Како преноси Танјуг, а објављује данашња Политика, јуче је у Манастиру Свете Петке у Извору код Параћина (епархија браничевска) извршена примопредаја и освећење Дома штићеника овог јединственог места у Србији. Захваљујући помоћи Цементаре из Параћина и Центра за социјални рад из истог града завршена је потпуна обнава Дома, штићеницима је сада на располагању велелепно двориште, али и сензорна соба. Редакција Поука са великом радошчу преноси ову вест, са жаљењем примећујући да није довољно пренета у нашим медијима. Свима у Српској Цркви заједничко је осећање топле благодарности Блажен Владика др Атанасије (Јевтић) - ДОМ СПАСОВ ОПШТИ И НАШ-ЦРКВА БОЖЈА ДУХОВНЕ БЕСЕДЕ Цркве Уб, организоване су под покровитељством ПНХЗ "Светог Макарија Великог" у Убу. Тема: ДОМ СПАСОВ - ОПШТИ И НАШ ЦРКВА БОЖЈА Предавач: Владика Атанасије (Јевтић) Снимила: ЦРКВА УБ Припремили: Милутин Рафаиловић Милош Рафаиловић Посетите сајт Цркве Уб ( http://www.crkvaub.rs ) Погледајте видео овог предавања из јуна 2017. у дну чланка. Спасов Дом или Црква Божја, каква је и Црква Христа Спаситеља у Убу, место како нашег тако и општег спасења у којем (Дому Спасовом) сабирајући се у заједници постајемо једно са Њим у једном догађају, Лит


Службе за катастар непокретности у Крагујевцу и Новом Саду ускратиле право на благовремено поступање Службе за катастар непокретности у Крагујевцу и Новом Саду нису благовремено достављале примљене жалбе грађана надлежном другостепеном органу чиме су ускратилe право притужиоцима на благовремено поступање органа управе утврдио је Заштитник грађана Неправилно поступање Републичког геодетског завода Неправилним поступањем Републичког геодетског завода проузрокована је повреда принципа добре управе и права већег броја грађана Републике Србије, који су неосновано уплатили средства уз захтев за добијање докумената потребних за поступак пред Агенцијом за реституцију Обавештење о завршетку поступка Републичком геодетском заводу Пропусти у раду Пореске управе Врачар Филијала Пореске управе Врачар ни после годину дана није одлучила о захтеву притужиоца за ослобађање од обавезе плаћања пореза на пренос апсолутних права, чиме је повредила његово право на добијање одлуке у законском року, утврдио је Заштитник грађана Допис Министарству финансија и привреде Републике Србије Обавештење Пореске управе Врачар о поступању по препоруци Накнадно изјашњење Пореске управе Врачар Извештај са препорукама Заштитника грађана о расељавању грађана из неформалног насеља поред „Белвила“ У извештају Заштитника грађана о расељавању грађана из неформалног насеља поред „Белвила“ утврђено је да је извршено уз добровољни пристанак расељених грађана и уз поштовање њиховог достојанства и људских права. Пресељење у новоформирана насеља у Београду и других девет градова и општина представља почетак њихове пуне интеграције. Пропусти у раду Министарства просвете и науке Министарство просвете и науке учинило је пропуст у раду тако што решавајући по захтевима притужитеља није донело управни акт, већ је одлучивало у форми обавештења, утврдио је Заштитник грађана. Одговор органа о поступању по препоруци, притужиља из Горњег Милановца Одговор органа о поступању по препоруци, притужиља из Чачка Предлог за оцену уставности Закона о изменама и допунама Закона о планирању и изградњи Препорука Републичком геодетском заводу Страна 429 од 513


Quote: Нисам видио да постоји посебна тема која се односи на активности Наташе Кандић и другог отпада које она око себе окупља, па сам одлучио да ову вијест поставим овдје, мислим да нисам погријешио. Стварно њихова дрскост прелази све границе. Више се на задовољавају само на чињеници да српски народ оптужују за све оно што се дешавало на подручју бивше Југославије у протеклих 20 година, већ се оваквим чином ругају свим српским жртвама ратних злочина. По њима би сви Муслимани, Хрвати, Шиптари требали да буду заштићени као бијели медвједи. Још критикују Додика због овог случаја, па какве везе човјек који обнаша функцију(невезано ко је) Премијера Републике Српске има са правосуђем које је одвојено од извршне власти. Хајде кад оптужују политичара да се мијеша у рад судства када су у питању предмети везени за њега, али какве везе Додик има са овим Салиховићем, као да Додик само размишља о томе како да се Салиховић приведе па сву своју енергију усмјерава у том правцу. Затим се курве обрушавају на Републику Српску и траже од међународне заједнице да санкционише "сецесионистичку" политику политичких снага у Републици Српској, и још траже да међународна заједница предузме "енергичније кораке" у спречавању, пази сад ово, изједначавања жртава и злочинаца. На тај начин, ове курве, говоре о колективној одговорности српског народа као "злочиначког", јер ако не треба хапсити Муслимане због злочина које су починили јер су они "жртве", ко су онда "злочинци" са којима се "жртве" не смију изједначавати? Одговор је логичан - Срби. Саопштења ових организација се ни мало не разликују од саопштења муслиманских организација. Међутим, оно што је забрињавајуће јесте чињеница да Кандићка & ругобе имају подршку медија у Србији, прије свега У92, преко којих могу несметано ширити лажи и тровати српско становништво разним глупостима. Поред тога, оне су заштићене и од стране самог режима у Србији. Стварно се питам докле ће ови непријатељи Србије и српског народа вршљати по Србији. Те организације под плаштом заштите људских права сатанизују све одреда - и Србију, Републику Српску, нацију, писмо, цркву.... Још се ките неким називима п 4000 086;пут "фонд за хуманитарно право", а Кандићка најмање има везе са тим хуманитарним правом. Наиме, хуманитарно право се бави правилима у ратним сукобима, прије свега ради заштите цивила од ратних злочина. Као такво, хуманитарно право штити човјека без обзира на његову националну, вјерску, расну, политичку, или било коју другу припаднст. Хуманитарно право познаје једино жртву и злочин, не познаје националну припадност злочинца и жртве, то је за њега неважно. Да ли се могу такве особине приписати Кандићкином Фонду за "хуманитарно право"? Па нараво да не, они ипак селективно приступају злочинима, водећи рачуна о националној припадности жртве и злочинца што је противно хуманитарном праву. Они су вољни да истражују једино злочине у којима се Срби појављују као злочинци, и не само то, него имају и навику да измишљају злочине.


Светоруском козаштву Козаци! Покрет «Косовски фронт» и Српска ветеранска организација «Патриотски фронт» обраћају вам се на празник ваше војске – на празник Покрова Пресвете Богородице. Ваши су преци увек храбро стајали на бранику Свете Русије, на бранику православне вере. Није случајно што је козаштво увек с љубављу и поштовањем називано «светоруско». Козак је до последњег даха бранио своју Веру, своју Земљу, увек прискакао у помоћ браћи, ма где се она налазила. Сетимо се како су наши славни преци ослобађали Москву, Русију и Европу од армије «дванаест језика», како су се борили са Турцима на Кавказу и Балкану, бранећи и ослобађајући од иноверног јарма братске хришћанске народе, како су се храбро и одважно борили с безбожницима у самој Русији. И данашње доба нам пружа примере несебичног пожртвованог служења козаштва идеалима Православља, правичности, Правде. Сетимо се Приднестровља, Абхазије, Осетије, Чеченије, Српских земаља. Свугде су козаци, верни Истини, несебично устајали у њену одбрану, да је непријатељи не скрнаве. Сада је на свету све више неправде. Силе зла су почетком ове године покушале да Србији ишчупају њено срце – свету земљу Косова и Метохије. Русија и руски народ су устали у одбрану правде, у одбрану територијалне целовитости Србије. Десетине, стотине, хиљаде Руса, укључујући и козаке, учествовале су у митинзима, пикетима, демонстрацијама у подршку Србије, организовале вечери руско-српског пријатељства, путовања српске деце у Русију, сами одлазили у Србију да би подржали српски народ у тешко доба искушења која су га задесила. Све су то, свакако – позитивни моменти. Међутим, подршку српског народа треба не само наставити, већ и активирати. Позивамо светоруско козаштво да активно учествује у ствари подршке српског народа – у организовању разних војно-спортских, културних, друштвено-политичких подухвата усмерених на пружање подршке братском православном српском народу. Нека народ Србије, који се с огромном љубављу и поштовањем односи према козацима, види да је козаштво, као и у ранија времена, спремно да се заједно с њим бори за Православље, Истину и Правду! На дан Покрова Пресвете Богородице, 1 (14). октобра 2008. године


Уочи Дана школе представљамо вам пети разред – ОШ "Паја Јовановић" Наша је генерација од ове школске године у старијим разредима. И допада нам се. Научили смо много нових ствари, а време је тек пред нама. Добри смо спортисти, а и математичари. Баш као и наше разредне. Одељењске старешине: Стефаниа Васиљев V-1 и Људмила Рогаткин V-2


Бeoград | СУБНОР ЗЛО НЕ СМЕ ДА СЕ ПОНОВИ У оквиру централне државне церемоније поводом Међународног дана сећања на жртве холокауста, изасланик Председника Републике Србије, министар у Влади Зоран Ђорђевић, положио је венац на споменик крај обале Саве, у близини стравичног фашистичког логора у Другом светском рату. Пошту је одао и председник Скупштине Београда Никола Никодијевић. Уз највише државне почасти жртвама су се поклонили и представници организација и друштава који чувају успомене на страдалнике. Међу њима и чланица Председништва СУБНОР Србије Душанка Лукић Хавелка. Изасланик председника Републике Србије Зоран Ђорђевић истакао је да је Други светски рат и за јеврејски и за српски народ био славан, али и тужан. ”Са једне стране, велика победа 1945. године зачињена је највећим злоделом које памти свет од његовог постанка. Холокауст, као симбол страдања јеврејског народа и геноцид над српским и ромским народом под зликовачким режимом Адолфа Хитлера и његових савезника и следбеника у Европи, били су највећа срамота коју је свет дозволио. Међународни дан сећања на жртве холокауста установљен је 1. новембра 2005. године резолуцијом Генералне скупштине Уједињених нација. Други светски рат однео је, поред осталог, преко шест милиона недужних жртава – припадника јеврејског народа. Аушвиц, Треблинка, Маутхаузен, Дахау, Мајданпек, Јасеновац, Старо Сајмиште, Јајинци, логор „Црвени крст” у Нишу, само су нека од масовних стратишта невиних жртава – истакао је министар Зоран Ђорђевић, упозоривши да су антисемитизам, етничка и религијска мржња и даље присутни у свету, те да се цивилизована друштва морају борити против таквих рецидива.


Да ли је тетоважа лава важна? Цртеж слика животиња на тијелу је увијекбио је популаран. Сада, захваљујући богатству тетоважа, скоро сви могу да приуште такву тетоважу. Најпопуларније животиње на тијелу су тигрови, лавови, вукови, змије, разне птице и тако даље. У овом чланку ћемо причати о лавовима са сликама лава: шта они подразумевају, одакле долазе, како су најчешће приказани и који могу носити такву лепоту. Тетовирање је декорација тела, што јеостаје са човеком до краја живота. Због тога је одабир парцеле и слика за њега увек веома одговоран, сортирајући многе опције. Често се дешава да ми, након гледања на скицу, утврдимо његову приближну вриједност, не улазимо у детаље. На пример: слика љиљана, према већини, наглашава нежност и чедност особе која носи ову тетоважу. Слика краљевих звери мора у теорији значити лидерство, моћ, покровитељство, заштиту и тако даље. Али, да ли је ово и шта је стварно значење тетоваже лава, научићете из овог чланка. Ова тетоважа се појавила у Африци и Азији. На основу веровања народа који живе дуго на овим континентима, таква тетоважа значи моћ сунца и божански почетак. Такође је било у сјећању на некога ко је отишао у најбоље свјетове. У будизму, таттоо "лав" је такође био веома популаран. Његово значење је због чињенице да је ова животиња заштитила Буду, тако да ова тетоважа доноси срећу и даје човеку мушкост и сталност. Тако се догодило да је вредност тетоважа лавапогоднији за мушкарце. Јаки лик, храброст, невероватна моћ - све су то знаци стварног лидера. Ако човек слика такво имиџ на телу, он га мора бар подударати. Слаба особа вероватно не одговара овој тетоважи. Ако човек изабере такав образац, он мора научити да буде упоран, да иде до краја, да не увреди слабе и стално побољшава. Вредност тетоваже лава зависи и од положајаживотиња. На пример, нападачки лав значи да особа зна како да се установи или жели да је научи. Ако је краљ звери у положају седења, онда је човек у стању да контролише своју моћ и да је добро савладао сам. Гневни лав упозорава на опасност. То јест, особа показује да он није спреман да комуницира са људима који изазивају сукоб. У средњем веку, краљ зверије приказан на бројним рукама и заставама. Стога, значење тетоваже лава и даље може бити дефинисано као краљевска моћ. Пошто је такву тетоважу ставила на тело, особа једноставно мора много да промени свој карактер, дела и размишљања. Значење тетоваже "лава" у зони је сасвим другачијеи контроверзан. Према "искусним" људима, то значи бес у полицији. Особа са таквом тетоважом, удара у зону, мора одбити моћ, закон, уздржати се од посла и тако даље. Обично су такви искусни људи негативно третирани таквим слабостима. Пре него што буде покварено и то ће довести до осуђеног, тешко рећи, али тихи живот у затвору тешко ће бити. Значење тетоваже мајмуна Посебан значај тетоважа за мушкарце


