text: НОВЕ КЊИГЕ: Збирка песама "Наслеђе" Јанка Купале на српском језику – Наука и култура 17 маја, 2022 4:58 pm Наслеђе / Јанко Купала; прир. Иван А. Чарота; превела с белоруског Дајана Лазаревић. – Београд : АЛМА, 2020. У издаваштву "Алма" у Београду, изашла је на светлост дана збирка поезије једног од највећих белоруских песника Јанка Купале (1882-1942) под називом "Наслеђе". Купала није непознат у српској култури, а његову поезију су раније преводили Момчило Ђерковић, Миодраг Сибиновић, чак и песникиња Десанка Максимовић. Купалина поезија на српском језику се појављивала у десетак часописа, "Антологији белоруске поезије" (1993, 2012), "Антологији лирике Источних Словена" (2000), "Антологији белоруске хришћанске поезије" (2018), а сада имамо част да се потпуније упознамо са његовом поезијом у овој збирци, животним околностима и склопимо потпунију слику о овој интересантној личности. За збирку "Наслеђе" избор поезије потписује проф. др Иван Чарота из Минска, у Србији добро познат као највећи пријатељ српске речи и културе у Белорусији. А чувење је сасвим оправдано, будући да је посветио више од 45 година живота представљању српске културе у својој отаџбини на прави начин, а као резултат тог рада проф. Чарота се може похвалити са 146 књига и брошура, као и 638 објављених научних чланака. Осим избора поезије у "Наслеђу", професор потписује и обиман поговор, у којем се осврће на Купалино наслеђе, лик и дело, грешке у интерпретацији које се јављају у данашње време, као и перцепцију његовог стваралаштва у бившој Југославији и у Србији данас. Поезију је превела Дајана Лазаревић. Ко је Јанко Купала? Рођен је у селу Вјазинка, у Виленској губернији Руске империје, 25. јуна (7. јула) 1882. године, а живот је трагично окончао у Москви, 28. јуна 1942. године. Јанко Купала је најпознатији псеудоним Ивана Доминиковича Луцевича – белоруског песника-класика, драматурга, публицисте, преводиоца и једног од оснивача нове белоруске књижевности и књижевног језика. Прву песму на белоруском језику објавио је 1904. године "Моја судба" (белор. "Мая доля"). Прву збирку песама представио је читаоцима 1908. године, под називом "Фрула" (белор. "Жалейка"), а другу "Гуслар" ("Гусляр"), 1910. године. Најплоднији период стваралаштва за Купалу био је од 1910. до 1913. године, када излази и трећи зборник његове поезије "Путем живота" (белор. "Шляхам жыцця"). Четврти излази 1922. године, под насловом "Наслеђе" (белор. "Спадчына"). Познат је и као преводилац, а преводио је са руског и пољског на белоруски језик, а познато је и да је превео међународну пролетерску химну "Интернационала" на белоруски. Купала је проглашен за Народног песника Белорусије (1925), а био је и академик Националне академије наука Белорусије (1928) и Националне академије наука Украјине (1929); лауреат је Државне награде СССР-а (1941) за збирку песама "Од срца". Данас се додељују награде са његовим именом, штампају збирке његове поезије, многе улице носе његово име. Један је од најпознатијих и највећих белоруских песника. Дајана Лазаревић са примеркок књиге Јанка Купала, Наслеђе. Како изгледа збирка поезије "Наслеђе"? Морамо, пре свега, да похвалимо издавачку кућу АЛМА и уредника Ђорђа Оташевића за огроман уложени труд у настанку ове збирке – за избор корица, папира, целог физичког изгледа књиге, и тај велики квалитет и иде под руку са рукописом који је од непроцењиве вредности за белоруско-српске везе. Што се садржаја тиче, збирку отвара портрет песника из млађих дана, као и кратак осврт на његову биографију. У збирци се српски читаоци могу упознати са чувених Купалиним сонетима, као и другим песмама, у којима се може упознати белоруска душа и све што припада њој – непрегледна зелена поља, плаво небо, сународници забринути, погурени, али поштени и вредни; жар патриотизма и жеља за одбраном слободе – свог огњишта, али и целе државе. Верујемо да српски читаоци неће бити разочарани садржајем ове збирке и да ће Купалина реч одзвањати и у српским душама, баш као и у братским белоруским. Иван А. Чаротa ЈАНКО КУПАЛА: У СВОМЕ РОДУ И МЕЂУ НАРОДИМА Великим садржајем напуњена је мисао да за песника није суштински животопис, већ судбина (на словенском и руском «судьба», на српском исто: судба, судбина). А и како другачије? Коме је суђено да буде песник, он прима од Бога дар, којим се одређује одговарајућа «суђеност», а то значи – судбински позив и предодређеност, мисија. Такав изабрани појављује се на овоме свету тамо и тада, када је он највише потребан, када му је потребно да оствари своју сврху као син Речи, носилац и чувар Словесности. Па, на крају крајева, и став људи према њему одређује се првенствено тиме, како се он поставља према Божијем дару – колико је постао свестан зашто је позван, како је располагао примљеним даром, како је извршавао то, што му је вољом Небеса одређено. Управо то, по великом рачуну, морају фиксирати правични, или како смо навикли да говоримо, објективни – животописи. Међутим, реалности нашег грешног света у последње време својствено је нешто друго, пре супротно томе, што смо горе истакли. По инерцији скоро стогодишњег искуства атеизовано друштво упорно не жели да призна Бога, а у вези са тим ни божанску природу поезије, ни песнички дар од Бога. Зато смисао песниковог животног деловања бива неизбежно сведеним до одговарајућих реакција на актуелна дешавања, на «злобу дана». И, као резултат, већ га не цене за то, што је урадио у високом служењу Речи, већ за то, колико се активно и ефективно укључивао у текуће процесе друге природе. Ако тражимо најприкладнији кључ за разумевање свега, што је највише одредило судбину Купале као песника и грађанина, онда никако није могуће затворити очи на одлучујући утицај идеје национално-ослободилачких покрета у Руској Империји. Зачела се ова идеја захваљујући марксистима разних крајева Европе; за краће време су почеле сложно да је подржавају и распрострањују руске револуционарне силе скоро свих орјентација; а оне су, са своје стране, раздрмале такозвану демократску интелигенцију националних периферија. Свеукупни резултат њихових заједничких деловања постало је разарање велике државе, коју су они са далекосежном замисли прозвали «затвором народа», а у «затворенике» њене су, наравно, уписали и Белорусе. Од поменуте идеје, сходно томе, никао је програм деловања за оне, који су били спремни да се слију у редове разбијача «затвора», међу којима су се појавили и белоруски књижевници-родољуби. Пред њима се садржај овог програма актуелизовао на следећи начин: ранија судбина белоруског народа заслужује само оплакивања, а судбина данашња не може да не изазове праведни гнев и револт; зато је наш задатак да зовемо у борбу за нови живот, обавезно срећан; и дугочекана срећа није иза планина. Тако или другачије, овим су се првенствено условљавали показатељи «напредног» погледа на свет тога времена, када је млади Јанко Купала (Иван Доминикович Луцевич) морао да направи избор свог животног и стваралачког пута. Веома важно било је то, што бригу о белоруском сељаку – чисто декларативну за идеологе пролетерске (а не сељачке!) револуције, – лично песник-почетник, који је решио да постане сељачки бранитељ, прихватио је то тако озбиљно од почетка. Једнако важно је, такође, што је та брига касније била декларисана у званичној идеологији новоосноване државе белоруских сељака, то јест БССР. Ето шта, по нашем мишлењу, треба да се рачуна као најзначајнији фактор формирања код будућег песника неког мање-више стабилног система друштвено-политичких погледа. Истина, у опрезном приступу додирнутој теми неизбежно долазимо до тога да одговоримо и на оваква питања: А да ли је Купала непосредно био представник белоруског сељаштва као сталежа, највише потлаченог у социјалним и националним плановима? И да ли је тако већ безалтернативно од почетка било за њега национално самоопредељење, ако не заборавимо, да је почео да пише песме на пољском језику? Како да тумачимо то, што се у стваралаштву Купале, ако се упореди са сељачким схватањем свемира, слабо испољава хришћанскост, као неразрушива основа погледа на свет?.. Објективност, као универзални принцип, од којег се не може одступити ни у каквим расуђивањима, у вези са овим захтева одговор, да заиста није све сасвим једноставно. Али овде, уствари, може да постоји замерка: притом, као представник довољно масовног слоја ситне шљахте, он је интересе људи са села и засеока уопште тако познавао, што се каже, изнутра. Не може се порећи, такође, да је за разлику од основне масе простих сељака, шљахта на белоруским земљама претежно била полонизована и држала се католичке вероисповести. При свему поменутом, као код самога Купале својевремено, тако и код нас данас, постоје разлози без нарочитих замерки и резерви да означавамо народне изворе његовог стваралаштва. Животним потребама сељачког рода, нека то буде и са посебним акцентима, од почетка су се надовезивали главни мотиви Купалине поезије; захваљујући народној баштини формирана је основа његовог стваралачког одражавања света... Друга ствар је колико се поменуто својство стваралаштва правомерно ширити на све то, чиме је песник кроз своје песме снабдевао грађанску свест белоруског сељака у време пре револуције, у изванредно противречну епоху непосредно револуционарних догађаја и грађанског супротстављања, а такође у периоду изградње социјализма. А Купала је – и као песник, и као публициста, и као јавна личност – имао доста значајних могућности да утиче на идеолошку орјентацију значајног дела Белоруса. Не само са тачке посматрања удаљене један век, њему стварно треба одати признање за одговарајуће значајне заслуге: за то, што су Белоруси почели да се препознају као посебна нација, што се њихов језик утврдио као самосталан и пуноправан књижевни, а такође и за то, што се формирала белорусистика, која је започета у "нашањивском" периоду, досегнула врхунац у 1920-има, а у 1990-има је почела да се обнавља... Управо у вези са тим, да би јасније било то што је већ речено, обратићемо пажњу на неке моменте, од којих се у значајној зависности јављала хрестоматска представа о нашем славном песнику-класику. А прецизније – на то, каквим су променама подлегале интерпретације његовог живота и стваралаштва у зависности од позиције интерпретатора, подређених повременим "друштвеним наруџбинама". Судба Купале уопште, и нарочито његова друштвена позиција, више пута испадала моделирана на другачији начин. Интерпретатори су га у почетку хвалили за једно, а потом за друго и притом су упорно негирали прво; крупним планом, као најзначајнија, истицала су се та дела, која су касније била гурана у најдаље ћошкове колективног сећања и уопште нису помињана. У суштини, убрајали су се, или је правилније рећи, преиначивали су се у својим погледима ти, који су рачунали, да чине песника већим, стварајући му потребни ауторитет. А испостављало се, да су га напротив – понижавали, стављајући јасне акценте на ситуационе околности. Према томе, сваки талас нових идеолошких ставова чинио је Купалу таквим, какав је он највише одговарао актуелној друштвено-политичкој ситуацији. Истину да кажемо, и он сам је с времена на време био принуђен да се усклади са тиме, што се тада није сасвим случајно називало "срџбом дана" (злобаю дня). И ово није могло да не разори његову позитивну суштину и универзалне принципе, поводом којих требало би да остаје "изнад окршаја" – над свим срџбодневним и пролазним, да би се служило надвременском, највишем за песника и поезију. У овом случају, нажалост, много тога се, само по себи, одвијало супротно. Рецимо, најприметнијим тематским линијама, са одговарајућим интонацијама у стваралаштву Купале ранијег периода, највише пристаје дефиниција "жалоспеви". А ево, развиће тих истих тема у совјетском периоду, при успостављању колхозног система, не може се назвати другачије него "хвалоспеви". У вези са тим, наравно, треба узети у обзир и уобичајена оправдања: тобоже, слично томе било је својствено редом свима. Али наш разговор није о свима, већ искључиво о познатом народном песнику, којег, до сада, по устаљеној навици, називају још и пророком нације. Зато није случајност што у конјунктурној историји књижевности доминира тенденција да се он покаже само вређаним и прогањаним. Иако, уствари, совјетска влада није била само заинтересована за његову лојалност, већ је то и стимулисала. Није ни чудо, што је он, као "песник нове стварности" био одликован високим државним наградама, почасним звањима и изузетним привилегијама. А ово биографи навикли су или да не спомињу, или да тумаче супротно. Сакупљене до сада податке дозвољавају да се рачуна, да је зачетак белоруско-југословенских књижевних контаката била рецензијска белешка о првој збирци Јанка Купале, објављена 1908. године на страницама словеначког часописа "Dom in svet" [Dr. L.L. Žalujkaj. Pesmi Januka Kupale // Dom in svet. Letnik XX. 1908. S.526]. Са временске дистанце веће од једног века, да ли има смисла апсолутизовати значење ове публикације и недвосмислено тврдити, да је она тада обавезно привукла пажњу иностране јавности нашој лепој књижевности. Друга ствар је, што данашња јавност Белорусије, нарочито књижевна и филолошка, мора да има представу о значењу поменуте чињенице – далеко од обичног у разним односима. Макар због тога, што се ова рецензија појавила, зачудо, брзо после објављивања књиге. Да упоредимо: чак прве рецензије у отаџбини датирају од 9. јула (у рускојезичним новинама "Мински ехо" (рус. "Минское эхо") до 15. августа (у белорускојезичној "Нашој њиви" (белор. "Наша ніва") те исте 1908. године. Без обзира на тачку гледишта, реакција на излазак Купалине збирке била је несумњиво оперативном. Али ствар није само и није у самој по себи оперативности рецензије, колико у томе, што је, објективно, она била први знак пажње – како се данас говори, из далеког иностранства! – и према Купали и према нашој књижевности, и уопште према Белорусима као народу, који се спремао да заузме "своје место међу народима". А ово је, треба признати, суштинска ствар. Поред тога, у рецензији, коју је објавио часопис "Dom in svet", наводили су се фрагменти песама Купале у оригиналу, на белоруском језику, а паралелно – на словеначком. То значи да је словеначки часопис тада објављивао преводе са белоруског језика – можда и први у иностранству... Немогуће је заобићи још једну важну карактеристику поменуте публикације, а то је, што она до данас садржи загонетку: ко је аутор рецензије Купалине "Фруле" (белор. "Жалейка"), скривен под криптонимом "Dr.L.L."? Одгонетку из многих разлога није лако пронаћи, а пре свега због препрека, које је поставило неумољиво време. Међутим, започете потраге и консултације са колегама Словенцима дале су сигуран плод. И као резултат, ослањајући се на савет Јожа Севера, бившег предавача на Љубљанском универзитету, пронашли смо чврсте основе за мишљење, да је Dr.L.L. – доктор Леополд Ленард. А о личности која се налази иза ове неочекиване рецензије Купале, успели смо да расветлимо следеће: Леополд Ленард је рођен 2. новембра 1876. године у Свибњу, а умро је 23. јануара 1962. године у Београду. Студирао је теологију у Инсбруку, филозофију – у Бечу и Лавову, стекавши научне титуле доктора у овим специјалностима; потом се занимао науком у одговарајућим гранама и постао свештеник. Поред тога, Л. Ленард се утврдио као слависта широког профила – историчар, публициста, културолог, лингвиста, историчар књижевности, критичар; активно се појављивао у штампи, сарађујући са мноштвом периодичних издања, међу којима је био и тај часопис, који је објавио рецензију на "Фрулу" Јанка Купале. Тако да, ето кога можемо са највећим степеном вероватноће сматрати аутором рецензије у часопису "Dom in svet". А у додатак, поред тога, и једним од првих иностраних познавалаца Купалиног дела (ако не и првим уопште). На такав закључак подстиче нас, поред свега, још и та околност, што је он, како сведоче разни извори, добро знао руски и пољски језик, непосредно се бавећи књижевним преводом. Штавише, наш закључак се потврђује још и спроведеном паралелном анализом. Да бисмо избегли оптужбе за неоснованост, осврнућемо се непосредно на садржај наведене публикације: "Први белоруски песник, Јанук Купала, објавио је своје песме, које је до тада штампао у новинама "Наша њива" под називом "Жалуйкай" (Подвлачим. – И.Ч.). Песме Јанука Купале су као огледало, у којем се одражава душа белоруског народа, његов живот, њихов родни крај; то је попут крика, који излази из дубине народне душе, "крик, да живи Белорусија!" Песник предвиђа својим саплеменицима, да "носе своју кривицу по целом свету" и да ће се поново "људима звати". У сличној песми "Човеку" он поставља питање сељаку: Добро обавештени познаваоци дела Купале, вероватно ће перципирати цитирани текст као познати. Уствари, он представља адаптирану варијанту те рецензије, коју је написао Владимир Самојло и која је објављена у "Нашој њиви" [Владак з Казимироўки. "Жалейка", песьни Янука Купалы //Наша Ніва. – 1908, 15 (28) серпня. No17. С. 4 – 5].А у вези са тим неће бити сувишно, мислим, да се да разјашњујући аутокоментар, зашто смо у преведеном тексту цитата подвукли назив збирке. Ево у чему је ствар: реч "жалуйкай" – није словеначка, једнако колико није ни белоруска; ње нема ни у руском, ни у пољском, ни у српском језику, који су познати аутору рецензије; успут, други словеначки историчари књижевности у публикацијама о првој збирци Купале касније су користили словеначки назив аналогичног музичког инструмента – "piščalka". Међутим, реч коју користи доктор Л.Л. не представља обавезно искривљење, као резултат потпуног неразумевања, већ је, вероватније, својеврсна етимологизација, створена из тежње да се пренесе садржај жала-жалоспева, разумети и адекватно примати који помагале су истокоренске словеначке речи познате аутору рецензије – žalospev (тужбалица, нарицаљка) и žalujka (тужна врба), а такође српске, например – жалост и жалостити, пољске – żal (жалост, туга патња) и żaluję (жалим)... Најискренијим присталицама белоруске културе и њеним најактивнијим пропагандистима припада познати прашки слависта Адолф Черни (1864-1952). Он је бележио белоруске песме, слао у редакцију "Наше њиве" информације и писма, подржавао чврсте контакте са зачетницима нове белоруске књижевности и преводио њихова дела. Штавише, истраживањем и популаризацијом белоруске речи А. Черни се бавио скоро целог свога живота. Није пропустио, наравно, ни најважније ствари које су се дешавале у Белорусији на почетку 20. века. Тако да, можемо да кажемо, са сигурном регуларношћу је информисао своје сународнике – Чехе и Словаке – о издању новина "Наша судба" и "Наша њива", више пута је обраћао пажњу на песнике Купалу и Коласа [Видети.., например: Čas. 27-28.11. 1906; 16, 20.01. 1909.]. Још важније, он је скицирао целокупну панораму у аналитичким нацртима "Белоруске националне и културне тежње 1909-1910)" [Slovansky prehled. 1911. No 4, 10]. А још је важно напоменути, као нарочито занимљиво и значајно, што је овај чланак Чеха белорусисте такође објављен у српскохрватском часопису [Obzor (Zagreb).1911. No 53, 54]. Подвући ћемо: на тај начин значајно су се проширивали опсези распрострањења, ако не саме белоруске књижевности, онда почетне пажње и одговарајућег интересовања за њу. Мање-више трајне белоруско-југословенске књижевне везе почеле су да се развијају од 1920-их. У њиховом успостављању увелико је заслужан словеначки књижевник и културни радник Јан Шедиви (1899-1969). Био је син Чеха и Словенке, упознат са многим словенским културама, које су му биле блиске по пореклу, и заговорник идеје заједништва Словена, активна веза међу тим словенским народима, који су у његовом времену били мање признати и слабије познати. Између осталог, Ј. Шедиви је доста радио на томе, да се Словенци упознају са књижевностима и културама Белоруса, Украјинаца, Лужичких Срба. Много је путовао по разним словенским земљама. Посећивао је и Пољску, укључујући Западну Белорусију (конкретно – Виљну, Новоградок, Мир), сусретао се са многим личностима белоруске културе, књижевности, науке, просвете. Нарочито блиске контакте одржавао је са Францишком Гришкевичем, којег је упознао још у Прагу, где су заједно студирали, а потом, раздвојивши се, су сарађивали. Уствари, постоје чињенице на основи којих се може говорити, да је Ф. Гришкевич од почетка био главни консултант Ј. Шедивог по питањима белоруске културе и коаутор у неколико публикација разних година у словеначкој штампи. Пре свега, имамо у виду чланак "Преглед најновије белоруске књижевности", објављен у горепоменутом часопису "Dominsvet" [Hryškievič F., ŠedivyJ. Preglednovejšegabeloruskegaslovstva // Dominsvet. LetnikXXXI. 1928. S. 36-40]. Међу њима је и Јанко Купала, са пет песама на језику оригинала и у преводу на српски језик: "Кад ја пољем идем", "Наследство/Наслеђе", "Отаџбина", "Две тополе", "Жетва" ("***Сазрелe су пољане усева срећних"). Да бисмо стекли представу о овим преводима Стевана Раичковића, представићемо прве од њих. У поменутој антологијској збирци преведене песме су пропраћене коментарима. Осим тога, смештена је портрет белоруског песника и кратак чланак-предговор, чији је аутор исти Раичковић. А у поменутом предговору Купала се карактеризује као "изразити лиричар са мелодичним песмама и богатим народним језиком". У чланку под насловом "Јанко Купала – белоруски народни песник" речено: "Белоруска поезија овога века или, како је још називају званично – нова белоруска књижевност, започиње се и данас се умногоме означава именом великог народног песника Јанка Купале. Зачетник, обновитељ и класик белоруске поезије, који је прве своје песме објавио почетком века, тачније – у историјској 1905. години, обележио је целу епоху белоруске поезије, њено ново рођење и успон до европских врхова." Нарочито треба подвући, да припређено у Љубљани четворојезично издање песама Јанка Купале, на овај или онај начин, је постало узрок веза између језика, народа, књижевника, култура; оно је допринело зближавању и међусобном разумевању, а по великом рачуну – стварању тога, што се назива међународним књижевним контекстом. Стваралаштво Купале заузело је почасно место у публикацијама као што су: "Антологија белоруске поезије" (1993) и "Антологија лирике Источних Словена" [Антологиjа белоруске поезиjе. – Београд: Српска књижевна задруга, Научна књига, 1993; Антологиjа лирике источних Словена. – Београд: Rіvel Co, 2000]. После непуних 20 година "Антологија белоруске поезије" је објављена у допуњеном издању и, што је у вези са нашом темом, нарочито бисмо истакли, да је посвећена јубиларној 130-ој годишњици Јанка Купале и Јакуба Коласа [Антологиjа белоруске поезиjе. Друго, проширено издање.– Београд: Српска књижевна задруга, 2012]. У другим издањима поменуте антологије Купала је представљен са десетак песама, које је превео познати слависта Миодраг Сибиновић. Можда не треба извлачити неке закључке о томе, како стваралаштво нашег Песника схватају српски читаоци уопште. Али једно мишљење – као професионалног књижевника, филолога и издавача – дозволићемо себи да изведемо: "Почетак 20. века у белоруској књижевности обележен је стваралаштвом класика Јанка Купале. Опсег тема, које су привлачиле песника, заиста је широк: од "жалошћу мрачећи песму своју", да би "свет упознао све песме несрећника" и непријатељ "дрхтао од истине речи" (јер у поезији истина много јасније реагује и моћније потреса) до љубавних осећања и описа природе насићених филозофијом. У сваком дрвету – брези, јавору, храсту, калини – песник открива живот са његовим смислом, аналогичним смислу живота човека. Годишња доба код њега такође упозоравају и подржавају дух. Тако "одбацивши зимске чари", Купалини јавор и калина започињу нови живот. А храст, у песми овог песника, самотно стоји усред огромног поља. Као и жбун нашег Војислава, он утеловљује сећање, искуство, време, а заједно са тим и немоћ, старење, у којима је "мало је већ лепоте". Тако је на презентацији антологије Драган Лакићевић – главни уредник издавачке куће која је књигу пустила у свет, у Народној библиотеци Србије, изразио своје мишљење о Купали, коме је посвећено друго издање антологије [Лакічавіч Д. Беларуская паэзія ў Сербіі // Літаратура і мастацтва. 13.07.2012. С. 21]. У последње време поезију Јанка Купале на српски језик преводи Дајана Лазаревић, већ позната као преводитељка "Венца" Максима Богдановича, а такође и стваралаштва савремених аутора. Успешно се укључила у међународни пројекат превођења Купалиних сонета, организован у Минску, а објавила је и неколико публикација у српској периодичној штампи и у интернет-простору.[Видети.:Купала Јанко. Наслеђе. – Лето. – Шумско језеро. – Девојчици. – Био је то сан... – Слобода. – Над својом Отаџбином. – Волим. – Црне очи. – Моја жена (поезија + биографија) / Јанко Купала ; превела са белоруског Дајана Лазаревић // Исток – часопис за књижевност, уметност и културну баштину, год. VII, бр. 24, (јануар-март 2020). – стр. 77-81; Купала Јанко. Христос Васкрсе! (поезија) / Јанка Купала ; превела са белоруског Дајана Лазаревић // У сусрет Духу – Антологија белоруске хришћанске поезије / прир. проф. др Иван А. Чарота. – Београд : CompuTech, 2019. – стр. 79; Купала Јанко. Белорус. – Неће за вас... – У мраку. – ***Оставите мисли. – Хеј, у свет!.. – ***Своје закључавши. – Земља. – Жетва. – По границама родним и браздама. – Запуштени дворац. – Ја волим. – На великом свету... – За земљу предака мојих... – Моје стрпљење. – Друже мој. – На суд. – Међу гробовима. – Зашто? – Отаџбина. – За отаџбину. – Пчеле. – Наше домаћинство (сонети) / превела са белоруског Дајана Лазаревић // Янка Купала – Санеты. – Мінск, 2019. С. 118-130; Купала Јанко. *О Јанки Купали. – У мраку. – Белорус (поезија) / Јанка Купала; превела са белоруског Дајана Лазаревић // Звездани колодвор, год V, бр. 16, јануар-фебруар 2019. – стр. 36-37;Купала Јанко. Дечак и пилот / превела са белоруског Дајана Лазаревић. // Књижевни преглед, год. IX, бр. 16, јануар-фебруар-март 2018. С. 127; Купала Јанко. Подигла се Белорусија /превела са белоруског Дајана Лазаревић. // Књижевне вертикале, бр. 13, септембар – децембар 2017. С. 169; О, да! Пролетер сам ја!.. (поезија) / Јанка Купала ; превела са белоруског Дајана Лазаревић. // Маладосць, но. 8, жнівень 2017. – стр. 60; 28. "А хто там ідзе?" па-сербску ў перакладзе Даяны Лазаравіч / Јанка Купала ; превела са белоруског Дајана Лазаревић. // Созвучие (Сугучча). http://sozvuchie.by/poeziya/item/2902-a-khto-tam-idze-pa-serbsku-perakladze-dayany-lazaravich.html (5.4.2018.)].


