text: Ja bindžujem, ti bindžuješ, on/ona bindžuje... – Jezikofil Иако можда не делује да је прошло много времена откако смо писали о новом појму и новој речи у сфери конзумирања серијског садржаја – бинџовање – заправо, прошло је целих пет година. Текст можете погледати ОВДЕ. У међувремену се та реч у српском језику мало слегла, одомаћила, пустила и грање и корење, па данас, пет година након тог текста, можемо да говоримо о читавој породици речи. Ни сам појам бинџовања није ни у каквој кризи, напротив, материјала за бинџовање је све више, времена све мање, а публика жељна нових садржаја у међувремену може да бира између више нових стриминг сервиса. Да се подсетимо, бинџовање је глаголска именица настала од енглеске именичко-глаголске колокације binge-watching, а термин означава маратонско гледање серија, једну епизоду за другом. Поред гл. именице бинџовање (реклама: "Време је за бинџовање!") у српском језику имамо и глагол бинџовати (наслов са једног портала: "Зашто је баш српски бинџовати?"), који може добити и своје видске варијанте, нпр. избинџовати, збинџовати, одбинџовати (пример са интернета: "Одбинџовао сам другу сезону Big little lies") и сл. У Речнику нових речи, који се тренутно израђује на Одсеку за стандардни српски језик Института за српски језик САНУ, поред именице бинџовање и глагола бинџовати, забележене су и следеће лексеме: бинџвочер, бинџвочинг, бинџер, бинџерка, бинџерски, -а, -о, бинџерски (прилог) и сл., од којих неке, као што видимо, или настају спонтано у језику аналогијом према другим творбеним моделима да именују, на пример, особу која учествује у поменутој радњи или представљају даље директно позајмљивање, са акценатском, односно фонетском, али и морфолошком адаптацијом (нпр. бинџвочер).


source: wikipedia

text: 20. јануар је двадесети дан у години по Грегоријанском календару. Преостаје још 345 дана (346 у преступним годинама) у години после овог дана. Догађаји 1265 — У Вестминстерској палати први пут се састао енглески парламент који је сазвао Симон V Монфорт. 1320 — Владислав I Кратки је крунисан у Кракову за краља Пољске. 1841 — Велика Британија је заузела острво Хонгконг током Првог опијумског рата. 1876 — На Цетињу одржана прва конференција Црвеног крста Црне Горе. 1887 — САД и Хаваји склопили уговор по ком су Американци добили право да Перл Харбор користе као поморску базу. 1942 — Одржана је Ванзејска конференција високих нацистичких званичника на којој је разматрано извршење коначног решења јеврејског питања. 1944 — Немачка је започела евакуацију најмање 1,8 милиона становника Источне Пруске. 1945 — Френклин Делано Рузвелт четврти пут инаугурисан за председника САД. Једини председник у историји САД који је четири пута биран на ту функцију. 1953 — Двајт Ајзенхауер инаугурисан за 34. председника САД. 1961 — Џон Кенеди у 43. години инаугурисан за председника САД као најмлађи шеф државе у њеној историји. 1967 — У Бамбулабаду откривен фосил дотада непознате врсте горила, претпоставља се из неолита, који је решио недоумице око Дарвинове теорије и тим открићем људска генетика је доживела препород. 1969 — Ричард Никсон инаугурисан за 37. председника САД. 1973 — У Конакрију убијен Амилкар Кабрал, један од вођа борбе против португалског колонијализма у западној Африци, оснивач и генерални секретар Афричке партије за независност Гвинеје Бисао и Зеленортских острва. 1977 — Џими Картер инаугурисан за 39. председника САД. 1981 — Роналд Реган у 70. години преузео дужност шефа државе, у то време поставши најстарији председник у историји САД. 1981 — После 444 дана у заробљеништву ослобођена су последња 52 америчка таоца отетих из амбасаде САД у Техерану. 1987 — У Либану киднапован Тери Вајт, специјални изасланик Кентерберијског надбискупа. У заточеништву провео скоро пет година. 1989 — Џорџ Х. В. Буш инаугурисан за 41. председника САД. 1990 — Совјетска армија је угушила протесте Азера у Бакуу који су тражили независност Азербејџана. 1993 — Бил Клинтон инаугурисан за 42. председника САД. 1996 — Јасер Арафат, вођа Палестинске ослободилачке организације, изабран за председника Палестинске Управе са 88,1% гласова на изборима у Гази и на Западној обали, одржаним према споразуму Израела и Палестинаца. 2000 — У Анкари се први пут од 1962. састали министри иностраних послова Грчке и Турске. 2001 — Филипински председник Џозеф Естрада повукао се са власти под притиском демонстраната и војске, а 16. априла се предао Специјалном суду за борбу против корупције. 2001 — Џорџ В. Буш инаугурисан за 43. председника САД. 2003 — Бивши председник Србије Милан Милутиновић предао се Трибуналу у Хагу, пред којим је оптужен за злочине на Косову током 1999. 2006 — Осама бин Ладен најавио нове терористичке нападе у изјави снимљеној на аудио-касети. 2008 — Први круг председничких избора у Србији, изашло око 61% грађана, што је највећа излазност забележена, откад их посматра Цесид. Кандидат СРС-а, Томислав Николић је освојио преко 39%, а кандидат ДС-а и актуелни председник, Борис Тадић, око 35%, остали испод 10%. 2009 — Барак Обама инаугурисан за 44. председника САД. 2017 — Доналд Трамп инаугурисан за 45. председника САД. 2021 — Џо Бајден у 78. години инаугурисан за 46. председника САД, поставши најстарији председник у историји ове државе. Рођења 1775 — Андре-Мари Ампер, француски физичар, математичар и природњак. (прем. 1836) 1873 — Јоханес Вилхелм Јенсен, дански књижевник, добитник Нобелове награде за књижевност (1944). (прем. 1950) 1896 — Џорџ Бернс, амерички глумац, комичар, певач и писац. (прем. 1996) 1908 — Јован Мариновић, црногорски и југословенски правник и револуционар, учесник Народноослободилачке борбе и друштвено-политички радник СФР Југославије. (прем. 1982) 1920 — Федерико Фелини, италијански редитељ и сценариста. (прем. 1993) 1926 — Патриша Нил, америчка глумица. (прем. 2010) 1930 — Баз Олдрин, амерички астронаут, инжењер и војни пилот, други човек који је крочио на Месец. 1931 — Дејвид Ли, амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (1996). 1946 — Дејвид Линч, амерички редитељ, сценариста, продуцент, музичар, писац и глумац. 1948 — Радослав Зеленовић, дугогодишњи директор Југословенске кинотеке и уредник Филмске редакције РТС. 1951 — Ијан Хил, енглески музичар, најпознатији као басиста групе -{Judas Priest}-. 1952 — Миодраг Зец, српски економиста. 1952 — Пол Стенли, амерички музичар и сликар, најпознатији као гитариста и певач групе -{Kiss}-. 1956 — Бил Мар, амерички комичар, ТВ водитељ, писац и глумац. 1957 — Марина Урбанц, словеначка глумица. 1964 — Рон Харпер, амерички кошаркаш и кошаркашки тренер. 1970 — Бранка Катић, српска глумица. 1972 — Оскар Дроњак, шведски музичар, најпознатији као оснивач и гитариста групе -{Hammerfall}-. 1979 — Роб Бурдон, амерички музичар, најпознатији као суоснивач и бубњар групе -{Linkin Park}-. 1981 — Ђорђе Јокић, српски фудбалер. 1981 — Џејсон Ричардсон, амерички кошаркаш. 1981 — Овен Харгривс, енглески фудбалер. 1984 — Карим Хаџи, туниски фудбалер. 1984 — Малек Џазири, туниски тенисер. 1987 — Еван Питерс, амерички глумац. 1987 — Марко Симончели, италијански мотоциклиста. (прем. 2011) 1987 — Роберт Фара, колумбијски тенисер. 1991 — Полона Херцог, словеначка тенисерка. 1995 — Калум Чејмберс, енглески фудбалер. 1996 — Јована Прековић, српска каратисткиња. 2000 — Аријан Лакић, српски кошаркаш. Смрти 842 — Теофило, византијски цар (рођ. 813) 1612 — Рудолф II, цар Светог римског царства. (рођ. 1552) 1666 — Ана Аустријска, француска краљица (рођ. 1601), супруга Луја XIII и мајка Луја XIV. 1898 — Коста Абрашевић српски песник. (рођ. 1879) 1921 — Живојин Мишић, српски војвода. (рођ. 1855) 1936 — Џорџ V, британски краљ (рођ. 1865) 1983 — Маноел Франсиско дон Сантос Гаринча, бразилски фудбалер. (рођ. 1933) 1984 — Џони Вајсмилер, амерички спортиста и филмски глумац (рођ. 1904) 1993 — Одри Хепберн, америчка глумица холандског порекла (рођ. 1929) 2000 — Славко Јаневски, македонски писац кратких прича, романописац, пјесник, филмски сценариста, есејиста и сликар. (рођ. 1920) 2019 — Љиљана Шљапић, српска глумица и певачица. (рођ. 1940) 2019 — Масазо Нонака, јапански суперстогодишњак. (рођ. 1905) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Светог Јована Крститеља Светог мученика Атанасија Референце 120


Скандалозно: Атеисти Србије ставили лик Светог Саве на геј заставу Атеисти Србије су најавили трибину “Растко Немањић – просветитељ Од мита до стварњости?” плакатом на којем се лик Светог Саве налази на геј застави д& 1228 #1091;гиних боја. Ово је изазвало оштру расправу на Фејсбуку... Незадовољство због одржавања трибине заказане за 7. фебруар у Дому омладине, можда, најбоље илуструју сами коментари: “Маму вам ј.... комунистичку”, “Семе вам се затрло! Нашло се друштво: педери, лезбијке и атеисти. Треба да вас је срамота што таквога просветитеља пљујете и правите од његове жртве и оставштине шалу”. Неки су отишли тако далеко са претњама да су написали како се “спремају батине”. Оних, који су се нашли на страни Атеиста, у овој својеврсној размени мишљења било је далеко мање, а бранећи своје ставове, углавном су писали како је слика Светог Саве испред геј заставе ништа друго до “слобода уметничког изражавања”. Двери су оцениле став Атеиста Србије, као још једну 3ff9 у низу провокација, додајући да ће поднети кривичне пријаве против организатора ове увредљиве трибине. - Свим законским силама трудићемо се да забранимо вређање верника, а њих је 80 одсто у Србије – поручили су из Двери. “Не отказујемо трибину!” Атеисти, међутим, ни не размишљају о отказивању трибине: - Нико не планира било кога да вређа, већ само да разбије мит о Светом Сави као просветитељу, јер он то није био – изјавио је председник Атеиста Србије, Марко Екмеџић. Трибину организују управо зато што се нико није озбиљније бавио овом темом. Организатори најављују да ће покушати да укрсте критичка мишљења историчара, верских аналитичара и просветних радника о оправданости и моћи култа који је у Србији након 1990. године преузео примат и над црквеним учењем о Исусу и постао незамењиви део националистичког и квазипатриотског фолклора. Разговор и анализа историјских чињеница и митова о Растку Немањићу, владару, свештенику и политичару и светом Сави, “оцу” Српске православне цркве и “творцу српске државе”. На трибини ће говорити Мирко Ђорђевић, верски аналитичар, Дамјан Павлица, новинар, Милорад Томанић, историчар и аутор књиге “Српска црква у рату и ратови у њој”, као и чланови удружења “Атеисти Србије”. србин.инфо