Koliko vredi ova markica? Tema: Koliko vredi ova markica? 09.12.2008., 11:21 Interesuje me koliko vredi ova markica? Na njoj piše pet para, srpska kraljevska pošta. 09.12.2008., 15:06 Re: Koliko vredi ova markica? Погледао сам у каталог и она кошта пола евра по каталогу али се на тржишту продаје за три динара. Иначе све српске маркице са ликовима краља Петра и Александра се продају за један динар (и ја сам се изненадио да су тако јефтине). Ово вам говорим податке од мог оца који се 30 година бави филателијом. Што се тиче ове маркице постоји тамнозелена и светлозелена и у каталогу коштају непоништене 1 евро а поништене (са печатом) пола евра. Али кажем вам не могу се продати за више од три динара, чак неки траже и да има леп и интересантан печат (да се види име града или датум) да би је купили. Интересантно је да по каталогу у тој серији постоје маркице (са ситим мотивом краља Петра али а другом бојом и ценом) и које вреде по сто и више евра (по каталогу али се продају за мање паре) и две од по 1500 евра ако су поништене а ако нису коштају 170 евра (по каталогу понављам, али се продају јефтиније). Ви нажалост имате ову која се може продати за највише три динара на тржишту (а цена јој је по каталогу како рекох, пола евра поништена и 1 евро непоништена). Тако је сада тржиште да се све маркице продају дупло или тродупло јефтиније него што им је цена по каталогу. Ако имате друге маркице из те серије поставите па ћу погледати у каталог и рећи вам цену јер као што рекох има их у тој серији и скупљих. Iz ove serije nemam više nijednu, ali imam pun album raznih drugih markica. Gde bih mogla da nabavim neki katalog i vidim njihovu vrednost? 09.12.2008., 17:21 Original postavio mcanji Iz ove serije nemam više nijednu, ali imam pun album raznih drugih markica. Gde bih mogla da nabavim neki katalog i vidim njihovu vrednost? Каталог можете купити у Српском филателистичком друштву сваке недеље (недељног дана, када су продајне изложбе) од 9 часова у Београду код храма Светог Саве у згради позоришта Славија на спрату и кошта око 30 евра. 09.12.2008., 17:32 Super, hvala! Odgovorite sa citatom 10.12.2008., 18:22 Original postavio Влада из Београда Погледао сам у каталог и она кошта пола евра по каталогу али се на тржишту продаје за три динара. Иначе све српске маркице са ликовима краља Петра и Александра се продају за један динар (и ја сам се изненадио да су тако јефтине). Ово вам говорим податке од мог оца који се 30 година бави филателијом. Што се тиче ове маркице постоји тамнозелена и светлозелена и у каталогу коштају непоништене 1 евро а поништене (са печатом) пола евра. Али кажем вам не могу се продати за више од три динара, чак неки траже и да има леп и интересантан печат (да се види име града или датум) да би је купили. Интересантно је да по каталогу у тој серији постоје маркице (са ситим мотивом краља Петра али а другом бојом и ценом) и које вреде по сто и више евра (по каталогу али се продају за мање паре) и две од по 1500 евра ако су поништене а ако нису коштају 170 евра (по каталогу понављам, али се продају јефтиније). Ви нажалост имате ову која се може продати за највише три динара на тржишту (а цена јој је по каталогу како рекох, пола евра поништена и 1 евро непоништена). Тако је сада тржиште да се све маркице продају дупло или тродупло јефтиније него што им је цена по каталогу. Ако имате друге маркице из те серије поставите па ћу погледати у каталог и рећи вам цену јер као што рекох има их у тој серији и скупљих. Најценјенија је маркица из тих серија је маркица са ликом краља Петра I од 3 динара, жуте боје из 1914. године, тзв. жути Пера, која се код нас реално продаје за око 100€ и то важи за непоништену маркицу. Оригинално жигосана је доста скупља, а такође вреде и маркице од 1, 3 и 5 динара са ликом краља Петра из 1911. године. Koliko vredi cela kolekcija Jugoslovenskih markica od 1977-1992god? Poslednja poruka: 26.01.2008., 17:24 STA JE OVO I KOLIKO VREDI ?! Autor MarkoMighty u forumu Numizmatika i filatelija Poslednja poruka: 14.01.2008., 21:06 Poslednja poruka: 06.01.2008., 20:43


Прајд ФЦ — Википедија, слободна енциклопедија (преусмерено са PRIDE FC) Прајд ФЦ, (енгл. PRIDE FC, PRIDE Fighting Championships), је организација борби мешовитих борилачких вештина. Седиште организације је у Јапану. Данашње звезде Прајд-турнира су Рус Фјодор Јемељаненко (самбо) и Бразилац Вандерлај Силва (бразилски џијуџицу), са простора бивше Југославије најпознатији борац је Хрват Мирко Филиповић. За 2007. годину Прајд организација планира да се естабилира у САД, те ће неколико турнира да се одрже у Америци. Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=Прајд_ФЦ&oldid=20700790” Ова страница је последњи пут уређена на датум 4. август 2018. у 23:32 ч.


source: fineweb

text: Манастир Студеница је манастир Српске православне цркве који се налази 39 km од Краљева. Студеница је један од највећих и најбогатијих манастира Српске православне цркве Студеницу, цркву посвећену Богородици Добротворки је између 1183. и 1191. године, подигао велики жупан Стефан Немања као своју главну задужбину и династички маузолеј. Дуго времена је Студеница била узор потоњим задужбинарима, Немањиним наследницима који су своје задужбине градили по њеном узору. Манастир је познат по својој колекцији фресака из 13. и 14. века. UNESKO је 1986. уврстио Студеницу у листу Светске баштине.


source: CulturaX

text: Колаборационистичка штампа: Убити све голубове писмоноше (1) | Јадовно 1941. Колаборационистичка штампа: Убити све голубове писмоноше (1) Датум објаве: петак, 17 јуна, 2016 Од првог до последњег дана окупације Србије окупатор је настојао да контролише све информације које су јавно емитоване Александар Стојановић је научни сарадник Института за новију историју Србије. Дипломирао је на Одељењу за историју Филозофског факултета у Београду 2010, где је одбранио и докторску дисертацију "Идеје, друштвенополитички пројекти и пракса владе Милана Недића (1941–1944)". Био је секретар редакције часописа "Токови историје" и члан уредништва часописа "Караџић: часопис за историју, етнологију, археологију и уметност". Објавио је више од двадесет научних чланака и расправа и монографски зборник грађе "Српски цивилни/ културни план Владе Милана Недића". Истраживачки се бави историјом колаборације, Другим светским ратом, историјом политичких идеја и покрета и међуратном десницом. Сарађује на изради "Српске енциклопедије" и хонорарно предаје у гимназији "Руђер Бошковић" на IGCSE и IB програмима. После вишемесечног истраживања, први пут у српској историографији, колаборационистичка штампа сагледана је у потпуности и у целини похрањена у дигиталном формату. На првој књизи о колаборационистичкој штампи сарађивао је тим историчара који су чинили др Зоран Јањетовић (научни саветник, ИНИС), др Маријана Мраовић (Војни архив), др Љубинка Шкодрић (Архив Србије), др Драгомир Бонџић (виши научни сарадник, ИСИ), Небојша Стамболија (ИСИ), Дејан Зец (ИНИС), Раде Ристановић (докторанд Универзитета у Новом Саду) и др Александар Стојановић, као аутор и приређивач. Ратне околности по својој природи нужно утичу на ограничавање слободе јавне речи и информисања. Ратна пропаганда представља појаву која прати историју ратовања до дубоко у прошлост, али су њени пуни потенцијали остварени тек у 20. веку, с појавом масовних медија и повећаним могућностима вођења психолошког рата. Други светски рат представљао је својеврсну прекретницу у погледу природе и обима ратне пропаганде, која је, у условима тоталног рата, и сама добила тотални карактер. На већини територија окупираних од сила Осовине у Другом светском рату становништво је било изложено минуциозно организованој ратној пропаганди окупатора, те идеолошким и репресивним утицајима на слободу изражавања и извештавања, које су окупатори остваривали уз помоћ колаборационистичких управа. Окупирана Србија у периоду од 1941. до 1944. године ни у којем погледу није била изузетак од овог правила. После победе у Априлском рату, нацистичка Немачка је, противно међународном праву, прогласила престанак државно-правног субјективитета Краљевине Југославије и отпочела дуг низ војних, политичких и економских активности чији је крајњи циљ била интеграција "Југоистока" у Хитлерову "Нову Европу", као својеврсни вид новог светског поретка. Српски народ нашао се у самом средишту овог процеса и био једна од његових највећих жртава. Прекрајањем граница, стотине хиљада Срба биле су изложене геноциду у НДХ, на простору Косова и Метохије и у областима под бугарском окупацијом, а "Србијом" је проглашена територија под управом немачког Војног заповедника у Србији. На овој територији, која је, уз Недељни илустровани лист "Коло" Фото из књиге "Колаборационистичка штампа у Србији 1941–1944" одређене измене, грубо одговарала територији прекумановске Краљевине Србије, нацистичка Немачка завела је строг окупациони режим. Тај режим подразумевао је ограничавање слободе кретања, укидање политичког живота у земљи, интензивну експлоатацију српске привреде, увођење расних одредаба и Холокауст који је окупатор спровео над Јеврејима Србије, прогон идеолошки неподобних лица и успостављање потпуне контроле над јавним информисањем и јавном речи уопште. Немачки "Пропагандни отсек Југоисток" (Пропагандни отсек/одељење "С") био је кровна установа вишеструке и изузетно разгранате цензуре у окупираној Србији 1941–1944. године. Ова окупациона установа издавала је дозволе за бављење новинарским позивом, али и другим јавним садржајима: за рад и репертоаре позоришта, уметничких ансамбала, биоскопа, кабареа и варијетеа. Низом посебних уредаба, "Пропагандни отсек Југоисток" имао је могућност да цензурише сваки штампани садржај у Србији, а и само поседовање машина за штампање било је могуће једино уз дозволу окупационих власти. Од првог до последњег дана окупације Србије, окупатор је настојао, и у великој мери успевао, да у целини контролише све информације које су се јавно емитовале, а до које мере се тежило онемогућавању слободног протока информација, сведочи и уредба према којој је чак наложено и убијање свих голубова писмоноша на окупираној територији. Исписивање, објављивање или растурање садржаја које није одобрила окупациона управа подразумевало је кривичну одговорност и кажњавало се затвором, слањем у логоре у земљи или Немачкој, а у појединим случајевима чак и смртном казном.


text: osvrt Archives - MediaSfera Tag - osvrt MediaSfera Пише: Дејан Ристић Ово документаристичко остварење је класичан пример псеудоисторије и псеудоархеологије са циљем...