Programe osnovnih studija u Poljoprivredne nauke у Масачусетсу Сједињене Америчке Државе Diplomirani u Poljoprivredne nauke у Масачусетсу Сједињене Америчке Државе Sa najboljim Programe osnovnih studija u Poljoprivredne nauke у Масачусетсу Сједињене Америчке Државе za Najbolje Program osnovnih studija u Poljoprivredne nauke у Масачусетсу u Americi 1 Rezultati u Poljoprivredne nauke, Масачусетс, MA 1 Rezultati u Poljoprivredne nauke, Масачусетс, MA Filter Као студент у пољопривредној пословања и економије, у потпуности ће продре у разноликости и комплексности данашње пољопривреде кроз интензивне обуке у пословању, пољопривредне науке и биологије. Сазнаћете како сваки од ових области утиче на нашу индустрију. Као дипломирани овог програма, бићете спремни за различите каријере у агробизнису, финансијском сектору или другим приватним или државним организацијама. [+] Programe osnovnih studija u Poljoprivredne nauke у Масачусетсу Сједињене Америчке Државе. Пољопривредна Бизнис и економија Изградња јаче заједнице Као студент у пољопривредној пословања и економије, у потпуности ће продре у разноликости и комплексности данашње пољопривреде кроз интензивне обуке у пословању, пољопривредне науке и биологије. Сазнаћете како сваки од ових области утиче на нашу индустрију. Као дипломирани овог програма, бићете спремни за различите каријере у агробизнису, финансијском сектору или другим приватним или државним организацијама. Шта ћеш Студи Пољопривредни бизнис и економија главни обухвата различите курсеве да вас припреми за улазак у много различитих каријере доступне у пословним и пољопривредне индустрије. У првих две године, ви ћете узети пословне курсеве као што су микроекономије, финансијског рачуноводства, макроекономију, управљачко рачуноводство и статистику, као и других основних курсева који ће пружити базу знања неопходна за своје напредне пољопривредне класе економије. Како напредујете кроз своје четири године, ви ћете узети финансирање пољопривреде, Агробизнис маркетинг, Закон о пољопривреди, Ресоурце Ецономицс, Бусинесс Манагемент Пољопривредна, пољопривредне политике и трговине, Фарм менаџмент и цена пољопривредних. Велики број стручних и пољопривредних изборних су на располагању ће вам помоћи да прилагодите своје образовање у специфичне начине. Неки студенти бирају нагласак у менаџмента, маркетинга или финансија. Други изабрати за обуку у управљању и одлучивању на нивоу фарме, заједно са техничким аспектима пољопривредне производње. Многи у нашем програму изабрати да се концентришу своје студије око несташице ресурса и животне средине и руралног развоја које су постале критичан. Јавне институције које Стевард и заштитила своје природне и људске ресурсе су примарни послодавци у овим... [-] Link to and share "Programe osnovnih studija u Poljoprivredne nauke у Масачусетсу Сједињене Америчке Државе"


