло детаљно занима конкретним питањима. Саставио је низ чланака о расправама у Рајнској земаљској скупштини поводом крађе дрва. Нови закон је пооштрио мере против дрвокрадица. Тим поводом је у Порајњу на судовима било 150.000 поступака. Маркс пише, под утицајем Прудона, о власништву као крађи и сматра да је власништво настало на туђи рачун. Маркс је у то време одбио велики број чланака од берлинског клуба Слободних које је оквалификовао као мисаоно испразне брбљарије у неозбиљном стилу и мокрење на стари начин. Тако је његов сукоб с њима постао оштар. Истовремено, цензура га свакодневно непоштедно осакаћује и новине често једва могу да изађу. Сматрао је да је суштина новина у образовању публике. Био је за критику религије, као и Слободни, али и да се мање поиграва фирмом атеизма... а да се њен садржај шири међу народом. Раскинуо је везе са Бруном Бауером и берлински Слободни сматрају да је опортунист. Први лични сусрет између Маркса и Енгелса био је хладан. Маркс је Енгелсу изгледао сумњив због љубазности према власти. С друге стране, успех Рајнских новина пруској влади је био разлог за неспокој. За мање од годину дана број сталних претплатника попео се са 400 на 3400. Због сталних притисака на редакцију од владе задужених за цензуру сам министар за цензуру је сматрао да се тон новина неоспорно стишава. Међутим, Рајнске новине су објавиле писма о положају мозелских виноградара. Влада је онда затражила да се објаве и службене исправке које оповргавају аргументацију мозелског дописника који говори о вампирима који већ дуго сишу крв. Маркс је саставио низ чланака о мозелским виноградарима који живе у нечувеној беди. У чланцима он тврди да је за њихов тешки положај одговорна влада. Серију његових чланака је зауставила цензура код чланака: Зла која поједоше Мозеле и Вампири Мозела, који су остали необјављени. Пруска влада је након што је већ забранила да се дистрибуирају Опште лајпцишке новине, најважније либералне новине у Немачкој, забранила на захтев цара, Ругеове Немачке годишњаке а након што су Рајнске новине 4. јануара 1843. објавиле чланак против руског царског апсолутизма 21. јануара уследила је и забрана Рајнских новина. До те забране је дошло после протеста цара Николе I код пруског амбасадора у Петрограду а иза забране је стајао Фридрих Вилхелм IV, лично. Маркс је тада записао:Ја сам се уморио од претварања, глупости, сировог ауторитета и нашег пренемагања, извртања, окретања леђа и прегањања речима. Влада ми је, дакле, поново вратила слободу. Због начина на који се проводила цензура Маркс је 18. марта објавио да се повлачи из уредништва Рајнских новина. Рајнске новине су престале да излазе 31. марта 1843. То раздобље значило је озбиљну прекретницу у Марксовом животу, почео је да се занима економским проблемима и открива француски социјализам. Остао је без месечне зараде а био се и разишао са својом породицом; све док му је мајка била жива није имао право на породичну имовину. Отишао је у Бад Кројцнах код Мајнца. Тамо се у еванђелистичкој цркви 19. јуна 1843. венчао са својом седмогодишњом вереницом Џени од Вестфаленових. На венчању у цркви нико од Марксове родбине није био присутан а од Џени била је само мајка и полубрат Едгар. Карл, атеиста, венчао се у лутеранској цркви а Џенини аристократски рођаци, пијетисти, веровали су у господа на небу и господа у Берлину и нису били присутни. Пред Карлом и Џени било је 38 година тешког живота а оне су почеле меденим месецом на слаповима Рајне, крај Шафтхаузена у Швајцарској. У Бад Кројцнаху Марксови станују све до одласка у Париз крајем октобра 1843. Карл много чита и пише. Проучава историју Француске, саставља листе и индексе грађе о разним темама: племству, извршној власти, бирократији, породици, државним сталежима, друштвеним слојевима, итд. Детаљно проучава француску револуцију, историју Енглеске, Немачке, Шведске и Сједињених Држава. Чита Русоов Друштвени уговор, Монтескјеов Дух закона, Макијавелијеву расправу О држави. У то време почиње да открива економију и стиче историјско образовање. Пише Прилог критици Хегелове филозофије државног права, (писан од марта до августа 1843, а издато тек 1927). Чита два Фојербахова дела: Суштина хришћанства, објављена у новембру 1841. и 'Принципи филозофије будућности, објављени 1843. Поред Фојербаха на Маркса поново утиче Бруно Бауер. Након читања његова два чланка: Јеврејско питање и Способност данашњих хришћана и Јевреја да постану слободни, објављена 1842. Карл у лето 1843. пише свој Прилог јеврејском питању. Маркс се лично није осећао као Јевреј. Његова писма врве антисемитским рефлексијама. Прилог јеврејском питању је несумњиво антисемитски текст. Он пише:Која је световна основа Јеврејства? Практична потреба, себичност. Који је световни култ јеврејства? Трговање. Ко је његов световни бог? Новац. Па добро! Еманципација од трговања и новца, дакле од практичног стварног јеврејства, била би самоеманципација нашег времена. Даље пише: Јевреј се еманциповао на јеврејски начин, не само тако што је присвојио новчану моћ, него што је помоћу њега и без њега новац постао светска сила, а практични јеврејски дух практичним духом хришћанских народа, ...Новац је ревносни бог Израелов, пред којим не сме да постоји ниједан други бог... Маркс се задовољио тим да Јевреје означи као мету и предложи их за друштвени прогон. Али, Маркс шути о прогонству Јевреја кроз историју а жртва је био и његов отац Хершел, он је у Прусији морао да пређе у лутеранство да би задржао посао. Међутим, Маркс није сам у том мишљењу и социјалисти Фурије и Прудон су написали антисемитске текстове. Јевреј је непријатељ људског рода. Ту расу ваља вратити назад у Азију и искоренити је, писао је Пјер Прудон у свом Дневнику. Маркса све више занима и питање отуђења. Појаву отуђења он види у религији, политици и друштву и везује је за приватно власништво. Изграђујући и прецизирајући своју политичку критику он све више улази у социјални садржај и претпоставља нову димензију, димензију укидања приватног власништва а то је значило безобзирну критику свега постојећег. Он настоји да изнесе истину о друштвеним односима. Карл и Џени крећу у Париз. У Париз је породица Маркс стигла 11. октобра 1843. Париз 1843—1845. По доласку у Париз породица Маркс се настанила у предграђу Сен Жермен где су пребивали и многи немачки исељеници. Арнолд Руге изнајмио је за њих стан у улици Ванеу 23. Џени Маркс је била у четвртом месецу трудноће. У истој улици на броју 22 налазило се уредништво Немачко-француског годишњака. Карл је дошао у милионску метрополу чију новију прошлост је детаљно изучио. 1. маја Џени је родила ћерку. Руге и Маркс нису успели у проналажењу француских сарадника за Годишњак. Француски социјалисти од којих су очекивали да ће сарађивати показали су да су узнемирени атеистичким тежњама часописа. Први и последњи број часописа изашао је у марту 1844. У њему је објављен део преписке између Маркса и Ругеа, два Енгелсова чланка:Нацрт за критику националне економије, студија Положај Енглеске; Писма из Париза Мозеса Хеса, Марксов Прилог јеврејском питању и Увод у Прилог критици Хегелове филозофије права. Маркс је писао:Религија је уздах потлаченог створења......Она је опијум народа...Немачко-француских годишњака је нестало тек што су се појавили. Самог Ругеа је уплашила комунистичка оријентација коју је уочио на ступцима, првенствено Марксових чланака. Пруска влада је запленила примерке на границама и издала налог да се ухапсе главни уредници: Маркс, Руге и Хајне. Часопис је био одштампан у 3000 примерака и слабо се продавао у Француској а у Немачкој се није могао продавати. Руге је одустао од даљег рада и оставио Маркса без средстава. Управо у то време Маркс је открио политичку економију. На то је утицао Енгелсов чланак Нацрт за критику националне економије. Маркс је закључио да мора проучити економисте. И поред новчаних невоља, оскудице и што му се родила ћерка, Маркс је уронио у ново занимање – економске студије. Између фебруара и августа саставио је Економско-филозофске рукописе из 1844. У њима описује везу националне економије са државом, правом, моралом, грађанским животом. Маркс у Паризу чита економисте и од тада се више неће раздвајати од политичке економије. Први део Рукописа из 1844 управо је посвећен тумачењу одломака из дела економиста: надница, профит од капитала, земљишне ренте и отуђени рад. Његово штиво из 1844: Адам Смит :Истраживање природе и узрока богатства народа, Вилхелм Шулц:Кретање производње, Давид Рикардо:О начелима политичке економије и опорезивања... Надница се одређује непријатељском борбом између капиталисте и радника. Маркс долази до дефиниције пролетера, оног који живи без капитала и земљишне ренте, једино од рада и то једностраног, апстрактног рада. Маркс уводи нове појмове у своје мишљење: производне снаге, производни односи...; до којих је дошао асимилацијом грађе и кроз анализу кретања производње у Шулцовим радовима и анализом историје енглеске политичке економије. Реч пролетеријат долази од латинске речи proles (потомство). Пролетери су у Риму сачињавали центурију сиромашних грађана који су држави могли понудити само своје потомство. По Марксу, модерни пролетер није поседовао ништа осим своје радне снаге. Маркс истражује језив положај радника у свом времену. Суделовао је на састанцима париских радника. У Паризу је од 1834. постојао Савез прогнаних који је 1846. прешао у Савез праведних. Била је то пирамидална организација која је организована као тајно друштво. Обавестио је писмом Фојербаха да су комунисти тог лета два пута седмично похађали предавања о његовој књизи Суштина хришћанства. (Маркс је Савезу праведних службено приступио 1847) У извештајима пруског Министарства за унутрашње послове у Паризу писало је:Изнајмили су просторију и у њој држе говоре којима отворено подстичу на убијање краља, укидање сваког власништва, ликвидирање богатих и вере, једном речју страхота. Истиче се да се окупи око 30 а неретко и 100 до 200 Немаца. Док је боравио у Паризу Маркс је био веома повезан са песником Хајнрих Хајнеом. Са Пјером Прудоном је водио много расправа и њихово пријатељство је трајало све до Марксовог одласка из Париза. Дружио се са Михајлом Бакуњином. Са Енгелсом је крајем 1844. написао књигу Света породица или Критика критичке критике. Књига је изашла у фебруару 1845. и била је оштра критика теза браће Бауер. Бауер хоће да творац историје буде дух и негира улогу масе у историји. Маркс потом жели да се прихвати детаљнијих анализа развоја политичке економије. Истовремено пруском цару је све несносније деловање немачких револуционара у француској престоници. Дана 3. августа 1844. објављен је Бернаисов чланак у ’’Vorwarts’’-у (Напреду) насловљен Атентат на пруског цара. То је изазвало бурну реакцију пруског амбасадора у Паризу. Тадашњи француски министар унутрашњих послова пише француском министру иностраних послова:Још данас можемо из Француске удаљити оне ниткове, а имаће муке да негде другде издају своје новине; то је истина. Чланак је напрасит и гнусан. Прогон ми се чини врло оправдан. Њих су тројица: одговорни уредник г. Борштајн, др Руге и неки г. Маркс... Француски министар одредио је 25. јануар 1845. за прогон ниткова. Карл Маркс је добио решење о протеривању и саопштено му је да има 24 сата да оде из Француске. Марксу је пошло за руком да добије још осам додатних дана. Карл Маркс се 1. фебруара 1845. кочијом одвезао у Лијеж. У Бриселу је био 3. фебруара. Брисел, Маркс комунист 1845—1847. Трир, Бон, Берлин, Келн, Бад Кројцнах, Париз, па Брисел и Белгија Леополда I. Карл Маркс је без средстава. 