source: wikipedia

text: 21. децембар (21.12.) је 355. дан године по грегоријанском календару (356. у преступној години). До краја године има још 10 дана. Догађаји 69 — Веспазијан прихваћен за римског цара чиме је окончана политичка криза започета уклањањем Нерона 68. године (Година четири цара). 1124 — Ламберто Сканабеки је постао папа под именом Хонорије II. 1781 — Аустријски цар Јосиф II Едиктом о толеранцији признао слободу вероисповести и одузео католичкој цркви положај државне цркве. 1881 — У Београду основано Друштво новинара Србије, једно од најстаријих у Европи. У Београду тада излазила 22 листа и часописа. Председник првог Управног одбора Друштва био српски писац Лаза Костић, тада уредник "Српске независности“. 1920 — Рудари рудника Крека код Тузле се придружују генералном штрајку рудара Словеније. Штрајк ће да прерасте у крвави оружани сукоб, познатији као „Хусинска буна“. 1937 — У Холивуду одржана премијера филма Волта Дизнија "Снежана и седам патуљака", првог целовечерњег цртаног филма у филмској историји. 1941 — Формирана I пролетерска НОУ бригада у Рудом. 1948 — У Ирској потписан закон о конституисању Ирске Републике. Ирска 1949. прогласила пуну независност од Уједињеног Краљевства и иступила из Комонвелта. 1958 — Генерал Шарл де Гол изабран за првог председника Пете републике. 1967 — Луј Вашкански, први човек којем је пресађено срце, умро у јужноафричком граду Кејптауну 18 дана после операције. 1968 — Лансирана је мисије Аполо 8 из свемирског центра Кенеди, која је одвела своју посаду по први пут у Месечеву орбиту. 1972 — Источна и Западна Немачка потписале уговор о добросуседским односима и успоставиле дипломатске везе, формално окончавши непријатељство које је трајало више од две деценије. Тиме отворен пут и за међународно признање Источне Немачке. 1973 — У Женеви отворена прва мировна конференција посвећена Израелу и његовим арапским суседима. У раду конференције учествовали Јордан, Израел, Египат, САД, СССР и Уједињене нације. 1979 — У Уједињеном Краљевству потписан мировни уговор којим су окончани седмогодишњи герилски рат у Родезији и 15-годишња побуна против британске круне. 1988 — Авион америчке компаније "Пан Ам" на линији Лондон-Њујорк експлодирао изнад шкотског места Локерби. У несрећи погинуло свих 259 људи у "боингу 747" и 11 на земљи. Либија касније оптужена да је одговорна за тај терористички акт. 1990 — Влада Албаније наредила уклањање свих Стаљинових статуа и свих симбола који носе његово име. 1993 — Председник Русије Борис Јељцин распустио Министарство безбедности, бивши КГБ, јер га није благовремено упозорило на опасан развој догађаја у земљи и рекао да институцију која је деценијама застрашивала грађане није могуће реформисати. 1997 — У другом кругу председничких избора у Србији, на које је изашло 50,98% бирача, победио, с 59,23% гласова, Милан Милутиновић, кандидат коалиције Социјалистичке партије Србије, Југословенске левице и Нове демократије. Његов ривал Војислав Шешељ добио 37,57% гласова. 2001 — Председник Аргентине Фернандо де ла Руа поднео оставку после жестоких сукоба демонстраната и полиције у највећим социјалним немирима у историји Аргентине и пошто је перонистичка опозиција одбила да му да подршку. 2007 — Естонија, Летонија, Литванија, Мађарска, Малта, Пољска, Словачка, Словенија и Чешка почеле да примењују одредбе Шенгенског споразума на копненим и поморским границама. Рођења 1804 — Бенџамин Дизраели, енглески државник и писац. (прем. 1881) 1892 — Ребека Вест, енглеска књижевница. (прем. 1983) 1896 — Константин Рокосовски, совјетски војсковођа. (прем. 1968) 1917 — Хајнрих Бел, немачки књижевник, добитник Нобелове награде за књижевност (1972). (прем. 1985) 1920 — Алисија Алонсо, кубанска балерина. (прем. 2019) 1937 — Џејн Фонда, америчка глумица и модел. 1940 — Френк Запа, амерички музичар и сатиричар. (прем. 1993) 1941 — Радослав Бечејац, српски фудбалер. 1948 — Самјуел Л. Џексон, амерички глумац и продуцент. 1953 — Светислав Басара, српски писац. 1954 — Крис Еверт, америчка тенисерка. 1959 — Флоренс Грифит Џојнер, америчка атлетичарка. (прем. 1998) 1961 — Драгослав Огњановић, српски адвокат. (прем. 2018) 1963 — Дмитриј Рогозин, руски политичар, дипломата и доктор филозофских наука. 1965 — Енди Дик, амерички комичар, глумац, музичар и продуцент. 1966 — Кифер Садерланд, канадски глумац, продуцент, редитељ и музичар. 1967 — Катарина Гојковић, српска глумица. 1967 — Михаил Сакашвили, грузијско-украјински политичар, 3. председник Грузије (2004—2013). 1969 — Жили Делпи, француска глумица, музичарка, редитељка и сценаристкиња. 1975 — Палома Херера, аргентинска балерина. 1977 — Емануел Макрон, француски политичар и економиста, председник Француске. 1990 — Милош Ћук, српски ватерполиста. 1992 — Лука Милуновић, српски фудбалер. 2000 — Јам Мадар, израелски кошаркаш. Смрти 1375 — Ђовани Бокачо, италијански писац. (рођ. 1313) 1940 — Френсис Скот Фицџералд, амерички писац. 1945 — Џорџ Смит Патон, амерички генерал. (рођ. 1885) 1972 — Паул Хаусер, нацистички официр (рођ. 1880) 2000 — Вера Дедовић, српска глумица (рођ. 1969) 2006 — Сапармурат Нијазов, председник Туркменистана, један од најауторитарнијих диктатора на свету. (рођ. 1940) Празници и дани сећања Српска православна црква данас прославља Преподобни Патапије Свети апостоли Состен, Аполос и други


Васкршња литургија: Свештеници у црквама, верници се моле у дому свом - СОКОпрес Васкршње богослужење данас је одржано и у црквама на подручју општине Сокобања без присуства верника. Очито да су се овдашњи верници одазвали позиву патријарха Српске православне цркве Иринеја, који је позвао вернике да Васкрс прославе у својим домовима и са својим породицама уз поруку да „ако дом наш није домаћа Црква, онда ни Црква није дом Божији”. Наш фото-репортер Кристијан Ђорђевић је у Цркви Светог Преобржења Господњег овековечио тренутак служења литургије сокобањског свештенства без присуства верника. Службу су обављали протојереј Вања Ковачевић, парох први сокобањски, јереји Ивица Станковић, парох други сокобањски и Немања Тобић, парох трећи сокобањски, као и ђакон Саша Средојевић, парохијски ђакон при храму. Осим празних цркава, време вируса короне, спречило је и љубитеље природе који су ранијих година ускршње празнике користили да прошетају овдашњим излетиштима, оазама здравља и окрепљења. Сада је најважније да невидљиву „сотону” корону испратимо са што мање штете по нас и да још много Васкрса дочеком у вери и здрављу. А за овај Васкрс можда треба осим његове прославе у кућном амбијенту да размислимо и о овим речима српског патријарха. „Бог је свуда и на сваком месту и свуда се можемо Богу молити, а пошто је сада потреба да се уздржимо од окупљања, можда је ово и прилика да саберемо нашу породицу јер ништа није у таквој мери угрожено као породица”, казао је недавно Иринеј у интервјуу за ТВ Храм.