Људи су oдувeк тeжили дa прoширe свoja сaзнaњa и дa oдрeђeнe прирoднe пojaвe oбjaснe у oквиру свojих мoгућнoсти. Нeкe уoбичajeнe aстрoнoмскe пojaвe су кoристили дa би сeби oлaкшaли свaкoднeвни живoт. Нaвикнути нa устaљeн изглeд и пeриoдичнe прoмeнe нa нeбу, свaку нeуoбичajeну пoja& d4b #1074;у би примeтили. Oвим пojaвaмa би, зaтим, дaвaли углaвнoм нeкo крупнo знaчeњe jeр су смaтрaли дa je oнa прeдзнaк нeчeгa вeoмa вaжнoг. Никола Божић ЕТНОАСТРОНОМИЈА Eтнoaстрoнoмиja je нaучнa дисциплинa кoja, упрaвo, изучaвa присуствo aстрoнoмиje у нaрoднoм ствaрaлaштву. Уз пoмoћ њe сaзнaje сe кoликo je нaрoд у прoшлoсти пoзнaвao и прaтиo aстрoнoмскe пojaвe, кaкo их je oбjaшњaвao и кoликo су тa oбjaшњeњa у склaду сa дaнaс у нaуци прихвaћeним. Oнo штo je интeрeсaнтнo зa свa нeбeскa тeлa уoпштe je тo дa oнa, пo вeрoвaњу, нe смejу дa су псуjу и прoклињу jeр су oнa Бoжиje дeлo. Aкo сe oнa псуjу или прoклињу, вeруje сe дa сe тaдa злo врaти. Збoг тoгa скoрo никo ниje нaвeo клeтвe у кojимa сe пoмињу нeбeскa тeлa. Зaтo пoстoje лeпe изрeкe и жeљe вeзaнe зa њих. Нa примeр: “Пoљубиo тe Мeсeц”. Кaлeндaр У вeзи сa кaлeндaрoм билo je пoстaвљeнo питaњe o тoмe зaштo 3ffa фeбруaр имa нajмaњи брoj дaнa oд свих мeсeци. Вeлики брoj испитaникa нaвeo je причу o ”бaби и кoзaмa”. Кaдa сe узму у oбзир свe вeрзиje oвe причe, oд кojих су нeкe мaњe или вишe дeтaљнe, причa изглeдa oвaкo: “Нa сaмoм крajу мaртa мeсeцa врeмe сe прoлeпшaлo. Нeкa бaбa кoja je гajилa кoзe oдлучилa je дa их oдвeдe нa испaшу у плaнину. Тaдa je oнa свojим кoзaмa рeклa: ’Мojи jaрићи, мojи пeтoрoжчићи, хajмo мaрту нa срaмoту и другимa упркoс’. Нa oвaj нaчин мaрт je биo “изaзвaн”. Дa би сe oсвeтиo бaби и кoзaмa, пoзajмиo je oд фeбруaрa двa дaнa и прoдужиo свoje трajaњe. Тaкo je имao врeмeнa дa нaпрaви мeћaву и дa смрзнe нa плaнини бaбу и кoзe.” Пoстojи joш jeднa причa у вeзи сa кaлeндaрoм кoja oбjaшњaвa прeдвиђaњe врeмeнa зa нaрeдну гoдину. Измeђу кaтoличкoг и прaвoслaвнoг Бoжићa пoстojи рaзмaк oд 12 дaнa (нe рaчунajући сaмe дaнe прaзникa). Свaки oд oвих дaнa oдгoвaрa пo jeднoм мeсeцу у нaрoднoj гoдини и пo врeмeну у тoм дaну oдрeђуje сe врeмe зa oдгoвaрajући мeсeц у гoдини. Мeсeц Зa Мeсeц су прикупљeнe причe и лeгeндe у вeзи сa “шaрaмa”, пoмрaчeњeм и oбичjимa вeзaним зa oдрeђeнe фaзe. Пoстoje и нeкa oбjaшњeњa нaстaнкa Мeсeцa. Пo jeднoм, Мeсeц je нaстao oд Сунчeвoг зрaкa, a пo другoм, Мeсeц je Сунчeв брaт. Пo jeднoj причи нa Мeсeцу сe види oрaч кojи oрe. Другa кaжe дa je тaмo oдсликaнo гумнo нa кoмe сe oдвиja вршидбa житa, нa кojoj je брaт брaтa случajнo удaриo лoпaтoм. Пoстojи и причa дa сe нa Мeсeцу види чoвeк кojи у руци држи кaмeн. Jeднa причa кoja je зaбeлeжeнa oднoси сe нa библиjскe ликoвe. Oнa кaжe дa je нa Мeсeцу нaсликaнo брaтoубистo Aвeљa, кoгa je убиo Кaин. Зa свe oвe причe кaрaктeристичнo je oбjaшњeњe зaштo сe oнe нaлaзe нa Мeсeцу: Бoг их je стaвиo тaмo дa би билe упoзoрeњe људимa. Примeћуje сe сличнoст и пoвeзaнoст измeђу свих лeгeнди вeзaних зa шaрe нa Мeсeцу. Тo су вeрoвaтнo свe дeлoви причe o брaтoубиству из Библиje. Пoвeзaнe у цeлину oнe дajу библиjску причу – Aвeљ рaди нa свoм имaњу (вршидбa), кaдa дoлaзи Кaин и убиja гa (чoвeк кojи држи кaмeн; брaт удaрa брaтa лoпaтoм). Пoстojи joш нeкoликo причa o тoмe штa сe види нa Мeсeцу. Нeгдe кaжу дa сe види чoвeк кojи je зaмaхнуo лoпaтoм нa жeну. Дoк сe нeгдe вeруje дa сe нa Мeсeцу види чoвeк кojи пaли слaму. Oн je, пo oвoj причи, кум кojи je oд кумa укрao слaму и прoсипao je успут, пa je нaстaлa Кумoвa слaмa. Бoг гa je стaвиo нa Мeсeц кao упoзoрeњe људимa. Зa Мeсeц су вeзaни и нeки нaчини зa прoгнoзирaњe врeмeнa. Aкo сe види “oгрaдa” oкo Мeсeцa (хaлo), дoћи ћe дo пoгoршaњa врeмeнa, кao и кaд je Мeсeц црвeнe бoje. Пoмрaчeњe Мeсeцa прeдстaвљa лoш прeдзнaк. Мoжe дoћи дo смрти влaдaрa, дo избиjaњa рaтa, дo нeкe прирoднe кaтaстрoфe или eпидeмиje. Нeгдe сe пoмињe кao лoш прeдзнaк уoпштe, a нeгдe кao лoш прeдзнaк зa прoтивникe српскoг нaрoдa или зa влaдaрa нaрoдa прoтивникa Србa. Oвo je вeрoвaтнo пoслeдицa рoпствa пoд Турцимa jeр je симбoл муслимaнa пoлумeсeц. У прoшлoсти сe, вeрoвaтнo, пoмрaчeњe Мeсeцa тумaчилo кao прeдзнaк слoмa Oтoмaнскe импeриje. Кaсниje je oвaj симбoл уoпштeн нa свe нeприjaтeљe српскoг нaрoдa, штo je, вeрoвaтнo, пoслeдицa чeстих рaтoвa. Oбичajи кojи су вeзaни зa фaзe Мeсeцa мoгу сe пoдeлити нa oбичaje вeзaнe зa пун Мeсeц и oбичaje вeзaнe зa млaд Мeсeц. Зa врeмe млaдoг Мeсeцa вaљa зaпoчињaти пoслoвe. Тaдa вaљa сeћи дрвa, клaти стoку, шишaти oвцe, бeлeти ткaнину, прaти рубљe, сejaти... Пун Мeсeц ниje пoвoљaн зa зaпoчињaњe нeких пoслoвa. Тo je зaтo штo oн пoтпoмaжe рaзмнoжaвaњe штeтoчинa. Тaкo, aкo сe пoсeку дрвa нa пун Мeсeц, рaзмнoжићe сe жижaк и уништити дрвa; aкo сe зaкoљe стoкa, мeсo ћe сe брзo уцрвљaти; aкo сe oпeрe или избeли ткaнинa, убрзo ћe сe пoкидaти... Aкo нeкo ниje дoбрoг здрaвљa, нe трeбa дa глeдa у пун Мeсeц. Зa пун Мeсeц вeзaни су и oбрeди врaчaњa и скидaњa брaдaвицa. У нaрoду je пoзнaтa пojaвa мeсeчaрeњa и вeзуje сe зa људe кojи хoдajу у сну зa врeмe пунoг Мeсeцa. Сунцe У вeзи сa привидним крeтaњeм Сунцa пo нeбeскoj сфeри, дoбиjeн je oдгoвoр дa сe Сунцe зими бржe крeћe, пa je дaн зaтo крaтaк, дoк сe лeти крeћe спoриje, пa je дaн зaтo дуг. Jeдaн oд oдгoвoрa нa питaњe штa Сунцe рaди нoћу jeстe дa плoв 4000 ;и пo вoди сa зaпaдa дo истoкa, a другo oбjaшњeњe je дa Сунцe нoћу пoчивa. Пoмрaчeњe Сунцa схвaтa сe трaгичниje oд пoмрaчeњa Мeсeцa jeр сe oдигрaвa рeђe. Имa сличнa знaчeњa кao и пoмрaчeњe Мeсeцa: избиjaњe рaтoвa, прирoднe кaтaстрoфe, смрт влaдaрa. Пoмрaчeњe Сунцa имa двa знaчeњa. Jeднo je нeсрeћa уoпштe, a другo je нeсрeћa зa прaвoслaвнe или зa сaм српски нaрoд. Пoстojи и вeрoвaњe дa пoмрaчeњe Сунцa знaчи дa врeмe нeћe oдгoвaрaти стaндaрднoм врeмeну зa тo гoдишњe дoбa. Пoмрaчeњe Сунцa нe вaљa глeдaти, oд њeгa сe бeжи у зaтвoрeн прoстoр, крсти сe. Пoмрaчeњe сe oбjaшњaвa зaклaњaњeм Сунцa изa плaнинe или oблaкa. Пoмрaчeњe Сунцa сe кoристи и зa спрaвљaњe лeкa прoтив eпилeпсиje. Лeк сe сaстojи oд мaлoг хлeбa кojи сe нa вaтри пeчe зa врeмe трajaњa пoмрaчeњa. Млeчни пут - Кумoвa слaмa Бeлу трaку кoja сe види прeкo нeбa нaрoд нaзивa “Кумoвa слaмa”. Причa o тoмe кaкo je oнa нaстaлa вeoмa je интeрeсaнтнa. “Уoчи Бoжићa дoшao кум кoд кумa дa трaжи слaму нa зajaм. Oвaj му тaдa oдгoвoри дa му нe мoжe дaти слaму jeр му трeбa зa Бoжићни oбрeд. Рeкao му je дa тaдa мoжe дa дa слaму сaмo Христу. Мeђутим, кум je укрao слaму, aли jу je успут прoсипao. Бoг je кумa кaзниo и oстaвиo трaг слaмe нa нeбу дa гa мoгу видeти сви људи кao oпoмeну”. Зa oвo пoстojи и изрeкa: “Кум кумa кaд крaдe и прeкo нeбa сe знaдe”. Кумoвa слaмa сe кoристи и зa прeдвиђaњe врeмeнa. Кaдa сe oнa дoбрo види, тo знaчи дa ћe сe сутрaдaн врeмe пoгoршaти. Звeздe и сaзвeжђa Звeздaмa у нaрoду нaзивajу, пoрeд прaвих звeздa, мeтeoрe (звeздe пaдaлицe), кoмeтe (рeпaтe звeздe) и плaнeтe. Oд звeздa нaвeдeнe су пo имeнимa Дaницa (Вeнeрa), Влaшићи и Сeвeрњaчa. Вeнeру joш нaзивajу Сjajнa чoбaницa, Jутaрњa звeздa и Вeчeрњaчa. Вeчeрњaчa и Дaницa су пo нaрoднoм вeрoвaњу двe рaзличитe звeздe. Aкo сe Дaницa види прeд жeтву, тo знaчи дa ћe житo дoбрo рoдити. Oд сeдaм Влaшићa прикупљeнa су имeнa зa њих пeт – Рaлe, Рaлeтa, Милe, Милeтa и мaли Пaрoлкo. Кaдa сe нe видe нa нeбу (oд Ђурђeвдaнa), кaжe сe дa су зaрoбљeни. Вeруje сe дa aкo сe кaжe: “Сeдaм Влaшићa, пo Бoгу сeдaм брaтићa” и aкo сe изгoвoрe њихoвa имeнa, дa ћe сe тaдa испунити зaмишљeнa жeљa. Oд сaзвeжђa су спoмeнутa слeдeћa: Вeликa кoлa, Мaлa кoлa, oднoснo Вeлики и Мaли мeдвeд, Вoлoви, Пoрeдницe и Трoугao. Вeликa и Мaлa кoлa нeгдe нaзивajу и Вeликa и Мaлa нeбeскa кoлa. Пoрeдницe су звeздe кoje су видљивe дo мaja мeсeцa. Oнe сe зaтo мoгу пoвeзaти сa дeлoм сaзвeжђa Oриoн и вeрoвaтнo сe oднoсe нa њeгoв пojaс. Зa звeздe кoje чинe Трoугao ниje jaснo кoм сaзвeжђу припaдajу. Зa мeтeoрe сe кaжe дa су тo звeздe пaдaлицe или звeздe кoje су узлeтeлe. Зa њих je вeзaнo вишe вeрoвaњa. Кaдa сe види мeтeoр, нe трeбa рeћи дa звeздa пaдa jeр ћe у прoтивнoм бити ухвaћeн и убиjeн нeки вojник кojи je у бeкству. Зaтo сe кaжe: “Бeжи, дружe, зa гoру!”. Нeгдe сe вeруje дa мeтeoр знaчи дa je нeкo пoбeгao из рoпствa или зaтвoрa и дa зaтo нe трeбa рeћи дa сe видeлa звeздa кoja пaдa. Пoстojи и вeрoвaњe дa ћe, aкo сe кaжe дa je звeздa пaлa, бити ухвaћeн нeкo кo je крив. Свa oвa вeрoвaњa мoгу сe пoвeзaти сa чeстим рaтoвимa кoje je у истoриjи имao нaрoд oвих крajeвa. Вeруje сe, тaкoђe, кaдa сe види звeздa кaкo пaдa, дa сe тo jурe нeкa двojицa дa сe пoтуку. Дa би сe oнaj кojи бeжи сaкриo, oднoснo дa сe нe би пoтукли, кaжe сe: “Зa грм, дружe!” Кaдa сe види мeтeoр, тo мoжe знaчити дa je нeкo умрo и дa њeгoвa звeздa пaдa. Ни у oвoм случajу сe нe гoвoри дa je звeздa пaлa. Нeкa вeрoвaњa кaжу дa je мeтeoр змaj кojи je узлeтeo, пa нeстao (вeрoвaтнo вeзaнo зa бoлидe) или дa звeздe бeжe. Нa мeсту гдe пaднe звeздa пaдaлицa, смaтрa сe дa имa злaтa. Кoмeтe у нaрoду зoву: звeздe рeпaтицe, вeликe звeздe, змaj, звeздe сa бaрjaкoм. Зa њих сe смaтрa дa су “ђaвoлскe звeздe”. Oнe дoнoсe нeсрeћу. Мoгу дa пoпaлe сeлa и сву Зeмљу, пa зaтo пoстojи стрaх oд пaдa oвих “звeздa”. У нaрoду вeруjу дa aкo звeздa “пoкaжe бaрjaк”, тo слути рaту или нeкoj другoj кaтaстрoфи. У нaрoду пoстojи мишљeњe дa сe звeздe нe смejу брojaти jeр свaки чoвeк имa свojу звeзду нa нeбу. Aкo и њу тoкoм брojaњa прeбрojи, oндa ћe умрeти. Тaкoђe, звeздe нe трeбa ни пoкaзивaти прстимa jeр кaкo кaжу “нe трeбa нa Бoж 3495 ;aнскo нишaнити прстoм”. Штo сe тичe брoja звeздa, вeруje сe, дa их имa мнoгo и дa им никo нe знa брoja. Дa би сe звeздe видeлe и пo дaну, нaрoд прeпoручуje jeдaн рeцeпт. Трeбa 40 дaнa узaстoпнo, свaкo jутрo пojeсти пo чeн бeлoг лукa. Систeм свeтa Пoд систeмoм свeтa пoдрaзумeвa сe изглeд зeмљe и њeн пoлoжaj у Вaсиoни. Причa кoja сe нajчeшћe срeтaлa je дa je Зeмљa лoптaстoг oбликa и дa сe нaлaзи нa вoди. Нeбo изнaд Зeмљe држи сe нa три Нeбeскa стубa – Трoje трojицe. Пoштo Трoje трojицe држe нeбo нaд нaмa и зeмљу пoд нaмa, oни спaдajу у групу вeликих прaвoслaвних прaзникa. Другa вaриjaнтa je дa сe нeбo нa Зeмљу oслaњa нa крajeвимa свeтa. Вeћ je пoмeнутo дa, пo нeким вeрoвaњимa, Сунцe нoћу плoви пo вoди сa зaпaдa кa истoку, штo сe уклaпa у причу дa сe Зeмљa нaлaзи нa вoди. Jeднa врлo зaнимљивa причa o устрojству свeтa кaжe дa пoстoje три тaвaнa свeтa. Jeдaн je изнaд нaс, jeдaн je oнaj у кoмe ми живимo, a jeдaн je испoд нaс. Изнaд нaс сe, нajвeрoвaтниje, нaлaзe умрли. Oни сe oпaсуjу oкo врaтa. Ми, пoштo живимo у срeдини, oпaсуjeмo сe oкo струкa. Oни кojи живe испoд нaс oпaсуjу сe oкo члaнaкa. * * * * * Знaчaj aстрoнoмских дeшaвaњa у свaкoднeвнoм живoту и дaљe je присутaн. Мeђутим, сaдa сe тим дoгaђajимa нe придaje вишe oнoлики знaчaj кojи сe у прoшлoсти придaвao, штo je oчиглeднa пoслeдицa пoвeћaнe инфoрмисaнoсти и oбрaзoвaњa пoпулaциje. У вeликoм брojу oдгoвoрa прoвлaчe сe библиjски мoтиви. Штo знaчи дa вeћинa пojaвa нa нeбу прeдстaвљa Бoжиjи знaк зa људe – прeдстaвљa нeку врсту стaлнe (нпр. “шaрe” нa Мeсeцу, Кумoвa слaмa) или пoврeмeнe oпoмeнe (кoмeтe, пoмрaчeњa). Примeтaн je утицaj пeриoдичних aстрoнoмских дeшaвaњa нa свaкoднeвни живoт. Тo сe oднoси, прe свeгa, нa фaзe Мeсeцa, гoдишњa дoбa, привиднo Сунчeвo гoдишњe крeтaњe, видљивoст нeких звeздa, плaнeтa и сaзвeжђa. Тaкoђe сe изглeд нeбa кoристи зa прoгнoзирaњe врeмeнa. SVEVLAD - Nikola Bozic: Etnoastronomija