7. фебруара 1845. тражио је одобрење да у Белгији заснује место свог боравка. Белгијски министар правосуђа дао је налог да Маркс буде под присмотром јер је против њега у Прусији био издат налог за хапшење. 22. фебруара Маркс је потписао обавезу:У сврху добивања одобрења за пребивање у Белгији, својом чашћу преузимам обавезу да у Белгији нећу објавити ниједно дело о дневној политици. Зими 1844-1845 Фридрих Енгелс пише Положај радничке класе у Енглеској. 22. фебруара Енгелс пише Марксу:Чим је стигла вест о expulsion, сматрао сам нужним да одмах започнемо са субскрипцијом, како би комунистички расподелили на све нас посебне трошкове, које си ти имао. Енгелс предлаже Марксу да му исплати своја ауторска права за књигу о Енглеској. Тако он почиње Маркса новчано да испомаже што ће трајати и наредних година. Маркс је 1. фебруара потписао уговор са издавачем Ласкеом за искључиво право објављивања његове књиге Критика политике и националне економије, требало је само да је напише. За то дело нацрт су били Економско-филозофски рукописи који нису били објављени. Од фебруара 1845. до марта 1848. гомила белешке о читању, петнаест бележница са више од шест стотина страница из Сисмонди Студије о политичкој економији 1837, Историја политичке економије Адолфа Бланкија, Историја политичке економије у Италији Ј. Пекија 1830... подручје Марксове лектире се још проширује, проучава машине, филозофију мануфактура, П. Росијева Предавања из политичке економије Брисел, 1843. Настанио се у једном малом стану у Бриселу у улици Пачеко бр. 35. Ту пише своје чувене Тезе о Фојербаху. Марксов текст садржи једанаест теза. Једанаеста је најпознатија:Досада су филозофи само различито тумачили свет а ради се о томе да се он треба променити. Маркс промену света сматра најважнијом. То значајно и из корена утиче на његово деловање. У априлу 1845. у Брисел је доселио Енгелс. Маркс је преселио у улицу Алијансе да би били ближе. Маркс је у Бриселу интензивно читао. У августу је Енгелс повео Маркса у његов први боравак у Енглеској. Боравили су у Манчестеру и Лондону. Тамо су упознали раднике из организације trade-union вође Савеза праведних, одређен број чартиста окупљених око листа ’’Northern Star’’ (Звезда Северњача). Маркс је упознао фонд библиотеке у Манчестеру и British Museum. Све то ће користити у свом каснијем истраживачком раду. Његова лектира у Енглеској из лета 1845. пописана је у три бележнице. Он се упознаје са кредитним механизмима, кретањем цена, демографским еволуцијама и одређеним бројем дела из политичке економије до којих није могао доћи у Бриселу. 26. септембра родила се његова друга кћер, Лаура. Крајем августа био је опет у Бриселу. Радио је са Енгелсом на новој књизи:Немачка идеологија. Састављање те књиге трајаће од септембра 1845. до августа 1846. А књига је одговор Бауеру и Штирнеру на њихове критике Свете породице. Велик део Немачке идеологије посвећен је критици књиге Макса Штирнера Его и његово власништво. У тој књизи њихова критика обухвата и Фојербаха. ...ниједном од ових филозофа није уопште пало на памет да поставе питање о вези немачке филозофије са немачком стварношћу, о вези њихове критике са њиховом властитом материјалном околином. Одатле полази наговештај Маркс-Енгелсовог схватања историје са проучавањем односа између производних снага, поделе рада и различитих облика власништва. Њихове формулације касније ће добити своје име историјски материјализам. Марксова филозофија постаје све више економизам. Последњи значајан текст у Немачкој идеологији је напад на такозвани истински социјализам Карла Грина. Након путовања у Енглеску да би остали у вези са ’’Fraternal Democrats’’ (Братским демократама) из Лондона и са Лондонским удружењем за образовање немачких радника Маркс и Енгелс су основали Комунистички дописни комитет. Било је то зачињање Прве интернационале. 30. марта 1846. петнаестак комуниста се састало у Марксовој кући. Манифест комунистичке партије, 1848. Крајем 1847. Маркс и Енгелс су почели да пишу њихов најпознатији рад - програм активности Савеза комуниста. Заједничко дело Маркса и Енгелса писано је од децембра 1847. до јануара 1848. године, а први пут је објављено 21. фебруара 1848. године под називом Комунистички манифест. Комунистички манифест изложио је веровања новог Савеза комуниста. Више то није било тајно друштво, Савез комуниста је сада хтео да циљеве и намере јасно прикаже широј јавности. Увод Манифеста је јасно утвдио главну основу марксизма, да је "Историја свих досадашњих друштава историја класних борби." У наставку се испитују антагонизми за које је Маркс тврдио су настали сукобом интереса буржоазије (богата капиталистичка класа) и пролетаријата (радничка класа). Полазећи даље од тога, Манифест представља аргументе зашто је Савез комуниста, за разлику од других социјалистичких и либералних политичких партија и група у то време, био једина партија која је заиста деловала у интересу пролетаријата и која се залагала за свргавање капитализма и успостављање социјализма. Касније те године, Европа је доживела низ протеста, побуна и насилних револуција који су познати као револуција из 1848. године. У Француској, револуција је довела до свргавања монархије и успостављања Француске Друге републике. Маркс је подржавао такве активности, а пошто је недавно добио значајно наследство од свог оца, наводно користи трећину од тога да наоружа белгијске раднике који су планирали револуционарни устанак. Иако је истинитост ових навода спорна, белгијско Министарство правде га оптужује због тога и потом га хапси, а он је био приморан да побегне назад у Француску, где је веровао да ће бити безбедан. Келн 1848—1849, Маркс револуционар у време револуције У нади да ће видети ширење револуције у Немачкој, 1848. Маркс се вратио у Келн, где је почео штампање летака под насловом Захтеви Комунистичке партије у Немачкој, у коме се залагао за само 4 од 10 начела из Манифеста, сматрајући да у Немачкој у то време, буржоазија мора прво да збаци феудалну монархију и аристократију пре него што пролетаријат збаци буржоазију. Дана 1. јуна, Маркс је почео штампање дневних новина "Neue Rheinische Zeitung", а финансирао се наследством свог оца. Новине су биле дизајниране да пренесу вести из целе Европе са марксистичком интерпретацијом догађаја. За време издавања ових новина, Маркс и други револуционарни социјалисти су редовно малтретирани од стране полиције, а Маркс је чак и привођен у неколико наврата. Оптуживан је за разне ствари, између осталог за вређање Главног јавног тужиоца и за подстицање оружане побуне, међутим, сваки пут је био ослобођен. У међувремену, Пруски парламент је распуштен, а краљ Фридрих Вилхем IV је увео нови кабинет, који је имао задатак да спроведе контра-револуционарне мере и да уклони левичарске и друге револуционарне елементе из земље. На основу овога, "Neue Rheinische Zeitung" су убрзо укинуте и Марксу је наређено да напусти земљу 16. маја. Маркс се након овога вратио у Париз, у коме је тада спровођена оштра контра-револуције, а и владала је велика епидемија колере, па је Маркс убрзо и одавде избачен од стране градских власти, које су га сматрале великом претњом. Са супругом Џени, очекујући четврто дете, и у немогућности да се врати у Немачку или Белгију, у августу 1849. године пронашао је уточиште у Лондону. Живот и рад у Лондону Писање за New York Tribune Приватни и лични живот Библиографија Разлика између Демокритове и Епикурове филозофије природе, (докторска дисертација) (1841. издата 1902) Критика Хегелове филозофије државног права (1843. изд. 1927) Прилог јеврејском питању (1843) Писма Ругеу из 1843. Економско-филозофски рукописи из 1844. (1844. изд. 1932) Света породица или Критика критичке критике. Против Бруна Бауера и другова, са Енгелсом. (1845) Тезе о Фојербаху (1845. изд. 1888, у Енгелсовој редакцији) Немачка идеологија (1845. изд. 1932) Биједа филозофије (1847) Манифеста комунистичке партије (са Енгелсом) (1848) Најамни рад и капитал (1849) Класне борбе у Француској (1850) Адреса Централног комитета Савеза комуниста Осамнаести бример Луја Бонапарте (1852) Открића о историји дипломатије 18. века Прилог критици политичке економије (1859) Теорије о вишку вредности (изд. 1905) Капитал. Критика политичке економије, прва књига (1867) Критика Готског програма (1875. изд. 1891) Одабрани чланци Види још Од сваког према способностима, свакоме према потребама Споменик Карлу Марксу Референце Литература Предраг Враницки:Мисаони развитак Карла Маркса (1953) Кар Корш:Карл Маркс (1984) Jacques Derrida:Spectres de Marx (1993); (Жак Дерида Марксове сабласти) (2004) Jean Elleinstein:Marx, sa vie, son oeuvre'' (1981) Спољашње везе Карл Маркс интернет архива В. И. Лењин - Карл Маркс Рођени 1818. Умрли 1883. Немачки Јевреји Јеврејски филозофи Немачки филозофи Немачки атеисти Континентални филозофи Политичка филозофија Немачки комунисти Ашкенази Историја филозофије Историја образовања Марксистичка теорија Атеистички филозофи Немачки марксисти