Стругање утеруса (гинекологија) - чишћење - преглед - Концепција April Многе жене пахнуло је уплашено чишћење након порођаја - неопходну и завршну процедуру. Порођај за женско тело је увек комплексан и прилично тешки процес који бира силе и прети све врсте компликација. То је чишћење материце - медицинска метода која вам омогућава да елиминишете многе постпарталне компликације, очистите материцу из постељице и очувате здравље жене дуги низ година. Како се обавља и у којим случајевима се показује, како се понашати након одређене гинеколошке процедуре и о чему ће се даље разговарати. Када треба да очистите материцу након порођаја Чишћење материце након порођаја је мера за чишћење утералних канала. Као што сами гинекологи кажу, жена у својој физиологији роди се два пута у једној посети болници. Дакле, први пут је родила своју бебу, а други пут - ово је постељина, у којој су се свих 9 месеци фетус развијали и развијали. То је порођај који није благовремено напустио материцу, може узроковати многе компликације и узроковати такву гинеколошку процедуру као чишћење након испоруке материце. Према многим женама из породице, они практично не примећују излазак из ње, јер у овом тренутку већ држе бебу на рукама и одузму се у првим минутима комуникације са њим. Али, како то показује пракса доктора, ово није увек случај - у неким случајевима постељица је тако снажно расла материци и делимично напустила женско тело или уопште није отишла. У канцеларији код гинеколога за хирургију У таквим случајевима лекари прописују ручну методу одвајања постељице - чишћење након порођаја, помаже у потпуности уклањање порођаја и назначено је и након природног порођаја и после царског реза. Пре свега, да би се утврдило да ли је овај поступак потребан или не - жена се проверава ултразвуком и ако резултати показују останак крви и плаценте у материци, онда се прописује постпартално чишћење након испоруке материце. Како очистити послије испоруке Чишћење након порођаја - за многе жене ово звучи страшно, али сама процедура је неопходна и важна. Довољно је рећи да је у току царског реза чишћење материце чак и чешће него након процеса природне испоруке. Због чињенице да честице феталне мембране остају у матерничкој шупљини - могу се распасти и гнати, развија се запаљен процес, што је опасно за жену. Поступак је сличан рођењу бебе и механизам у овом случају је скоро исти. Међутим, ако се сама радна активност вуче и жена нема довољно снаге за покушаје, интензитет контракције утералног зида се смањује. Као резултат, постељица се не повлачи у потпуности након порођаја, а лекари га морају ручно одвојити. Али као посљедица - дијелови постељице и даље могу остати на зидовима материце. Последице постпарталног чишћења материце Да би се елиминисали пуни негативни ефекти и потпуно очистили материцу - лекари праве постпартално чишћење. Прво, жена прегледа гинеколошку гинеколошку столицу, користећи гинеколошка огледала. По потреби, врши се ултразвучно скенирање материце, а када се дијагностикује патологија, врши се вакуум тип чишћења унутрашњег слоја материце. Исте планиране операције чишћења утералне шупљине трају око 15-20 минута, када лекар примењује локалну или општу врсту анестезије, поштујући све норме хируршке интервенције, правила и норме асепса, као и антисептике. Гинеколог користи специјалне алате за проширење материце, а затим, користећи специјалну кирете, излечити плаценту из зидова материце. Функционални слој материце - ендометријум, постепено ће се обновити, јер ће се накнадна репродуктивна функција саме материце вратити. Преглед жена о чишћењу полу периода Након гинеколошког чишћења, жена треба да остане у болници 2-3 дана под надзором лекара - у ових дана се прати стање жене, проверава се телесна температура и пулс, а који секрети долазе од женских гениталних органа. Двапут дневно, ујутру и увече, спољашњи гениталији женке третирају се посебним антисептиком. Након чишћења најмање 2 недеље, забрањено је коришћење вагиналних тампона и туша, замена купке под тушем, одбијање посете купатилу и сауну. Такође је вредно ограничити подизање тегова, а не ићи у теретану, контраиндиковати вагинални тип пола. Цервикс је и даље отворен, а њена слузокожица је трауматизована, а све ово заједно ствара повољне услове за инфекцију, те је због тога секс у наредних 13-14 дана забрањен. Као превентивне мере, лекари прописују курс антибиотика. Поступак чишћења материце од остатака плаценте је прилично болан - неко време ће жена осјетити бол у доњем делу стомака и ледвеном леђима. Да би ублажили бол и спријечили настанак хематома и крвних угрушака, лекари могу прописати но-схпи или аспирин. Могуће компликације постпарталног клиренса Прво, такве последице су хематомери - прилично честа компликација у пракси гинеколога након чишћења. Сличан услов се јавља због прекомерне компресије, грчева самог грлића - постојало је кашњење крвних угрушака у његовој шупљини. Да би се спречио сличан феномен, компресија грлића матернице и, сходно томе, одлагање крвних угрушака у његовој шупљини - као што је раније речено, лекари прописују без силоса или аспирина. Ово није чишћење након порођаја, већ олакшава грчеве и, уопште, третира. Још једна компликација након гинеколошког чишћења је крварење материце - ова негативна последица налази се у пракси лекара прилично ретко и типична је за оне жене које пате од проблема са крвљу, његову способност коагулације нормално. Када бактерије, микроби и негативни ефекти патогене микрофлоре уђу у материцу, може се развити ендометритис. Инхерентно ендометритис је инфективна природа запаљеног процеса који утиче на подлогу материце. Изненадно чишћење материце након порођаја Када дијагностикујете било какве компликације, са испољавањем негативних симптома у облику пражњења гнојом из материце, повећањем телесне температуре - одмах треба посјетити гинеколога. Само искусан лекар може помоћи - не практикује самопомоћ. Али у нормалном поступку чишћења материце након порођаја преостале након порођаја, жена може доживети бол у лумбалној регији и доњем делу стомака, лошем испусту крви, подсећајући на менструацију - такви симптоми ће се посматрати 7-10 дана. Код куће, не боли очистити крв и крвне судове како би се вратило тело. Сумирајући, можемо сумирати једну ствар - поступак чишћења након самог порођаја је важан и не толико страшан како то изгледа на самом почетку. Ако сва правила њеног понашања прате лекари, као и лична хигијена самог зена, нема компликација код брачне жене, а њено здравље ће се вратити у најкраћем могућем року, осим ако то нису посљедице ектопичне трудноће без компликација. Схаре тхе пост "Чишћење након рођења - шта жене треба да знају" Хитно. Постпартално чишћење Девојке из дјевојке након порођаја откриле су остатке плаценте, а материца се није вратила у нормалу. Била сам код гинеколога, рекла да идем у болницу, не зна како бити другу децу која никоме не одлази, муж не може да се носи, беба је само рођена, а најстарија је 2 године. Има ли неко у Пензи који не плаћа недељу дана у болници, позвао је неколико плаћених и рекао да не. Савјетује ко је, а не лежи у болници. Шалиш се или шта? Деца сиротирају, одлазе у болницу, не могу се носити, увијек постоји излаз, помажете пријатељици са децом да седну. Она је под надзором, гинеколог је рекла нормално, а њен ултразвук је лош. Написали су резање ињекција, али нултог смисла. Сутра на пријему, она мора одлучити прије сутра гдје је боље радити, како не би лежала недјељу или 2-3 дана, лакше је ићи на пријем. Био бих срећан да седим, али цела моја породица добија инфекцију црева, а брзина испод 40 кила постаје заражена. Мушкарац није у могућности да седи са децом, а заиста са старијом, сигурно не може са бебом. да ургентно. То је смртоносно. Даринк, сви знамо ово, свекрва на порођају исти проблем је спасен, знамо шта је често, она иде на рецепцију сваки дан, под надзором. Само треба да одлучите где је боље, а не држати дуго времена, а затим, како је било, гледати код куће Они ће бити очишћени у болници, антибиотици се могу сређивати код куће за убод, лажирати три дана, ако је све бесплатно без компликација, увек можете пристати у болници ако нема компликација. и где је боље у 6 или на тачки? Нећу вам то рећи, ја сам из Зарецхнија. Они ће радити чишћење и могу ићи кући ако се слажу. А пошто после абортуса након 3 сата иду кући, нитко их не позива у неко вријеме у болници. Питам се зашто не праве своје стање после ове процедуре (нећемо разговарати о његовој морални страни) Постоје случајеви и медицинске индикације) моја дјевојка је отишла након 2 дана, а након 5 дана дошла на извод, учинила је на главном ако је све било веома озбиљно, гинеколог би одмах позвао хитну помоћ. На пример, речено ми је да ситуација није критична, можете гледати недељу, ињекције су испуштене, успјеле су. Постоје различите ситуације, чак и ако неко други одлази у плаћеног гинеколога. али ако температура порасте и крварење - потребно је хитно позвати. Па, тако ми је доктор рекао. напротив, нема пражњења, али температура је ту. Не, они то не раде код куће! И "трчи за чишћење" и кући, је немогуће. "Пита хлеб" се може поставити до 3 дана за редом, а након хируршког чишћења, потребно је контролисати крварење. Ако одложите процедуру, можете добити велике проблеме. Пустите га да помогне баки, тети, крадљивцима - немојте то сада урадити, онда се може испоставити да ће оца остати само са два беба без мајке. не одлаже, сутра поново доктору да одлучи куда ићи. Стога је хитно сазнати гдје и гдје је боље, а не дуго. Моје мишљење је најбољи РД и гинеколог на Бекешској. Био сам очишћен 4. дан након рођења. такође на контролном ултразвучном тесту видјели су остатке плаценте. урадио све без буке и прашине))))). Цела процедура је трајала око 30-40мин. (ово заједно са анестезијом). Нећу рећи да боли - али то је непријатно. дан касније, отишли смо кући са бебом. и све греде! Уопште, потребно је лежати након чишћења дана. Р.С. онда ми је сестра у меду показала да су ме извукли из ње (док сам се пробудила од анестезије). фуууу. хорор Они затим преносе ове делове у лабораторију за неке тестове. Одмах није дошло до тога, нису проверили ултразвук на Бекешу, добро је што је она сама одлучила одмах доћи до гинеколога па се одјавила и тамо је откривена. родио тамо у децембру 2010 - ултразвук је све учинио без престанка! Нисам изненађен. Моја дјевојка такође није имала ултразвук на пражњењу и послала кући с температуром. Резултат Сепсиса. Тада је све било готово, мислим да сви разумију Урадио сам и ручно након порођаја, и ултразвук. Међутим, она је узвратила месец дана трећи дан након пуштања у болницу. Кодгда, после неког времена, доктор ме је случајно срео у Централној болници на црвеном, он ме је дуго памтио, а онда се сетио и питао: "Шта је било шта оставити? Па, понекад се то догоди". они немају право да напишу без ултразвука. и она је родила своју прву и другу децу тамо никада (((као срећно као Ултразвук, успут, глава, одјељење успут. може сада. неки закони или прописи су се променили - ултразвук се ради само по сведочењу. Родила сам у новембру - наш одјел је био отпуштен без ултразвука јер није урадио ултразвук. Вау, мој познаник није лежао давно, јер су им дали термометар три пута дневно, не дај Боже, имали грозницу. Ово је Бекесх. Ја сам родила робу без ултразвука, наравно, нико није испуштен, а када је ноћу једна девојка имала температуру, онда су сви побегли. Наравно, позвана је дужност доктора Узда, наравно да није било никога, пронашли доктора који разуме (дежурни службеник није знао како да уради ултразвук) послали су је из кревета у ултразвук ноћу, рекавши јој да не спава док не оде у кревет. Родила се у септембру на Бекешској, сви су били тако отпуштени, без ултразвука. Само неколико са царским резом. Тамо је рођен прије скоро годину дана, сви имају ултразвук! Моја девојка средином августа прошле године родила је (прије пола године) на Бекешској - написали су без ултразвука. ти са анестезијом, али увек сам без. То је после првог рођења учињено 2 пута. Да је након другог рођења учињено 2 пута, а смањили су се и пуцали. Мислим да сам био отпуштен 6. дана, а истог дана урадио друго чишћење. Тада ми неко време из неког разлога боли моја страна. Отишао сам до ултразвука у градској болници. Видела је неку врсту пилуле, иако је то био ГВ. вероватно веома болан. Имам доктора "мој човек", па су ме третирали веома деликатно. Хвала јој пуно. и узела испоруку, и очистила, а ултразвук је урадила 2 пута дневно))))) Да, и антибиотици, 2 дана избодена. Ја, након првог рођења, долазио сам у болницу са температуром, али имала сам потпуно другачије, дијете је било 11 дана, понуђен сам, ако није било ко да седне, да одведем дете у Бекесх Могу савјетовати плаћеног доктора, изврсну узистуку, иако не ради чишћење, али хитно шаље лекарима. Али, то је такође плаћено. Гледајући шта други случај. Једном сам прописала лекове и све се испало истог дана. И пре тога лежао сам у хитној 6-ој. Чували су га тамо 2 недеље, тако да нису очистили до краја, затим су почеле компликације. После првог рођења, имала сам и упале, почела је у симмашкој, ручно извлачила комад, али онда лежала под капом 3 дана. Дакле, случајеви су различити. Можда и даље буде у болници, али не бих савјетовао 6. мјесто. А ако је плаћени лекар, онда је то Касхаева Ирина Владимировна. Заузима у хотелу у Русији. Тамо по договору, али ако је случај хитан, никада неће одбити. Њен телефон: 39-62-81 и 59-53-81. Није имала много времена, ако су се тела променила, жао ми је. Али, она је пре годину дана у Русији на трећем спрату. Оштећена сам три пута након порођаја 2 пута ручно 1 пут са шприцем, крварење које је било отпуштено 11-ог дана након порођаја. Боље је да га не извучете. Пункција ултразвука често је довела до губитка велике количине трансфузије крви. напишите и ево резултата. Моја супротност ме је држала дуго времена, тако да је све било нормално. Волим да радим нешто вакумско Имао сам то после другог порођаја, пропустио сам месец дана у 6, боље је одмах да одем у болницу и урадим чишћење, покушао сам да урадим нешто са крпама и тампонима, и даље сам га очистио. Генерално, доктори се плаше да додирну пуерпералну материцу, учинили су нешто попут нове технологије под контролом камере. После родјења добио сам вакумско чишћење у породилишту. И нека твоја девојка одмах почне да се чисти. Ово је веома озбиљна ствар. Пријатељ пријатеља је умро од сепсе. То је иста рука. Била сам очишћена два пута након рођења. Први пут у вакууму болнице. Други пут је примењена нека посебна маст током недеље. Девојка је изашла из куће сваки дан за исту маст. И ја, 3. дан након рођења у породилићној болници, вакумирани су само једном, а затим да се материца смањи 2 пута метални комад са хладном водом убачен је у вагину И након порођаја, очишћена сам трећег дана, у почетку је била исцрпљена, није помогла, тада нисам осећао ништа под анестезијом, глава центра то урадила, она је имала златне руке! Тек кад је све прошло, пустили су ме кући! Ох, девојке, јака половина човечанства - ми смо појединци женског секса.. и немојте рећи - извести, родити - а они 3 дана не могу сједити с дјецом (( такође зависи од нас, неопходно је подучавати. Могу сигурно да верујем својој, напротив, каже, иди негде са девојкама, ја ћу сједити. Уопће не верујем, човек говори :) и дешава се да није код куће нешто учинити, а не са децом (за мене је то уопште чудно, они су чести и није супер компликовано, то је плус колико је забавно). Маме прво не уче, а жене се прослеђују. Не причам о овој жени, већ у начелу. Тако да неке жене и дјеца не дају, одједном пада.. а онда плаче да њихова дјеца не могу сједити с њиховим мужевима.. девочки ребенку 2 недели. не тот период ц музхем остављат. к маме в деревну отвезка. вариантов нет. цтарсхиј са папој. Сејхас не об етом рецх. ребенок толко родилсја. музх один ц двумја не справитсја. Била сам очишћена у породилићној болници са вакуумом, а затим са ИВ крпом са окситоцином. Контролишите ултразвук и испразните. Све је добро. Али сам имао стагнацију крвних угрушака, а остаци плаценте су много озбиљнији. девоцхки всем цпасибо. цказху про бекесхцкуи. ецли ее не полозхили узхе Захваљујући свим девојчицама, они су у болници 6., рекли су да све није толико страшно, да постоје само крвни угрушци, нема плаценте. Неће им се рећи да чисте, ињекције и капалице. Надамо се да ће све бити у реду. Температура је нестала))) Тхета 6. ме напуни. Онда ми јавите како ће бити. лажи, убризгавају антибиотике и другу кап са нечим, сутра ће рећи шта ће се десити следеће. Био сам јако болестан са стране, дошли у амбуланту у болницу, помислили су на апендицитис, гинеколог су однели лекару, био сам човек, отишао сам до њега за ултразвук пре инцидента, отишао сам у медицински центар за ултразвук, погледао те је све је у реду са гинекологијом, па чак и ерозија је нестала, хирурзи нису открили апендикитис. Тада ми је супруг одведио у дом здравља у клинику истог дана, врло лијепом доктору, попео се на столицу, била је запањена, имала сам двостране додаци и ерозију. Била је шокирана што је у болници 6 гинеколог написала без патологије, а то није било давно, имала сам кашњење у стомаку, почела звати медицинске центре, вријеме је било 5 сати, све је узето свуда, опет сам отишао у 6, погледао ме други доктор каже, донио је пресуду, (ми смо се спустили), кажем не, отишао сам да платим следећег дана, а ја имам цисту, испало се, Жао ми је Оксана, која није тема