source: CulturaX

text: Ђукановић: Противници НАТО-а лажу, подмећу, фалсификују и шире панику и страх - ИН4С Насловна Насловна Ђукановић: Противници НАТО-а лажу, подмећу, фалсификују и шире панику и страх Ђукановић: Противници НАТО-а лажу, подмећу, фалсификују и шире панику и страх Примарни циљ опозиционих позива на јесење протесте је стварање утиска о Црној Гори као наводно нестабилној држави која не заслужује позив у НАТО, рекао је данас премијер Мило Ђукановић оптужујући противнике уласка Црне Горе у НАТО за бруталне манипулације, подметање, фалсификовање, као и за ширење страха и панике. Паралелно са његовим излагањем на адресу редакције портала ИН4С стизале су бројне поруке подршке Мировном покрету као и ова фотографија из Никшића, родног града црногорског премијера. Црна Гора је у фокусу НАТО-а и на њу се рачуна, а то појачава нервозу неких актера на нашој политичкој сцени, који су противници НАТО-а. Они се ослањању на све бруталније манипулације, подмећу бизарне нестине да сам тражио бомбардовање Црне Горе, и више него је очигледно да желе да створе утисак да смо нестабилна држава. Јасно је чији је то интерес. У недостатку рационалних аргумената, противници покушавају да створе недоумице, панику па чак и страх, изјавио је црногорски премијер Мило Ђукановић. Примарни циљ опозиционих позива на јесење протесте је стварање утиска о Црној Гори као наводно нестабилној држави која не заслужује позив у НАТО, рекао је данас премијер Мило Ђукановић. Шеф посланичког клуба Социјалдемократске партије, Борислав Бановић, питао је Ђукановића на премијерском сату како види будуће НАТО интеграције, с обзиром да држава улази у завршни дио временског оквира, који је од Алијансе, предвиђен за одлуку о пријему Црне Горе у савез. Ђукановић је рекао да је очигледно да позитивне оцјене међународних партнера и све извјеснија перспектива Црне Горе у НАТО изазивају појачану нервозу у дијелу политичких странака, невладиних организација, неких медија и других актера на црногорској сцени. Према његовим ријечима, противници чланства у Алијансу све су гласнији. Ђукановић је рекао да се они, као и до сада, у остваривању својих политичких циљева, ослањају на све бруталније манипулације. "Баве се креирањем измишљених интервјуа, подмећу бизарне неистине о томе да сам тражио бомбардовање своје државе, фалсификују резултате истраживања јавног мњења", навео је он. Премијер сматра да је у ту сврху и позив на протесте на јесен, од лидера дијела опозиције у црногорском парламенту. "Више него очигледно је да је примарни циљ те активности стварање утиска о Црној Гори као наводно нестабилној држави која не заслужује позив у НАТО", казао је Ђукановић, наводећи да је јасно чији је то интерес и коме та група људи таквим активностима служи. Он је оцијенио да у недостатку рационалних докумената за остваривање циља, противници чланства државе у НАТО, покушавају да изазову страх, недоумице, чак и панику код грађана. "У посљедње вријеме шире причу да би Црна Гора могла бити угрожена од екстремиста и терориста на вјерској основи уколико постане чланица Алијансе", навео је премијер. Он сматра да пријетње које се упућују од појединих екстремиста не треба потцијенити, али ни злоупотребити с циљем изазивања страха и несигурности код грађана. "Да у томе има зрнца истине, зашто би онда такве поруке биле упућиване и Србији која нема за циљ чланство у НАТО", навео је Ђукановић. Он је објаснио да тероризам јесте глобални феномен који не зна за границе. Према ријечима Ђукановића, зато је НАТО за државе попут Црне Горе најбољи одговор и најсигурнији оквир за заштиту од такозваних хибридних пријетњи међу којима је и тероризам."У истој равни је и псеудоаргумент да ће чланство у НАТО нанијети несагледиву штету односима Црне Горе и Русије или Црне Горе и Кине". Ђукановић је додао да најбољи одговор на то нуди недавно истраживање једног од највећих туристичких оператера у Русији по којој је, како је казао Ђукановић, Црна Гора и ове године међу пет најпопуларнијих дестинација за руске туристе, поред Египта, Турске, Бугарске и Грчке. "То је аргументовано и повећањем продатих аранжмана за Црну Гору од три одсто у односу на претходну годину", појаснио је Ђукановић. Он је казао да се Црна Гора налази у завршној фази испуњавања обавеза из интезивираних и фокусираних разговара који се спроводе паралелно са Акционим планом за чланство. Ђукановић је појаснио да Алијанса путем та два механизма прати реформске активности Црне Горе, фокусирајући се на обавјештајни сектор, војно одбрамбени систем, владавину права и подршку јавног мњења. "Мјесеци пред нама, као и претходни период, биће обиљежени интезивним контактима и додатним напорима у циљу добијања позива за чланство", поручио је предсједник Владе. Он је казао да ће на јесен од пресудне важности бити посјета Сјеверноатлантског савјета у октобру, на челу са генералним секретаром. До тада ће, како је навео Ђукановић, бити познате оцјене Европске комисије у извјештају о напретку. "Све ово потврђује да је Црна Гора у сталном фокусу Алијансе и да се на се на њу озбиљно рачуна", навео је Ђукановић. Он је подсјетио и на извињење Столтенберга у Подгорици, а потом из Брисела због цивилних жртава у НАТО кампањи 1999. године. Пријетње есктремиста не треба потцијенити, а ни злоупотребити. Да у томе има зрнце истине, зашто би такве поруке биле упућиване и Србије, која не улази у НАТО. НАТО је најбољи одговор на хибридне пријетње као што је тероризам", казао је предсједник Владе Мило Ђукановић одговарајући на питање посланика у Парламенту током Премијерског сата. Предсједник клуба посланика Социјалдемократске партије Борислав Бановић питао је Ђукановича како види наредне мјесеце у погледу НАТО интеграција. "Улазимо у завршни дио временског оквира, који је од стане НАТО предвиђен за одлуку о пријему Црне Горе у савез. Са више адреса смо могли чути посљедњих мјесеци, од званичника НАТО или земаља чланица, охрабрујуће оцјене о испуњавану услова, као и предвиђања у вези са самом одлуком. Такође и додатна очекивања у вези са већом подршком у јавности. С друге стране, од стране дијела политичких и других актера, који сматрају да Црна Гора не треба да буде дио Алијансе, акценат се ставља управо на овај простор. Чини ми се првенствено ширењем страха у јавности од двије наводне опасности, које би придруживање изазвало: једна је пријетња од екстремиста и терориста на вјерској основи, боље речено лажно манипулативно коришћење вјерске основе од стране екстремиста. А друга опасност по њима биле би штетне последице у односима са неким великим земљама, Русијом, па и Кином", навео је Бановић. Ђукановић је рекао да је Црна Гора се налази у завршној фази преговора са НАТО-ом. "На јесен ће бити кључан дио за Црну Гору. До тада ће бити познате и оцјене ЕК у Извјештају о напретку", рекао је он. Он је спекулације да Руси окрећу леђа Црној Гори казао да је најбољи одговор на то да је према писању свјетских медија, а према подацима оператора Црна Гора међу пет најпривлачнијих дестинација за руске туристе. "У НАТО не улазе партије, Влада и Парламент, ово је питање свих грађана, и важно је да се што активније укључе све групе, сви друштвени фактори. Задовољан сам због раста подршке јавности. Интензивираћемо активности и у нашем фокусу ће бити напредак у области владавине права и подршка јавности. Са оптимизмом можемо да чекамо децембарски министарски састанак", увјерен је Ђукановић. Извор: ЦДТ / Вијести / ИН4С Anonimni 22/07/2015 at 20:05 Očigledno su Nova srpska demokratija i DF jedini protivnici ovoga kriminalca Anonimni 23/07/2015 at 09:25 Mila izludujuje i pomisao na proteste, strah, blize se promjene Milo je Pinokio 22/07/2015 at 20:55 Он каже да неко лаже, е пропало се. Starovarošanin 22/07/2015 at 20:58 Milo i Aco dijele pare a mi možemo da skupljamo limenke. Pokra sve što ne visi na nebo pa mu treba NATO da mu čuva bogastvo. Pozdrav Nikšićanima za grafit. fundamentalista 22/07/2015 at 21:02 Nikšićani svaka čast, "Ko je za NATO majka mu je kurva" super, bez mnogo pametovanja. A što se tiče Mila pa zar on može nekoga optužiti za laganje i falsifikovanje? Anonimni 22/07/2015 at 21:03 kako pravo zborio TAKO TI BOG POMOGAO, NATO ne moze jer NE DA NAROD Петар Цетињски 22/07/2015 at 22:12 Ко небио вјеран једнородном руском народу од њега живо месо одпадало НАШИ - РУСИЈА,ЦРНА ГОРА,СРБИЈА,СРПСКА,МАКЕДОНИЈА,АЛБАНИЈА,ГРЧКА 22/07/2015 at 23:02 Влада састављена од мајмуна ускоро ће учити убрзани курс РусКог језика)) Рушка 22/07/2015 at 23:38 Несоју, стиди се! Pitam se, pitam 23/07/2015 at 00:59 Prvi među minisrtima, prvi među lažovima i poslednji među ljudima – pogodi ko je? Cp6uH 23/07/2015 at 05:07 Русија!!!!!!!!!! Nikola Zec 23/07/2015 at 15:37 Nije mi jasno ko je ovo srocio,koji racionalni dokumenti ,ocemu on prica,daj covjece znamo i danas da u svijetu ima ludaka fanatika bolesnika koji pokusavaju da opravdaju politiku Adolfa Hitlera ali niko ne dovodi u pitanje racionalnost dokumenata ,a ovako srocena recenica dovodi u pitanje mentalni sklop onoga koji stoji iza ovih rijeci. Zasto ne kazes da se bojos ,pa navedei cega,da ce prestati tranzit droge preko Crne Gore,da se moze desiti upad Siptra,da se bojis Vehabija,da se bojis sopstvenom polozaju,bilo sto navedi ,da nemamo vojsku ,koju nemas novca da places i da se bojis od naroda koji zivi svaki dan losije i jedva ceka da ti vidi ledja.To bi bili neki argumenti zbog kojih bi covjek mogao reci ovako ili onako ,ali hvali racionalni pristup za NATO. Hvali racionalnost u tvojopj glavi,zivis odvojeno od svijuh a mislis da svako ima i zivi kao vas nekoliko.izadji medju narod, ne sam autom vjerovatno i njm idete u klozet , pogledaj kako zivi penziopner sa 160 evra,pa vikni ja sam za ovo zasluzan,posjeti bolnice bez kupatila i sanitarnih cvorova,pogledaj fondove kao se uplacuje za penzija i kad,ne nego nabijes cvikera na nos vozis se u limuzine tamnih stakala.izadji malo bez pratnje i ti i tvoji telai,skupi snage pa to javno bez policije i licne patnje reci narodu,mozda bi ti neko i povjerovao,ne voli narod medvjede u kavez a kamoli Predsjedinika u staklenom zvonu.