source: fineweb

text: Антонио Сера |Овај чланак садржи списак литературе (папирне изворе и/или веб-сајтове), али његови извори нису најјаснији зато што нису унети у сам текст. Молимо вас да побољшате овај чланак тако што ћете унети изворе у сам текст.| Антонио Сера (итал. Antonio Serra) је био италијански економиста. Живео је током друге поливине 16. и прве половине 17. века. Рођен је у Косенци у Калабрији, која је тада припадала Напуљској краљевини. Био је доктор права. Његово дело Кратска расправа о узроцима... довршено је 10. јула 1613, а писано је у затвору Викариа у Напуљу. Посвећено је грофу од Лемоса, напуљском подкраљу, чији је Сера био затвореник. У Серино доба, Напуљска краљевина је била под господством Шпаније. Сера се у свом делу показује као критичар монетарног система и није присталица забране извоза новца по сваку цену. Он сматра да се прилив и одлив новца мора регулисати путем трговинског биланса а не мерама државне власти, које би ишле за законским снижавањем меничних течајева за номиналну вредност менице. Исто тако он одбацује различите монетарне мере које су се у његово време практиковале у готово целој Европи. У начелу је противан интервенцији државе у питањима новца. Са друге стране, Сера је присталица систематске државне интервенције ради подизања домаће индустрије и увођења бројних заната који би уклонили потребу увоза стране робе. Дела [уреди] - Кратка расправа о узроцима који могу изазвати обиље злата и сребра у краљевинама у којима нема рудника (Il breve trattato delle cause che possono far abbondare li regni d' oro e argento dove non sono miniere), 1613. Литература [уреди] - Економисти 17. и 18. стољећа, Култура, Загреб, 1952.


Вучић: Четири сценарија за реконструкцију Владе - Печат - Лист слободне Србије Почетна/Вести/Вучић: Четири сценарија за реконструкцију Владе Вучић: Четири сценарија за реконструкцију Владе Председништво Српске напредне странке одржало је данас по подне седницу. Лидер СНС-а Александар Вучић каже да наредна реконструкција Владе Србије на чијем је челу неће бити козметичка. Упозорава да се различити тајкунски лобији боре за промену власти у Србији и најављује страначке изборе. За реконструкцију Владе постоје четири сценарија, конкретан закључак о том питању није донет и наставиће се разговори у оквиру странке, рекао је премијер Александар Вучић, преноси Танјуг. Одговарајући на питање да ли се данас на седници Председништва СНС-а разговарало о могућој реконструкцији Владе, Вучић је рекао да она свакако неће бити козметичка, а да постоје четири могућности. “Једна је да дође до промене коалиционих снага, друга да дође до значајних промена у СНС-у, трећа подразумева промену на челу Владе, а четврта да не буде никаквих промена до децембра, да сачекамо покрајинске и локалне изборе”, рекао је Вучић на конференцији за новинаре. Упитан која је, према његовом мишљењу, најбоља опција, рекао је: “Не бих о томе, али мислим да ће моја опција бити подржана. Мислим да још имам подршку већине у странци.” Новинаре је интересовала и опција могуће промене на челу Владе, коју је премијер поменуо, али он то није желео да коментарише. Додао је да би се томе многи највише радовали, посебно они који толико снаге улажу у то да га победе, али им, каже Вучић, некако не полази за руком. Премијер је рекао да се на седници председништва странке разговарало о свим недостацима и о лошим стварима које прате рад те странке и о томе како да превазиђу недостатке. “Договорили смо се да страначке изборе завршимо у наредна два до два и по месеца. То ће бити веома важно да бисмо као странка били спремни за изборе на покрајинском, локалном нивоу и на територији Србије”, рекао је лидер СНС-а. Задатак СНС-а биће убедљива победа, убедљиво за нас биће више од 20, 30 и 40 одсто разлике, закључио је Вучић. Вучић је рекао и да ће СНС разматрати измене изборног система у Србији. “Данас смо се мало бавили тиме, али бавићемо се тиме и на наредним седницама Председништва”, рекао је Вучић одговоривши на питање новинара какав је став напредњака по питању изборног система. Кори Удовички је раније рекла да је промена изборног система на свим нивоима најважнија ствар коју треба урадити да би демократски систем боље служио грађанима и реформама. “Ако је Кори Удовички то најавила, ми смо неважни. Ако Кори каже, биће тако”, рекао је лидер напредњака. “Тајкунски лобији за промену власти” Вучић је рекао да има доказе да се различити тајкунски лобији боре за промену власти у Србији и да врате стари систем не би ли наставили пљачку Србије. “Ми ћемо им се, у складу са законом, супроставити”, поручио је Вучић. “Наш циљ је да донесемо бољитак за наш народ, да Србија буде модерна земља, демократски устројена, уређена и уверен сам да ћемо у том послу успети и да побеђујемо све оне којима је успех да ствари врате у прошлост, да Србијом управљају тајкунско-мафијашки кланови, као што су управљали од земунског до Мишковићевог клана”, рекао је Вучић. Рекао је да је утицај бизнисмена Мирослава Мишковића у Србији, и финансијски и медијски, много озбиљнији него што је мислио. “Много је озбиљнији него што сам могао да сањам. Много пара има и не чека му се та пресуда за коју тврди да неће бити осуђујућа”, истакао је Вучић. Премијер је рекао да ће врло брзо на суду бити доказани “велики финансијски злочини”. “Велику нервозу видим код неких. Све су покушали преко својих медија. Много људи плаћају – не бисте веровали кога све плаћају – и за то имам доказе. Чекам само да ме туже, а спреман сам и да идем на полиграф”, рекао је Вучић и додао да, нажалост, не сме о свему јавно да говори. “Води се хајка против Гашића и Лончара” Премијер Вучић је рекао да га нико није консултовао у вези са ангажовањем хеликоптера Војске Србије у акцији спасавања детета из Новог Пазара, али да би и сам донео исту одлуку. “Видим да се води хајка против министара Гашића и Лончара, који су хтели да спасу једно дете... Ево, ја преузимам одговорност, да су ме питали, а нису, и ја бих рекао: ‘Идите, спасите то дете'”, рекао је Вучић новинарима. “Гашића и Лончара нећу да дам”, рекао је премијер и додао да је задовољан радом двојице министара. Једино им замера, додао је, што се правдају и одговарају на прозивке аналитичара, који их критикују да су желели да се сликају у таквој ситуацији, а у ствари су аналитичари ти “који ништа друго не раде, него се сликају”. Рекао је да је целу ноћ петак на суботу био будан, чекао резултате, као што су, рекао је, и Гашић и Лончар били будни не само те, већ и многих других ноћи.