text: Домаће вино из црне чоке се разликује не само у пријатним квалитетима укуса, већ иу медицинским својствима, посебно ако је пиће припремљено без употребе водке. Рецепт за израду вина из црне трешње је прилично једноставан, иако се припрема два месеца. Међутим, овај процес није вредан само напора, већ чак и за почетнике, јер не захтијева пуно специјализованих посуђа и посебних вјештина. Размотрите карактеристике у чланку. Најбоље време за одабир бобица Време сазревања плодова боровнице је на почетку јесени. Посебност ове биљке у следећој – ако не сакупљате плодове након сазревања, остаће на гранама до пролећа. Због тога се појављује природно питање – када је најбоље сакупљати жетву. Биће корисно за вас да научите како биљите и бригите за аронију, како се узгајају грмље, како се бавити штеточинама и болестима, и како збринути аронију за зиму. Квалитет вина у великој мјери зависи од времена када су бобице биле отцепљене од грмља. Квасац дивљег вина умире на ниским температурама, тако да је изузетно важно сакупљати планински пепео пре првог јесенског мраза, како би се избјегла смрт корисних микроорганизама. Из истог разлога, веома је неразумно да оперете плод пре него што почнете са припремом пића, јер ће већина бактерија једноставно бити опрана, а без њих процес ферментације неће започети. Дакле, најбоље време за сакупљање црног арктичког планинског пепела пада око друге половине октобра. У зависности од вашег региона боравка, ови датуми могу да варирају. Инвентарска и кухињска опрема Ми ћемо сазнати какве нам је кухињске алатке требамо направити за вино од пилића код куће: за превоз јагодичастих биће вам потребна своја очишћена рука. Иако можете да користите процесор хране или електричну брусилицу за месо; бочица, чија запремина неће бити мања од 10 литара. Може бити стакло, емајлирано (главна ствар је да се направи без чипова), керамика. Пошто процес филтрације захтијева константну трансфузију вина из једне бочице у другу, мора бити најмање два тенка; хидраулички заптивач, који се може купити или направити сопственом руком – од гумене рукавице или са капроном или металним поклопцем. Ако изаберете другу опцију, онда вам ипак треба гумену цијев и стаклену посуду са водом; циркулац за напрезање; танка филтер цев, на пример, из капалице. Треба напоменути да је најлакши начин за стварање воденог печата да се користи конвенционална медицинска латекс рукавица, у било ком прсту од којих је пробушена ситна рупа игло. Међутим, то није сасвим поуздан начин, јер ће соба имати мирис ферментације, а будућо вино може се угушити. Да ли знате? У Русији, у древним временима, вино се називало разним пижама, било да се хвале, пиво или меда. Директно вино пију само представници племства, па је тешко рећи када су тачно почели да припремају ово пиће. Међутим, сасвим је познато да је од тренутка придруживања руском царству на полуострву Кримска производња вина постала широко распрострањена. Најбоље је користити капрон или метални завртањ (све зависи од врата бочице) у којој се прави рупа. У тој рупи, потребно је уметнути гумено црево, сигурно и херметички причврстити, на пример, са лепком, а други крај ставити у теглу воде како би спречио улазак ваздуха у бочицу. Цапрон капа Да би припремили такво пиће од чоколаде, биће потребни следећи састојци: 5 килограма боровнице од купина; 1 или 2 кг шећера (у зависности од тога шта желите да добијете – десерт или слатко); 50 грама сувог грожђа; Препоручујемо да читате како да направите грожђе код куће. Да би се осигурало квалитет будућег пића за пиће, нема сумње, најбоље је користити чисту флаширану воду или бар да се охлади и охлади. Раизин се не препоручује за прање пре употребе, јер ће током прања уклонити дивље вино, који се обично налази на његовој површини, а то ће негативно утицати на процес ферментације. Корак по корак рецепт за израду домаће вина од црне трешње Рецепт за израду домаће вина од пилића је прилично једноставан. Хајде да размотримо главне фазе стварања овог мирисног пића. Да ли знате? На бобицама боровнице садрже посебне квасне бактерије – квасац дивљег вина, који су неопходни за успешно ферментацију вина. Припрема боје трешње вишње. Жетва се не сме пранити, али морате разријешити. Лоше јагоде су избачене, а остали су одвојени од стабљика, након чега их треба сипати у велики контејнер и пажљиво пренети чистим рукама. Љубитељи технологије могу користити комбиноване или месне млинове. Повезивање компоненти. Затим у резултату пире кромпира из пире јагода треба додати шећер и пажљиво премешати рукама како бисте добили хомогену мешавину. Додајте неколико грожђица (побољшаће ферментацију). Опет, мијешајте све и покријте га са газом, која ће заштитити садржај од инсеката и остатака. У овом стању, пустите да се каша пуни недељу дана (7 до 12 дана) на релативно топлом месту, где ће режим температуре бити + 18-25 ° Ц. Спуштање или подизање температуре може проузроковати успоравање и заустављање процеса ферментације. Важно! Током цијелог периода инфузије потребно је свакодневно мијешати шечер чистим рукама како би се избјегао изглед плесни на површини. Филијала сокова. Приближно за недељу дана биће могуће прећи на следећи корак у припреми вина. Да ли је смеша спремна за ово, можете једноставно научити – приметићете да су бобице већ знатно порасле, подигнуте на површину течности. Поред тога, ако сапуните длан у каши, онда ће се около појавити карактеристика ферментације пене. Ово указује на то да можете наставити на следеће кораке – одвајањем пулпе из сокова. Каша се сакупља руком и стисне газом. Кухињски апарати нису баш погодни за ово, јер су брзо замашени, а сок добија незнатну количину. Остатак сока мора да се пролази кроз фино сито. Сви добијени сокови морају бити исушени у посебну бочицу (контејнер у коме ће вино бити припремљено), али вам не треба испразнити торту – то ће вам се увести. Сок, који сте сада испоставили, може садржати ситне честице и значајан седимент. Није страшно, и сада не вреди чишћења – у процесу будућег филтрације вино ће се очистити. Преостала каша. Мора се одложити за поновну ферментацију. За ово, преостали шећер се додаје у колач и вода се сипа. Уверите се да је вода прилично топла, али није топлија од 30 ° Ц, а не хладна од 25 ° Ц, јер на другим температурама вински квас почиње да умире. Контејнер са целулом треба да буде покривен поклопцем да би се ограничио приступ светлости и оставити 5 дана на топлом и тамном месту. Током овог цијелог периода, морате запамтити да мјешавате смешу и загријавате поп ватра. Хидраулична брава и његова инсталација. Сок, који се испоставио раније, треба да се улије у велику бочицу, где ће у будућности лутати. У врату бочице потребно је поставити воду за ограничавање приступа ваздуху и уклонити вишак плина. Хидрауличко заптивање може бити специјализовано или ручно израђено. Ако користите рукавицу, потегните га на врат и чврсто причврстите еластичним траком или навојем. У поклопцу, пробајте рупу која одговара цеви коју сте покупили. Уметните цев унутра и чврсто га причврстите. Да бисте то урадили, можете користити лепак или на други начин – од унутрашњости поклопца поклопца до краја црева празно кућиште од дршке и загрејте га упаљачем. Спољашњи крај цеви ће се проширити и чврсто затворити рупу на поклопцу. Ставите поклопац на бочицу. Спољни дуги део гумене цеви спусти се у теглу воде – ово је неопходно тако да гасови излазе из резервоара, а вино се не "гуши", а кисеоник не продире у боцу. Важно! Кратак крај цеви са унутрашње стране поклопца треба бити што је више могуће изнад састава вина. Боца мора бити постављена у топлу и тамну собу. Пожељно је да температура овде није нижа од + 18 ° Ц. Други део сока. Извадимо га из већ уситњене каше, коју узимамо из склоништа. Да бисте то урадили, једноставно просуђите смешу помоћу чича или сита. Морате то пажљиво радити, тако да се пиће не претвори у блатњаву. Исправљена количина нафте се сада може рециклирати. Додавање сока главном контејнеру. Да бисте то урадили, једноставно уклоните септум, уклоните кашику пеном на површини течности и сипајте сок добијен од целулозе у главну посуду, након чега је поново затворено затворено. Процес активне ферментације. То ће трајати око 1,5-2 месеца. Током овог времена потребно је филтрирати шећер. Први месец се поступак понавља сваке недеље, а преостало време – сваке две недеље. Извршити филтрацију је потребно уклонити печат воде, уклоните пену са површине течности и лагано сипати вино из једне бочице у другу користећи танку цев из капалице, остављајући седимент на дну посуде. Крај ферментације ће бити означен нестанком његових манифестација – на пример, у теглу са водом, мехурићи престају да се појављују, а рукавица ће се одушевити, поред тога, течност ће постати лакша. Када се процес ферментације заврши, потребно је последњи пут одвести младо вино кроз цев, ослободити га од остатка седимента и сипати у бочице намењене за складиштење. Међутим, ако нисте задовољни слатком добијеног пића, сада је вријеме да га подмлађујете. Не можете једноставно сипати шећер у течност: она се ставља у чисту памучну тканину, везану нитом тако да се направи врећица и ставите у контејнер са младим вином. Врећа шећера не би требало да потоне: поправите је ближе површини, поново поставите водени печат и оставите вино да стоји још једну недељу. Током овог времена, шећер се вероватно у потпуности раствара. Сада је време да младом вину пошаљемо до сазревања. Зорење вина. Када је пиће флаширано, време је да је пошаљете на сазревање на неком хладном и тамном месту. Подрум или фрижидер је прилично погодан за ово. Међутим, ако сте на крају процеса ферментације засладили вино, немојте чврсто загушити бочицу, јер се гасови још увек могу емитовати у року од недељу дана. Производ зори од 2 до 4 месеца, након чега постаје спреман за употребу. Да ли знате? Припрема вина код куће није почела са грожђем. Прве вина су биле воће и бобице – са окрета и шљива, рована и малина. Да бисте припремили укусно воће и воћно вино, што је такође врло корисно, можете додати и друге воће или бобице аронији. Уз јабуке, јабуке, крушке и грожђе савршено су комбиновани. Припрема овог пића уз додатак других плодова практично се не разликује од главног рецепта – главна ствар је да је њихов однос са брусницама од 1 до 1. Видео рецепт за израду вина од чоколаде Када се припрема воћа очишћене од језгра и исећи на ситне комаде, а бобице су тло или удавити у доследност пире кромпира, након чега се све испуњен шећера и процесу ферментације почети у наставку. Због необичног укуса и занимљивог укуса у мешавини воћа и јагодице, можете додати листове трешње или рибизле. У другим аспектима, рецепт је исти. Такође, домаће вино могу се припремати од: космоса, грожђа, шљива, јабука, малина, црних рибизла и латица ружа. Како и колико се чува домаће вино Вино припремљено код куће треба чувати на тамном и хладном месту – пожељно у тесно затвореној посуди тамног стакла. Идеална складишна просторија је подрум. Температура би требало да буде у опсегу од + 10-12 ° Ц, иако је за десертна вина дозвољено подизање температуре на + 13-14 ° С. Пожељно је да соба има садржај влаге од 65-80%. У положају бочице, течност се доводи у контакт са затварачем, што спречава продирање ваздуха у контејнер. Ако су сви ови услови испуњени, домаће воће и бобичасто вино од црне чоке се могу чувати око 5 година. Важно! Бочице вина постављају се хоризонтално, а током целог рока употребе је препоручљиво да их не додирне, јер је било какво стресање за напитак. Корисни савети у припреми вина Ако знате неке од карактеристика израде вина код куће, можете направити врло укусно пиће: Идеалан контејнер за израду вина – дрвени. У њој постоје пореове, кроз које се напаја ваздух потребан за живот бактерија. Међутим, у савременим условима, његова употреба је скоро немогућа, па је најбољи избор – стакло. Прихватљиво је користити пластику, али може бити токсично. Међутим, метални прибор се у сваком случају не може користити, јер је то процес оксидације. Припрема кувачког вина од црне чоке без додавања шећера није препоручљиво, јер бобице садрже врло мало шећера и много танина. Вино без шећера ће бити сувише кисело и кисело. Што више шећера, више слатко пиће ће бити на крају. У овом случају, ако 5 килограма горива од пепела узме 1 килограм шећера, вино ће бити десерт. Талити од купина склонији изгледу плесни. Према томе, мешање састава вина требало би да буде редовно и често током читавог периода, од мешања састојака до одвајања пулпе из сокова. Укус винских пића у великој мјери зависи од његових година – изводи. Због тога ће се производ више складиштити у миру и тами, више засићени букет и укус који ће га посједовати. Направљен од аронија куће вина не само да има пријатан укус и арому: то је такође корисно дејство на здравље – нормализује висок крвни притисак и хипертензију, побољшава стање крвних судова и срца. Стање кардиоваскуларног система такође повољно утиче: Дриед банане, репа, Ицеберг салата, печена јабука, поморанџе, сунцокретовог семена и сунцокрета меда. Поред тога, ово пиће је веома једноставно припремити, не захтева претеране напоре или велики број специјалних уређаја за производњу вина, тако да чак и виномер-почетник може задовољити себе и своју породицу.