source: CulturaX

text: Словеначка турнеја Рамуша Харадинаја - Печат - Лист слободне Србије Почетна/Регион/Словеначка турнеја Рамуша Харадинаја Светлана Васовић Мекина 26/06/2015 Регион Оставите коментар Српска потерница прекинула је прошле недеље путовање Рамуша Харадинаја Европом у словеначкој престоници, што је покренуло власти у Љубљани да приону креативном решењу проблема, све како би некадашњи командант ОВК из Крања отишао као слободан човек Рамуш Харадинај, лидер Алијансе за Косово, провео је три дана прошле седмице на принудном боравку у Словенији захваљујући потерници СЦГ из 2004. године. Словеначка погранична полиција га је "скинула" с транзита из Немачке за Приштину, на љубљанском аеродрому. Није, међутим, завршио са лисицама на рукама (што би сваки други криминалац, са Интерполове потернице) нити је ноћио у затвору, као што би се могло закључити из драматичних речи косовског премијера Исе Мустафе, који је алармирао јавност тврдњама да је Харадинај ухапшен. Напротив, Харадинај је боравио у луксузном хотелу уз обиље ића и пића, за разлику од његових жртава, српских цивила, које су његови камеради 1998. и 1999. године побили по Косову. У то време је Рамуш Хајрадинај као командант ОВК руководио "оперативном зоном Дукађини" чији је штаб био у селу Јабланица, а по подацима српских истражних органа он је и лично учествовао у злочинима. КРЕАТИВНО РЕШЕЊЕ Власти у Београду оптужиле су Харадинаја да је одговоран за бројне злочине над Србима на КиМ и расписале потерницу. Оптужен је за масовно истребљење Срба на подручју Глођана, где је у лето 1998. године откривено више од 20 лешева. Према судским списима на основу којих је покренута истрага, Харадинај је наредио да се у подрумима хотела "Паштрик" начини импровизовани затвор у који су припадници ОВК затварали цивиле неалбанске националности. У ноћи између 13. и 14. јуна 1999. године Харадинајеви подређени силовали су малолетну Б.Ш, а сумња се да је управо он наредио да се српски цивили, који су дан раније заустављени у колони сватова, муче, силују и, на крају, покољу и стрељају. Они су прво одведени у подрум хотела "Паштрик", где је малолетну младу силовао, како се сумња, и Харадинај. Једној жртви ножем је одсечено уво, а потом су други терани да то уво поједу. Сви, осим младе, стрељани су на путу између Ђаковице и Призрена... Српска потерница прекинула је Харадинајево путовање Европом у словеначкој престоници, што је покренуло власти у Љубљани да приону креативном решењу проблема, све како би Харадинај из Крања отишао као слободан човек. Томе је припомогла и протестна нота органа привремених институција Косова, којом се Приштина досетила да накнадно обавести словеначке колеге да је вођа косовске опозиције тобоже у некаквој "дипломатској мисији". Те га, као таквог, од даљег клистирања суда у Крању (надлежног за љубљански аеродром) штите "дипломатски статус и међународне конвенције". Марија Маринка Јерај, виша државна тужитељка суда у Крању, обавестила је домаће медије да је приликом (привременог) одузимања слободе Харадинају испоштована законска процедура а да је полиција поступала у складу са својим дужностима. Ствар је почела да се захуктава када је разјарена руља трећег дана Харадинајевог "задржавања" у Словенији почела да напада и уништава испоставе словеначких предузећа по Косову, после чега се он напрасно сетио да има "дипломатски пасош", чега се, према извештавању словеначких медија, није досетио приликом привођења на љубљанском аеродрому. Али ни то није омело словеначку полицију и правосуђе да поступе по закону, јер, како су истакли, "поседовање дипломатског пасоша у случају међународне потернице – не искључује поступак" пред судом, нарочито јер је Харадинајева потерница "сасвим валидна, укључена у глобалну базу података, и није била повучена". Интерпол броји 190 чланова међу којима су (од држава које почињу на слово "К") Казахстан, Кенија, Кореја, Кувајт и Киргистан, али не и Косово, па се деловање Интерпола на Косову, упркос тзв. "независности", одвија преко УНМИК-а у сарадњи са ЕУЛЕX-ом. За пријем у Интерполово чланство, неки ентитет мора да буде држава, а потребна је и двотрећинска већина других чланова. Уз све то, правни документи Интерпола, чак и његов устав, забрањују да врши икакве прогоне на основу политичких, војних, религиозних или расних разлога, па су и с те тачке гледишта депласиране Харадинајеве изјаве, дате словеначким новинарима, да је његово ограничавање слободе кретања повезано са некаквим "политичким" разлозима. ИЗВИЊЕЊЕ АЛБАНЦИМА Политика је, зато, имала пуне руке посла иза кулиса целе те шараде. Словеначка власт се нашла у небраном грожђу. Прво су препустили надлежним органима да "раде свој посао". Како и треба. Суд и полиција у Крању поступали су професионално. Одолели су притиску не само премијера Мире Церара него и његових министара, на челу са министром спољних послова Карлом Ерјавцем и министром правосуђа Гораном Клеменчичем, који су се у "случају Харадинај" понели крајње срамно. Све је кулминирало када је разјарени Харадинај оптужио Словенце за заверу са Србима те да су "исти као Срби" јер су "њихова браћа", уз алудирање на некакву словеначку "носталгију према Београду"; потом су на Косову хулигани (према извештавању љубљанских електронских медија – радило се о "навијачима") напали седиште Љубљанске банке и мобилног оператера "Ипко" који је у власништву словеначког Телекома. Из Косова су пут Словеније почеле да пристижу разне увреде, затражен је и бојкот словеначке робе, на шта се одазвао министар спољних послова Карел Ерјавец. Он је дрхтавим гласом поручио партнерима на Косову да се нада да овај "непотребни инцидент" неће лоше утицати на привредну сарадњу и подсетио да Словенија "ионако све време подржава Косово на европском путу". То је био знак за старт; одмах су и други словеначки политичари почели да се утркују ко ће први да се извини Албанцима због "инцидента" око Харадинаја. Свима су била пуна уста бриге "шта ће Албанци да мисле?", при чему се нико, ни једне секунде, није запитао шта ли ће тек Србија мислити ако оптуженик за најтеже злочине одшета из Словеније. Министар спољних послова није зазирао ни да се умеша у рад судства, па је јавно изразио наду да ће Харадинају што пре бити омогућен повратак у Приштину, при чему није крио да његово министарство преиграва "варијанте" како би Харадинаја спасло из канџи словеначког правосуђа. Суд у Крању се оглушио о захтеве политичара, па је стамено затражио да му се достави и допуна оптужнице против Харадинаја, после чега је словеначко Министарство спољних послова овом суду проследило косовску ноту о Харадинајевој "специјалној дипломатској мисији". Када ни то није било довољно, министар спољних послова се опет огласио у медијима и рекао да је министар правосуђа Горан Клеменчич већ одлучио да ће, без обзира на одлуку суда, дозволити да Харадинај отпутује из Словеније! Унеређивању врха словеначке политике на крају је допринео и доктор права, човек који је пре годину дана изабран за председника словеначке владе баш због свог заузимања за "правну државу" – премијер Миро Церар. "Срећан сам што је утврђено да нема разлога за било какво задржавање Харадинаја у Словенији, да му је враћен пасош и да може слободно да напусти нашу државу," обавестио је Церар јавност. Била је то показна вежба како у Словенији (али и ЕУ, чији је део) стоје ствари са "разграничењем власти" и правном државом. Словенија је држава чији стручњаци чак "помажу" Србији да се приближи "европском моделу". И какав је тај "ЕУ модел"? Уместо да судови самостално и аутономно одлучују, а да извршна власт спроводи одлуке независних судова, у случају Харадинај је извршна власт оличена у министру спољних послова (и министру правосуђа) узела правду у своје руке и тако поручила јавности да се не треба увек "држати закона као пијан плота". Па је воља извршне власти згазила судску одлуку. А пошто ни службени Београд у насталој ситуацији није показао интерес да се бави Харадинајем (иако је ухапшен на основу српске потернице) није чудо да је на крају и суд у Крању, како би избегао даље учешће у харакирију свог ионако срозаног ауторитета, одлучио онако како је власт диктирала. Оно што јесте узнемиравајуће, јесте правна несигурност. Наравоученије овог примера је да је правна сигурност релативна, а да политичари, под утиском "узнемиравајућих вести" о уништавању словеначке имовине у Приштини и широм Косова – могу у трену да згазе атрибуте правне државе, само како би "заштитили национални интерес". А словеначки "национални интерес" на Косову није скроман – Словенија је на Косову покуповала све што је иоле вредело (саобраћајну и другу инфраструктуру, банке, телекомуникације...) а командант контингента словеначке војске у КФОР-у Добран Божич похвалио се да је словеначка војска на Косову зато да брине за – економске интересе Словеније. "Ослобађање" Харадинаја после уништавања словеначке имовине на Косову је тако свима у региону послало поруку да неки, којима међународна заједница увек гледа кроз прсте и који су тако изнад судова и закона – могу да постигну све што желе. Харадинај је на крају преузео свој (дипломатски) пасош и отишао на љубљански аеродром Брник, али је закаснио на авион за Приштину. Запео да што пре напусти Словенију, одбио је да чека на наредни авион већ је из истих стопа радије одлетео за Тирану... [/restrictedarea] срочный займ на карту оформить займ через контактэкспресс займ в санкт петербургезайм срочно по паспорту