Грађани с разлогом верују својој полицији Сремска Каменица, 13. март 2019. Потпредседник Владе Републике Србије и министар унутрашњих послова Небојша Стефановић поручио је данас у Сремској Каменици полазницима 19. и 20. класе Центра за основну полицијску обуку (ЦОПО) да се од њих очекује да буду честити и вредни и да грађанима осигурају безбедност. Стефановић је оценио да је Србија данас, захваљујући даноноћном раду полицајаца, стабилна и сигурна земља, и указао на то да перцепција сигурности код грађана умногоме зависи од понашања полиције, која својом појавом и деловањем треба да улива поверење људима. Потпредседник Владе је полазницима објаснио да је рад у полицији динамичан, захтеван и различит у зависности од управе или јединице рада. Према његовим речима, полицијски службеници који се баве јавним редом и миром не раде исто што и запослени на граници, као што они на граници не раде исто што и криминалистичка полиција или Специјална антитерористичка јединица. Али, како је додао, за све њих је једна ствар иста. Од њих се очекује да буду поштени и марљиви, нагласио је Стефановић. Он је указао на то да тренутно ЦОПО обуку пролази више од 1.300 полазника, што је највећи број од времена када је постојала средња школа унутрашњих послова. Према његовим речима, у Министарству унутрашњих послова успостављен је систем каријерног напредовања који вреднује резултате и даје прилику најбољима да се искажу, и због тога је образовање и усавршавање неопходно и када се ступи у редове полиције. Полазници 19. и 20. класе су, у разговору са потпредседником Владе и министром унутрашњих послова, између осталог, говорили и о томе зашто су се одлучили да постану полицајци. Један од полазника је истакао да се за ову професију определио због свог деде, који је био полицајац и страдао је давне 1962. године обављајући своју дужност. Стефановић је полазницима поручио да од њих очекује да негују сећање на све страдале колеге, који су дали највише што су могли – своје животе, и заслужују да их се сећамо и поштујемо њихову жртву и оно што су урадили за нашу земљу, наводи се у саопштењу Министарства унутрашњих послова.


Брнабић са сенатором Џонсоном: САД су за наставак дијалога о Косову


-Шумско-привредне основе;


text: Владика Атанасије служио у манастиру Ваведење Данашњи празник Светих 20.000 мученика никомидијских свечано је прослављен Светом Архијерејском Литургијом у манастиру Ваведење на Сењаку у Београду. Свету Архијерејску Литургију је служио Његово Преосвештенство Епископ хвостански Г. Атанасије. У току Свете Литургије, богонадахнутом беседом Епископ је изложио житије празника, кроз које се произнела порука народу како треба живети у Христу и са Христом, као и сви наши преци. По Светој Литургији уследила је трпеза љубави коју је као и увек богато припремила игуманија мати Анастасија са сестринством.


source: wikipedia

text: 17. јул (17.7) је 198. дан године по грегоријанском календару (199. у преступној години). До краја године има још 167 дана. Догађаји 1440 — Пољски краљ Владислав III Јагелонац крунисан за краља Угарске као Владислав I у Стоном Београду. 1453 — У бици код Кастијона Французи победили Енглезе, што је означило крај Стогодишњег рата. 1890 — Сесил Роудз је постао премијер колоније Рт добре наде у Јужној Африци. 1917 — Британска краљевска кућа променила је своје име Сакс-Кобург-Гота у Виндзор због антинемачког расположења у Британији током Првог светског рата. 1918 — Бољшевици су стрељали царску породицу Романов у Јекатеринбургу. 1936 — Војним пучем у Мелији у Шпанском Мароку против недавно изабране левичарске владе Народног фронта премијера Мануела Асање у Шпанији је почео Шпански грађански рат. 1945 — У Потсдаму је почела Потсдамска конференција о послератној будућности Европе. 1955 — Волт Дизни је у Анахајму отворио први Дизниленд. 1968 — У Ираку је оборена влада Абдула Арефа, а на власт је дошло десно крило партије Баас. Председник републике, а касније и владе, постао је генерал Ахмед Хасан ел Бакр. 1969 — У Шпанији, генерал Франсиско Франко именовао је за свог наследника принца Хуана Карлоса, који је преузео вођство државе 22. новембра 1975, два дана након диктаторове смрти. 1973 — У Авганистану је проглашена република након војног удара којим је прекинута четрдесетогодишња владавина краља Мохамеда Захир Шаха. Председник је постао бивши премијер Мохамед Дауд Кан. 1975 — Амерички и совјетски васионски бродови „Сојуз 19“ и „Аполо 18“ спојили су се у Земљиној орбити. Команданти летјелица, Алексеј Леонов и Том Стафорд, разменили су честитке, при чему је Рус говорио енглески, а Американац руски. 1979 — Диктатор Никарагве Анастасио Сомоза Дебајле дао је оставку и побегао из земље, а власт је преузео левичарски сандинистички покрет Данијела Ортеге Сааведре. 1981 — Више од 100 људи је погинуло, а 550 рањено када су израелски авиони бомбардовали палестинска подручја Бејрута. 1981 — 114 особа је погинуло, а више од 200 је повређено због пада висеће стазе у хотелу Хајат риџенси у Канзас Ситију. 1984 — Лансиран је совјетски свемирски брод „Сојуз Т12“, а члан посаде Светлана Савицкаја постала је прва жена која је „прошетала“ свемирским простором изван летелице. 1994 — Бразил је на светском фудбалском првенству у САД освојио четврту шампионску титулу. 1996 — Амерички путнички авион „Боинг 747“ на линији Њујорк-Париз експлодирао је изнад Атлантског океана, након што је полетео са аеродрома Кенеди. Погинуло је свих 230 путника и чланова посаде. 1998 — Посмртни остаци руског цара Николаја II Александровича и чланова његове породице, пренети из Јекатеринбурга 80 година након убиства, сахрањени су у Санкт Петербургу. Свечаној церемонији присуствовао је и председник Русије Борис Јељцин. Цунами изазван снажним земљотресом на дну Пацифика однело је шест села на северозападној обали Папуе Нове Гвинеје. Погинуло је око 2.000 људи. На конференцији ОУН у Риму, представници 120 земаља усвојили су статут којим је успостављан први стални Међународни кривични суд за ратне злочине. САД су одбиле да се прикључе том суду. До марта 2003. споразум је ратификовало 89 земаља. 2000 — Башар ел Асад постао је председник Сирије, обећавши приликом инаугурације да ће наставити непопустљиву политику према Израелу какву је водио његов отац Хафиз ел Асад, који је умро 10. јуна. 2001 — На основу одлуке владе СРЈ, принц Александар Карађорђевић и чланови његове породице уселили су се у краљевску резиденцију у Београду која је југословенској краљевској породици одузета после Другог светског рата. Након завршетка сукоба на Косову и Метохији и престанка ваздушних напада НАТО-а на СРЈ, истражитељи Међународног суда за ратне злочине из Хага пронашли су, према изјави портпарола тужилаштва суда Флоренс Артман, током 1999. и 2000. године 876 гробница на Косову и ексхумирали 4.392 жртве од којих је 2.099 идентификовано. 2014 — Малезијски путнички авион Боинг 777, који је летео из Амстердама за Куала Лумпур, оборен је ракетом изнад Донбаса, при чему је погинуло је свих 298 путника и чланови посаде. Рођења 1714 — Александер Баумгартен, немачки филозоф. (прем. 1762)) 1744 — Елбриџ Џери, амерички политичар, 5. потпредседник САД (1813—14). (прем. 1814)) 1888 — Шмуел Јосиф Агнон, израелски књижевник, добитник Нобелове награде за књижевност (1966). (прем. 1970) 1899 — Џејмс Кегни, амерички глумац и плесач. (прем. 1986) 1910 — Барбара О’Нил, америчка глумица. (прем. 1980) 1917 — Кенан Еврен, турски генерал, 7. Председник Турске. (прем. 2015) 1920 — Хуан Антонио Самаран, каталонски спортски званичник, председник Међународног олимпијског комитета (1980—2001). (прем. 2010) 1934 — Радмила Радовановић, српска глумица. (прем. 2018) 1935 — Дајен Керол, америчка глумица, певачица и модел. (прем. 2019) 1935 — Доналд Садерланд, канадски глумац. 1947 — Жарко Кнежевић, југословенски кошаркаш (прем. 2020) 1949 — Гизер Батлер, енглески музичар, најпознатији као басиста групе -{Black Sabbath}-. 1952 — Дејвид Хаселхоф, амерички глумац и музичар. 1954 — Ангела Меркел, немачка политичарка, канцелар СР Немачке (2005—2021). 1958 — Вонг Карвај, хонгконшки редитељ, сценариста и продуцент. 1961 — Гуру, амерички хип хоп музичар, музички продуцент и глумац. (прем. 2010) 1963 — Мати Никенен, фински ски скакач. (прем. 2019) 1964 — Милорад Билбија, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1965 — Сантијаго Сегура, шпански глумац, сценариста, редитељ и продуцент. 1969 — Џејсон Кларк, аустралијски глумац. 1972 — Јап Стам, холандски фудбалер и фудбалски тренер. 1974 — Дамјано Томази, италијански фудбалер. 1975 — Даруд, фински ди-џеј и музички продуцент. 1976 — Андерс Свенсон, шведски фудбалер. 1976 — Маркос Сена, бразилско-шпански фудбалер. 1977 — Тифани Тејлор, амерички еротски фото-модел. 1979 — Мајк Вогел, амерички глумац и модел. 1987 — Иван Стринић, хрватски фудбалер. 1988 — Рихардс Куксикс, летонски кошаркаш. 1992 — Били Лурд, америчка глумица. 1993 — Сава Ранђеловић, српски ватерполиста. 1994 — Бенжамен Менди, француски фудбалер. 1997 — Оџи Ануноби, британски кошаркаш. Смрти 1762 — Петар III, руски цар. (рођ. 1728). 1790 — Адам Смит, шкотски економиста и филозоф. (рођ. 1723). 1912 — Жил Анри Поенкаре, француски математичар, физичар и филозоф. (рођ. 1854). 1918 —- Цар Николај II и цела његова породица (рођ. 1868). Царица Александра Фјодоровна (рођ. 1872). Велика кнегиња Олга (рођ. 1895). Велика кнегиња Татјана (рођ. 1897). Велика кнегиња Марија (рођ. 1899). Велика кнегиња Анастасија (рођ. 1901). Царевић Алексеј (рођ. 1904). 1928 — Ђовани Ђолити, италијански политичар, премијер Италије (1892-93, 1903-05, 1906-09, 1911-14 и 1920-21). (рођ. 1842). 1928 — Светолик Радовановић, српски геолог и палеонтолог, професор Универзитета у Београду, први министар привреде у Србији (1904—05). (рођ. 1863). 1941 — Аугуст Цесарец, учесник Шпанског грађанског рата, хрватски књижевник, новинар, есејиста, путописац и политички радник. (рођ. 1893). 1945 — Ернст Буш, немачки фелдмаршал. (рођ. 1885). 1946 — Драгољуб Дража Михаиловић, армијски генерал и начелник штаба Југословенске војске у Отаџбини. (рођ. 1893) 1959 — Били Холидеј, америчка џез и блуз певачица. (рођ. 1915). 1959 — Александар Цанков, бугарски политичар, премијер Бугарске (1923—26). (рођ. 1879). 1967 — Џон Колтрејн, амерички џез саксофониста. (рођ. 1915). 1975 — Константин Гамсахурдија, грузински писац и јавна личност (рођ. 1893) 1995 — Хуан Мануел Фанђо, аргентински аутомобилски ас, петоструки шампион Формуле 1 (1951, 1954-57). (рођ. 1911). 2005 — Едвард Хит, британски конзервативни политичар, Премијер Велике Британије (1970—74). (рођ. 1916). Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Свети Андреј Критски Свети свештеномученик Сава Горњокарловачки Дан устава у Јужној Кореји