Оливера Радић. Књига ,,Стубови српске просвете у Османском царству“ др Александре Новаков представљена у Косовској Митровици и Грачаници / Српска верзиjа Књига ,,Стубови српске просвете у Османском царству“ др Александре Новаков представљена у Косовској Митровици и Грачаници РћР»РёРІРμСЂР° Р Р°РґРёС›РљСљРёРіР° ,,РЎС‚СѓР±РѕРІРё СЃСЂРїСЃРєРμ РїСЂРѕСЃРІРμС‚Рμ Сѓ РћСЃРјР°РЅСЃРєРѕРј С†Р°СЂСЃС‚РІСѓвЂњ РґСЂ РђР»РμРєСЃР°РЅРґСЂРμ РќРѕРІР°РєРѕРІ РїСЂРμРґСЃС‚Р°РІСTMРμРЅР° Сѓ РљРѕСЃРѕРІСЃРєРѕС� РњРёС‚СЂРѕРІРёС†Рё Рё Р“СЂР°С‡Р°РЅРёС†РёР”РІРμ Р·РЅР°С‡Р°С�РЅРμ РїСЂРѕРјРѕС†РёС�Рμ РєСљРёРіРμ "РЎС‚СѓР±РѕРІРё СЃСЂРїСЃРєРμ РїСЂРѕСЃРІРμС‚Рμ СЃСЂРїСЃРєРμ СЃСЂРμРґСљРμ С€РєРѕР»Рμ Сѓ РћСЃРјР°РЅСЃРєРѕРј С†Р°СЂСЃС‚РІСѓ 1878-1912.", Р°СѓС‚РѕСЂРєРμ РґСЂ РђР»РμРєСЃР°РЅРґСЂРμ РќРѕРІР°РєРѕРІ РёР· РќРѕРІРѕРі РЎР°РґР°, РѕРґСЂР¶Р°РЅРμ СЃСѓ РЅР° РљРѕСЃРѕРІСѓ Рё РњРμС‚РѕС...РёС�Рё. Две значајне промоције књиге "Стубови српске просвете српске средње школе у Османском царству 1878-1912.", ауторке др Александре Новаков из Новог Сада, одржане су на Косову и Метохији. Прва промоција је одржана у амфитеатру Филозофског факултета у Косовској Митровици у четвртак, 5. децембра где су уз аутора, о књизи говорили: проф. др Владан Виријевић, проф. др Урош Шуваковић, проф. др Јасна Парлић Божовић, а друга сутрадан, 6.децембра, у Дому културе у Грачаници, где су о књизи говорили: мр Живојин Ракочевић, Дејана Оцић уредник књиге, историчари Јован Алексић и Александар Гуџић и ауторка. Промоцију у Косовској Митровици је иницирао професор Филозофског факултета др Урош Шуваковић, иначе и уредник у Заводу за уџбенике где је књига и објављена. Промоцији, која је трајала дуже него што је уобичајено, присуствовали су професори и студенти. По речима др Александре Новаков промоција је била врло инспиративна не само за оне који су о књизи говорили већ и за публику: -Студенти су били заинтересовани и постављали су питања, такође је проф. др Митра Рељић имала потребу да из свог угла каже неколико реченица о књизи, да упореди стање српских гимназија у Османском царству и стање у каквом су данас Срби на Косову и Метохији. Имала сам утисак да то није само обично представљање књиге већ више од тога, могло би се рећи да је то био час чувања националног идентитета код Срба, који на основу прошлости даје поуке за будућност. Зато је важно да су студенти са Филозофског факултета присуствовали овом необичном часу. Промоцији у Грачаници, која је протекла у лепој атмосфери, је, између осталих, присуствовао и архимандрит Михаило, игуман Манастира Светих Архангела код Призрена. - За мене је представљање ове књиге на Косову и Метохији право задовољство-рекла је ауторка Александра Новаков, у интервјуу за наш портал, после промоције у Грачаници и наставила: - Веома је важно да се о књизи говори и да грађани сазнају нешто ново о једном времену које је слично данашњем. Књига Стубови српске просвете у Османском царству представља историјат српских средњих школа у Османском царству. Срби су крајем 19. и почетком 20. века имали шест средњих школа. Првo је основана Православна српска богословија у Призрену 1871. године, која за нешто више од годину дана прославља велики јубилеј – 150 година од постанка. Прва српска световна гимназија основана је у Цариграду 1893. и радила је до 1902. године. Затим Гимназија „Дом науке“ у Солуну 1894. која је радила до 1910. године. Четврта школа је основана у Скопљу као Српска мушка гимназија 1894. године, касније је основана и Учитељска школа, затим у Битољу као Српска мушка гимназија 1897. и радила је све до 1912, односно до 1941. у Краљевини Југославији а и касније у неким другим измењеним околностима. Срби су добили гимназију и у Рашкој области, у Пљевљима 1901, и радила је као Српска гимназија све до 1941. године, и данас је активна али у границама једне друге државе, Црне Горе. Куриозитет у Османском царству представља оснивање и рад женских гимназија у Солуну, Скопљу, Битољу и Пљевљима. Стубови српске просвете су и сведочанство о томе како је српски народ опстао у Старој Србији и Македонији? Да. Српски народ је опстао у Старој Србији и Македонији. Али, како је опстао? Тако што је уз себе имао озбиљну и дуготрајну континуирану бригу српске државе. Наиме, српска држава је од 1885, тада већ Краљевина Србија, бринула о својим саплеменицима у Старој Србији и Македонији, без обзира на промене влада, чак и промене династије 1903, мислили су стратешки и имали су пред собом циљ од кога нису одступали. Председници влада, министри иностраних дела, министри просвете... бавили су се тим српским средњим школама. Неки од њих су се дописивали не само с директорима и наставницима тих школа већ и с ученицима и њиховим родитељима. Држава Србија је своје најбоље кадрове слала у Стару Србију и Македонију. Могу да поменем само неколико имена а било их је бар педесетак: Станоје Станојевић и Јован Радоњић, потоњи академици, завршили су факултет у Бечу, наставили усавршавање у Петрограду и потом постали професори Српске гимназије у Цариграду; Валеријан Прибићевић, потоњи епископ, Нићифор Перић, потоњи митрополит. Један од најзначајнијих српских књижевника Петар Кочић био је професор Скопске гимназије. Исто тако, и Стеван Димитријевић био је дугогодишњи ректор Призренске богословије али и директор Гимназије у Скопљу. Таквих примера је много... Да не заборавим филозофа др Милоша Перовића који је, нажалост, свој живот окончао за време Првог светског рата. Ти професори били су истакнути интелектуалци свога доба, а зарад националне идеје и уз организовану подршку државе, жртвовали су се и били професори у Османском царству, тамо где често није било безбедно али ни комфорно. Они су били прави прегаоци и национални делатници у правом смислу те речи. А ученици, какви су они били? Та деца, многа од њих, завршавала су факултете на Великој школи, усавршавали су се у Русији, Француској, Немачкој... и касније су се враћали у Стару Србију и Македонију. Постављани су на места професора школа које су завршили, нпр. Глигорије Елезовић, Стојан Зафировић... Били су окосница око које се народ окупљао. Били су градитељи једног новог доба, не говорим само о времену до 1912. године већ мислим и на међуратни период. Да ли је Ваша књига намењена само историчарима, или је занимљива и обичним читаоцима? Ову књигу, иако је писана као научно дело будући да је део доктората, покушала сам да учиним занимљивом и за обичне читаоце, не само историчаре. Реконструисала сам свакодневни живот ученика, наставника, чиме су се бавили у слободно време, њихов однос према другим народима. Књига је углавном написана на основу необјављене грађе, и до појаве ове књиге осим о Гимназији у Пљевљима, веома се мало знало. Реците нам како се ситуација из прошлости може применити на садашње прилике на Косову и Метохији и како се оне могу побољшати? Оно што у мени изазива стрепњу и не оставља ме равнодушном – то је недовољна брига власти у Београду о Србима на Косову и Метохији. Ја знам да Канцеларија за Косово и Метохију ради свој посао колико може, у смислу финансирања плате, пензије, вероватно и на друге начине материјално помаже, али то је само један сегмент. Српски државници се морају угледати на државнике с краја 19. века (Јована Ристића, Николу Пашића, Стојана Новаковића), који су се старали за српско становништво у Османском царству. Неопходно је да држава стратешки размишља и да направи план како да врати српско становништво, не само оно које је живело на територији КиМ него и Србе који немају везе са КиМ а желели би да тамо живе, има таквих, ја то знам. Као што ради Призренска богословија. У Богословији тренутно има 12 професора, само троје је са простора Косова и Метохије, други наставници су из ужег дела Србије. Црква то ради у великом опсегу, али она може то да уради докле се протеже њена јурисдикција а не може да води озбиљну државну политику. Да немамо Рашко-призренску епископију, данас у Метохији не бисмо имали никог и ништа, опет као и у време под Турцима... Црква је преузела улогу предводника српског народа који је овде остао. Стога је неопходно, да се вратим на државу Србију, да добро размисли кога треба да пошаље и како да организује живот Срба. А да ли је, по Вама, суживот на Косову и Метохији данас могућ? У неким срединама је суживот могућ. Рецимо, у Призрену, готово сам сигурна да би један тако космополитски град, с таквом традицијом у 19. и 20. веку, уз мање потешкоће разне врсте а уз подршку старих Призренаца, иноплеменика, тако нешто учинио могућим. О томе је писао и професор Милош Ковић, након свог искуства и боравка у Призрену. Моја породица и ја бисмо били међу првима који би се у организованим околностима вратили у Призрен. Треба делати у том правцу, то би за почетак био мали проценат, али, мало по мало, број Срба би се увећавао и они не би постојали тамо на нивоу статистичке грешке, као што је сада. Када то кажем, не говорим непромишљено већ ме историја, учитељица живота, подучава и враћа у прошлост града Скопља. Наиме, размишљам о томе како су Срби живели у Скопљу крајем 19. века. Тада је то био град са мноштвом нација, као и са моћном пропагандом балканских народа. У Скопљу је 1887. отворен Српски краљевски конзулат. Скопље је за Србе био важан царски град, град у коме је крунисан најмоћнији српски владар, где је донет Душанов законик, значи град где су Срби имали историјско упориште. Владимир Карић, најзачајнији српски конзул у Скопљу, 1890. године, није могао да сакупи ни двадесет потписника Срба, што би потписали молбу за оснивање књижаре која би у Скопљу продавала српске књиге. Наравно да је у Скопљу било више од двадесет Срба, много више, али је уплив страних пропаганди и грчке цркве био веома моћан. Срби су страховали тада и од турских власти. После велике дипломатске игре, а захваљујући Стојану Новаковићу, који је био српски посланик у Цариграду, Срби су добили дозволу да отворе основну школу 1893. године, а нешто касније основана је и Српска гимназија. Мало по мало, досељавали су се трговци, кројачи, адвокати, лекари, кафеџије, фризерке... Српска школа се развијала, Срби су добили Србина за митрополита Фирмилијана, након смрти митрополита Методија. За 20 година у Скопљу је извршен преокрет и непосредно пре ослобођења од Турака, Петар Илић, професор и чувени композитор и музичар је говорио: „Ми сада овде живимо као да смо у Србији“. Године 1912. у Скопљу је српску војску дочекало више основних школа, једна српска гимназија, једна учитељска школа мушка, Женска гимназија, Женска учитељска школа, многа друштва, удружења, попут Гимнастичког друштва „Душан Силни“ чији је вођа био Рајко Караклајић, друштва трезвености „Шар“, Младост, имали су реномиран часопис „Вардар“, била сам у прилици да прегледам све те бројеве, то је један озбиљан часопис који је излазио често и на високом нивоу. Такође, „Глас народа“, „Законитост“, један социјалистички часопис, излазила је „Српска школа“ (1911). Срби су у Скопљу имали и штампарију. Све ово је резултат истрајне и добро промишљене политике српских државника. Знам да су околности другачије али увек је било тешко. Мора се пронаћи прави пут... Апелујем на цео српски народ, или бар на оне који се тако осећају, да дају свој допринос и, ако ништа друго, да обилазе своје светиње и срећу се са својим народом. Ви сте често у Призрену, са породицом или пријатељима обилазите светиње. Какав је осећај, бити у граду где сте рођени и живели, где су живели Ваши родитељи, пријатељи? У Призрену се увек осећам посебно, помешана осећања среће и туге. Овде је гроб мога оца. Породичне куће, нажалост, више нема, на том месту је никла туђа кућа, без питања, која сада пркоси мојим успоменама. Нема мојих комшија, пријатеља, родбине. Од Баждаране до Папачаршије ником нисам пожелела добар дан. Но, ту су остале моје цркве, манастир Свети Архангели, који живи, који је мој други дом, као и Богословија... Кажете ваше цркве? Колико је живих цркава, живих светиња у Призрену и околини данас, а које сте Ви унели у недавно објављеном водичу Српске светиње Шар планине Призрена и околине? У Призрену и околини данас постоји 55 живих цркава, грађене су од 13. до 21. века, и све су поменуте у водичу Српске светиње Шар планине Призрена и околине, објављеном на српском и енглеском језику у издању Матице српске. Свака црква у Водичу има своју фотографију и кратак историјат. Подаци о црквама говоре о вековном живљењу Срба на том простору и о њиховим духовним потребама. Драге су ми оне из 13. века, као и Богородица Љевишка која је под заштитом Унеска, и 17 других цркава, које су категорисане као културно добро од изузетног значаја Републике Србије, али ми је можда и најдража она која је подигнута у 21. веку. То је црква на Брезовици, посвећена Св. Стефану, која говори да наш народ опстаје упркос злу, упркос свему... Неке од тих цркава су страдале у Мартовском погрому 2004. године, али су, хвала Богу, обновљене, и у њима има живота, има литургије. У некима од њих, попут цркава Свети Врачи, Свети Спас или Свете Недеље, литурија се одржава само једном годишње, о празнику патрона. Мада су оне живе и на други начин, бројни ходочасници их посећују током целе године. Додала бих још да сам срећна и захвална Божјој промисли што је Призрен добио младог пароха Јована Радића који живи у центру Призрена, поред цркве Св. Ђорђа, наше саборне цркве. Уверена сам да ће он на најбољи начин окупљати Србе не само оне у Призрену него и оне који долазе, а често долазе, и да ће бринути о нашим светињама. У Призрену је још једно место које сведочи о опстанку и животу Срба кроз векове. То је Српско православне гробље. Били сте и на гробљу где је сваки споменик један лист књиге која се чита. На призренском православном гробљу су сахрањене значајне личности и заиста сте у праву када кажете да је сваки споменик један лист књиге који се чита. Ја сваки пут кад долазим у Призрен одем на гробље, не само зато што су тамо сахрањени мој отац, баба и деда, него зато што је вечно почивалиште рашко-призренског епископа Владимира, јединог нашег епископа који је тражио да буде сахрањен на православном гробљу у Призрену. Био је епископ у тешким и немирним временима од 1945. године. Сахрањен је ту сенатор и књижевник Петар Костић, својеврсни национални делатник и многе друге важне личности. Гробље тренутно није запуштено, али моја порука Призренцима, чији најмилији пребивају на овом гробљу, јесте да они, потомци, морају да брину о својим гробним местима. Захвална сам албанским властима који на неки начин и брину о гробљу, макар покосе траву. На гробљу има срушених споменика, нешто од старости, али нешто је остало и као чин вандализма, сећате се када су албански екстремисти рушили наше споменике? Важно је посећивати та спомен места и не заборвити то српско гробље, и сматрам да је неопходно направити списак ко је на том гробљу сахрањен, то је уобичајна пракса по свим гробљима широм света. То би требало да нам је императив, јер то гробље говори о нашем постојању и живљењу на том простору. На гробљу је и гроб новопрестављеног Призренца Милоша Некића?Колико је тај човек био значајан за ово време и Призрен? Ми смо данас посетили гроб Милоша Некића, који је преминуо у Призрену и ту на Православном гробљу је и сахрањен. Упалили смо свећу, помолили се, запевали пригодне црквене песме и због тога се осећамо добро. То је био једини Призренац који је много тога претрпео од 1999. и упокојио се пре 40 дана. Њега треба да славимо, јер не само што је био образован, и професор у школи, већ што смо увек имали неког у Призрену и 1999. и 2004. а то је био Милош Некић. Посећивали сте га и док је био жив? Јесам. Последњи пут пре две године. Исписао је две стране папира, и тако ми оставио у аманет, шта све у Призрену треба да се уради и шта се не сме заборавити. Између осталог, рекао ми је да Призренци морају да у Призрен из Тиране пренесу гробне остатке епископа рашко-призренског Серафима Јовановића. Све његове речи су ми се урезале у памћење... Даће Бог да једног дана све његове предлоге спроведемо у дело а да његов и наш Призрен буде оно што је и увек био, царски град. Александра Новаков рођена је у породици Марковић у Призрену 1973. године, где је завршила основну и средњу школу. Дипломирала, магистрирала и докторирала је на Одсеку за историју Филозофског факултета у Новом Саду. Била је хонорарни сарадник на пројекту Матице српске Српски биографски речник од 1995. да би 1998. године започела рад као стручни сарадник Лексикографског одељења Матице српске и научни секретар Српског биографског речника. Уредник је за фотографију лексикографских издања Матице српске (Српски биографски речник, Српска енциклопедија и Лексикон писаца српске књижевности). Стручни консултант Српске енциклопедије. Од 2012. године члан је Одбора Рукописног одељења и Одбора Лексикографског одељења Матице српске. Члан је и секретар Косовскометохијског одбора Матице српске (од 2018), као и члан Уредништва часописа Зборника Матице српске за историју (од 2019). Бави се проучавањем историје српског народа у Османском царству, у периоду од средине 19. века до ослобођења 1912. године. Научно звање научног сарадника добила је 2015. године. Као резултат досадашњих истраживања објавила је: три књиге, две књиге је приредила, више десетина научних радова у тематским зборницима радова међународног и водећег националног значаја, као и у научним часописима. У лексикографским издањима (Српски биографски речник и Српска енциклопедија) објавила је преко 300 енциклопедијских јединица. Учествовала је на више десетина научних скупова у земљи и иностранству. При „Друштву пријатеља Манастира Светих архангела код Призрена“, активна је у духовној и културној обнови Призрена као и Косова и Метохије, уопште. У организацији је промоција књига, предавања, музичког фестивала као и отварања изложби. Приређује изложбе фотографија у Атријуму Цркве Светог Спаса у Призрену, у оквиру Спасовданских дана. (Призренски времеплов, (Фотографије Старог Призрена с краја 19. и почетком 20. века, 2017; Призренски времеплов (Фотографије митрополита и епископа Рашко-призренске епископије (1854–1941) и ректора Призренске богословије (1871–1941), 2018; Призренски времеплов (Фотографије српских светиња Шар-планине, Призрена и околине, 2019.). Објављене књиге: Православна српска богословија у Призрену 1871–1890; Стубови српске просвете у Османском царству (Српске средње школе у Османском царству 1878–1912), Завод за уџбенике, Београд 2017; Српске светиње Шар-планине, Призрена и околине, Матица српска, Нови Сад, 2018. Приредила: Петар Костић, Листићи из даље и ближе прошлости, у коауторству са др Урошем Шешумом; Петар Костић, Црквени живот православних Срба у Призрену и његовој околини у 19. веку: (са успоменама писца). За књигу Стубови српске просвете добила је награду Нишког сајма књига „Иницијал“, за дело које афирмише књигу у ужем и ширем смислу и Годишњу награду Архива Србије из „Задужбине Ђурђа, Данице и Јованке Јеленића“. (2017) Оливера Радић Одрицање од Косова и Метохије jе ампутација срца из нашег народног бића