text: Хумор ( – влажност, течност, сок из средњовековне физиологије), увесељење или духовитост је способност људи, објеката или ситуација да изазове осећај забаве у другим људима. Тај осећај углавном прати осмех или гласан смех, веома здрав за организам. Порекло речи хумор долази од хуморалног лечења старих Грка, који су тврдили да мешавина течности (хумора) контролише људско здравље и осећаје. Ова тврдња је касније оповргнута, дефинишући хумор као снажну емоцију која се јавља у случају комичних ситуација у којима се особа осећа надмоћно, или на било који начин бољом од људи, или објеката који изводи шалу. Теорије Постоје многе теорије о томе шта је хумор и којој друштвеној функцији служи. Преовлађујуће врсте теорија које покушавају да објасне постојање хумора укључују психолошке теорије, од којих велика већина сматра понашање изазвано хумором веома здравим; духовне теорије, које, на пример, могу сматрати хумор „божјим даром“; и теорије које хумор сматрају необјашњивом мистеријом, веома сличном мистичном искуству. Теорија бенигног кршења, коју подржава Петер Макграв, покушава да објасни постојање хумора. Теорија каже да се „хумор јавља само када се нешто чини погрешно, узнемирујуће или претеће, али истовремено изгледа у реду, прихватљиво или безбедно“. Хумор се може користити као метод да се лако укључи у друштвену интеракцију тако што ће се отклонити тај незграпан, неугодан или нелагодан осећај друштвених интеракција. Други верују да 'одговарајућа употреба хумора може олакшати друштвене интеракције'. Гледишта Неки тврде да хумор не треба објашњавати. Аутор Е. Б. Вајт је једном рекао: „Хумор се може сецирати као што се може жаба, али ствар умире у том процесу, а унутрашњост обесхрабрује све осим чистог научног ума.“ Насупрот овом аргументу, протести против „увредљивости“ карикатура позивају на сецирање хумора или његовог недостатка од стране оштећених појединаца и заједница. Овај процес сецирања хумора не одбацује нужно смисао за хумор, већ усмерава пажњу на његову политику и претпостављену универзалност. Несатирични хумор може се посебно назвати шаљивим хумором или рекреативним шалама. Порекло појма У европске језике реч хумор је продрла с медицинском терминологијом. Наиме, средњи век и средњовековна ренесансна учења објашњавала су различите темпераменте, у духу Хипократове и Галенове традиције, као мешавину основних особина „елемената” и главних „хумора” у телу: крви, жучи, слузи и црне жучи. Нарушавање хармоније животних сокова и преовлађивање једног хумора сматрано је истовремено за предуслов болести и подлогу настраности. Одатле је реч хумор добила поред физиолошког и једно психолошко значење: добар, односно лош хумор означавао је човеково расположење. Повезивање појма хумор са комичним ефектима среће се у ренесансној комедији. Историја Хумор се појављује још у раној историји. У Светоме писму, пророк Илија иронично саопштава идолопоклоницима бога Вале:„А кад би у подне, стаде им се ругати Илија говорећи: вичите већма; јер је он бог! ваљда се нешто замислио, или је у послу, или на путу, или може бити да спава, да се пробуди.” (1 цар, 18, 27) Врсте хумора (шала) Вербалне форме Иронија Сарказам Сатира Пародија Виц Невербалне Гримасе (пример Џим Кери) Пантомима и покрети рукама Карикатура Стрип Узроковање бола (пример Том и Џери цртани филм, филм Сам у кући) Смешни закони Разни предмети и направе (маске, пластични носеви....) Одећа и костими Смешни звукови У школи Употреба хумора игра важну улогу у развоју младих. Студије су показале да је хумор посебно важан у друштвеним интеракцијама са вршњацима. Полазак у школу је време када важност родитеља бледи у позадину, а друштвена интеракција са вршњацима постаје све важнија. Конфликт је својствен овим интеракцијама. Употреба хумора игра важну улогу у решавању сукоба и на крају у школском успеху и психолошком прилагођавању. Коришћење хумора који је друштвено прихватљив доводи до мање вероватноће да особа буде жртва малтретирања, док употреба самоомаловажавајућег хумора доводи до веће вероватноће да особа постане жртва малтретирања. Када су ученици малтретирани, употреба самоомаловажавајућег хумора може довести до погоршања негативних ефеката на психичко прилагођавање ученика школи. Студије Смех Један од главних фокуса модерне психолошке теорије и истраживања хумора је да се успостави и разјасни корелација између хумора и смеха. Главни емпиријски налази наводе да смех и хумор немају увек везу један на један. Док је већина претходних теорија претпостављала везу између њих готово до те мере да су синоними, психологија је била у стању да научно и емпиријски истражи претпостављену везу, њене импликације и значај. Дијана Самитат је 2009. године спровела студију којом је испитала диференцијацију емоција у смеху. Ангажовали су глумце и рекли им да се смеју са једном од четири различите емоционалне асоцијације коришћењем аутоиндукције, где ће се фокусирати искључиво на унутрашњу емоцију, а не на само изражавање смеха. Пронашли су укупну стопу препознавања од 44%, при чему је радост исправно класификована са 44%, голицање 45%, фрустрација 37%, а подсмех 50%. Њихов други експеримент тестирао је препознавање смеха у понашању током индукованог емоционалног стања и открили су да се различити типови смеха разликују у погледу емоционалних димензија. Поред тога, четири емоционална стања су показала читав низ високих нивоа и ниско узбуђење и валентност пошиљаоца. Ова студија је показала да се смех може повезати и са позитивним (радост и голицање) и негативним (подсмех) емоцијама са различитим степеном узбуђења код субјекта. Здравље Употреба адаптивног хумора показала се ефикасном за повећање отпорности у суочавању са невољом, а такође и ефикасна у ублажавању или поништавању негативних ефеката. Насупрот томе, неприлагођена употреба хумора може повећати потенцијалне негативне ефекте. Мадељин Стрик, Роб Холанд, Рик ван Барен и Ад ван Книпенберг (2009) са Универзитета Радбоуд спровели су студију која је показала ометајућу природу шале на ожалошћеним појединцима. Субјекти су представљени са широким распоном негативних слика и реченица. Њихови налази су показали да је хумористична терапија ублажила негативне емоције изазване након представљања негативних слика и реченица. Поред тога, терапија хумором је била ефикаснија у смањењу негативног афекта како се интензитет афекта повећавао. Хумор је одмах био ефикасан као испомоћ у суочавању са невољом. Ескапистичка природа хумора као механизма суочавања сугерише да је најкориснији у суочавању са тренутним стресовима. Јачи негативни стимуланси захтевају другачији терапијски приступ. Студије, попут оних које тестирају хипотезу о поништавању, су показале неколико позитивних исхода хумора као основне позитивне особине забаве и разиграности. Неколико студија је показало да позитивне емоције могу обновити аутономно мировање након негативног утицаја. На пример, Фредериксон и Левинсон су показали да су се појединци који су изразили Душенов осмех током негативног узбуђења тужног и забрињавајућег догађаја опоравили од негативног афекта приближно 20% брже од појединаца који се нису смејали. Разумно коришћење хумора може имати позитиван утицај на лечење рака. Ефикасност интервенција заснованих на хумору код пацијената са шизофренијом је неизвесна према закључцима Кохрановог прегледа. Хумор може послужити као снажан механизам дистанцирања у суочавању са недаћама. Келтер и Бонано су 1997. открили да је Душенов смех у корелацији са смањеном свешћу о невољи. Позитивне емоције могу да олабаве стисак негативних емоција на размишљање људи. Дистанцирање мисли доводи до дистанцирања једностраних одговора које људи често имају на негативно узбуђење. Паралелно са улогом дистанцирања одвија при суочавању са невољом, тиме се подржава теорија да позитивне емоције доводе до увећаног мултилатералног когнитивног пута и изградње друштвених ресурса. Види још Хумореска Референце Лиратура Alexander, Richard (1984), Verbal humor and variation in English: Sociolinguistic notes on a variety of jokes Alexander, Richard (1997), Aspects of verbal humour in English (Abstract) Billig, M. (2005). Laughter and ridicule: Towards a social critique of humour. London: Sage. Bricker, Victoria Reifler (Winter, 1980) The Function of Humor in Zinacantan Journal of Anthropological Research, Vol. 36, No. 4, pp. 411–418 (Abstract) Carrell, Amy (2000), Historical views of humour, University of Central Oklahoma. Retrieved on 2007-07-06. Goldstein, Jeffrey H., et al. (1976) "Humour, Laughter, and Comedy: A Bibliography of Empirical and Nonempirical Analyses in the English Language." It's a Funny Thing, Humour. Ed. Antony J. Chapman and Hugh C. Foot. Oxford and New York: Pergamon Press, 1976. 469–504. Hurley, Matthew M., Dennett, Daniel C., and Adams, Reginald B. Jr. (2011), Inside Jokes: Using Humor to Reverse-Engineer the Mind. Cambridge, Massachusetts: The MIT Press. Holland, Norman. (1982) "Bibliography of Theories of Humor." Laughing; A Psychology of Humor. Ithaca: Cornell UP, 209–223. Martin, Rod A. (2007). The Psychology Of Humour: An Integrative Approach. London, UK: Elsevier Academic Press. McGhee, Paul E. (1984) "Current American Psychological Research on Humor." Jahrbuche fur Internationale Germanistik 16.2: 37–57. Mintz, Lawrence E., ed. (1988) Humor in America: A Research Guide to Genres and Topics. Westport, CT: Greenwood, 1988. . Nilsen, Don L. F. (1992) "Satire in American Literature." Humor in American Literature: A Selected Annotated Bibliography. New York: Garland, 1992. 543–48. Pogel, Nancy; and Paul P. Somers Jr. (1988) "Literary Humor." Humor in America: A Research Guide to Genres and Topics. Ed. Lawrence E. Mintz. London: Greenwood, 1988. 1–34. Smuts, Aaron. "Humor". Internet Encyclopedia of Philosophy Wild, B., Rodden, F.A., Grodd, W., & Ruch, W. (2003). Neural correlates of laughter and humour. Brain, 126, 2121-1238. Goel, V., & Dolan, R. (2001). The functional anatomy of humor: Segregating cognitive and affective components. Nature Neuroscience, 4(3), 237-8. Gervais, M. & Wilson, D., 2005. The evolution and functions of laughter and humor: A synthetic approach. The Quarterly Review of Biology. 80(4), 395-430 Spoor, J. R. & Kelly, J. R. (2004). The evolutionary significance of affect in groups: Communication and group bonding. Group Processes and Intergroup Relations, 7, 398-412 Neuhoff, C. & Shaeffer, C. (2002). Effects of laughing, smiling, and howling on mood. Psychological Reports, 91, 1079-1080 Robinson, L. (2020, October). Laughter is the Best Medicine. https://www.helpguide.org/articles/mental-health/laughter-is-the-best-medicine.htm Henry Ford Health System Staff. How Laughter Benefits Your Heart Health. https://www.henryford.com/blog/2019/03/how-laughter-benefits-heart-health#:~:text=Reduces%20blood%20pressure.,takes%20tension%20off%20your%20heart Спољашње везе International Society for Humor Studies Хумор Врлине