Ове вакцине значе још 150.000 вакцинисаних у Србији - | - Извор: Taнјуг Вакцине "Астра-Зенекa", 150.000 доза које су јутрос стигле, значи 150.000 вакцинисаних у Србији, истакао је јутрос председник Александар Вучић и додао да Србија, уз УАЕ, једина земља у свету која има на располагању више од три вакцине. Извор: TВ Пинк "Ревакцинација "Астра-Зенеком" иде после 12 недеља, а имамо уговор за нове дозе, тако да ово значи још 150.000 вакцинисаних у Србији. Поносан сам на одговорност и озбиљност коју смо показали у борби за здравље грађана, за очување живота и борби за напредак економије", рекао је Вучић на аеродрому. Он је изразио захвалност премијеру Велике Британије Борису Џонсону, као и премијеру Индије Нарендри Модију. "Хвала партнерима из Велике Британије на подршци, што су желели да нас чују, на пажњи коју су посветили једној малој Србији и што вакцине стижу у Србију много пре него у највећи део других земаља на континенту", рекао је Вучић. Он је додао да је цена по којој су вакцине набављене, апсолутно најповољнија. Вучић је рекао и да ће од сутра "Астра-Зенека" вакцине бити доступне грађанима. Наша обавеза да са грађанима Црне Горе делимо добро и зло Председник Србије Александар Вучић изјавио данас да су грађани Црне Горе заслужни за то што су добили вакцину од Србије, јер су то, како је рекао, наша браћа и пријатељи. Вучић је тако одговорио на питање новинара да прокоментарише то што се, како је наведено, политички актери у Црној Гори свађају ко је заслужан за набавку вакцине у тој земљи. "Наша је обавеза са делимо добро и зло са њима и ако можемо да помогнемо, помагаћемо и они би нама да су у тој ситуацији. Не желим да улазим у политичке приче, нити ме занимају, као што сам данас захвалан британским и индијским пријатељима, и они су захвалили нама, ми бисмо се сутра захвалили њима за неку другу ситуацију, то је нормално", казао је Вучић. Вучић истиче да ако вам брат, пријатељ и комшија нису задовољни, да онда ни ви не можете да будете задовољни. Тако да у те страначке приче не могу и не желим да улазим, поручио је Вучић. Вакцине резултат билатералног договора, нису пале са неба Председник Србије Александар Вучић истакао је данас да је ревакцинација од кључног значаја и изразио уверење да ће Србија, пре него што дођу вакцине из Kовакс програма, вакцинисати и ревакцинисати 1,1 до 1,2 милиона људи, што је 20 одсто пунолетног живља. Вучић је, у обраћању медијима, рекао да су “Астра-Зенека“ вакцине, које су данас стигле у Србију резултат билатералног, односно трилатералног договора. “Овде смо данас зато што смо билатералним путем, односно трилатералним успели ово да договоримо. Дуго смо се борили. Много мука је било за британске званичнике колико смо их давили нашим захтевима. Није ни нама увек пријатно да то радимо, али се боримо за земљу и грађане. Они су имали стрпљења да нас саслушају. Онда смо мучили Паскала Сориоа, директора Серум института у Индији, па сам поруке слао шефу дипломатије Индије и индијском премијеру", објаснио је он. Вучић је казао да је су резултат свега тога вакцине, те да оне нису пале са неба како неки кажу, јер да је тако, како је рекао, имали би их и други. Упитан када ће стићи вакцине из Kовакс програма, рекао је да ће око 100.000 “Астра-Зенека“ можда стићи у првој половини марта. “Ми ћемо додатно да убрзамо ревакцинацију. Она је од кључног значаја. Прва вакцина не значи ништа, па када примите другу онда петнаест дана не смете да се опуштате. Тек после тога можете нешто мало да се опустите“, додао је он. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


source: fineweb

text: Степан Бандера ||Неутрална тачка гледишта овог чланка је оспорена. Молимо Вас да погледате страницу за разговор овог чланка. ||Овај чланак садржи списак литературе (папирне изворе и/или веб-сајтове) коришћене за његову израду, али његови извори нису најјаснији зато што има премало извора који су унети у сам текст. Молимо вас да побољшате овај чланак тако што ћете додати још извора у сам текст (инлајн референци). |Степан Бандера| |Пуно име||Степан Андријович Бандера (укр. Степан Андрійович Бандера)| |Датум рођења:||1. јануар 1909.| |Место рођења:||Стари Угринов, Галиција (Аустроугарска)| |Датум смрти:||15. октобар 1959.| |Место смрти:||Минхен (Западна Немачка)| Степан Андријович Бандера (укр. Степан Андрійович Бандера; Стари Угринов, Галиција, 1. јануар 1909 — Минхен, 15. октобар 1959) је био украјински политичар и вођа Организације украјинских националиста (ОУН). Био је контроверзна особа, сарађивао је и са нацистима и са Уједињеним Краљевством.[1] Убијен је у атентату КГБ-а Минхену. Садржај Рани живот[уреди] Степан Андријович Бандера се родио у западноукрајинском селу Стари Угринов (Старий Угринів) у породици свјештеника Гркокатоличке (унијатске) цркве. Похађао је Стријску гимназију од 1919 до 1927. године. 1928. године постао је члан Украјинске Војне Организације (Української Військової Організації) (УВО). За вријеме студија на Аграрном факултету Лавовског универзитета активно је учествовао у раду украјинских омладинских организација анархистичког типа. Једно вријеме се састајао са студентском организацијом Група Украјинске Националистичке Омладине (Група Української Націоналістичної Молоді). Касније се прикључио Организацији Украјинских Националиста (Організація Українських Націоналістів) (ОУН) гдје је остварио успјешну политичку каријеру. Након Првог свјетског рата када је уговорима Пољској уступљена источна Галиција (данашња западна Украјина) ОУН је дјеловала против пољске државе, због насиља Пољака над Украјинцима. Од 1935. до 1936. године је против њега вођен судски процес због организације убиства министра унутрашњих послова Пољске Бронислава Перацкога. Заједно са још 11 другова је осуђен на смрт, али му је касније казна замијењена доживотном робијом. Из затвора излази након њемачке и совјетске окупације Пољске 1939. Никита Хрушчов у својим мемоарима жали што је Бандера пуштен „без детаљне провјере“. ОУН брзо почиње да се организује и у СССР. Њемачка и совјетска окупација Пољске[уреди] Совјетска тајна полиција је успјела да завади врх ОУН и он се расцјепио на двије фракције ОУН - ОУН-А и ОУН-Б. Једну је предводио пуковник Андрија Мељник а другу Степан Бандера. ОУН Андрије Мељника није имала много присталица у Западној Украјини нити Украјини у цјелини. Она је држала под својом командом веома развијену шпијунску мрежу ОУН која је дјеловала у бројним земљама од Аустралије па до Финске и Шведске или на свим континентима. ОУН Степана Бандере је дјеловала на украјинским земљама, нарочито међу младим Украјинцима, ђацима и студентима. 1941.[уреди] 30. јуна 1941. године у Лавову су Украјинци усмјерени од ОУН сазвали Раду (Парламент) и прогласили обнову украјинске независне државе. Тада су Нијемци одмах показали своје право лице. Проглашење је извршено без консултација са Нијемцима те је Гестапо похапсио све главне украјинске вође. Неки су стријељани одмах, а неки отпремљени у концентрационе логоре. Ухапшен је и Степан Бандера. Од њега се тражило да се сазове нова Рада и опозове проглашење независности. Бандера није пристајао на то. Отпремљен је у концентрациони логор Саксенхаузен. Ухапшена су и два његова брата и ликвидирана у Аушвицу. По Украјини су почела масовна хапшења украјинских националиста. 1942. до краја рата[уреди] Десеткована ОУН је у 1942. почела поново организовано да дјелује. Почело се са стварањем Украјинске Устаничке Армије (УПА). На чело УПА је дошао генерал Роман Шухевич. Недостајало је оружја. Оно је прикупљано на разне начине, преко шверца, отимања од њемачке полиције и нападима на мање њемачке формације. Број војника УПА је растао и прелазио број од стотину хиљада. На терену Западне Украјине се тад појавила и пољска Армија Крајова. Украјинска УПА је понудила сарадњу али су Пољаци одбили. Нападајући њемачке полицијске јединице УПА је дошла у сукоб са Армијом Крајовом која се појавила као заштитник пољских колониста у Украјини. УПА је нападала пољска села и хтјела да истјера Пољаке из Западне Украјине. Пољаци из квишлиншке њемачке полиције и Армије Крајове (раздвојено) су нападали на украјинска села. Вршени су страшни покољи на једној и другој страни. Најжешћи сукоб је био у Волинији. Нијемцима је одговарао пољско-украјински сукоб. Велики број Украјинаца је отпремљен у концентрационе логоре или на принудни рад у Њемачку. Кад су се у Украјини појавили и совјетски украјински партизани ствар се још више искомпликовала. Борбе су се водиле између Армије Крајове и совјетских партизана и УПА и совјетских партизана, УПА и Армије Крајове и УПА и Нијемаца и АК и Нијемаца. Борбе између УПА и совјетских партизана а касније регуларне совјетске армије су настављене и трајале још и у педесетим годинама, скоро десет година након завршетка Другог свјетског рата. Бандера је пуштен из логора октобра 1944. и постаје номинални вођа ОУН и УПА. Послије рата[уреди] Након завршетка Другог свјетског рата Степан Бандера је живио у емиграцији у Западној Њемачкој одакле је наставио да руководи УПА уз помоћ и подршку британских обавјештајних служби. Убиство Степана Бандере[уреди] Убијен је по налогу КГБ-а 15. октобра 1959. године у Минхену. Како је утврдио њемачки Федерални Конституциони Суд убиство је извршио Богдан Сташински цијанидним метком. 2005. године бивши начелник КГБ-а СССР-а Владимир Крјучков признао је да је убиство Степана Бандере било једно од последњих обрачуна са „нежељеним елементима“ насилним методама. Степан Бандера је сахрањен 20. октобра на гробљу Валдфридхоф (Waldfriedhof) у Минхену. Послије његове смрти организацију је водио С. Ленкавски (С. Ленкавский). Опречна мишљења о Бандери[уреди] Русија (и раније СССР) имају негативан став према УПА и Степану Бандери, сматрајући их сарадницима Нијемаца (због борби против совјетских партизана и Црвене армије). Пољска држава такође лоше гледа на УПА, због борби УПА против Армије Крајове и покоља Пољака. Када је 13. октобра 2007. откривен споменик Бандери у Лавову, предсједништво савеза Пољака Украјине је то назвало великом провокацијом. У Украјини постоје разна мишљења. Дио јавности сматра Бандеру борцем за самосталну украјинску државу, и с тиме оправдава акције УПА против Пољака и Совјета. Исто тако, неки њемачки документи доказују борбе УПА против Нијемаца. 2010. председник Виктор Јушченко доделио му је частан назив хероја Украјине, што је проузроковало гњев Руса и Пољака. Одлуку је касније поништио нови председник Виктор Јанукович. У западном украјинском граду Ивано-Франковск у мају 2010 добио је назив почасног грађанина, заједно са Романом Шухевичем.[2] Види још[уреди] Референце[уреди] - ^ Hitler shadow pages 80-90, Приступљено 25. 4. 2013. - ^ „Two Nazi collaborators awarded honorary citizen titles in Ukraine“. en.rian.ru. Спољашње везе[уреди]