source: CulturaX

text: Курс АГЗ – Експлозивне материје - 16-27.9.19 | Српско-руски хуманитарни центар Курс АГЗ – Експлозивне материје - 16-27.9.19 У другој половини наставне 2019. године, СРХЦ је продужио реализацију једног од својих главних задатака – пружање помоћи балканским колегама у усавршавању својих практичних вештина и квалификација. Као што је познато, обука се одвија на високообразовним установама Министарства за цивилну одбрану, ванредне ситуације и отклањање последица од елементарних непогода Руске Федерације (МЧС Русије) и у Српско-руском хуманитарном центру (СРХЦ) у Нишу, користећи опрему коју је испоручила руска страна - пре свега, комплекс за обуку и тренинг "Штурм". Управни одбор СРХЦ-а постепено реализује планове за прелазак СРХЦ-а у национални центар за обуку Сектора за ванредне ситуације МУП-а Републике Србије, који би требало да постане део постојећег националног система за обуку ватрогасаца и спасилаца. О обуци у Русији. Тема чишћења балканских територија, тешко контаминираних експлозивним предметима у периоду ратова и сукоба, који су се током 20. века одвијали на овим територијама, била је и остаје најважније питање, које власти морају да реше. У вези са тим, Сектор за ванредне ситуације МУП-а РС затражио је од руске стране да спроведе курс стручног усавршавања за локалне стручњаке на тему: "Основе безбедности при контакту са експлозивним материјама". Од 16. до 27. септембра, на Академији цивилне заштите МЧС-а Русије, одржане су наставне активности на ову тему, а дванаест специјалиста из Републике Србије и Босне и Херцеговине је завршило обуку и добило сертификате о стручном усавршавању. Курс се састојао из два дела - теоријска настава на Академији цивилне заштите МЧС-а Русије - предавања о методологији рада са експлозивним материјама и практичне вежбе на полигонима тренинг центра у Ногинску. Специјалисти су посетили и упознали се са радом Центра за спровођење спасилачких акција посебног ризика "Лидер". Руководство СРХЦ-а се нада, да су искуством и знањем, које су у Русији стекли наши пријатељи, побољшали професионалне вештине које ће им помоћи у њиховом племенитом и опасном раду.


text: Небраска (), држава је САД смештена у области Великих равница и америчког Средњег запада. Главни град је Линколн, а највећи је Омаха. Држава је постала 1867. године. Небраска се према северу граничи са Јужном Дакотом, према истоку са Ајовом и Мисуријем, према југу са Канзасом и према западу са Колорадом и Вајомингом. Небраску карактеришу велике варијације између зимских и летњим температура, и снажне олује и торнада. За Небраску су карактеристичне прерије на којима нема дрвећа, што погодује развоју сточарства. Претежно је рурална држава. Небраска је једина америчка држава са једнодомном скупштином, позната по надимку Једнодомка (енгл. The Unicameral), која је заправо бивши Сенат ове државе. Са укидањем доњег представничког дома у овој држави су истовремено забрањене све политичке странке, па су тако и демократе и републиканци организовани као неформални посланички клубови. Највећи број становника је немачког порекла а поред њих има и највећи број људи чешког порекла по становнику. Демографија Спољашње везе Државе САД


У Саудијску Арабију стигао први контингент тешких вишецевних лансера у кал.220мм „Солнцепек“ - Russia Beyond Србија У Саудијску Арабију стигао први контингент тешких вишецевних лансера у кал.220мм „Солнцепек“ Русија је испоручила први контингент тешких вишецевних ракетних лансера ТОС-1А „Солнцепек“ који треба да попуни артиљеријско-ракетне јединице саудијске армије. Уговор око набавке ових система је потписан 2017.године. „Почели смо са испоруком вишецевних ракетних лансера ТОС „Солнцепек“ Саудијској Арабији. Први контингент је већ испоручен у ову државу“, – саопштио је извор из руске војне индустрије а пренео интернет портал РИА Новости. Подсећамо да је у 2017.години постало извесно, да су се Русија и Саудијска Арабија договориле око набавке импресивног арсенала наоружања који се састоји из ракетних ПВО система великог домета С-400 „Тријумф“, противтенковских ракетних система „Корнет-ЕМ“, тешких вишецевних ракетних лансера ТОС-1А „Солнцепек“, аутоматских бацача граната АГС-30 и аутоматских пушака АК-103. Што се тиче ове последње ставке, планира се изградња погона за производњу стрељачког наоружања на тлу ове државе. Тешки вишецевни лансер ракета ТОС-1А је у основи намењен за ватрену подршку пешадији и оклопно-механизованим јединицама, на даљинама до 6000 метара. Ефикасан је против живе силе непријатеља која се налази на отвореном простору или у заклонима, али и против лакооклопљене борбене технике и транспортних средстава. Једнако се може употребљавати у различитим фазама битке.


text: Политика Online - Пролазак Меркура испред Сунца снимљен и из Београда четвртак, 12.05.2016. у 18:40 Р. С. Снимак пролаза Меркура испред Сунца, који се одиграо пре неколико дана, забележен је и из Београда. Ову ретку астрономску појаву забележио је Владимир Бенишек, у Астрономској опсерваторији у Београду, а наш лист објављује снимак љубазношћу Астрономског друштва "Руђер Бошковић". У екипи која је пратила пролаз били су још Виктор Батић и Јелена Петковић. Снимак је начињен 9. маја ове године, са тридесетпетоцентиметарским телескопом, у 16 сати 39 минута и 28 секунди (16:39:28). Црни кружић, у доњем делу фотографије је планета Меркур, а десно горе од њега могу да се уоче две групе Сунчевих пега. Пролаз Меркура испред Сунца, познат и као транзит, почео је у 13.12 сати, а завршио се у 20.40 сати. Како Сунце у Србији залази раније (у Београду је 9. маја зашло у 19.53 сати), "силазак" Меркура са Сунца није могао јасно да се види. Пролаз Меркура је у целости могао да се посматра само из области Северног Атлантика. Овај редак астрономски пролаз дешава се само 13 или 14 пута у једном веку. Последњи се десио 8. новембра 2006, а наредни ће бити 11. новембра 2019. године. Ова појава је исте природе као и помрачење Сунца. Једина разлика је у томе што Месец може да заклони Сунце у потпуности, а Меркур је толико мали кружић да не може да се види голим оком. Зато се, током гледања ове појаве, користе исте мере безбедности као и приликом посматрања помрачења Сунца. c9e50 Меркур је сатима био испред сунца али је сунце зашло пре него се меркур склонио са његове кугле. Iako je u prethodnom "Politikinom" tekstu "Prolaz Merkura ispred Sunca u ponedeljak" (07.05.2016), napisano: "Kako Sunce u Srbiji zalazi ranije, u Beogradu u 19:53, 'silazak' Merkura sa Sunca se neće videti", beogradski astronomi su ipak uspeli 9. maja ove godine da snime ovu retku prirodnu pojavu. Bravo, za Vladimira Benišeka, kao i za druga dva clana ekipe: Viktora Batića i Jelene Petković.