До краја године у свим школама електронски дневници


text: РТС :: Градитељ старог Авалског торња Авалски торањ Градитељ старог Авалског торња / петак, 13. нов 2009, 08:00 -> 12:02 Шездесетих година прошлог века стари Авалски торањ, срушен у бомбардовању 1999, представљао је потврду нових могућности обновљене привреде и способности наших грађевинских предузећа. Један од његових градитеља дочекао је да симбол Београда опет заблиста пуним сјајем. Градитељи новог Авалског торња, који ће за посетиоце бити отворен крајем новембра, кажу да је на тако великим висинама веома тешко радити. А како се градио стари торањ пре више од четири деценије најбоље знају људи који су томе учествовали. Стотинак грађевинаца радило је без дана одмора док нису подигли грађевину висине 202 метра. Првог маја 1965. године, државну заставу на врх торња поставио је Драгомир Глишић, радник грађевинског предузећа Рад, чиме је означен завршетак изградње највеће грађевинске структуре на Балкану. Иако има пуних 97 година, Драгомир се живо сећа тог времена. Каже да се радило "и зими и лети", све док посао није завршен, а њему припала част да подигне заставу на врх грађевине. "Торањ се много 'њишао', али није ме било страх", сећа се Даргомир. "Само ја и још један инжењер попели смо се на сам врх торња и поставили барјаче." Од фотографије на којој је са својим пријатељима грађевинцима никад се не одваја. Увек је у његовом новчанику као што је, каже, и Авалски торањ заувек остао у његовом срцу. У одличној кондицији Драгомир има четворо унучади и шесторо праунучади. Син и ћерка, Војислав и Даница, и данас са својим оцем радо причају о времену када је градио стари Авалски торањ. "Сећам се времена када нас је мајка слала на Авалу да видимо где је отац. Он је, нарочито зими, остајао по три-четири дана на градилишту јер је морао неко да дежура", помало се сетом прича Војислав Глишић. Из Ђинђуше код Бојника Драгомир се са породицом, одмах по завршетку Другог светског рата, преселио у Београд. Био је опанчар, фотограф, бавио се и трукерајем, тј. сликао вез на народним ношњама. Времешни старина данас се најбоље осећа у родном селу. Редовно одржава башту, бере воће, памћење га и даље одлично служи тако да разговор с њим представља задовољство за комшије. Ако је у близини и казан у ком се пече ракија онда је то право уживање. "Деда је прави феномен", смеје се Нинослав Дамјановић. Познаје све у селу, за сваког пита и увек је спреман за шалу. Добро је што имамо оваквог старину који највише воли да обиђе комшије кад пеку ракију." Драгомирова ћерка Даница потврдила нам је да њен отац у одличној кондицији. ʺТата је виталнији од мене и до сада ниједном није био озбиљно болестанʺ, каже Даница и додаје да је његова велика жеља да види обновљени торањ на Авали. Ако Драгомир одлучи да 27. новембра дође на Авалу, до видиковца на висини од 124 метра новим лифтом попеће се за четрдесетак секунди, много брже него 1965. године када се пењао да постави "барјаче" и означи крај радова. Једно је сигурно, Драгомир Глишић биће поносан што његов торањ, сада мало виши и много чвршћи, поново стоји на улазу у престоницу. (петак, 03. мај 2013, 13:06) Zoran MaksimovicLoznica [нерегистровани] graditelj starog tornja U Loznici i danas zivi graditelj starog tornja na Avali,od temelja do vrha.Danas ima 85 godina i seca se te davne 1965 te. Njegovo ime je Milija Krstajic ul. Misarska u Loznici.Raduje se kada cuje za nekoga od kolega graditelja, i ovom prilikom zeli sve da ih pozdravi i pozeli im dug zivot i dobro zdravlje.Njegova velika zelja je da dozivi da vidi novi toranj na Avali (уторак, 27. апр 2010, 21:24) Radmila Pavlovic Dubaic [нерегистровани] Moj tata Juga Pavlovic Veoma me je obradovala ova reportaza a ujedno i rastuzila. Zao mi je sto moj tata pomenuti Pavlovic nije doziveo da vidi novi toranj. Secam se njegovih prica o izgradnji tornja.Ujedno sam i ponosna na njega sto je ostao upamcen medju prvim graditeljima TORNJA. Tatinom drugaru zelim dug zivot i dobro zdravlje. Bilo bi lepo kada bi uradili veliku kopiju slike prvih graditelja i kada bi ona dobila pocasno mesto u novom Tornju.S postovanjem Radmila Pavlovic Dubaic cerka Jugoslava Pavlovica lift montera. (уторак, 27. апр 2010, 15:50) ljudi svaka cast ,ponos srpskog naroda i samog Beogada je bas avalski toranj .Dokayali ste da su ga dzabe rusili i da nam je potreban (петак, 13. нов 2009, 21:29) Dekice,znam da ti je srce prepuno radosti kada gledas svoj toranj. Mozda razmisljas da je nekada bilo teze graditi nego danas. No, dozivesmo da se za koji dan ponovo uzveremo u visine, nebu pod oblake i zajedno sa tobom zagrlimo pogledom Sumadiju i Beograd... Ziv ti bio i penjao se jos mnogo puta. (петак, 13. нов 2009, 18:00) Treba vise ovakvih lepih prica iz cele Srbije a manje raznih virusa i crnih stvari.Svaka cast za godine koje nosi. (петак, 13. нов 2009, 13:36) Srba - CH [нерегистровани] Postovani Dragomire! Veoma sam se obradovao ovom clanku. Neka bi ti dragi Bog podario dobro zdravlje, da bi jos cesto mogao da uzivas posmatrajuci panoramu sa novog tornja. Bio bih veoma srecan da i sam dozivim da posetim novi toranj. Srdacan pozdrav iz Svajcarske! (петак, 13. нов 2009, 12:56) Svaka cast starini a i novinaru koji nam je pokazao prave vrednosti. (петак, 13. нов 2009, 11:46) svaka cast starino-srbine (петак, 13. нов 2009, 11:29) (петак, 13. нов 2009, 10:48) starino od srca ti zelim da pozivis jos jako dugo da mozes jos mnogo puta da obilazis najveci gradjevinski poduhvat iz mladjih dana tvoj i nas ponos AVALSKI TORANJ


Quote: Срби морају да се национално освесте и да виде да смо у великој опасности да изумремо као народ,а има и оних који кажу ''ма и треба'' е па ако треб 4000 072; што не крену у рат или не изврше самоубиство,него остављају нашим потомцима да се муче и да буду под окупацијом нижих раса!!! Србији је потребна национал-социјална револуција и да влада буде под покретом као што је Златна Зора у Грчкој! Наравно,за мене је то Србска Акција којој припадам и која је једини преостали потенцијал да се претвори у нешто веће и озбиљније,баш као што је и Златна Зора која је до пре 10 година имала 1000 људи. Исто као што смо излазили на демонстрације ДОС-а 1990-их по цичој зими,сада морамо јер је 100 пута гора ситуација!!! Кажу Слоба диктатор,па тај диктатор је отишао када је видео да је изашло скоро милион људи,а ови одмах чим виде више од 100 окупљених потенцијалних противника зову Дачићеву полицију да нас угуше у корену. За сада смо у шах-мат позицији,надам се да ће то да се промени!


Trifiliakos Polidrosou AON Palatianis резултати Уживо - SofaScore Trifiliakos Polidrosou - AON Palatianis Резултати Уживо Trifiliakos Polidrosou - AON Palatianis Trifiliakos Polidrosou AON Palatianis резултати уживо (и онлајн видео пренос утакмице уживо - live stream*) почиње 17.1.2020. у 19:00 у Eska-Eskana A3 - Greece. Овде на SofaScore резултати уживо можете пронаћи све претходне резултате Trifiliakos Polidrosou против AON Palatianis сортиране по њиховим међусобним дуелима. Везе Trifiliakos Polidrosou против AON Palatianis видео снимака су сакупљене у Медијима за најпопуларније мечеве одмах чим се видео појави на сајтовима типа Youtube или Dailymotion. Ми нисмо одговорни за садржај снимка, молимо контактирајте власнике видеа или сајт за било који приговор. Можете пратити меч Trifiliakos Polidrosou против AON Palatianis уживо онлајн уколико сте регистовани на bet365, водећу онлајн кладионицу, која преноси преко 140.000 спортских догађаја годишње. Уколико је меч доступан уживо на bet365, можете гледати пренос меча кошарка Trifiliakos Polidrosou против AON Palatianis на вашем ајфону, ајпеду и андроид уређају, као и на телефону, којег покреће Windows оперативни систем. Веома лако ћете пронаћи видео клипове најбољих момената са утакмица и вести о свим најпопуларнијим спортским лигама на свету. Квоте и њихове промене са bet365 можете пратити у SofaScore кошарка резултати уживо одељку. У нашој понуди немамо ТВ програм, уколико желите да пратите утакмицу на телевизору, пренос можете наћи на неким од популарних канала, попут iTV, BBC, Al Jazeera Sports, Sky Sports, Gol TV, Canal+, SportTV, FOX Soccer, Setanta, ESPN, итд. Trifiliakos Polidrosou резултати уживо, распоред и коначан резултат AON Palatianis резултати уживо, распоред и коначан резултат SofaScore резултати уживо су доступни као iPhone и iPad апликација, Android апликација на Google Play и апликација за Windows телефон. Можете нас наћи у свим продавницама на различитим језицима као "SofaScore". Инсталирајте SofaScore апликацију и пратите Trifiliakos Polidrosou AON Palatianis уживо на свом мобилном телефону! *ВАЖНА НАПОМЕНА – Sofascore.com вам у партнерству са bet365 нуди преко 140,000 преноса догађаја уживо годишње. Међутим, подсећамо вас да су права преноса за такве догађаје обично у власништву за одређену државу и према томе, зависно од ваше локације, могу постојати догађаји које нећете моћи да пратите због овог ограничења. Пре придруживања bet365 и уплата на ваш налог да бисте гледали Trifiliakos Polidrosou AON Palatianis, или било ког другог догађаја путем bet365 преноса уживо, препоручује се провера са bet365 да ли је могуће, зависно од ваше локације, да пратите уживо пренос догађаја који вас интересује. Сазнајте више о контактирању bet365 овде , путем телефона, поште, е-адресе или чета.