EC3 Мужчина - Traxxas совместимый Женский Was 1 918,15 руб. Now save сэкономь 413,88 руб. 413,88 руб. Special Price 1 504,27 руб. 1 504,27 руб. You save сэкономь 413,88 руб. 413,88 руб. Мини-Grease Gun 512,29 руб. EC3 Женщина - Tamiya Мужчина Was 91,63 руб. Now save сэкономь 51,04 руб. 51,04 руб. Special Price 40,59 руб. 40,59 руб. You save сэкономь 51,04 руб. 51,04 руб.


text: 1787. је била проста година. Догађаји Јануар 11. јануар — Вилхелм Хершел открио Титанију и Оберон, два Уранова месеца. Фебруар 3. фебруар — Милиција предвођена генералом Бенџамином Линколном је разбила преостале учеснике Шејсове побуне у Питершаму, Масачусетс. Април Мај 13. мај — Капетан Артур Филип испловио из Портсмута у Енглеској са једанаест бродова Прве флоте, у којима се налазило око 700 осуђеника и најмање 300 чланова посаде и стражара, у циљу успостављања прве казнене колоније у Аустралији. Јун Јул Август Септембар 17. септембар — Усвојен Устав Сједињених Држава на Уставној конвенцији у Филаделфији. Октобар Новембар Децембар 7. децембар — Делавер ратификовао Устав Сједињених Држава и тиме постао прва савезна држава САД. Рођења Август 26. август — Александар Меншиков, руски генерал Новембар 6. новембар — Вук Стефановић Караџић, српски језички реформатор Смрти Фебруар 13. фебруар — Руђер Бошковић (*1711) Децембар 1780-е


text: Земља се може односити на: Земљу, једну од осам планета у Сунчевом систему; Земљу (геополитика), као синоним за државу; Копно, географски појам, који означава суву, земљану, површину планете; Земљу, као власнички посед – катастарска парцела; Тло, растресити површински део Земљине коре; Обрадиву земљу; Земљу у развоју; Ничију земљу, израз којим се означава територија или земљиште које је предмет спора; Рђаву земљу, тип значајно еродованог терена; Дијатомејску земљу, врло порозна ситнозрна стена изграђена претежно од скелета дијатомеја састављених од опалске силицијумске материје. Географија Аделину земљу, сектор територије Антарктика. Огњену земљу, група острва на крајњем југу Јужне Америке. Викторијину земљу, део Антарктик а између Росовог мора, Јужног океана и француског сектора. Бафинову земљу, једно од канадских арктичких острва у територији Нунавут. Земљу Франца Јозефа, архипелаг на далеком северу Русије у Арктичком океану. Нову Земљу, руски архипелаг у Арктичком океану. Свету земљу, појам који означава територију данашње Палестине. Култура Средњу земљу, замишљена земља из већине књига Џ. Р. Р. Толкина. Филм Црвена земља, југословенски филм из 1975. Рањена земља, српски филм из 1999. Северна земља (филм), амерички филм из 2005. Земља (филм), југословенски филм из 1982.


text: Празник Усековања главе Светог Јована Крститеља на Централном гробљу На празник Усековања часне главе Светог Пророка, Претече и Крститеља Христовог Јована свету архијерејску Литургију у храму Рођења Светог Јована на Централном гробљу, са благословом Његове Светости Патријарха српског г. Иринеја, служио је Преосвећени Епископ липљански г. Јован, Викар Патријархов. Саслуживали су свештеници овог светог храма. Сабраном верном народу епископ Јован се обратио беседом у којој је, на основу празничног јеванђелског читања, указао на библијску димензију страдања хришћана данас у Сирији, које је исто оно које је почело у време Светог Јована Крститеља. Након свете Литургије, верни народ са својим свештеницима угостио је епископа Јована на трпези љубави.


Погледи форум - Женски кутак Датум и време: 29-03-2020, 08:47 AM Добро Дошли, Гост! (Пријава — Регистрација) Погледи форум / Женски кутак / Женски кутак Жена (Страница: 1 2 3 ) 17-12-2019 11:00 PM Жена и погледи (Страница: 1 2 ) 14-03-2016 07:57 PM


Кад су нам усијане главе кројиле кожу –


Овај снимак би требало пуштати Србима сваки дан!!! Него није Николић једини који је тако, преко ноћи од националисте постао слуга циониста!!! Било би лепо саставити Вучићеве и Дачићеве изјаве, а и осталих квази националиста, пре само 7-8 година и оно што сада говоре!!! Е то треба пуштати србском народу сваки дан, по цео дан, 24 часа!!!! Ваљда онда не би заборављали толико? - Дачић изјављује да је он ''ратовао'' за Косово??? Када то молим те, можда на игрици па се превише уживео! --- Па Дачић колико ја знам више времена проводи са Тачијем него са породицом, па ко је онда он да осуђује другог издајника Тадића што се састајао са Тачијем??? - Опасно је када удари издајник на издајника!!! Ево за крај један смешан видео: Чеда о дрогирању, јао Чедо како си наиван, страшно је то када те људи нападају да се дроги 4000 ;раш!!! Шта ли се ту променило, можда је Вучић почео да носи наочаре, да боље види, Тома завршио факултет па се опаметио, Дачић почео да пије па не зна шта прича,Чеда престао да ''пије дрогу'' па му се помутило, а Тадић био и остао оно што јесте!!!


Објавио Андреј Фајгељ у Моји текстови, Најчитаније 15. априла 2014. 2 коментара


Догфисх је ... Шта је Догфисх? 2019 умбра крамери Валд. Ово је мала риба која је недавно пронађена на југу Русије и, према његовим анатомским карактеристикама, припада овој породици. штука. Међутим, по изгледу, она има врло мало сличности са нашом слатководном ајкулом. Умбра крамери торсо Укратко, покривена, као и готово целу главу, веома велике скале без цртице формирања бочне линије уместо што је само низ светлости. Уста су много мања од штука и наоружана је врло танким и оштрим зубима. Очи су велике, носни отвори су двоструки и врло мали. Шрна широка широка, врло висока, а сви зраци имају исту дужину; цаудал - заобљен. Општа боја тела је црвенкасто-браон, на леђима је тамнији, на стомаку је лакши; бочна трака светло жута, мушка црвенкаста; на глави и пртљажнику су тамно смеђани тачкови и тачке неисправно раштркани; дорзалне и каудалне плавуше смеђе; први са тамним тачкама. 99. .. Пас риба "> Слика 99. паса риба Вредност ове рибе је веома мала. - Не више од 3 - 3, 5 инча, обично још мање Женке су обично већи и бројнији него мушкарци, што је ретка .. достићи више од 2 инча iz тог разлога, као и веома тајно начин живота-Умбра проширио своју још мало студирао Оно што је познато, она се налази у Аустрији, Мађарској - .. у тресета језера и мочвара у близини Неизидлерского језера Моосбрунна, у близини Беча, у Пешти, близу Платенског језера и неколико других локалитета.Нашли смо је у близини Одесса проф. Словенчина, ау каснијим временима Вилдгалмом (у Турлатском језеро и мочваре галски Кара Дњестарски лиман). Према Кесслеру, то се такође налази у Дњестру и на Дунаву. Дог риба живи увек у заједници са полазницима (Гобиус), шарана и Лоацх и држати у дубокој али лаке воде са сумњивом дну зашто долази веома ретко, поготово зато што је веома осторонгна, окретан и сахрањене у блату . Пливање,-Умбра наизменично помера свој грудни и карлице пераја, као покренут пас и назад од тога варира у таласима, као да је сваки од греда је опремљен посебном мишића. Према запажањима Хаецкел, која се налазила ова риба за 1, 5 година у стакленој посуди, они су били на дну, само повремено јак покрет за реп, јер скочи на површину, гута ваздух и отишао на дно, остављајући већину ваздуха кроз Гилл поклопац, и остали као да полако жвакају. Ове рибе, очигледно, увек живе у малим породицама, у 5-6 особа у једној рупи. У акваријуму су врло брзо скупљени, једени од руку. (фино исецкане говедине) и дуго живе, али само у броју неколико комада. Чак су хранили један другог толико наклоност, да ако неко умро узхивсхихсиа риба, убрзо јој следи остатак. Мрести се у заробљеништву, међутим, не могу, а женке, нису били у стању да почисти велика као зрно јечма, Спавн, углавном пропадне.