Спорт, као средство за здравље ћелија Цреатед Сеп. 26, 2017 2:06 пм Група истраживача са Универзитета у Вирџинији тврди да физичка активност позитивно утиче на ћелијске ћелије, укључујући и на молекуларном нивоу. Осим тога, активни начин живота омогућава им да се ослободи митохондрија, што подразумева њихов активан опоравак. Као што знате, таква физичка активност као трчање и веслање, бициклизам и пливање, као и редовно ходање имају најповољнији ефекат. Уз помоћ оваквих врста спорта можете се ослободити вишка телесне тежине, изаћи у сусрет проблемима спавања, превладати стресне ситуације, као и смањити тон крви и ојачати мишиће. Међутим, недавно је откривено да спорт има још један позитиван ефекат, наиме, лечи ћелије тела. Такве информације су добијене експериментом на малим глодалцима. Током научног истраживања испоставило се да вежбе повољно утичу на ћелије, а последње место у овој акцији не заузимају митохондрије. Током научног истраживања, мишеви су били подложни физичком напору умереног интензитета, а истраживачи су проучавали процесе који се јављају у телу животиња. Тако је утврђено да анаеробна вјежба делује као "стрес тест" за мишиће, односно, за митохондрије. То значи да се сами мишићи ослобађају неправилно функционалних или оштећених митохондрија, што доводи до тога да ћелије постану здраве. Добијене информације додатно потврђују чињеницу да је одржавање активног начина живота и умерени спорт одлична превенција не само од великог броја болести, већ и због неисправности ћелија тела. Међутим, потребно је даље истраживање јер тело далеко од тога да сви људи једнако реагују на спорт. На примјер, код пацијената који пате од дијабетеса типа 2 не дође до неопходних промјена у метаболизму.


text: Државни савјет Уједињеног Краљевства |Овај чланак је дио серије о политичком систему Уједињеног Краљевства Дјелокруг[уреди] Државни савјет врши само церемонијалну функцију док стварну власт врше његови комитети. Два најважнија комитета Државног савјета су Кабинет и Судски комитет. Кабинет је фактички носилац извршне власти, а Судски комитет је највиши суд поред Врховног суда Уједињеног Краљевства. Државни савјет остварује највишу извршну власт на сједницама на којима доноси уредбе (енгл. Orders in Council). Међутим, највишу судску власт остварује судовањем Судског комитета. Жалбе се у ствари подносе Државном савјету (енгл. appeals to Her Majesty in Council), а затим о њима одлучује Судски комитет у својству давања савјета монарху. Пресуде формално потврђује монарх на сједницама Државног савјета. Упркос свему, премијер Уједињеног Краљевства је фактички шеф владе иако је само члан Државног савјета. Званично је само краљевски министар под називом први лорд Трезора, али стварну власт има као вођа најјаче политичке партије у Дому комуна тј. као политичар који ужива повјерење парламентарне већине. Поступак доношења уредби у Државном савјету је чиста формалност. Уредбе се заправо израђују уз сагласност кабинетских министара, а затим их они у својству државних савјетника предлажу Државном савјету тј. монарху на одобрење. Састав[уреди] Чланови Државног савјета се формално називају The Lords of Her Majesty's Most Honourable Privy Council, а скраћено Privy Councillors.[2] Државни савјетници имају титуле The Right Honourable. Број чланова Државног савјета није законски ограничен. Углавном су то посланици Дома комуна и Дома лордова, достојанственици Цркве Енглеске и високе судије. Чланство је доживотно. Именовања врши монарх на владин предлог. Предсједавајући Државног савјета је лорд предсједник Савјета који је четврти по реду државни великодостојник и члан Кабинета. Секретар Државног савјета је грађански службеник под називом Clerk of the Privy Council који стоји на челу Канцеларије Државног савјета (енгл. Privy Council Office). Сједнице Државног савјета нису пленарне већ им најчешће присуствује само монарх, лорд предсједник Савјета и три државна савјетника. Овакво одлучивање је познато као Queen-in-Council. Државни савјетници су и владајући и опозициони политичари, али у доношењу уредби (енгл. Orders in Council) учествују само представници парламентарне већине. Редовне сједнице се одржавају једном мјесечно у монарховој резиденцији. Уколико је монарх одсутан или спријечен могу га заступати Counsellors of State. Обичај је да монарх стоји на сједницама Државног савјета како би се брзо завршиле јер тада ниједан државни савјетник не може да сједи. Лорд предсједник Савјета чита које уредбе треба донијети, а монарх само говори „одобрено“ (енгл. Approved). Пуне сједнице Државног савјета се одржавају само када монарх објављује заруке или када се упразни престо, смрћу или абдикацијом. Државни савјетници су: надбискуп кентерберијски, надбискуп јоршки, бискуп лондонски, суверенов приватни секретар, лорд коморник, говорник Дома комуна, лорд говорник, судије Врховног суда Уједињеног Краљевства (раније правни лордови), судије Апелационог суда Енглеске и Велса, више судије Унутрашњег дома Court of Session и лорд главни судија Сјеверне Ирске. Ипак, већина државних савјетника су политичари: премијер, министри у Кабинету, вођа опозиције, вође већих странака у Дому комуна, први министри Шкотске, Велса и Сјеверне Ирске, важнији министри изван Кабинета и уважени парламентарци. Именовање вође опозиције за државног савјетника омогућава влади да са њим дијели повјерљиве информације по условима Државног савјета (енгл. on Privy Council terms).[3][4][5][6] Види још[уреди] Референце[уреди] - Дословни превод је Тајни савјет. - Дословни превод је тајни савјетници. - Privy Council members, Приступљено 12. 4. 2016. - Privy Council: Orders, Приступљено 12. 4. 2016. - Privy Council; 1911 Encyclopædia Britannica, Volume 22 - Тайный совет; Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, т. XXXIIa (1901), с. 500—503 Референце[уреди] Спољашње везе[уреди] |Државни савјет Уједињеног Краљевства на Викимедијиној остави.|


← Вечна табела освојених медаља на олимпијским играма Прикажи нове промене почев од 06:36, 22. новембар 2019. Злато 15:58 -312 24.135.204.172 разговор избацио/ла сам непотребне информације ознаке: мобилна измена мобилно веб-уређивање визуелно уређивање Преузето из „https://sr.wikipedia.org/wiki/Посебно:СроднеИзмене/Вечна_табела_освојених_медаља_на_олимпијским_играма”