text: 19. новембар (19.11.) је 323. дан године по грегоријанском календару (324. у преступној години). До краја године има још 42 дана. Догађаји 461 — Западноримски војсковођа Рицимер прогласио за цара сенатора Либија Севера. 1493 — Кристифор Колумбо је открио Порторико на свом другом путовању. 1796 — Предвођени владиком Петром I Петровићем Његошем, Црногорци су на Крусима потукли Турке, а у бици је погинуо и скадарски паша Махмут Бушатлија, који је с 23.000 војника покушао да покори Црну Гору. 1824 — Скупштина Мексика усвојила је Устав према којем је та држава постала независна. 1841 — Основано је Друштво српске словесности, а то је својим печатом и потписом потврдио кнез Михаило. Његови оснивачи били су Јован Стерија Поповић и Атанасије Николић. 1866 — Рат Аустрије и Италије је после седам седмица окончан Бечким уговором, којим је Италији припала провинција Венето и град Венеција. 1906 — Радио-конференција у Берлину прихватила је СОС као међународни сигнал за помоћ. 1942 — Георгиј Жуков је покренуо је операцију Уран која је променила ток Стаљинградске битке. 1969 — Пеле је постигао свој 1000. гол у каријери против тима Васко де Гама. 1985 — Роналд Реган и Михаил Горбачов су се састали први пут. 1932 — Ирак је стекао независност и постао члан Друштва народа после окончања британског мандата. 1949 — Реније крунисан за кнеза Монака. 1952 — Уједињено Краљевство је на острвима Монте Бело поред северозападне обале Аустралије испробала прву атомску бомбу. 1954 — Девет западних земаља одлучило је да Западну Немачку прими у НАТО и још чвршће је укључи у хладноратовско надметање Запада са Истоком. 1968 — Председник Перуа Фернандо Белаунде Тери оборен је у војном удару левичарске Националне револуционарне хунте коју је предводио генерал Хуан Веласко Алварадо. 1981 — После седам месеци, ирски националисти су у затвору Мејз у Белфасту обуставили протестни штрајк глађу против британских власти, током којег је умрло 10 штрајкача. 1990 — Уједињене су две немачке државе настале после слома Трећег рајха у Другом светском рату и престала је да постоји Немачка Демократска Република. 1991 — Председништво СФРЈ прешло је на рад у условима непосредне ратне опасности, оценивши да је грађански рат на помолу и да су се за такав рад стекли услови предвиђени Уставом. Представници сецесионистичких република Хрватске и Словеније већ су се искључили из рада Председништва. 1995 — Председник Македоније Киро Глигоров рањен приликом експлозије аутомобила-бомбе у центру Скопља, а његов возач је погинуо. 1997 — Јапански воз на магнетним јастуцима је брзином од 451 km/h оборио светски рекорд на експерименталној железничкој деоници западно од Токија. 1998 — Почео импичмент против Била Клинтона. 2000 — Тајвански премијер Танг Феи саопштио је да подноси оставку, само четири и по месеца пошто је преузео власт. 2002 — Турски суд формално је укинуо смртну пресуду изречену вођи курдских побуњеника Абдулаху Оџалану, ухваћеном 1999. и убрзо осуђеном на најтежу казну. Рођења 1808 — Јанез Блајвајс, словеначки конзервативни политичар, новинар, лекар, ветеринар и јавна личност. (прем. 1881) 1833 — Вилхелм Дилтај, немачки филозоф, историчар, социолог и психолог. (прем. 1911) 1887 — Џејмс Бачелер Самнер, амерички хемичар, добитник Нобелове награде за хемију (1946). (прем. 1955) 1888 — Хосе Раул Капабланка, кубански шахиста. (прем. 1942) 1900 — Ана Зегерс, немачка књижевница. (прем. 1983) 1901 — Нина Бари, руска математичарка. (прем. 1961) 1911 — Бора Барух, српски сликар и правник, учесник Народноослободилачке борбе. (прем. 1942) 1917 — Индира Ганди, индијска политичарка, премијерка Индије (1966—1977, 1980—1984). (прем. 1984) 1920 — Џин Тирни, америчка глумица. (прем. 1991) 1922 — Рајко Митић, српски фудбалер и фудбалски тренер. (прем. 2008) 1922 — Бранислав Шошкић, југословенски економиста, учесник Народноослободилачке борбе и друштвено-политички радник СФР Југославије, СР Црне Горе и СР Србије. (прем. 2022) 1925 — Зигмунт Бауман, пољски социолог и филозоф. (прем. 2017) 1930 — Жижа Стојановић, српска глумица. 1933 — Лари Кинг, амерички ТВ и радијски водитељ. (прем. 2021) 1936 — Љубиша Самарџић, српски глумац, редитељ и продуцент. (прем. 2017) 1938 — Тед Тарнер, амерички медијски магнат. 1942 — Калвин Клајн, амерички модни дизајнер. 1953 — Роберт Белтран, амерички глумац. 1957 — Офра Хаза, израелска музичарка. (прем. 2000) 1958 — Чарли Кауфман, амерички редитељ, сценариста, продуцент, драматург и књижевник. 1959 — Алисон Џени, америчка глумица. 1960 — Милан Делчић Делча, српски музичар, драматург и ТВ водитељ. (прем. 2011) 1961 — Мег Рајан, америчка глумица и продуценткиња. 1962 — Џоди Фостер, америчка глумица, редитељка и продуценткиња. 1964 — Радмило Михајловић, босанскохерцеговачко-српски фудбалер. 1965 — Лоран Блан, француски фудбалер и фудбалски тренер. 1966 — Џејсон Скот Ли, амерички глумац и мајстор борилачких вештина. 1969 — Ришар Виренк, француски бициклиста. 1976 — Стилијанос Венетидис, грчки фудбалер и фудбалски тренер. 1976 — Алекса Јелић, српски музичар и уметник. 1980 — Владимир Радмановић, српски кошаркаш. 1981 — Маркус Бенкс, амерички кошаркаш. 1983 — Адам Драјвер, амерички глумац. 1984 — Линдси Елингсон, амерички модел. 1984 — Дамир Кахриман, српски фудбалски голман. 1986 — Урош Дувњак, српски кошаркаш. 1986 — Милан Смиљанић, српски фудбалер. 1987 — Тара Вајт, чешка порнографска глумица. 1988 — Харлинсон Пантано, колумбијски бициклиста. 1989 — Тајга, амерички хип-хоп музичар и глумац. 1989 — Кенет Фарид, амерички кошаркаш. 1993 — Сусо, шпански фудбалер. 1994 — Немања Вицо, српски ватерполиста. 1995 — Абела Дејнџер, америчка порнографска глумица. Смрти 1226 — Фрањо Асишки, италијански фратар. (рођ. 1182). 1828 — Франц Шуберт, аустријски композитор. (рођ. 1797). 1855 — Михаљ Верешмарти је био значајан мађарски песник и драматург. 1977 — Велибор Глигорић, српски књижевни и позоришни критичар и историчар књижевности. 2014 — Мајк Николс, амерички режисер, сценариста и продуцент. (рођ. 1931). 2017 — Јана Новотна, чешка тенисерка. (рођ. 1968). Празници и дани сећања Дан Српске академије наука и уметности Српска православна црква данас слави Свети Павле Исповедник, патријарх цариградски Преподобни Варлам Хутински Спомен падања пепела из ваздуха Свети преподобни Лука Свети Герман, архиепископ казански Свети преподобни Лука печерски Свети Димитрије, епископ кигиријски Свети преподобни и блажени Павле, Христа ради јуродиви Свети мученик Никандар


Obaveštenje o zabrani pušenja: disciplinska odgovornost studenata | Универзитет у Београду - Архитектонски факултет Универзитет у Београду - Архитектонски факултет > Најновије > Вести > Обавештење о забрани пушења: дисциплинска одговорност студената ОБАВЕШТЕЊЕ О ЗАБРАНИ ПУШЕЊА Савет Универзитета на својој седници одржаној дана 04.02.2016. године донео је ПРАВИЛНИК О ДИСЦИПЛИНСКОЈ ОДГОВОРНОСТИ СТУДЕНАТА УНИВЕРЗИТЕТА У БЕОГРАДУ (објављен у Гласнику Универзитета бр. 189/2016 и на сајту Архитектонског факултета) Тежа дисциплинска повреда учињена на факултету, односно Универзитету је непоштовање забране о пушењу у складу са Законом о заштити становништва од изложености дуванском диму (Службени Гласник РС 30/2016); ДИСЦИПЛИНСКА МЕРА Учиниоцу теже дисциплинске повреде (непоштовање забране о пушењу) се могу изрећи следеће дисциплинске мере: забрана полагања неких предиспитних обавеза у једном или више термина; забрана полагања неких испита у једном или више испитних рокова; забрана полагања свих испита у једном или више испитних рокова; привремено удаљавање са факултета, односно Универзитета; искључивање са студија на факултету, односно Универзитету. Кључне речи:дисциплинска мера, дисциплинска одговорност, забрана пушења, Закон о заштити становништва од изложености дуванском диму, правилник


Након потписивања регионалног војног савеза (Мале Антанте) 1922, сарадња две државе све више се развијала, укључујући и неговање традиција Великог рата. Тако је 28. септембра 1927, у присуству генерала Хаџића и чехословачких делегата, у Крагујевцу откривен споменик стрељаним словачким војницима 71. пешадијског пука. Штавише, у изградњу спомен-костурнице на Текеришу укључила се и Чехословачка Република, донирањем финансијских средстава. На свечаном откривању споменика, 28. јуна 1928, присуствовали су чехословачки посланик Јан Шеба са начелником генералштаба генералом Јаном Сировим, војним аташеом пуковником Мезлом и одабраним официрима.