text: Кипар: Нема подметнутих решења - Кипарски народ неће се никад сложити са подметнутим решењима, већ ће наставити да се бори за своја неотуђива права, изјавио је Архиепископ кипарски Хризостом. – Ми, као Кипарска Црква, смо одлучни да станемо уз нашу нову владу и да јој помогнемо у борби за праведно и одрживо решење кипарског проблема, рекао је Његово Блаженство. Турска војска је напала Кипар 1974. године и још увек држи под окупацијом 37% његове територије, грубо кршећи резолуције УН у којима се позива на повлачење са острва. Извор: Кипарска архиепископија


source: wikipedia

text: Џорџија (), држава је смештена на југоистоку САД. Основана је 1732. као последња од тринаест првобитних колонија које су касније формирале САД, име је добила по краљу Џорџу II. Џорџија је 2. јануара 1788, као четврта држава, ратификовала Устав САД. Отцепљење од САД је прогласила 21. јануара 1861, и била је једна од седам првобитних држава Конфедеративних Америчких Држава. Након Америчког грађанског рата као последња је поново примљена у састав САД. По површини је 24, а по броју становника 9. држава САД. Џорџија је позната као држава брескви () и империјална држава југа (). Главни и највећи град је Атланта. Џорџија се према северу граничи са Тенесијем и Северном Каролином, према истоку са Јужном Каролином и Атлантским океаном, према југу са Флоридом а према западу са Алабамом. Демографија Референце Спољашње везе Универзитет у Џорџији Све државе САД Државе САД


МЕДВЕДЕВ: Морамо свој Далеки Исток заштитити од експанзије странаца - 11:03 10.08.2012. - 0 коментара - Штампај РУСКИ ПРЕМИЈЕР СЕ ИЗЈАСНИО И ПРОТИВ „ЕНКЛАВА СА СТРАНИМ ГРАЂАНИМА” РУСИЈА мора заштитити свој Далеки Исток од превелике експанзије странаца, изјавио је премијер РФ Дмитриј Медведев. „Задатак заштите наших далекоисточних територија од претеране експанзије грађана из пограничних држава и даље је актуелан” - рекао је Медведев на заседању владе. Треба подсетити да на Далеки Исток већ дужи низ година у великом броју долазе грађани из Кине. О претњи кинеске експанзије том региону говори се одавно. Медведев се истовремено изјаснио и против оснивања „миграционих енклава” на територији Русије. „Важно је да се не дозволе негативне појаве било које врсте, укључујући и оснивање енклава са страним грађанима” - нагласио је председник владе РФ. Русија се на Далеком Истоку граничи са Северном Корејом и Јапаном.


Писмо Жандармерији: Ујео вас је пас кога сте хранили Београд – Ово је тренутак када није време за мудровање и давање лекција. Али тренутак је да се преслишамо сви заједно а ви из Жандармерије – највише. Нећу вам се обратити са браћо, јер сте то престали да будете вашим поступцима и вашом слободном вољом. Неке од ваших поступака морао сам да трпим али ту вашу одлуку, такође, и ја прихватам слободном вољом. Са ким стати раме уз раме? Господо Жандарми, на Велику Госпојину, празник Успења Пресвете Богородице, убијен је ваш колега Стеван Синђелић. Због значаја и препознатљивости тог имена у српском роду некако сам мислио да нико не би дао то име свом детету јер оно је више од имена, нешто попут титуле, звања. Ето, човек који је то име носио убијен је од Шиптарских лопова, безобзирних злочинаца, чак не ни терориста, јер они имају барем некакв циљ и идеале, већ од створења нижег од сваког другог олоша. Оно узвишено значења које носи име Стевана Синђелића апсолутни је позитив од најцрњег негатива и за сада безименог скота који га је убио. Као сваког самосвесног и родољубивог Србина и мене је ово убиство дубоко узнемирило и потресло. Одбрана српске земље је циљ и вредност за коју ћу овог тренутка дати свој живот. Поносно и радосно, ако то затреба, лећи ћу за тај циљ у гроб поред Стевановог. Али са ким стати раме уз раме у одбрану? Коначно сте стисли оно што треба да кажете да и 16 година после НАТО агресије траје лажни мир и не престају терористички напади на територију и грађане Србије? Са ким кад су такви „Наши дани“... Кад и ви сами служите онима који су убили вашег и нашег Синђелића. Од пандура створили смо великаше, Достојанства поделише идиоти, Лопови нам израђују богаташе, Мрачне душе назваше се патриоти. Од пандура створили смо великаше, Да ли сте се данас сетили и својих „храбрих“ дела која вам дају за право да тражите то ?Ако нисте, да вас подсетим. Наравно, од самог почет& 4000 #1082;а. Текст ваше заклетве заклиње се на одбрану, заштиту, и чување Косовa и Метохијe искључиво као дела државе Србије. Тај део је под окупацијом те сходно вашој заклетви обавеза вам налаже да га прво ослободите па тек онда чувате. Као припадници оружаних снага ви то не можете другачије да радите већ – оружјем и војним начином. И десило се, дошли сте на Косову и Метохију 31. октобра 2012 године у прву званичну акцију, службени задатак. Први пут после 13 година српска чизма, припадника Жандармерије, ушла је на земљу којој се заклела на верност и чување. Ушла и ухапсила Србина из Косовске Митровице Славољуба Јовића. Оптужници се однослина на отварање ватре на окупаторске војнике, првог јула 2012. године на мосту у Звечану . Окупатор је тада стрељао ненаоружане српске цивиле који нису желели да се на простору свете српске земље оствари некаква терористичка НАТО „држава“. Ви нисте дошли у помоћ српском народу на Косову и Метохији и одбрану српске земље којој сте се заклели већ сте, уместо окупаторских и шиптарских јединица (које називате терористичким) ухапсили Србина због самодобране и наводног рањавања тих НАТО убица, иначе немачких војника. Касније се испоставило да је оптужница и кривично дело за које је Славољуб оптужен у потпуности измишљена. Али ви сте обавили посао, можда је и Стеван учествовао у тој „акцији“. Онда је склопљен издајнички Бриселски споразум. Противуставан и незаконит. Као припадници снага безбедности ви сте имали и право и обавезу да спречите. А и заклели сте се. Могли сте да ухапсите потписнике као велеиздајнике и чик да видим да неко сме да се побуни против ваше кородиниране акције. Прећутали сте. Напротив! Не само да нисте реаговали већ сте и стали у заштиту тог спроводили и оружјем бранили успостављање Упирали сте оружје у Србе који нису желели да пролазе кроз шиптарске службе. Викали сте се на њих да се врате назад и прођу кроз званичну шиптарску царину уз претњу да ћете пуцати у тај обичан народ који ради посао за који сте ви плаћени. Својом механизацијом рушили сте српске барикаде којима се српски народ бра 4000 1085;ио и штитио своје продоице и домове на КиМ. Можда је и Стеван био са вама. Када се народ побунио на Јарињу против границе – ви сте били ту да га уз употребу силе одвратите од одбране државе Србије . Господин Марко Јакшић, тада посланик у Скупштини Србије, делио вам је одштампан текст ваше заклетве . Повлачили сте се без речи. Можда и Стеван био са вама. Горак укус оставило је ваше присуство на Косову и Метохији . Уз вашу помоћ шиптарска „држава“, легло криминалаца и терориста, заокружило је своју границу. Маја месеца наредне године на Косово и Метохију долази ваш командант, Братислав Дикић, да процени ситуацију и обезбеди сигуран простор за Вучићев долазак како би убедио Србе да прихвате споразум из Брисела (издају). Ви га штитите. Од новинара сам присутан само ја. Покушавате да ми претите оштрим тоном, набилдованим мишићима, гурате ме и вичете јер не дам да издаја прође сакривено. Смејао сам се таквој вашој „моћи“ у лице, то вас је разоружало. Неколико дана касније долазите као обезбеђење Вучићу како би сте помогли да издаја успе. Од свих новинара, а много их је било из читавог света, да би издаја успела и остала сакривена од очију јавности, једино мене гурате и избацујете (видео се налази у приватној архиви, радо ћу га проследити свакоме ко жели да види). Опет вичете, опет претите, опет користите мишиће. Питао сам једног од вас „да ли се осећате као хероји“? Спустио је поглед и одрично климнуо главом. Отац је двоје деце. Мора да их храни. Срби које затварате у шиптарски логор нису очеви? Нису нечија браћа и синови? Они не морају ни о коме да се брину? Или је толико претежнији живот вашег од мог сина? И Стеван је био отац. Крајем године организују се шиптарски квази-избори. По први пут на северу Косова и Метохије, дакле на читавој територији покрајине. Тиме је успостављена и администрација шиптарске (све мање, захваљујући вама) лажне државе. Ви долазите као обезбеђење онима које сте морали по закону, праву и правди – да хапсите и приводите судовима због велеиздаје. Ваш одговор, мени, био је – . Не знам, можда није али можда је и ту био Стеван са вама. Дошли сте и да буквално обезбеђујете одржавање шиптарских избора како би осигурали њихов успех. Поподне када је било јасно да је српски народ бојкотовао изборе терористичке-нато „државе“ разбијене су гласачке кутије како би се изнудило понављање и сигуран успех шиптарских квази-избора. Нисте ви, кутије су ломили земунски криминалци 2aa2 82;оји дугују Вучићу и Дачићу слободу у обављању својих криминалних активности и одужили су се ломљењем гласачких кутија, то јест државе Србије. Ви сте „само добили наређење да се повучете“ како би се то несметано десило. Тако је осигурано понављање шиптарских избора и излажиран њихов успех. За поновљене изборе опет вас је био пун један од митровичких мотела, као и један од студентских домова и још по неки смештај по граду. Ви сте, по ноћи, обезбеђивали лепљење изборног материјала и све остале потрепштине за успостављање шиптарске државе. Можда је и Стеван био са вама. Поновљени су избори, успостављена је шиптарска цивилна управа. Захваљујући вама. Ваљда сте, глумећи да обезбеђујете административну линију КиМ са јужним делом Србије, направили некакав компромис са својом савешћу. Док се још кувало око тих квази-избора ви сте, априла ове године,напустили своју базу у селу Трпезе , општина Куршумлија, и оставили старе и немоћне људе на милост и немилост шиптарских лопова и банди. Те исте ноћи, по вашем одласку, Шиптари су шенлучили, певали, пуцали из аутоматског оружја и славили ваш одлазак. (Као су знали да идете?) . Да није било велике буке у медијима не би се ни вратили у ту базу. Заиста, шта сте радили 16 година када сте, осим сада, свега још два или три пута дошли у сукоб са Шиптарима који су покрали преко 70% тамо доступних шума, како сведоче неки медији. До тих случајних сусрета је дошло тек при вашим редовним патролама, не са циљем да заштите државну територију и народ. Како то да за 16 година ви не спречите ни једну крађу а сматрате себе за чуваре државе? У Србији, на Косову и Метохији, десила се последње три године највећа издаја у историји Србије. Без ваше помоћи она не би била мог 3ffa ућа, ви сте помогли терористима својим директним акцијама да успоставе државу на делу ваше земље. Знам да ће ме многи осудити за ово што пишем у овом тренутку али ви сте из руку, из срца отимали земљу и давали је онима који су протерали преко 300.000 хиљада Срба из својих домова а заклетва и дужност вам налажу да браните. Разумем како се осећате поводом Стевановог убиства. Сигурно да свако од вас може да каже „ја сам Стеван Синђелић“. Али ето, јунака убише гори од најгорих, пси које сте ви хранили. Што се мене тиче можете да носите мајице са натписом „сви смо ми Северина“, знате из које је то приче. И коме се у овом тренутку обраћате? Чекате шта ће рећи окупатор, агресор, пријатељ, заштитник и оснивач терористичких група на КиМ? Онај ко вам је бомбардовао државу да би њима поклонио део ваше земље? Они вам се смеју у лице! Чак и сада, у овом тренутку. Па, ено их у српској бази код Бујановца дресирају ваше колеге, српске војнике за своје прљаве послове широм света. Ви сте за њих обична радна стока. Помагали сте Дачићу и Вучићу да успоставе терористичку државу и шта су они поводом убиства рекли? Вучић из Берлина поручује да је најважније сачувати политичку и економску стабилност. Јел вам ово стабилност? Па још да очувате овакво стање. Значи да вас и даље некажњено убијају. Вучић још најављује и важан догађај – посету албанског премијера први пут после 68 година што ни сама канцеларка неофашистичке Немачке, чији војници су ван граница једино Србе убијали после Другог светског рата – није могла да верује? Ни комунисти га нису хтели а данас, после свих зала и злочина које су починили у деценијама после Другог рата, ми ћемо га угостити. Хоћете ли и њега да обезбеђујете кад дође у Србију? Стеван сигурно неће. Дачић, такође из Берлина, поручује да је жеља свих држава Балкана да уђу у ЕУ и то смањује напетост(?). када је објављивао издају Косова и Метохије и поручио народу да га се држава одрекла. Колоне вас га је штитило својим телима и данас то радите дозвољавајући да се у ваше име састају српски званичницима са покровитељима убице Стевана Синђелића. Стеван Синђелић је својом смрћу искупио своје грешке. Некако знамо да прво „одлазе“ они најбољи међу нама. Ми остајемо, даје нам се времена да се покајемо. Али не знамо колико времена још имамо... а оно све брже пролази. Сигурно је само то да није свака смрт искупљење. Од страшне смрти страшнији је само нечастан живот. Ви сте добили прилику али и време да поправите ствари... или се склоните с пута. Иван Максимовић/КМ Новине