text: 18. јануар је осамнаести дан у години у Грегоријанском календару. 347 дана (348 у преступним годинама) остаје у години после овог дана. Догађаји 350 — Римски војсковођа Магненције збацио легитимног цара Констанса I. 470 — Малолетни Лав II ступио на источноримски (византијски) престо. 532 — Малобројне царске трупе предвођене Велизаром савладале устанак Ника у Константинопољу. Победа над устаницима трајно учврстила режим византијског цара Јустинијана I. 1520 — Краљ Данске и Норвешке Кристијан II победио је Швеђане и освојио Шведску. 1535 — Шпански конкистадор Франсиско Пизаро основао је Лиму, сада главни град Перуа. 1654 — Вођа запорошких козака хетман Богдан Хмељницки признао је врховну власт руског цара, чиме се Украјина ујединила с Русијом, што је изазвало руско-пољски рат (1654—67). 1778 — Енглески морепловац Џејмс Кук открио је Хаваје, које је назвао Сендвичка острва по имену лорда Сендвича. 1788 — 736 кажњеника прогнаних из Енглеске искрцало се у Ботани Беј, чиме је формирана прва кажњеничка колонија у Аустралији. 1871 — У Дворани огледала палате у Версају пруски краљ Вилхелм I проглашен је за првог цара новоствореног Немачког царства. 1896 — Прва јавна демонстрација икс зрака. 1919 — Француски премијер Жорж Клемансо отворио је Версајску мировну конференцију након окончања Првог светског рата. 1944 — Након седмодневних борби совјетске трупе су у Другом светском рату окончале блокаду Лењинграда, у којем је током немачке опсаде од септембра 1941. од исцрпљености и глади умрло око 620.000 људи. 1963 — Основан Протекторат Јужне Арабије. 1974 — После седмодневних преговора Египат и Израел потписали су споразум о дезангажовању војних снага дуж Суецког канала. 1977 — У авионској несрећи близу Сарајева погинули су председник владе СФР Југославије Џемал Биједић, његова супруга Разија и још шест путника. 1977 — У најтежој железничкој несрећи у Аустралији, око 80 људи је погинуло када је воз у Сиднеју ударио у бетонски мост. 1989 — четврти дан заредом хиљаде Чехословака сливало се ка централном прашком тргу Вацлавске намести певајући „слобода“, „истина“ и „људска права“ у мирном протесту против комунистичких власти. 1991 — Парламент Јордана је осудио ваздушне нападе на Ирак у операцији „Пустињска олуја“ и позвао арапске и исламске земље на акцију против САД и њених савезника; Ирак је лансирао осам ракета „скад“ на Израел, у покушају да јеврејску државу увуче у Заливски рат. 1996 — Владајућа социјалистичка партија (ПАСОК) изабрала је Костаса Симитиса за премијера Грчке, након што је тешко оболели оснивач ПАСОК-а Андреас Папандреу поднео оставку. 1997 — Франц Враницки поднео је оставку на положај аустријског канцелара на којем је био скоро 11 година. 1999 — Одлука владе СР Југославије да представника ОЕБС на Косову Вилијама Вокера прогласи „персоном нон грата“ и да ускрати дозволу главном тужиоцу Међународног суда за ратне злочине Луиз Арбур да уђе у земљу, додатно је заоштрила југословенске односе с међународном заједницом. 2001 — САД су укинуле санкције СР Југославији уведене почетком 1999. због политике режима Слободана Милошевића према Албанцима на Косову. Америчким фирмама тада је било забрањено да послују са Југославијом. Поред скидања те забране, укидање америчких санкција отворило је врата за улазак страних кредита у СР Југославију. 2002 — Влада Сијера Леонеа објавила је крај грађанског рата током којег је убијено око 50.000 људи, махом цивила. Рат против владе водио је Уједињени револуционарни фронт (РУФ) познат по својој бруталности. 2003 — На Шестом ванредном конгресу Социјалистичке партије Србије (СПС) за председника партије поново је изабран хашки оптуженик Слободан Милошевић. 2006 — НАСА лансирала најбржу свемирску летелицу у оквиру мисије Нови хоризонти, што је прва мисија посвећена Плутону. Рођења 1689 — Монтескје, француски филозоф. (прем. 1755) 1892 — Оливер Харди, амерички глумац и комичар. (прем. 1957) 1893 — Хорхе Гиљен, шпански песник и књижевни критичар. (прем. 1984) 1904 — Кери Грант, енглеско-амерички глумац. (прем. 1986) 1909 — Оскар Давичо, српски писац и песник. (прем. 1989) 1911 — Дени Кеј, амерички глумац, комичар, музичар и плесач. (прем. 1987) 1914 — Витомил Зупан, словеначки писац, песник и драматург. (прем. 1987) 1928 — Александар Гомељски, руски кошаркаш и кошаркашки тренер. (прем. 2005) 1933 — Дејвид Белами, енглески ботаничар, писац, ТВ водитељ и активиста за заштиту животне средине. (прем. 2019) 1938 — Ентони Гиденс, енглески социолог. 1943 — Пол Фриман, енглески глумац. 1944 — Александер Фан дер Белен, аустријски политичар, председник Аустрије (2017—). 1947 — Такеши Китано, јапански глумац, комичар, редитељ, сценариста, ТВ водитељ и писац. 1950 — Жил Вилнев, канадски аутомобилиста, возач Формуле 1. (прем. 1982) 1950 — Дино Менегин, италијански кошаркаш. 1954 — Исмета Дервоз, босанскохерцеговачка певачица и политичарка. 1955 — Кевин Костнер, амерички глумац, редитељ, продуцент и музичар. 1955 — Френки Наклс, амерички ди-џеј и музички продуцент. (прем. 2014) 1957 — Рајко Јањанин, српски фудбалер. 1960 — Марк Рајланс, енглески глумац, драматург и позоришни редитељ. 1967 — Иван Заморано, чилеански фудбалер. 1968 — Драгана Мирковић, српска певачица. 1969 — Дејв Батиста, филипинско-амерички глумац, рвач, бодибилдер и мајстор мешовитих борилачких вештина. 1971 — Пеп Гвардиола, шпански фудбалер и фудбалски тренер. 1971 — Џонатан Дејвис, амерички музичар, најпознатији као фронтмен и певач групе -{Korn}-. 1971 — Кристијан Фитипалди, бразилски аутомобилиста, возач Формуле 1. 1978 — Горан Јевтић, српски глумац. 1978 — Тор Хусховд, норвешки бициклиста. 1979 — Пауло Фереира, португалски фудбалер. 1980 — Ненад Брновић, црногорски фудбалер. 1980 — Џејсон Сигел, амерички глумац, комичар, сценариста, продуцент, музичар и писац. 1981 — Оливје Рокус, белгијски тенисер. 1983 — Јелена Гавриловић, српска глумица. 1984 — Оливер Стевић, српски кошаркаш. 1985 — Рикардо Монтоливо, италијански фудбалер. 1988 — Анџелик Кербер, немачка тенисерка. 1988 — Ашли Мари, америчка глумица и певачица. 1989 — Сабрина Влашкалић, српска музичарка и професорка класичне гитаре. (прем. 2019) 1990 — Горги Ђенг, сенегалски кошаркаш. 1990 — Начо, шпански фудбалер. 1995 — Драгана Станковић, српска кошаркашица. 1997 — Милош Стојановић, српски фудбалер. Смрти 1862 — Џон Тајлер, амерички политичар и председник. 1936 — Радјард Киплинг, енглески писац. (рођ. 1865) 1939 — Драгиша Мишовић, српски лекар и комуниста. (рођ. 1898) 1977 — Џемал Биједић, југословенски политичар. 1977 — Карл Цукмајер, немачки књижевник. 1987 — Серђо Блажић, хрватски певач и члан рок групе Атомско склониште. 2008 — Милица Манојловић, оснивач и диригент Хора "Колибри". (рођ. 1933) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Свештеномученика Теопемта и Теону Преподобну Синклитикију Преподобну Аполинарију девицу Преподобног Григорија Критског Преподобног оца Фостирија Преподобни Мина Светог пророка Михеја I Светог мученика Саиса Преподобну Домнину Преподобну Татјану Светог мученика Теоида Крстовдан Референце 118


text: Време данас: Сунчано и топло, до 24 степена | Srpska stvarnost Naslovna Naslovna Време данас: Сунчано и топло, до 24 степена Према очекивањима метеоролога РХМЗС време данас у целој Србији биће сунчано и топло, уз повремену облачност, са максималном температуром до 24 степена. У Србији сунчано и топло време, повремено уз малу до умерену облачност. Јутарња температура од 2 до 9 степени, највиша дневна од 20 до 24 степена. Ветар слаб до умерен, северни и северозападни, саопштио је Републички хидрометеоролошки завод. И у Београду сунчано и топло, повремено уз малу до умерену облачност. Ветар слаб до умерен, северни и северозападни. Јутарња температура око 9 степени, највиша дневна око 21 степен. У недељу и понедељак преовладаваће сунчано и топло време, у већини места са дневном температуром изнад просека, од 22 до 25 степени. У уторак пролазно наоблачење са кишом, осетним падом температуре и умереним до јаким северним ветром које ће ујутру захватити северне и западне, а током преподнева и остале пределе Србије. Од среде суво са дужим сунчаним интервалима, у среду са температуром око просечних вредности, а затим поново постепено топлије.


Voćarstvo Srbija - OKTOBARSKE SORTE KRUŠKE OKTOBARSKE SORTE KRUŠKE Kategorija: Ostalo Objavljeno utorak, 10 februar 2015 22:46 Autor Voćar Pogodaka: 4271 Ово су сорте крушке познијег времена сазревања, које су сврстане у тзв. зимске сорте са различитом могућношћу чувања. Најпознатије сорте из овог периода су: Друардова масловка Води порекло из Француске. Сазрева у првој половини октобра, квалитетних плодова, може се чувати више месеци. Нема је много у засадима крушке, иако поседује бујно и родно стабло. Крупних плодова, правилног облика, рано пророди и обилне je родности. Оштрих углова грањања са нешто краћим родним гранчицама. Нема добар афинитет са дуњом, као подлогом. Француска сорта настала спонтано из семена. Веома је распрострањена, поготову у старијим засадима. Сазрева током октобра. Изузетне је родности и скромних услова за гајење, али значајне осетљивости на бактеријску пламењачу. Одлично се могу чувати плодови, због чега се препоручује као допунска сорта зимском избору плодова. Поседује значајну бујност у порасту и образује пирамидалну круну. Има задовољавајућу компатибилност са дуњом, па се може користити као посредник. Красанка Позната зимска сорта пореклом из Француске, широко је распрострањена на многа воћарска подручја. Одличног је афинитета и требало би је првенсвено гајити на дуњи, и то преко посредника нарочито због чињенице да тада има знатно квалитетније плодове и нешто краћи период вегетације, што значајно доприноси ранијем и бољем сазревању плодова. Има доста дугачке петељке плодова, са зеленом покожицом плода и тачкицама. Бело, сочно, топљиво месо плода, без склеренхимских ћелија. Током октобра обрани плодови у условима хладњаче могу се чувати и 6-7 месеци. Мале је бујности, са кратким родним дрветом. Веома је доброг квалитета плодова, како у нашој земљи, тако и на широком ареалу гајења ове сорте у свету. Неке сорте које се гаје у мањем обиму, али доброг потенцијала да постану стандардне у засадима крушке јесу: Стара сорта крушке пореклом из Аустралије. У генотипу један од родитеља је сорта Виљамовка. Плодови тријумфа сазревају крајем септембра или почетком октобра, врло су крупни, лепог изгледа, жутозелене боје и правилног крушколиког облика. Велики шампион ( Grand Champion) Америчка сорта настала мутацијом гена. Бујног пораста и родног стабла. Средње крупноће плодова, округласијег облика. Сазрева у првој половини септембра. Старков делишес Америчка сорта код нас спорадично и мало гајена. Плодови сазревају у септембру и доброг су квалитета. Има бујно и родно дрво, доброг афинитета са дуњом, на коју се може непосредно и калемити.