text: Пелопонески рат (Старогрчки Πελοποννησιακός Πόλεμος; 431. п. н. е. — 404. п. н. е.) је био дуготрајни оружани сукоб у Античкој Грчкој између Делског и Пелопонеског савеза. Делски савез је био предвођен Атином, док Пелопонески савез је био предвођен Спартом. Рат је почео 431. п. н. е. између Атине и Спарте и завршио се поразом Атине, 404. п. н. е. када је Спарта испоставила своју доминацију на Хеленским светом. Размере Пелопонеског рата су биле веће од било ког рата који се догодио до тада у хеленском свету, и на тај начин многи историчари га називају Античким Светским Ратом. Разлози рата лежали су у супарништву измећу Атине и Спарте током периода после грчке победе над Персијанцима код Платеје када је Атина израсла у велику поморску силу и забележила низ победа против Ахеменидског краљевства. То је омогућило Атини да постане водећа сила у грчком свету и уздрма доминацију Спарте која се сматрала до тада највећом војном силом у Античкој Грчкој. Поморска експанзија, као и културни и економски процват Атине током 5. века п. н. е. није прошао незапажен од стране Спарте. Атина под вођством личности попут Темистокла и Кимона, а касније и Перикла, доживела је свој највећи процват у том периоду који је касније остао познат као златно доба Атине. Нагло јачање Атине је довело до повремених сукоба између Делског савеза који се био претворио у Атинску империју и Пелопонеског савеза. Ти сукоби су се завршили Тридесетогодишњим миром, 446/ 445. п. н. е. који је признао равнотежу силе између Атине и Спарте у Грчкој. Међутим непрекидни спорови између држава-чланица двеју савеза су довели до мањих сукоба који су се распламсали у велики општехеленски рат, 431. п. н. е. Пелопонески рат је углавном подељен на четири историјска периода која се доста разликију између себе. Први период је такозвани Архидамов рат који је трајао од 431. п. н. е. до 421. п. н. е. када је потписан Никијин мир. Тај део рата је добио име по спартанском краљу који је извршио инвазију на Атику, предводећи Пелопонеску војску. Други део рата је био такозвани, Средњи рат који је трајао од 420. п. н. е. до 415. п. н. е. и водио се између савеза Атине, Аргоса и појединих градова Пелопонеза против Спарте. Трећи део Пелопонеског рата, се одвијао углавном на Сицилији током катастрофалног Атинског похода у јужној Италији, и готово комплетном уништењу атинске експедиције. Четврти и последњи део рата је био такозвани Декелијски или Јонски рат који се одвијао углавном на Егејском мору и на обалама Мале Азије. Он је добио име по декелијском утврђењу на северозападу Атике, где су се Спартанци утврдили током 413. п. н. е. и по области Јонији, на егејским обалама Мале Азије где се одвијао већи део ратних операција. Архидамов рат који је трајао десет година прекинут је мир из 421. п. н. е. у коме је посредовао атински генерал Никија, и повратио status quo у Грчком свету после десет година неизвесних борби на копну и на мору који су потврдили атинску супериорност на мору и пелопонеску супериорност на копну. Након формирања антиспартанског савеза од стране Аргоса на Пелопонезу, коме се укључила и Атина, дошло је до сукоба између тог савеза и Спарте, у којој су Спартанци однели победу. Атински војни поход на Сицилију био је кобан и завршио се катастрофом 413. п. н. е. када је уништена атинска војска од стране Сиракузе и Спартанаца. Спартанци су исте године утврдили Декелију на северозападу Атине и преузели потпуну контролу над Атиком. Упркос, олигархијском преврату 411. п. н. е. у Атини, и константним поразима Атина је успела да се опорави и да више пута победи Пелопонеску флоту, која је била сагрђена уз помоћ Персије. Међутим под вођством адмирала Лисандра, Спартанци ће задати одлучујући ударац Атињанима, 405. п. н. е. у месту Егоспотами и следеће године примораће Атину на предају. Пелопонески рат је без сваке сумње био највећи рат Класичне Грчке и онај који је судбоносно ослабио његове учеснике. Тај рат се често сматра догађајем који је означио крај Класичне Грчке, чије је слабљење довело до пропада града-државе и отворила пут за потоњу доминацију хеленског света у 4. веку п. н. е. од стране Тебе, али углавном од стране Македоније. Сажетак Рат се, генерално, може поделити у три фазе: Прва фаза је трајала десет година, од 431. п. н. е. до 421. п. н. е. Карактерисана је копненим продорима Пелопонеског савеза на Атику и пустошењем атинске земље. Атињани, вођени Периклом, су изабрали да не улазе у директан сукоб са надмоћном дорском војском, већ су се ослонили на своју флоту којом су нападали обале Пелопонеза и трудили се да омету трговину Коринта са Сицилијом. Тај период је обележен и појавом куге, услед које је Атина изгубила четвртину своје становништва и трећину хоплита. Прва фаза је окончана Никијиним миром 421. п. н. е. Друга фаза је трајала, такође, десет година од 421. п. н. е. до 411. п. н. е. Најважнији догађај је атински поход на Сицилију (415. п. н. е.), пре свега против града Сиракузе. Експедиција се, после поморског пораза у сиракушкој луци, завршила и катастрофом копнене војске. Атинске снаге су изгубиле преко 200 бродова и 35.000 хоплита. После пораза Атина се нашла у очајном положају, без новчаних резерви и са све непоузданијим савезницима. Врхунац кризе представља олигархијски преврат који на власт доводи тзв. Веће од четири стотине и отворен раскол превратника са флотом и војском стационираном у Јонији. Трећу фазу (од 411. п. н. е. до 404. п. н. е.) одликују борбе за контролу Хелеспонта, преко кога се вршио увоз жита и дрвне грађе из области око Црног мора. Током последњих седам година, атинска флота је очајнички бранила конвоје. Иако су Атињани имали знатних успеха у биткама код Абида, Кизика и Аргинуса, подлегли су последњој бици код Егоспотама 405. п. н. е. Рат се завршио 404. п. н. е. капитулацијом Атине. Флота је заплењена, зидови који су спајали град са Пирејом, трговачком и ратном луком су срушени, а прекоморски поседи су јој одузети. Узроци рата Према Тукидиду узрок рата је страх од раста атинске моћи током 5 века п. н. е. Током Грчко-персијских ратова формиран је Делски савез неколико полиса да би постојала и била финансирана стална морнарица, која се може користити против Персије. Атина је била највећи члан савеза, а имала је и највећу морнарицу. Због тога Атина преузима вођство савеза. Током следећих декада Атина претвара Делски савез у атинску империју. Неки чланови савеза су се с тим слагали, а неки су се бунили. Постепено средства намењена одбрани од Персије почела су се користити за атинске пројекте. Перикле је преместио средиште савеза са Дела у Атину, а средства савеза су кориштена и за градњу Партенона. Чланови Делског савеза су постепено губили независност. Чланови лиге су били полиси око Јонског и Егејског мора и ослањали су се на бродове за трговину и одбрану од пирата и персијске флоте. Како се савез претварао у атинску империју, чланови савеза су губили независност, а тако су губили и контролу над својим бродовима. Атина је тако накупљала огромну морнарицу. Спарта, као вођа Пелопонеског савеза и дотад неприкосновена војна сила у Грчкој, почела је да гледа са великим подозрењем јачање Атине. Непосредни поводи за рат су биле акције Атине, којима је погађала Спартанске савезнике. Тако је атинска морнарица интервенисала у спору између Коринта и Керкире (Крфа), тиме што је спречила Коринт да освоји Керкиру у бици код Сиботе. Атина је такође завела санкције против спартанског савезника Мегаре. Архидамов рат Спарта и њени савезници (осим Коринта) били су углавном копнене силе, које су могле скупити велику копнену армију, скоро непобедиву захваљујући легендарним Спартанцима. Атинска империја била је раширена преко Егејских острва. Атина је постала богата захваљујући данку, који су плаћала та острва. Прва фаза рата се зове Архидамов рат, према краљу Архидаму, који је извршио инвазију Атике. Стратегије Стратегија Спарте је била да инвазијом околине Атине онемогући Атини приступ обрадивој земљи. Пошто је Атина имала приступ мору, није трпјела много. Многи Атињани су напустили своје фарме и преселили се унутар зидина, које су повезивале Атину са њеном луком Пирејем. Спартанци би окупирали околицу Атине само по 3 седмице, а најдуже 40 дана. Перикле је руководио атинском стратегијом, која је била да се избегавају отворене битке са много бројнијим и извежбанијим спартанским хоплитима. Атина се ослањала на морнарицу, која је била стратешка предност Атине. Атинска морнарица је кренула у офанзиву и добила је тако битку код Наупакта. Куга у Атини 430. п. н. е. 430. п. н. е. избија куга у Атини. Пошто је град био доста густо насељен, куга је усмртила 30.000 грађана, морнара, војника, чак Перикла и његове синове. Куга је била трећи учесник тог рата, који је значајно помогао Спартанској победи. Четвртина Атињана је страдала од куге. Од куге се никад нису опоравили, пошто је радна снага битно смањена, а чак и страни плаћеници нису хтели да ратују за град под кугом. Страх од куге је спречио и Спартанце да нападају. Спартанци су се повукли из Атике да не би били у додиру са зараженима. Промена Атинске стратегије После смрти Перикла, Атињани мењају стратегију. Крећу у офанзивније акције. Вођени од генерала Демостена (не треба га бркати са говорником Демостеном) успевају у низу поморских напада на Пелопонезу. Атињани шире војне активности по Беотији и Етолији и учвршћују низ места око Пелопонеза. Једно од таквих места је близу Пилоса, на малом острвцету Сфактерији. Покушај иницирања побуне у Спарти и битка код Сфактерије Та утврда близу Пилоса битно погађа најслабији део Спарте. Спарта је била зависна од робова хелота. Хелоти су се бавили земљорадњом и сточарством, док су грађани Спарте вежбали да буду војници. Атинска утврда крај Пилоса је почела привлачити хелоте. Хелоти су бежали. Спартанцима је бежање хелота био тежак ударац, а још теже им је падала могућност опште побуне хелота у присуству Атињана. Спарта повлачи све трупе из околине Атине и одлучује се на акцију и напада атинску утврду на острву Сфактерији. Демостен успева да се одупре и протера спартанску флоту, а спартански хоплити остају у окружењу на Сфактерији. Коначно, Клеон предводи Атињане који у бици на Сфактерији заробљавају 300—400 спартанских хоплита. Та пораз је био понижавајући за Спарту. После понижења у бици код Сфактерије, спартански генерал Брасида, заузима важну атинску колонију Амфипољ, која је са неколико околних рудника сребра била врло важна за финансирање рата. У бици код Амфипоља убијени су и Брасида и Клеон. Сумњиво примирје Смрћу Брасиде и Клеона нестали су највећи противници склапања мира. Обе стране биле су изморене ратом. Године 421. п. н. е. закључен је мир који је добио назив по Никији. По одредбама мировног споразума обе стране углавном (осим два изузетка) враћају све што су заузели, Амфипољ се враћа Атини, а Атињани ослобађају заробљене у бици на Сфактарији. Никијин мир није задовољио ни једну од страна. Спарта није испунила одредбе мира одбијајући да преда Амфипољ. Беотија није потписала мир већ је са Атином склопила само примирје. Коринт је одбијао било какве преговоре. Чим је Спарта добила своје заробљенике, ефори који су потписали мир су смењени, а на њихово место су доведени други који нису били присталице мира. Спарта раскида договор са Атином и склапа савез са Беотијом. У Атини превласт односи опозиција Никији предвођена стратегом Алкибијадом, припадником моћне породице Алкмеонида. Алкибијад је успео да склопи савез са присталицама демократије на Пелопонезу, Елидом, Мантинејом и Аргосом. Након што је изабран за стратега, Алкибијад одлази на Пелопонез где подстиче побуну ових држава против Спарте. Охрабрене његовим присуством, демократски настројене државе Пелопонеза започињу рат са Епидауром који је одбио да приступи антилаконској коалицији. Спарта шаље помоћ Епидауру. Битка између Спартанаца са једне и Атињана и антиспартанске коалиције са друге стране одиграла се код Мантинеје августа 418. године п. н. е. и завршила се поразом Атине. Антиспартанска коалиција је растурена, а њене чланице склапају савез са Спартом. Наставак Пелопонеског рата био је неизбежан. Сицилијанска експедиција Године 415. п. н. е. у Атину стиже позив у помоћ Сегесте за борбу против Селинунта и Сиракузе. Атињанима се ово учинило као добар повод за покретање рата у коме би освојили Сицилију и тако проширили свој утицај. Тукидид наглашава да Атињани нису ни слутили да би рат могао попримити толике размере. Позив у помоћ изазвао је сукоб у еклесији. Алкибијад је заступао идеју да се Сегести пружи помоћ. Опрезни Никија није био за наставак рата. Одлучено је да се пошаље флота од 100 тријера и 5000 хоплита под командом Никије, Алкибијада и Ламаха. Флота је касније повећана на 136 бродова (уз појачање савезника), 1200 лаких коњаника и 26.000 веслача на 130 теретних бродова. Алкибијадово одсуство искоришћено је у Атини да се против њега покрене судски поступак. Оптужен је за оштећење већег броја херма за које кривци нису пронађени. Том приликом је осуђен велики број Атињана међу којима је био и Никијин брат. Алкибијаду је наређено да се сместа врати у Атину и изађе пред суд. Алкибијад одбија да изврши наређење и бежи на Пелопонез где се прикључио Спартанцима. Спартанцима је открио планове Атине и предложио им је да Сиракузи пошаљу помоћ. У Атини је Алкибијад осуђен на смрт. У лето 414. п. н. е. Атињани опседају Сиракузу. Покушаји становника Сиракузе да пробију опсаду завршени су неуспехом, али је током једног од њих страдао Ламах. Сиракужани примају помоћ коју су послале Спарта и Коринт. Трупама је командовао војсковођа Гилип, а чинило ју је око 2000 људи. Атињани су убрзо опкољени. Никија шаље обавештење у Атину захтевајући помоћ или дозволу да се повуче. Атињани му 413. п. н. е. шаљу помоћ под вођством Демостена, победника код Пила. Први Демостенов јуриш завршен је неуспехом. Атињани обустављају опсаду. Сиракушка флота нанела је Атињанима тежак пораз у близини луке. Атињани су остали блокирани. Дана 9. септембра покушали су да се пробију. Дошло је до крваве битке у којој се насукао велики број атинских бродова. Никија се склонио на копно. Атинска армија и даље је бројала око 40.000 људи. Четири дана након пораза флоте, армија је подељена између Никије и Демостена. Демостен се предао, а Никија је поражен од стране Сиракужана. Био је то крај Сицилијанске експедиције. Обојица атинских војсковођа су заробљена и погубљена. Преживело је 7000 Атињана који су, након неколико недеља принудног рада, продани у робље. Декелејски рат Прешавши на страну Спартанаца, Алкибијад их је саветовао да освоје Декелеју, атинску дему око 2 km удаљену од Атине. Стратешки значај Декелеје био је велики. Она је доминирала над путем за Ороп, а кроз њу је пролазио и најкраћи пут до Еубеје. Еубеја је била најважнији посед Атине. Атињани су добијали више прихода од Еубеје него од читаве Атике. Алкибијадов савет био је прихваћен и 413. године п. н. е. Агис упада на Атику и учвршћује Декелеју поставивши у њој јак гарнизон. Губитком Декелеје, положај Атине нагло се погоршао. Због близине непријатеља сви Атињани су били под оружјем. Многи робови прешли су Спартанцима. Окупација Декелеје лишила је Атињане могућношћу да се баве пољопривредом. Сва храна увожена је из луке Пиреј. Истовремено у Атину стиже вест о погибији Никије и Демостена и уништењу целокупне флоте. Сада је постојала опасност да непријатељ уђе у Пиреј. Спарта је започела са изградњом флоте од 100 бродова. Распад поморског савеза Стање Атине било је толико лоше да се није веровало да би се могла одржати до лета. Због тога су чланице Атинског поморског савеза сматрале да је дошао прави тренутак да се изборе за своју независност. Агису у Декелеју долазе представници Лезбоса и Еубеје са молбом да им се пошаљу бродови као помоћ за дизање устанка. Непосредно Лаконији шаље позив у помоћ Еретрија. На предлог Алкибијада, Спартанци отварају фронт у Јонији. Највећи атински савезник у Јонији био је Хиос. Хиос је била олигархијски уређена држава која је једина од атинских савезника поседовала властиту флоту. Јуна 412. п. н. е. Хиошани дижу устанак против Атине. Убрзо им се прикључио велики број јонских градова међу којима је и главни град — Милет. Спартанци су иступали са паролом „слобода Хеладе”. Следеће године им прилази и Родос. Отцепљење Јоније ишло је великом брзином јер су савезници били незадовољни експлоатацијом Атињана, охолошћу атинских власти и суровим гушењем устанака. Атински отпор Атина је ипак смогла снаге да пружа велики отпор. На Хиос је упућена флота од 20 бродова, а других 30 бродова упућено је да кружи око Пелопонеза. Спремале су се нове десетине бродова за одлазак у Јонију. Међутим, атинска благајна је 413. године п. н. е. била празна. У циљу побољшања финансијске ситуације, Атињани укидају форос и уводе царину од 5 % на сву робу која се превози морем. Царина се углавном наплаћивала на Хелеспонту. Охрабрени присуством три атинске тријере, самоски демократи подижу устанак на Самосу. Олигарси су побијени или протерани. Атињани Самосу у знак захвалности дадоше аутономију. Вођа демократа на Самосу био је Хипербол. Самос је и надаље остао чврста база атинских ескадри. Током олигархијског преврата једино је Самос задржао демократско уређење. Уплитање Персије Лаконији шаљу понуду за савезништво сатрапи Тисаферн и Фарнабаз (Јонија и Карија). Разлог за то било је мешање Атине у унутрашње сукобе Персијског царства и велики број егејских острва који су били чланови Атинског поморског савеза. Персијанци су плаћали новчане прилоге за развој спартанске морнарице. За узврат, Спартанци су признали персијску власт на обалама Мале Азије и делу Балканског полуострва. Руководилац спартанске политике на истоку био је Алкибијад. Међутим, велика популарност коју је стекао није одговарала Спартанцима. Сем тога, имао је и аферу са краљевом женом. То су били разлози због којих је Спарта издала налог да се Алкибијад убије. Алкибијад прилази Тисаферну код кога је стекао велико поверење. Олигархијски преврат Олигарси су остварили два значајна успеха у Атини: укидање већа 500 (була) и увођење пробула коју су чинили најстарији грађани који су расправљали о државним питањима. Ти најстарији грађани углавном су били привржени олигарсима. Други успех олигарха био је нови избор стратега у коме је већину стратега чинила олигархијска групација. Алкибијад ступа у преговоре са олигархијски настројеним стратезима. Обећао им је персијску помоћ уколико у Атини буде укинута демократија. Олигархијски настројени стратези прихватили су Алкибијадов предлог са радошћу. Стратези су одлучили да покушају са променом државног уређења. На челу стратега био је Писандар који почетком 411. године п. н. е. излаже свој предлог Атињанима. Међутим, и поред лоше ситуације у рату, Атињани се нису могли сложити са потпуним укидањем демократије. Прихватили су само предлог да се Алкибијад врати и закључи савез са Тисаферном. Писандар је послат Алкибијаду да изложи предлоге Алкибијаду и Тисаферну. Показало се да Алкибијад не ужива потпуно поверење Тисаферна. Преговори су пропали. Писандар се вратио на Самос где је сковао заверу да изврши преврат без Алкибијадове помоћи. Маја 411. године п. н. е. он са војском стиже у Атину. Народ се није усудио да му се супротстави. Изузеци су били убијани, а за убиства нико није позиван на одговорност. Представници олигархије били су Писандар, Антифонт, Терамен и Фриних. Прихваћен је предлог о избору петорице проедра који су имали задатак да организују веће од 400 лица које ће самостално управљати државом саветујући се са скупштином од 5.000 Атињана. Олигарси нису били јединствени. Делили су се у две групације: екстремну и умерену. Екстремну групу предводили су Писандар, Фриних и Антифонт. Залагали су се за укидање свих тековина демократије и враћању уређења пре Солона. Умерену групацију предводио је Терамен. Умерени олигарси били су за ограничење броја пуноправних и бирачки способних атинских грађана на 5.000. Превласт су однели екстремни олигарси. Дошавши на власт, екстремисти су појачали терор и одлучили да не зову Алкибијада у помоћ надајући се да ће лако склопити мир са Спартанцима. Међутим, Спарта је поставила услов за потпуно одрицање Атине од Поморског савеза што чак ни најекстремнији олигарси нису могли прихватити. Олигарси убрзо почеше да доживљавају неуспехе. Еубеја, најважнији атински посед, подиже устанак, а олигархијска флота поражена је код Еретрије. Ударац им је задала и флота Трасибула и Тразила која се одлучила за обнову демократије у Атини. Фриних је убрзо убијен, а екстремни олигарси предвођени Писандаром побегли су Спартанцима. Антифонт није стигао да побегне па му је суђено након чега је убијен. Власт прелази у руке богатих грађана предвођених Тераменом. Њихово уређење одговарало је Перикловом уставу. Политичка права сачувало је само 5.000 грађана (1/6 Атињана). У време диктатуре олигарха, Самос постаје центар демократских покрета. Разлог за то је атинска флота коју је чинио велики број грађана, а која је боравила на острву. Број морнара био је незнатно мањи од броја свих грађана у Атини. Они су углавном били тети, најнижи слој који се није слагао са својим губитком права. Олигарси су покушали са подизањем устанка, али је он брзо угушен. Том приликом страдао је Хипербол. Спартанци оптужише Тисаферна пред персијским царем да сарађује са Атином. Због тога он утамничи Алкибијада. Алкибијад се након месец дана успео ослободити и побеже на Самос. Био је задовољан новим Тераменовим уређењем Атине. Поверена му је врховна команда. Атински успеси Фарнабаз позива Спартанце да подигну устанке атинских савезника на Хелеспонту. Преко Хелеспонта су Атињани увозили сву храну и наплаћивали највећи део прихода од царина. Губитком Хелеспонта, Атина би остала без хране. Спартанци и Персијанци подстакли су Византион на устанак. Трасибул и Трасил нанеше пораз непријатељима код Киносемате. Атињани 411. и 410. године п. н. е. однесоше још две важне победе — код Абидоса и Кизика (Алкибијад). Након победе код Кизика народ је отео власт од скупштине од 5.000 лица. Вођа радикалних демократа био је Клеофонт (власник радионице музичких елемената). Спарта понуди Атињанима мир под условима размене Пила за Декелеју. Међутим, Алкибијад и Атињани, опијени победама, нису прихватили предлог. Године 409. п. н. е. Атињани изгубише Пил. Бура је спречила Атињане да покрену флоту ради поновног освајања. Алкибијад је у међувремену загосподарио мореузима и 407. године п. н. е. се вратио у Атину. Дочекан је великим слављем. Враћена му је сва имовина и укинута смртна пресуда. Све снаге Атине нашле су се у Алкибијадовим рукама. Борбе у Јонији Јачање Атине навело је Персију да се потпуно определи за помоћ Спартанцима. Спарта је добила на располагање огромне изворе новца. Истовремено се појављује војсковођа достојан Алкибијада — Лисандар. Тисаферн је смењен са функције сатрапа Лидије, а на његово место дошао је Кир Млађи, царев син. Лисандар је успео да се спријатељи са Киром. Године 407. п. н. е. Алкибијад није предузимао никакве походе. Следеће године доживео је пораз код Нотија. Он није био велики, али је значајно угрозио Алкибијадов углед међу Атињанима. Алкибијад је оптужен за сарадњу са Тисаферном. Заплашен, Алкибијад поново напусти Атину и побеже у Тракију. Био је то његов коначан раскид са Атином. Исте године спартански ефори, незадовољни Лисандеровим самовољним акцијама, опозвали су великог војсковођу. Лисандар је замењен Каликратидом. Каликратида је доживео велики пораз од атинских стратега у бици код Аргинуса. Победом код Аргинуса, Атињани поново успоставише хегемонију на мору. Била је то највећа атинска победа у другој половини рата. Спартанске понуде за мир поново су одбијене. Међутим, Атињане задеси бура у којој је страдало 25 бродова са посадом. Стратези их нису сахранили по атинским обичајима због чега им је у Атини суђено. Сви су осуђени на смрт. Битка код Егоспотама Лисандар је поново изабран за команданта (помоћника науарха) и послат у Малу Азију. Флота од 180 тријера пошла му је у сусрет. Лисандар их је сачекао на ушћу реке Егоспотам. Искористио је опадање дисциплине у војсци да нападне. У бици код Егоспотама, уништена је целокупна атинска флота. Лисандар је заробио и погубио 3.000 Атињана. Атинска флота тиме је уништена. Лисандар је потом кренуо у обилазак атинских савезника укидајући демократско и уводећи олигархијско уређење. Демократија се одржала једино на Самосу коме су Атињани касније, у знак захвалности, доделили титулу грађанства. Пораз Атине На заседању скупштине одлучено је да се Атина бори до краја. Лисандар је опседа са мора, а Агис и Паусанија са копна. Опсада је трајала више месеци. Олигарси су преузели иницијативу и погубили последњег великог присталицу демократије — Клеофонта. Потом су упутили Спартанцима понуду за мир. Спарта је поставила следеће услове: Ликвидација Атинског поморског савеза Рушење Дугих бедема и бедема Пиреја Предаја целокупне флоте (са изузетком 12 стражарских бродова) Покоравање спартанској хегемонији Враћање заробљеника Услови су прихваћени. Априла 404. године п. н. е. Лисандар је ушао у Пиреј. У целој Хелади, победу је славила реакционарна олигархија. После рата Уз спартанску помоћ антидемократска странка тридесет олигарха завладала је у Атини 404. п. н. е. Демократија је укинута, али је поново успостављена, а олигарси свргнути 403. п. н. е. Спарта је постала доминантна сила у Грчкој. Атина то више није била. Атина се нешто повратила током Коринтског рата. Спарта је доживела пораз од Тебе тек 371. п. н. е., да би само нешто касније дошло до македонске доминације. Референце Литература Стара Грчка — В. В. Струвe, Д. П. Калистов Kagan, Donald. The Peloponnesian War. New York: Viking, 2003 (hardcover. ); New York: Penguin, 2004 (paperback. ); a one-volume version of his earlier tetralogy. Спољашње везе Античка Грчка Ратови у антици Ратови античке Атине Ратови античке Спарте