text: Ричард Милхаус Никсон (; Јорба Линда, Калифорнија, 9. јануар 1913 — Њујорк, 22. април 1994) био је 37. председник САД на дужности између 1969. и 1974. године, када је постао једини амерички председник који је дао оставку на ту функцију. Никсон је претходно служио као представник и сенатор из Калифорније и као потпредседник између 1953. и 1961. Први је председник САД који је посетио Југославију. Биографија Никсон се родио у Јорба Линди у Калифорнији. Након окончања преддипломских студија на Колеџу Витер, дипломирао је на Правном факултету Универзитета Дјук 1937. године, након чега се вратио у Калифорнију на приправнички рад. Он и супруга Пет Никсон преселили су се у Вашингтон 1942. како би радили за савезну владу. Никсон је потом био на активној служби у америчкој морнарици током Другог светског рата. У Представнички дом изабран је као кандидат калифорнијског 12. конгресног округа 1946. године, а у Сенат је изабран 1950. Због вођења Хисовог случаја, стекао је репутацију водећег антикомунисте, чиме је постао познат у целој држави. Био је кандидат за потпредседника Двајту Ајзенхауеру, републиканском председничком кандидату на изборима 1952. Никсон је осам година био на функцији потпредседника. Водио је неуспешну председничку кампању 1960. године, када је за малу разлику изгубио од Џона Кенедија. Изгубио је и изборе за калифорнијског гувернера од Пета Брауна 1962. Поновно је учествовао на председничким изборима 1968. године, када је поразио Хјуберта Хамфрија. Никсон је окончао америчко уплитање у Вијетнамски рат 1973. године, и вратио америчке ратне заробљенике. Истовремено је окончао и регрутацију. Никсонова посета Народној Републици Кини 1972. отворила је дипломатске односе између двају држава, а иницирао је и детант те Споразум о ограничењу система противракетне одбране са Совјетским Савезом исте године. Његова је администрација уопштено преносила савезне надлежности на државни ниво. Наметнуо је контроле плата и цена за период од 90 дана, уводио десегрегацију у јужњачке школе и успоставио Агенцију за заштиту околиша. Никсон је председавао и над слетањем на Месец од стране Апола 11, чиме је окончана трка за Месец. Поновно је изабран за председника на изборима 1972. године, и то једном од највећих победа у историји САД када је поразио Џорџа Мекговерна. Идућа година била је обележена арапским нафтним ембаргом, рационисањем бензина, те континуираном серијом открића о скандалу Ватергејт. Скандал је ескалирао, што је Никсона коштало политичке подршке, те је 9. августа 1974. дао оставку у околностима готово сигурног опозива. Након оставке, помилован је од стране његовог наследника Џералда Форда. У мировини Никсон је написао неколико књига и предузео је неколико путовања изван САД што му је омогућило рехабилитацију имиџа. Доживео је мождани удар 18. априла 1994. године, у 81. години, а сахрањен је четири дана касније. У посети Београду Види још Никсонова доктрина Председнички избори у САД 1968. Председнички избори у САД 1972. Прва инаугурација председника Ричарда Никсона Друга инаугурација председника Ричарда Никсона Афера Вотергејт Референце Литература Malsberger, John W. The General and the Politician: Dwight Eisenhower, Richard Nixon, and American Politics (2014) Originally published: Garden City, N.Y.: Doubleday, 1975 (new material 2005) ; Emphasis on historiography Farrell, John A (2017) Richard Nixon: The Life New York: Doubleday Спољашње везе Биографија на званичном сајту Беле куће Ричард Никсон — библиотека и музеј Ричард Никсон фондација Рођени 1913. Умрли 1994. Председници САД Потпредседници САД Личности Хладног рата Чланови Републиканске странке (САД)


text: Драго нам је да вас видим на страницама игре сајту!Играјте разне игре на мрежи, без ограничења, што може бити угодније?На нашем сајту су бесплатне игре које ће задовољити вама и вашим пријатељима велики избор, као и присуство могућности да их преузети бесплатно.На нашем сајту не треба да се региструју, као и на многим другим сајтовима да играју бесплатне онлине игре.Сви доступни на нашем веб сајту игре фласх су подељени у категорије, теме и жанрова, тако да неће требати пуно времена у потрази за потребну игру.Све фласх игре су доступни за бесплатно у било које време, дан или ноћ, а сајт се стално ажурира са најновијим играма.Наш сајт је специјално дизајниран тако да сваки посетилац у потпуности да уживају у игри и за време одсутног из њихових свакодневних пословима са бесплатне онлине игре, као и способност за преузимање игре бесплатно само да помогне са тим!У данашњем свету готово свако од нас проводи доста времена иза монитора.Комуникација, посао, забава - читав низ људских живота добија се огледа у невероватном виртуелном свету.У последњих неколико година, Интернет чудна обрт око невидљивом мрежом нашег слободног времена, живота и нашем раду.За већину људи данас нема приступ рачунарској мрежи - само метална кутија, која је пуна чипова и жица.На нашем сајту имате велику прилику не само да играју фласх игре и преузмете игре за бесплатно, то ће вам омогућити да увек имате при руци волели забаве.Имамо једну од највећих збирки различитих игара.Они су сви сортирају у категорију.На овај начин, можете брзо да изаберете омиљени виртуелни одмор.Свако ће моћи да пронађу на нашем сајту погодан ігри.Уосталом, постоје разне слободне категорије игре.Ова когнитивна и развојна слагалице, трке, потраге, итдитдВеома популаран на нашем сајту су игре (Блиц) који неће преоптерећивати лични рачунар и неће требати много времена да се заврши.То је лако играти, чак иу малим радним интервалима.Али најважније, онлине игре су доступни за бесплатно са било ког мобилног уређаја који има Интернет везу.Не треба да се подвргне непријатно и дуготрајан регистрацију, да одговори на много глупих питања и неколико сати да чекају игра за преузимање.Ви само треба да упишете у згамес траци адреса.цом - и можете играти како желите.Сви они који желе да добију праву навалу адреналина, који жели да се потопите у необичном виртуелном свету могу да искористе наше огромне колекције онлине мултиплејер игре.Међу која, не само мали претраживач ММО, али и пуна игра клијент.Уколико сте заинтересовани за играње онлине, на нашем сајту можете увек увек изабрати жељену игру.


Анђелковић каже да је Вучићев рејтинг тако велики да он може да поднесе нападе чак и на његове страначке колеге. Зато настоји да их заштити, што вероватно значи да је сигуран да нису криви за оно за шта их нападају.


САД траже нове начине да „натерају“ Владимира Путина да промени своју политику. Стратегија, коју је осмислио бивши заменик помоћника министра одбране САД за Европу и НАТО Јан Бжежински, предвиђа јачање спремности НАТО-а за учешће у сукобима високог интензитета, прикључивање Украјине и Грузије том војном савезу и пооштравање санкција Русији. Руски експерт Сергеј Судаков истиче да се са Русијом не може ... Председник Александар Лукашенко упозорио је да постоји претња од распада Белорусије. „Не бих желео да се сутра сруши све, што нисам само ја градио сопственим рукама. Не бих желео да неко дође и почне да врши експерименте“, навео је Лукашенко. Он је нагласио да промене у Белорусији треба да се изводе у складу са Уставом, а не путем улице. У ... Председник Русије Владимир Путин сматра недопустивим будаласто понашање руских дипломата са партнерима. „Не мислим да штитећи своје интересе треба да изгледамо као некакве будале, као лудаци који су у руке добили бритву и сад трчећи машу њоме. И још све чашћавају изразима који се не могу сварити“, одговорио је Путин на питање новинара телевизије „Русија 1“, зашто Москва користи тон ... У последње време озбиљно се повећао ризик од нуклеарног сукоба, а Сједињене Америчке Државе одустају од формулације стратешка стабилност, рекао је министар спољних послова Русије Сергеј Лавров. „Слажем се да су нуклеарни ризици у последње време значајно порасли и да ситуација у сфери безбедности и међународне стратешке стабилности отворено деградира. Узроци свега тога су очигледни: САД желе да поврате глобалну ... Председник Србије Александар Вучић изјавио је да су се исплатили напори Немачке и Француске да поново покрену преговоре између Београда и Приштине и да се нада постизању обострано прихватљивог споразума. „Нико не може да гарантује шта ће се десити на крају процеса, али ово је прва релативно оптимистична вест“, рекао је Вучић у интервјуу за Ројтерс, мада није могао да ... У оквиру новог војног буџета за 2021. годину Пентагон је затражио издвајање 130,5 милиона долара за модернизацију и проширење авиобазе Кимпија-Турзији у Румунији за распоређивање већих снага америчког Ратног ваздухопловства, показује документ који разматра Конгрес. Ратна морнарица САД планира да претвори ову базу у главно чвориште за операције у југоисточној Европи и у региону Црног мора. Реконструкција авиобазе је највећи ... У Београду је почело окупљање демонстраната који су, упркос донетој мери о забрани окупљања више од 10 људи на јавним местима, ипак одлучили да изађу на улице. Протест је почео и у другим градовима Србије. Грађани се окупљају испред Народне скупштине и у Пионирском парку. Иза Дома народне скупштине полако се распоређују полицијске снаге. Подсетимо, протести су започети у уторак ... Београд, 9.7.2020 – Српска лига (СЛ) апелује на патријарха српског господина Иринеја, на Свети синод, али и на цео Свети архијеријски сабор Српске православне цркве (СПЦ) да позову представнике власти и опозиције, али и целокупан спрски народ на мир и саборност, како не би дошло до још веће друштвене, политичке и националне кризе у нашој земљи и слабљења јединства државе, ... Српски академик Матија Бећковић у разговору за Националну ТВ казао је да се цијели свијет радује васкрсењу Црне Горе. „Црна Гора је непокривена црква. Кад литије буду дозвољене, оне ће бити још масовније, истакао је Бећковић. На питање шта можемо очекивати на изборима који су заказани за 30. август, Бећковић каже: „Или да се Црна Гора спаси или да нестане“ ... Срана 1 од 63512345\t»\t102030...Последња »