Додик: Српска се враћа на прво мјесто у БиХ – или ћете то прихватити или нећемо бити у БиХ - Све о Српској Додик: Српска се враћа на прво мјесто у БиХ – или ћете то прихватити или нећемо бити у БиХ „ПОНОСАН САМ НА НЕДАВНУ ПОСЈЕТУ ЖЕЉКЕ ЦВИЈАНОСИЋ ВАШИНГТОНУ“ „Не смијемо дозволити да мигранти угрозе наш начин живота. Српска неће правити центре за њихов прихват. Одбијам било какав приговор да се не понашамо хумано. Ево, та Европа која се залаже за хуман однос према људима, нека отвори границе“ „Ми данас немамо чак ни представу о размјерама тог проблема. Ово је потпуна пропаст БиХ. На овоме се види да је БиХ грешка јер се не може носити ни са једним озбиљним питањем“ „Погледајте шта су урадили – отишли су на годишње одморе, а нама препустили проблеме. Имате и безобразну изјаву (министра спољне трговине и економских односа Мирка) Шаровића који каже да су, кад су већ ушли овдје, мигранти питање ентитета. Да ли је нас неко питао да уђу овдје?“ Коментаришући Изетбеговићеву изјаву да је намјенска индустрија у Федерацији БиХ већ таква „да се никад више не може догодити 1992. година“, Додик је у Источном Новом Сарајеву рекао да је то пропала прича одлазећег политичара и пуцањ у празно „Без обзира како има скептика, посебно окупљених око старе америчке администрације и одлазећег амбасадорка у БиХ /Морин Кормак/, која жели да одржи свој утицај, морају да знају – Република Српска се враћа на прво мјесто у БиХ – или ћете то прихватити или нећемо бити у БиХ“ ПРЕДСЈЕДНИК Републике Српске Милорад Додик изјавио је да Српска неће дозволити да мигранти угрозе начин живота њених грађана и истакао да је Влада Српске данас именовала чланове Координационог тијела с циљем праћења кретања илегалних миграната преко њене територије. Он је истакао да је Влада Српске данас задужила ресорног министра да направи план који подразумијева ангажман полиције, локалне заједнице, цивилне заштите, мјесне заједнице, али и обичних људи. Додик је напоменуо да би грађани требало да у оквиру Координационог тијела указују на опасност од неконтролисаног доласка миграната. Порука аустријском канцелару Себастијану Курцу „Не смијемо дозволити да угрозе наш начин живота. Српска неће правити центре за прихват миграната. Одбијам било какав приговор да се не понашамо хумано. Ево, та Европа која се залаже за хуман однос према људима, нека отвори границе“, рекао је Додик новинарима у Источном Сарајеву. Он је рекао и да је мигрантска криза показала да БиХ не може да функционише јер је била неорганизована, па је дозволила на граничној линији пролазак тих људи. „Ми данас немамо чак ни представу о размјерама тог проблема. Ово је потпуна пропаст БиХ. На овоме се види да је БиХ грешка јер се не може носити ни са једним озбиљним питањем“, каже Додик. Он је подсјетио да је о проблему миграната говорио прије шест мјесеци, те да му је тада одговорено да се бави питањима за која су надлежне заједничке институције. „Погледајте шта су урадили – отишли су на годишње одморе, а нама препустили проблеме. Имате и безобразну изјаву (министра спољне трговине и економских односа Мирка) Шаровића који каже да су, кад су већ ушли овдје, мигранти питање ентитета. Да ли је нас неко питао да уђу овдје? Да ли смо предлагали да се изведе војска и забрани улазак?, каже Додик. Он је подсјетио да је канцелар Аустрије Себастијан Курц недавно рекао да има интерес за БиХ и западани Балкан, али и да је његов крајњи интерес да изван граница ЕУ буду направљени сабирни центри за мигранте. „Поручујем му да то одбијам“, нагласио је Додик. Предсједник Републике Српске Милорад Додик изјавио је и да је бошњачки члан Предсједништва БиХ Бакир Изетбеговић „одлазећи политичар“ и да „већ поспрема своје истанбулско сједиште“ да би „збрисао одавде“. Коментаришући Изетбеговићеву изјаву да је намјенска индустрија у Федерацији БиХ већ таква „да се никад више не може догодити 1992. година“, Додик је у Источном Новом Сарајеву рекао да је то пропала прича одлазећег политичара и „пуцањ у празно“. „Како сам могао да видим у назнакама које добијам од различитих обавјештајних извора, Бакир Изетбеговић већ поспрема своје истанбулско сједиште за породицу да би евентуално, уколико се нешто не дај Боже њему деси, збрисала одавде. Ето колико он воли ово све“, рекао је Додик. „Срела се са блиским сарадницима предсједника Трампа“ Додик је, одговарајући на остала новинарска питања, међу којима и оно које се односи на наводне бивше лобисте предсједника САД, објаснио да Доналд Трамп нема лобисте него свој изборни штаб у којем раде професионалци. Он је рекао да је поносан на предсједника Владе Републике Српске Жељку Цвијановић, чију је недавну посјету САД, првенствено Вашингтону, оцијенио као веома успјешну и то са становишта лица са којима се срела. „Оно што бих ја могао да видим, или што могу да виде људи који политички читају и нешто знају о томе, могу само да потврде да су то високопозиционирани и блиски сарадници садашњег америчког предсједника Доналда Трампа“, навео је Додик. А томе, како и шта даље, додао је он, моћи ћете да гледате и бићете обавијештени о томе. Бира се тренутак за доношење Декларације Додик је изјавио да се бира тренутак када ће бити усвојена заједничка декларација Српске и Србије о опстанку српског народа, напомињући да Србија сада има важну политичку активност у преговорима о Косову и Метохији. „Влада Републике Српске дала је сагласност за декларацију и чекамо да Србија крене даље. Србија сада има велику политичку позицију у вези са преговорима о Косову и Метохији. Наставићемо да радимо на декларацији, не да би се инатили око тога. Оно што су наша питања, наша сувереност, наша права – то ћемо учинити“, рекао је Додик новинарима у Источном Сарајеву. Он је истакао да је Космет прворазредно политичко питање српског народа и државно питање Србије, које је раније било „изгубљено“ и које је предсједник Србије Александар Вучић успио да врати. „Требало би сви да се у оквиру српског народа окупимо и видимо како ћемо се понашати у том случају. Ми из Републике Српске имамо одлучујућу причу око тога, јер нисмо признали Косово“, напоменуо је предсједник Српске. Огњановић је тврдио да је Блер слао Ешдауна на Косово Он је навео да се у медијима појавила ранија изјава убијеног српског адвоката Драгослава Огњановића, који је рекао да је некадашњи високи представник у БиХ Педи Ешдаун, кријући ушао на Косово и да је рекао да га шаље некадашњи британски премијер Тони Блер да би „убијао Србе“, те да тај снимак постоји у Хашком трибуналу. Говорећи о конститутивности Срба у ФБиХ, Додик је навео да је незадовољан због чињенице да није ријешено то питање које је увијек потенцирао, али да вјерује да ће бити ријешено убрзо. Он је рекао да Влада Републике Српске има коректан однос према борачким категоријама и породицама погинулих бораца, те да је одговорност према тој категорији становништва видљива. „У том погледу, друштво је учинило све што је могло, и више од тога да реагује на потребе људи и да их збрине у стамбеним објектима. Први програм је подразумијевао да више од 8.000 породица погинулих бораца буде смјештено у оквиру два сегмента – први је смјештајем у стамбене зграде, и нема општине гдје то нисмо урадили, а други је новчаним средствима довољним за изградњу куће. Тај пројекат смо завршили“, истакао је Додик. Он је напоменуо да постоје појединачни случајеви који нису обухваћени због процедуралних или неких других разлога, али ће и то бити учињено. Додик је рекао да у општини Источно Ново Сарајево потребно изградити још 30 станова, додајући да би волио да то питање буде ријешено и да сви добију станове. „Олуја“ – акција етничког чишћења Срба Предсједник Републике Српске Милорад Додик изјавио је данас у Источном Сарајеву да је хрватска акција „Олуја“ била акција етничког чишћења српског народа и да је дегутантно што Хрватска слави страдање једног народа. Он је истакао да је то био страшан ударац српском народу и да би Хрвати требали да покажу своје цивилизацијско достигнуће и процесуирају оне који су починили злочине над Србима. „Сутра ћу бити у Србији на обиљежавању тог злочина над Србима и свој однос према томе сам одредио. Сматрам да су Хрвати и хрватска држава извршили етничко чишћење и нико нам из наше перцепције и сјећања не може да избије размишљања о томе да је `Олуја` слијед догађаја из Другог свјетског рата када су Хрвати хтјели да етнички очисте тај простор“, изјавио је Додик новинарима у Источном Сарајеву. Политички Бошњаци и Хрвати су у оно вријеме било заједно против Срба Он је рекао да се његови разговори са предсједником Србије Александром Вучићем везани за ове теме завршају са јасним увјерењем да Србија и Република Српска неће дозволити да се било гдје предузму такве акције према Србима, гдје год се налазили. „Наравно да сви заједно морамо да санирамо некако посљедице тог злочина који су несумњиво почињени. Не годи ми као човјеку што Хрвати обиљежавају побједу над страдањима једног народа. Мислим да је дегутантно да на тај начин неко обиљежава страдање једног народа, али то је њихова ствар“, нагласио је предсједник Српске. На констатацију новинара да, ипак, сарађује са Хрватима, Додик је истакао да, бранећи позицију конститутивних народа, брани првенствено српску националну конститутивност и да на нивоу БиХ ни један народ не би требало да мајоризира други. „Основна тенденција бошњачке политике у БиХ јесте мајоризација, сада хрватског, а касније и српског народа. Моја политичка одлука да браним мајоризацију као процес, односно да је одбијем везано је за све народе на овим просторима“, каже Додик. Он је подсјетио да су политички Бошњаци и Хрвати, заједно са међународном заједницом, били усмјерени против Републике Српске, а да данас постоје озбиљне несугласице међу њима, док Срби, у политичком смислу, мало комфорније живе у Републици Српској и на нивоу БиХ. Скупштина РС је још 2008. упозорила: ако Косово... Коментаришући изјаву да ће уколико дође до укључивања /самопроглашеног/ Косова у УН и друге међународне институције, тај исти пут затражити и Република Српска, Додик је подсјетио да је Народна скупштина Републике Српске, када је Косово 2008. прогласило независност, донијела закључке у којима је речено да ће, у колико се такве ствари буду десиле, исто тражити и Српска. „Без обзира како има скептика, посебно окупљених око старе америчке администрације и одлазећег амбасадорка у БиХ /Морин Кормак/, која жели да одржи свој утицај, морају да знају – Република Српска се враћа на прво мјесто у БиХ – или ћете то прихватити или нећемо бити у БиХ“, поручио је предсједник Српске. „Политизација случаја Драгичевић се врши из дана у дан и ми знамо шта се дешава, а постоје и институције које то раде“, рекао је он. Он је рекао да жели да демантује многе неистине и лажи, али да као предсједник мора да реагује у случају када се неко из те групе појави и каже да треба укинути Републику Српску. „Ја ћу је бранити Републику Српску од њих и наставићу то да радим“, нагласио је Додик и додао да „не може неко доћи да се обрати у парламент и да слаже“. Таговиакција „Олуја" Александар Вучић Бошњаци Декларација о опстанку српског народа Доналд Трамп Драгослав Огњановић Жељка Цвијановић Косово и Метохија Милорад Додик Педи Ешдаун САД Себастијан Курц Срби Србија Тони Блер Хрвати