Хроника – Страна 24 – Србија Данас Афера са препродајом српског оружја и муниције у иностранству: Kако је Вучић вратио Тешића у оружарски бизнис 4.8 (4) 17. децембра 2019. Хроника 1 Приватне компаније за извоз оружја у Србији су се појавиле 1993, и према сведочењу људи из војне индустрије, биле су од велике користи и за ту индустријску грану и за државу. Међународна заједница је, наиме, ... НАПРЕДЊАЧKЕ ВЕЗЕ Петровић уцењује чланове СНС, а осим Јовањици кредит дао и Пинку 5 (8) 16. децембра 2019. Хроника 0 Снимак са састанка СНС који је доспео у јавност, а на коме се може чути како се чланови ове странке уцењују да ће остати без посла, „ако се не посвете странци“, изазвао је оштре реакције ... Подигнута тужба против Кркобабића и управе Поште због фиктивних радних места 4.9 (39) 16. децембра 2019. Хроника 4 Синдикат Полиције поднео је кривичну пријаву против Милана Кркобабића и управе Поште Србије због основане сумње да су као одговорна лица извршили кривично дело злоупотребе службеног положаја и омогућили запошљавање више јавних личности на фиктивна ... Експлозија у центру Лесковца: Оштећена три аутомобила, полупани излози 0 (0) ЛЕСКОВАЦ – Три аутомобила оштећена су од силине удара бачене екплозивне направе у центру Лесковца, а полупана су и стакла на пет излога. Портпарол ПУ Лесковац Бобан Здравковић казао је да нема повређених. Он је ... Аустријски „Kроне“ о повезаности браће Вучић са производњом опијата на плантажи Јовањица 4.6 (10) 16. децембра 2019. Хроника 1 О афери „Јовањица“ и пронађеној дроги на овој плантажи писао је и угледни аустријски лист „Kроне Цајтунг“, а у тексту се спомиње реакција браће Вучић. Председник Србије Александар Вучић и његов брат Андреј огласили су ... Пензионер Анђелко Вучић кадрира у БИА 4.2 (18) 15. децембра 2019. Хроника 1 Бруно Ђуран није једини који је „инсталиран“ у Безбедносно-информативну агенцију. БИА се данас пуни партијским кадровима СНС, али хајде да прво разрешимо случај Бруна Ђурана, па ћемо касније о другима који овог тренутка ведре и ... Page 24 of 460« First...1020«2223242526 » 304050...Last » Ово је занимљиво... https://www.srbijadanas.net/srbija/hronika/page/24/


text: Иако своју норму остварује предјући у две нишке основне школе и једној ван Ниша, то му није представљало проблем да се перманентно стручно усавршава, напредује, учествује у бројним међународним пројектима и остварује запажене резултате на домаћим и међународним такмичењима и конкурсима са својим ученицима. Последње у низу признања за професора Тодоровића стигло је ових дана из Братиславе. Награда "eSkills for Jobs 2016 - Outstanding digital skills developer" додељују се за изузетно залагање у развоју дигиталних компетенција ученика. Додељује се на престижној „eSkills“ конференцији ("Europe in Digital Era" - Where skills are making the difference), која је ове године одржана у главном граду Словачке, која тренутно председава Европском унијом. • На почетку самог разговора и искрене честитке замолили смо професора Тодоровића да нам мало детаљније објасни о каквој се награди ради. Ради се о првој награди у оквиру такмичења eSkills for Jobs 2016. Такмичење се одвијало у три категорије: Young digital talent, Outstanding digital skills developer и Innovative App developer. Категорија у којој сам учествовао и у којој је једино и било могуће учешће за мене је Outstanding digital skills developer. Право учешћа имали су наставници уписани на курс Developing Digital Skills in your Classroom у организацији European Schoolnet Academy. На крају овог курса од полазника се тражло да припреме коначан пројекат - лекције које се могу доставити у оквиру eSkills for Jobs 2016 наградног такмичања које је део кампање Европске комисије eSkills for Jobs. Да би послали видео, наставници су морали да успешно заврше курс. Ако сте сматрали да можете доказати изузетну употребу ИКТ-а у настави, иновативан начин развијања компјутерских вештина ученика и крос-курикуларни приступ у подучавању дигиталних вештине требало је израдити троминутни видео који представља лекцију или активност која се фокусира на развој дигиталне способности ваших ученика. • Колико је било учесника на конференцији, из којих земаља су долазили конкурентни за признање у категорији у којој сте ви учествовали? Конфереција "Europe in Digital era" је организована од стране DIGITAL EUROPE и European Schoolnet -а у сарадњи са IT Association Словачке. Она је последња и серији конференција организованих од стране Европске Комисије овога пута под покровитељством Словачке као председавајућом земљом Европске Уније под овим логом у оквиру кампања eSkills Weeks (2010. и 2012.) и eSkills for Jobs (2014-2016.). Конференција је одржана 17. и 18. октобра 2016. у Братислави и окупила је више од 200 учесника различитих интересних група, креатора политике, пословних лидера и стручњака који су расправљали на тему како дигиталне технологије трансформишу наше животе темпом никада виђеним до сада. Ова дигитална трансформација која је у току ослања се на доступност одговарајућих дигиталних вештина за све грађане, од најмлађих до најстаријих, и на то какав ће позитиван утицај стицање таквих способности имати на проналажење посла, смањење незапослености и интеграцију свих грађана у дигитално друштво. Конкуренти за признање у категорији у којој сам ја учествовао су из различитих европских земаља а међу њима и неколико њих из наше земље. • Молим Вас да појаснимо нашим читаоцима која је процедара за учешће на „eSkills“-у и који су критеријуми морали да се испоштују за учешће на конкурсу. На конкурсу су могли да учествују само они наставници који су успешно завршили онлајн курс Developing Digital Skills in your Classroom у организацији European Schoolnet академије. Курс је трајао седам недеља, од 4. априла до 22. маја 2016. године. Састојао се од шест модула и једног додатног модула за завршне активности. Након сваког модула учесници су имали задатке које су морали да одраде и тест који су морали да положе да би прешли на наредни модуо. Сам курс је организован тематски по областима дигиталних компетенција које су битне на свим нивоима основног и средњег образовања. Курс је имао за циљ да упозна наставнике како да развију низ дигиталних вештина и упозна их са алатима и ресурсима који су им на располагању. У шест модула се најпре истражује дефиниција и улога ових компетенција уопште, а затим се акценат ставља на одређеним подручјима вештина и како да се оне развију у учионици. На крају курса, као финалну активност, наставници су морали да у Learning designer-у, посебном софистицираном алату за израду сценарија часа који је развио Лондонски институт за образовање, дизајнирају лекције које се фокусирају на развој низа дигиталних вештина употребом иновативних алата. Лекције се затим размењују и ради се тзв. peer review односно оцењују се од стране европских колега. Ваша лекција добија три оцене, од троје учесника по једну. Сваки учесник је имао обавезу да прегледа и да конструктивно оцени три сценарија која су му додељена, а цео процес оцењивања није анониман већ потпуно транспарентан. • Сигурно је да иза ове награде стоји огроман рад на пројектима, не само рад на часовима у школи. Па хајде да набројима домаће и међународне пројекте у којима сте учествовали. Заиста су бројни домаћи и међународни пројекти у којима сам учествовао са својим ученицима. Од новијих, две године за редом, 2013. и 2014. добијали смо награгу на националној смотри кратког ђачког филма "ФИЛМић". Посебно ми је драго учешће у националном пројекту дигитализације културне баштине Србије - "Виртуелни завичај" у коме су моји ученици учествовали са чак 15 радова па смо поред друге и треће награде добили и награду за изузетан допринос овом националном пројекту. Затим прва награда на такмичењу у Румунији "Take attitude" у категорији "Think, reuse, create" прошле године. Такође смо прошле године добили две Националне и једну Eвропску Oзнаку квалитета за eTwinning пројекте која представља званичну потврду да су све активности на пројекту и квалитет рада на највишем европском нивоу. И ове године смо учествовали у више eTwinning пројеката па очекујемо признања и за њих јер су већ награђени у партнерским земљама. Ученици моје школе су под менторством колеге Александра добили недавно два значајна признања - другу награду на конкурсу "Буди као Тесла" и прву награду у категорији креативог едукативног филма "Мinecraft у образовању" на шта смо такође сви поносни. Поред тога учествујемо и на конкурсима и активностима које се баве промоцијом СТЕМ групе предмета (науке, технологије, инжењерства и математике), организујемо и посећујемо догађаје из ове области покушавајући да повежемо оно што се учи у школи са реалним светом који нас окружује и на тај начин помажем ученицима у професионалној оријентацији на прелазу у средњу школу. • По Вашим сазнањима, шта је било пресудно за добијање награде. Верујем да је то била испуњеност свих услова конкурса као и квалитет лекција. Представница Microsoft-a, који је спонзор прве награде у овој категорији, на свечаној церемонији проглашења победника дословно је рекла да је пажљиво прегледала видеа свих учесника и да може са сигурношћу рећи да наставник који је направио овај видео одлично обавља свој посао. Надам се да заиста и мисли тако. • У времену када се борба да информатика и рачунарство коначно заузму место у просветном систему Републике Србије као обавезан предмет, сигурно да ће ово признање само допринети Вашој борби да предмет који предајете то и постане. Ја се већ годинама институционално залажем за промену статуса предмета који предајем као члан Педагошког друштва информатичара Србије. У оквиру овог друштва члан сам радне групе за израду предлога образовних стандарда за предмет Информатика и рачунарство за основну школу, члан комисије за уџбенике за предмет Информатика и рачунарство и координатор Радне групе ПДИС-а за наставне планове и програме за основне школе за израду предлога нацрта оквира предметног курикулума информатике и рачунарства за други циклус основног образовања. Такође сам био и члан Радне групе Министарства просвете за редефинисање информатичких садржаја. Пренећу само неке закључке са ове eSkills конференције на највишем нивоу на којој сам имао част да присуствујем - дигиталне вештине морају бити основне вештине попут читања и писања, не смеју се поставити као опционе већ морају бити обавезне, а наставници су управо они који имају највећи значај у томе, који могу донети кључне промене у друштву и од којих зависи будућност дигиталног пејзажа Европе.