Другови,мислим да је неопходно отворити ову тему,иако овде пишу људи различитих подидеолошких профила,али свакако је основа нашег деловања идеја Крви и Тла,борба за Расу и Нацију односно идеал национал социјализма. Оно што се да приметити јесте да код многих појединаца,гласила,часописа,удружења,организа ција и покрета који су блиски нашим идејама или их заступају отворено,можемо увидети многе разлике. Свакако,немогуће је да сви мислимо исто,шт 1184 1086; је и природно,и увек ће постојати разлика у мишљењу и по многим питањима за нашу ствар,стога људи са различитим подидеолошким схватањима различито и делују и у различитим активистичким структурама (организацијама). Међутим у последње време,чињенице говоре у прилог томе да почев од идеолошких па до свих других чињеница очигледно видимо једну дубоку кризу односно покушај компромитовања национал социјалистичке идеје,мешањем субкултурних појава које се тотално косе са нашом идејом,потом идеја национал анархизма,национал бољшевизма и других канцерогених појава,који нападају наш национал социјализам. Сви се они лажно представљају као организације трећег пута (а знамо које су једине истинске организације трећег пута у Србији,и н 3ffa е морам да их помињем),те стога ту треба направити јасну разлику. Такве групе и појединци још су мали,али мислим да кроз разне методе проналазе простора да кроз име идеје национал социјализма и синониме наше борбе врбују и врше компромитовање наше идеје. Другови,обратите пажњу на такве лажне и апсурдне феномене искривљеног национал социјализма (јер они користе наше грбове,слогане и синониме) и не наседајте на идеје које нису нити националне нити социјалистичке а пре свега које немају везе са расним питањем. О слепим националистима већ је било речи више пута и њих је лако препознати https://www.stormfront.org/forum/t864235/ О субкултури противној нашој идеји било је такође https://www.stormfront.org/forum/t812817/ А данас отварам ову тему да припазимо на ново печене национал анархисте и национал бољшевике и све сличне њима који оће да тотално изопаче наше погледе,нашу ствар и идеју. Обратите пажњу другови и држите се даље од таквих људи,без обзира да ли припадате организацијама истинског трећег пута,или некој од национал социјалистичке организације,покрета или пројекта. СТОП ЛАЖНИМ НАЦИОНАЛИСТИМА! РАСА,НАЦИЈА И СОЦИЈАЛИЗАМ! Стојте чврсто и држите предање!


text: Фирма Credo Invest, која се бави улагањем у обновљиве изворе енергије, одговорила је на јавни позив Министарства енергетике за изградњу мини хидроелектрана и намерава да 3 таква постројења изгради на територији наше општине. Вредност инвестиције је око 20 милиона евра. Представници Credo Investa и општине Рашка данас су потписали споразум о сарадњи.


text: КАДА ДОКТОР ПОСТАНЕ ПАЦИЈЕНТ - ИЗ ДЕЖУРСТВА У БАЊАЛУЧКИ СТУДЕЊАК | СРНА КАДА ДОКТОР ПОСТАНЕ ПАЦИЈЕНТ - ИЗ ДЕЖУРСТВА У БАЊАЛУЧКИ СТУДЕЊАК У вајбер групи са колегама, са којима се од почетка епидемије не сусреће да би се редуковали контакти, каже да је написао да не може дочекати да се нађу сви заједно у кабинету за ендоскопију, као некад, јер ће то бити знак да је све прошло ПРИЈЕДОР, 18. МАЈА /СРНА/ - Приједорчанин Горан Предојевић /38/ ујутро је изашао из дежурства, сачекао резултате теста на вирус корона и сазнао да је, исто као и након рада у ковид болници, негативан, али ће тог истог дана, касно у ноћ, чути да је у питању – грешка. "Било је око 22.30. Успављивао сам дјецу и телефон није био уза ме. Послије видим пропуштене позиве. Један од инфектолога, један од епидемиолога. Заледио сам се. Видим да имам и поруку од епидемиолога – не смијем је отворити. Назовем прво инфектолога. Јави се колега и каже ми - позитиван", препричава Горан у разговору за Агенцију Срна у петак, 15. маја, увече из собе Студентског дома "Никола Тесла" у Бањалуци. Првобитно је овај интервју био договаран о теми рад у ковид болници за љекара који није инфектолог по струци, али се временом ситуација промијенила - и, умјесто као љекар у дежурству, нашао се у улози пацијента у изолаторију. "Могу ја и овдје, у Студењаку, мало заћи у визиту. Ево, кроз прозор гледам собу у којој сам живио пет година кад сам студирао. Исто је као некад, само сам мало старији", смије се и шали. Испред је дјечији креветац. Чују се дјеца како трчкарају по ходницима. Из собе не излази, осим по храну, а и то с рукавицама и маском и када у близини нема људи. Не жели у контакт са сустанарима, да се не изложи ризику од заразе, јер вјерује да је позитиван резултат теста био грешка. Добро се осјећа, нема никаквих тегоба нити симптома. "Ма, ја бих сад могао фудбала играти", додаје он. Након сат и по разговора, око 20.00 часова, прекида везу да провјери да није случајно дошао налаз. Послије 20-ак минута зове да наставимо интервју. Резултата још нема. У суботу ујутро јавља: "Други налаз је негативан. Сад чекам ретестирање. Ако се понови негативан, ето мене кући". Предојевић је шеф Одсјека интерне медицине у болници "Доктор Младен Стојановић" Приједор. Након што је потврђена зараза код двију медицинских сестара и два пацијента ове установе, један број радника је отишао у изолацију, те је и рад оних који нису били с њима у контакту постао учесталији. Тако је и овог љекара његова начелница назвала у сриједу вече, 13. маја, рекла му да је јутрошњи тест негативан и питала може ли да ради и сутра, иако је тога јутра изашао из дежурства. "Рекао сам да могу. Сад је ситуација таква, ако треба пет дана заредом – пет дана. Што се тиче резултата теста, другачије нисам ни очекивао. Знам да сам и професионално и лично испоштовао све мјере заштите и више сам то тестирање доживљавао као формалност кроз коју се мора проћи када радиш с пацијентима. Али, на крају тога истог дана око мене ће се свијет окренути. Све сам мислио десиће се као кад сањаш ружан сан и у подсвијести знаш да је то сан и трудиш се да се пробудиш", сјећа се Горан. Горан је назвао људе с којима је био у контакту и рекао им да је позитиван, да се они ту ноћ изолују од укућана и да чекају ујутро позив и даље инструкције Хигијенско-епидемиолошке службе, а он сам своје контакте доставио је овој служби. "Тешко позивати људе с којима си био у контакту и саопштавати им да си позитиван. Мени је у опису редовног посла саопштавати члановима породице да је пацијент умро. То се најчешће дешава након покушаја реанимација и ја сам за ових 12 година стажа на то се навикао. Ово сад је било теже. Страховит је терет носити се с мишљу да си сам можда некога заразио и угрозио нечију породицу", казује Горан. Он наглашава да нико од колега који су до сада радили у приједорској ковид болници није позитиван нити је ико од колега који су с њим били у смјенама позитиван, да је он сам тестиран не зато што је био у ризику од контаката него зато што је стално у радном процесу, те да самим тим није ни имао мјеру изолације. "Када је у наше ковид одјељење смјештен први пацијент, формирани су тимови од по четири љекара и по осам медицинских сестара који раде у турнусима од по 20 дана. Распоређени смо ми млађи, јер не спадамо у ризичне групе. Нико се није бунио. Страх је нормалан, али не смије да те паралише у послу, којим год да се бавиш. Ко се боји, нека студира економију", наводи Предојевић. Према његовим ријечима, интернисти раде и на инфектологији, а, осим тога, овај вирус је једнако нов и непознат и инфектолозима, као и свим другим специјалностима. Такође, сам стручни дио посла није проблем у ковид болници, будући да за све постоје прописане процедуре и да има довољно заштитне опреме. "Мени је лично једино то и било тешко. Маска, наочале, визир, капа, каљаче, одијело, три пара рукавица. Никад прије нисам у томе радио. Читава процедура је то све обући и ставити на себе, а још већа скинути, јер кад се облачиш то је све чисто, а кад се скидаш то је све контаминирано и потребна је велика концентрација да не додирнеш ничим то нечисто. Ту се ни најмања грешка не смије десити. Онда те попршћу алкохолом и тако, мокар до коже, десетак минута стојиш напољу", набраја Горан. Колеге су се шалиле да више њему неће давати да тестира пацијенте, пошто се за првих пет људи које је он одлучио тестирати испоставило да су позитивни. "У свом дежурству имам аутономију донијети одлуку о томе кога тестирати, а кога не. Ја сам тестирао сваког ко је био фебрилан. И опет ћу све исто радити кад се вратим. И вратићу се опет и у ковид болницу, ја свој посао волим", поручује Горан. Испред зграде га је у четвртак, 14. маја, ујутро чекало возило санитета које ће га најприје превести до приједорске болнице на ретестирање, а потом у Бањалуку. Испратила га је супруга Дубравка, а Урош /8/ и Лука /6/ су били у дневној соби. Када су чули да тата излази из куће, потрчали су према њему, али им је морао рећи да се врате. "То је некако било баш тешко, да се не можеш поздравити. Иначе, они мисле да сам на послу у Бањалуци, тако смо се договорили да им кажемо. И морам да глумим да одлазим на посао као и било који други дан, а не знам хоћу ли их видјети више. Због те неизвјесности, жељан сам их још више, а не смијем их загрлити, тјерам их од себе. Не знам да сам такву бол у души икад осјетио. Катастрофа... Не знам, ево, с чим бих тај осјећај упоредио", прича Горан. Смјестио се у дом. И жена, за коју каже да је превише плашљива, а и његови родитељи, послије првобитног шока, већ други дан су се боље носили са ситуацијом, па је и њему било лакше. Помирио се са ситуацијом. Наставио се понашати као да је позитиван резултат био грешка. Мислио је да се добро носи са ситуацијом у којој се нашао. А, онда је услиједио телефонски позив. "Новинарка, представила се, заборавио сам име. Питала ме је ко је све био са мном на састанку и зашто ти људи нису у изолацији. Заплакао сам. Ништа друго ме није питала. И плакао толико да сам морао прекинути везу. Исплакао сам се као година. Нешто ме стегло, стисло, никако престати плакати. Послије је звала поново, извињавала се. Нема везе, вратићу се ја, а у очи ћемо се погледати", каже Горан. У вајбер групи са колегама, са којима се од почетка епидемије не сусреће да би се редуковали контакти, каже да је написао да не може дочекати да се нађу сви заједно у кабинету за ендоскопију, као некад, јер ће то бити знак да је све прошло. Засад, остаје у кућној изолацији двије седмице, након чега се враћа бијелом мантилу. Разговор завршавамо трећи дан, синоћ. "Само да ми је да дођем кући, да уђем, да гледам око себе и да видим да сам код своје куће, ето само то ми је било на памети. Старији син пита: `Колико си ти, тата, људи излијечио?` `Пуно, сине, пуно`, кажем му", смије се Горан. Он објашњава да је од тог тренутка кад се вратио својој кући, у своју породицу, све одједном постало као давна прошлост. "Не знам шта се то десило ни како бих ја то описао. Потпуно сам релаксиран, као да се то десило некада давно, као да ја немам ништа с тим. О томе више ни не размишљам", додаје Горан. Горан је рођен 1982. године у Приједору гдје је завршио основну школу и средњу медицинску. Додипломски студиј /2008/, специјализацију из интерне медицине /2014/ и магистарски студије /2018/ завршио је на Медицинском факултету у Бањалуци, а субспецијализацију из гастроентерологије /2016/ на Медицинском факултету у Новом Саду. Политички је активан од 2008. године и трећи мандат одборник је у Скупштини града Приједора. Кугла од своје 11. године, предсједник је Куглашког клуба "Рудар", те један од најзаслужнијих за поновно оживљавање овог спорта, градњу нове куглане и покретање школе куглања у граду на Сани. "Напокон! Од сутра куглана почиње са радом. Прво креће КК `Рудар`. За све остале, пратите наш ФБ", објавио је одмах по доласку кући на "Фејсбук" страници клуба.


text: 23. јул (23.7.) је 204. дан године по грегоријанском календару (205. у преступној години). До краја године има још 161 дана. Догађаји 1759 — Руси у Седмогодишњем рату, под командом генерала Петра Семјоновича Салтикова, потукли пруску армију у бици код Каја, на истоку Немачке. 1828 — Вилијем Барт из Мичигена, САД, патентирао „типографер“, који се сматра првом писаћом машином. 1840 — Британски парламент донео закон о уједињењу Горње Канаде, с претежно енглеским, и Доње, с претежно француским становништвом, у провинцију Канаду са заједничким парламентом. 1914 — Аустроугарска упутила ултиматум Србији да спроведе истрагу поводом атентата на престолонаследника Франца Фердинанда 28. јуна у Сарајеву, захтевајући да у истрази учествују и аустроугарски полицајци. Србија одбила захтев сматрајући да је то задирање у суверенитет државе. Аустроугарска 28. јула објавила рат Србији. 1920 — Француске трупе савладале арапску војску краља Фејсала I, ушле у Дамаск и учврстиле свој мандат над Сиријом. 1942 — Немачке трупе почеле надирање према Стаљинграду, где је вођена једна од највећих битака Другог светског рата. Завршена 2. фебруара 1943. немачким поразом. 1942 — Почеле су са радом гасне коморе у логору Треблинка, убивши око 6.500 Јевреја који су дан раније транспортовани из Варшавског гета. 1946 — У експлозији бомбе коју је у хотелу „Кинг Давид“ у Јерусалиму подметнула екстремна јеврејска ционистичка организација Иргун, погинуло више од 90 особа, махом британских официра и војних службеника. 1952 — У Египту извршен војни пуч под вођством генерала Мохамеда Нагиба, којим је збачен краљ Фарук I. На престо ступио његов малолетни син Фуад II, а наредне године проглашена република на челу с генералом Нагибом. 1952 — У Паризу је основана Европска заједница за угаљ и челик, прва претеча Европске уније. 1967 — У центру Детроита насељеног претежно Афроамериканцима су избили расни немири у којима су на крају страдало 43 особе, повређене су 342, а око 1400 зграда је запаљено. 1974 — Грчка војна влада позвала Константина Караманлиса да се врати из избеглиштва у Паризу и формира Владу, што је био крај седмогодишње владавине војне хунте у Грчкој. 1982 — Међународна комисија за лов на китове донела одлуку о потпуној забрани комерцијалног лова на китове. Забрана ступила на снагу 1985. 1983 — Борба за независност Тамила ескалирала у грађански рат у Шри Ланки, када су тамилски побуњеници убили 13 војника, а синхалешка већина одговорила убијањем хиљаде тамилских цивила на југу земље. 1991 — Комунистичка партија СССР објавила нацрт платформе којом се прихватају приватна својина, интеграција економије у светско тржиште и слобода вероисповести. 1995 — Ален Хејл и Томас Боп су открили Хејл-Бопову комету. 1995 — Уједињене нације издале наредбу о распоређивању Снага за брза дејства на подручју Сарајева. 1996 — У Сарајево стигао први контингент оружја из америчког програма „Опреми и обучи“, намењен армији Федерације Босне и Хецеговине. 1997 — Скупштина СР Југославије изабрала Слободана Милошевића, дотадашњег председника Србије, за председника СРЈ. Испред скупштинске зграде окупило се више хиљада људи, једни су изражавали подршку, а други протестовали, док су београдски студенти акцијом „Једна изгубљена глава, једна ципела“ обележили осам година Милошевићеве владавине, током које је огроман број младих људи напустио земљу. 1999 — Руски космонаут Сергеј Авдејев поставио, боравећи у свемирској станици „Мир“ 712 дана, нови рекорд у непрекидном боравку у свемиру. 1999 — У селу Старо Грацко, на Косову и Метохији убијено је 14 Срба док су на својим имањима жњели пшеницу (Масакр у Старом Грацком). 2000 — Ленс Армстронг другу годину заредом победио на престижној трци „Тур де Франс“, иако су лекари током његовог лечења 1996. проценили да су мале шансе да преживи јер болује од рака. 2001 — Једини међународни аеродром у Шри Ланки затворен када су „Тамилски тигрови“ извршили терористички напад на оближњу војну ваздухопловну базу. У нападу убијено 18 људи, а уништено или оштећено 13 авиона. 2007 — Први Омбудсман у Србији положио заклетву у Скупштини Србије. Рођења 1884 — Емил Јанингс, швајцарско-немачки глумац. (прем. 1950) 1888 — Рејмонд Чандлер, америчко-британски књижевник и сценариста. (прем. 1959) 1892 — Хајле Селасије, етиопски цар (1930—1974). (прем. 1975) 1906 — Владимир Прелог, швајцарско-хрватски хемичар, добитник Нобелове награде за хемију (1975). (прем. 1998) 1938 — Рони Кокс, амерички глумац и музичар. 1957 — Тео ван Гог, холандски редитељ, продуцент, сценариста, глумац, колумниста и писац. (прем. 2004) 1957 — Никос Галис, грчки кошаркаш. 1960 — Фадиљ Вокри, југословенски фудбалер. (прем. 2018) 1961 — Мартин Гор, енглески музичар и музички продуцент, најпознатији као члан групе -{Depeche Mode}-. 1961 — Роб Стјуарт, канадски глумац. 1961 — Вуди Харелсон, амерички глумац. 1963 — Слободан Живојиновић, српски тенисер. 1965 — Слеш, енглеско-амерички музичар, најпознатији као гитариста групе -{Guns N' Roses}-. 1967 — Филип Симор Хофман, амерички глумац, редитељ и продуцент. (прем. 2014) 1968 — Гари Пејтон, амерички кошаркаш. 1972 — Марлон Вејанс, амерички глумац, комичар, сценариста и продуцент. 1973 — Кетрин Хан, америчка глумица и комичарка. 1974 — Морис Грин, амерички атлетичар. 1975 — Марио Токић, хрватски фудбалер и фудбалски тренер. 1976 — Јудит Полгар, мађарска шахисткиња. 1980 — Мишел Вилијамс, америчка певачица и глумица, најпознатија као чланица групе -{Pussycat Dolls}-. 1981 — Јарко Нијеминен, фински тенисер. 1982 — Пол Весли, амерички глумац, редитељ и продуцент. 1984 — Валтер Гаргано, уругвајски фудбалер. 1985 — Реналдас Сејбутис, литвански кошаркаш. 1987 — Луиз Густаво, бразилски фудбалер. 1989 — Милош Весић, српски фудбалски голман. 1989 — Данијел Редклиф, енглески глумац. 1998 — Диандре Ејтон, бахамски кошаркаш. Смрти 1757 — Доменико Скарлати, италијански композитор, виртуоз на чембалу. (рођ. 1685) 1875 — Ајзак Мерит Сингер, амерички проналазач, који је 1851. усавршио прву шиваћу машину која је ушла у широку употребу. (рођ. 1811) 1885 — Јулисиз Симпсон Грант, амерички генерал и државник. (рођ. 1822) 1916 — Вилијам Ремзи, шкотски хемичар, добитник Нобелове награде за хемију 1904. (рођ. 1852) 1937 — Варнава (Росић), патријарх Српске православне цркве од 1930 до 1937 (рођ. 1880) 1942 — Валдемар Поулсен, дански инжењер. (рођ. 1869) 1948 — Дејвид Ворк Грифит, амерички филмски режисер и продуцент. (рођ. 1875) 1986 — Марко Челебоновић, сликар. (рођ. 1902) 1983 — Лазар Трифуновић је био српски историчар уметности, ликовни критичар и професор Универзитета у Београду. (рођ. 1929) 1999 — Хасан II, марокански краљ. (рођ. 1828) 2002 — Ђорђе Лобачев био је један од пионира и један од најзначајнијих аутора у историји српског и југословенског стрипа. (рођ. 1909) 2011 — Ејми Вајнхаус, британска соул певачица (рођ. 1983) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Светих 45 мученика из Никопоља Преподобни Антоније Печерски Референце


Вести - News - Новости: Колонијална полиархија „Не слажем се да се у случају Србије ради о колонији”, написао је Јован Јовановић, „јер ниједна колонија нема сопствене политичке и државне органе. Какви су да су, али Србија их ипак има. Ако господин Антонић баш жели, могао би да положај Србије пореди са неком врстом 'протектората', или чак и 'кондоминијума' Вашингтона и Брисела, али и то само под знацима навода”(овде). Такође, највећи део профита странац може легално да изнесе из Србије, а домаћи предузетник не може; странац је ослобођен царине на увоз производне опреме, а домаћи капиталиста не (овде); у страним компанијама нема синдиката, радници се испитују на полиграфу, носе пелене и падају у несвест од врућине (овде). Као што је неко лепо приметио:„Страни инвеститори у Србији осећају се као британски туристи на Закинтосу: све норме, социјалне, правне и моралне, укинуте су”. Овакво понашање страних капиталиста карактеристично је управо за колонију. У Србији не само да су скоро све банке у страном власништву (овде)већ Народна банка ништа не предузима да заштити грађане од лихварских камата страних банака (рецимо, стамбени кредити у „швајцарцима”). „Очигледно, на делу је савез домаћих политичара и страних банкара”, написао сам. „Основни показатељ да је нека држава сведена на колонију јесте да институције увек штите странце на рачун домаћег живља” (исто). У Србији је управо тако. Могли бисмо још дуго наводити различите знаке „колонијалне ситуације” – од захтева да се амерички амбасадор зове Скат а не Скот (овде), преко симболике геј-параде као „врсте окупаторског дефилеа и империјалне колоне са западним амбасадорима и известиоцима” (овде), до „колонијалне експропријације наших тела” по предложеном Закону о трансплантацији(овде). Но, о томе свему већ сам детаљно писао, а о појединим карактеристичним појавама намеравам још нешто да кажем у овој рубрици, па ћу се овде зауставити. А сада ћу да пређем на главну тему овог чланка: колонијалну полиархију. Већ је добро примећено (овде)да се Србијом данас влада „преко више тачака контроле, које могу, али не морају бити и вертикално повезане једна с другом”. Моћ је у колонијалној полиархији сегментирана тако да су тачке контроле дифузно распоређене, често су носиоци моћи међусобно сукобљени, али сви они чине систем који контролише и експлоатише потчињено друштво. Ипак, уколико компрадорски политичари почну да „врдају”, брзо ће им се унутар формалне опозиције наћи алтернација. Опозицију колонизатор увек одржава као унутарсистемску алтернацију (не алтернативу) актуелној власти. Код нас је то читав спектар „евроентузијастичких“ странака, од ДС-а и ЛДП-а до ПСГ-а. У дисциплиновању компрадорских политичара учествују, дакако, и медији који су под директном контролом колонизатора, као и аутоколонијални НВО скетор. Разуме се, овдашњи медији и НВО никада неће довести у питање атлантистичку идеологију која је заједничка за обе линије моћи, а чије су основне догме: неолиберална приватизација (продаја странцима свега), безусловна интеграција (утапање) у ЕУ и НАТО, као и тотална десуверенизација и акултурација. „Контролишући више тачака друштвеног утицаја или државне управе симултано, атлантисти лако условљавају једне другима. Новац који је свима потребан је негдје у Лондону, Цириху или Франкфурту, како за Вучића и Б92, тако и за Крик, НУНС или БИРН, којег је Крик изгледа изгурао из милости спонзора”(овде). Ове оштре ривалске борбе између аутоколонијалних фракција, као и њихова повремена надмудривања с колонизатором, одигравају се ван погледа јавности, у дубокој позадини. Но, динамика свих ових трвења тешко да може утицати на промену система (само)колонизације. Рецимо, „90% српских 'новинара' себе у (жељеној) будућности види као упосленике америчких, енглеских или немачких медијских кућа” (овде). Отуда се новинар Дејан Анастасијевић, када се запослио у Би-Би-Си-ју за Србију, похвалио – без било каквог осећаја да је урадио нешто неприлично: „од данас сам у служби енглеске краљице” (видети овде). Да се запослио у РТС-у свакако не би написао: „од данас сам у служби Александра Вучића”. Но, радити за страни пропагандни сервис који је намењен „информисању“ српске публике за наше новинаре је, нажалост, посао којим се они наивно-глупо поносе.