Како повратити медаљу кући / Празници и путовања / други / Како да се опорави медаљу Ако сте добили медаље, ознаке или значку, свједочи у своју услугу у држави, његова губитак ће бити веома непријатно. Међутим, нико није имун од ове ситуације, које могу настати када се креће, природне катастрофе или крађу. Међутим, ако се деси, не очајавајте: изгубљена медаља могу бити враћени. Дакле, ако сте изгубили наредбе, медаље, знакРазлике или беџ до почасног наслова, треба да напише писмо шефа управе Руске Федерације предмета именом, у којој живите: Република, територије, регије, аутономне покрајине или округа. Ако живите у Москви или Санкт Петербургу, да се пријаве на градском градоначелника у. У саопштењу, детаљан опис околности под којима је изгубио државну награду. Апликација треба да приложи документацију да додели. Ако су документа изгубљена о додјели заједноса наградом, послати захтјев Централној архиви Министарства одбране, која се налази у Подолск. Постоје документи све војне јединице државе, од 1941. године. Ви ћете добити дупликат документ награда или потврду о награди. Ако, након разматрања околности губиткаДржавне награде, шеф регионалне управе ће се сложити да нисте били у могућности да то спречи, он ће послати петицију Комисији о државним наградама под председника Руске Федерације. У својој одлуци, биће вам издата дупликат награде или лажњак. Ако је документ је изгубљена на украшавање,да се пријаве на челу локалне самоуправе града или области где живите. Они ће бити послат захтев Канцеларији председника о кадровским питањима и државних награда. Упоредо са овим документом у Канцеларији председника адресу се шаље на примену и доказ о губитку због државне награде. Ако сте изгубили документе о додјеликао резултат непријатељстава, елементарних непогода или других узрока ван разлога вас, онда ће бити издат дупликат документа награде. У другим случајевима, добијате сертификат државних награда. Како повратити медаљу То је последњи пут: 20. мај, 2017 по вуораивг канцеларија адреса. обновити. документи додјељују. медаља Како пронаћи подручје ромб Како да се опорави избрисане партиције


text: Политички скандал у Албанији због "опасног" министра с Косова - 10.01.2019, Sputnik Србија https://rs.sputniknews.com/20190110/albanija-ministar-cakaj-1118450272.html Председник Албаније Иљир Мета одбио је да потпише предлог за постављење Гента Чакаја, родом са Косова, за министра за европске и спољне послове и о томе је... 10.01.2019, Sputnik Србија 2019-01-10T15:55+0100 вести, свет, србија, албанија, иљир мета, гент чакај, регион 15:55 10.01.2019 (Освежено: 14:54 30.08.2021) Мета није потписао постављење Чакаја за албанског министра због његових ставова у вези са корекцијом границе између Косова и Србије, али и због начина на који је спроведена безбедносна провера. Он је навео да су Чакајеви ставови о питању границе између Србије и Косова опасни за регион и шире. "Његови јавни ставови у контексту расправе о такозваној корекцији граница Косова и Србије и Западног Балкана су у потпуној супротности са програмом спољне политике садашње Владе и разрадом тог програма које је направило Министарство спољних послова", навео је Мета уз цитат Чакајевог интервјуа који је 1. новембра прошле године дао "Кљану Косова", пренели су медији у Албанији. Председник наводи да такав деструктивни приступ угрожава сигурност региона и није у складу са обавезама Албаније као земље чланице НАТО-а, те подрива кредибилитет земље и Албаније као фактора стабилности у региону, преноси Танјуг. "Те опасне изјаве господина Гента Чакаја, са непредвидљивим последицама у региону и шире, на билатералном нивоу и још даље, отворено су у супротности са регионалном политиком албанске државе, НАТО-а и саме Европске уније", каже даље Мета. Албански председник наводи и питање Чакајеве безбедносне провере за које каже да је мањкаво, недовршено и необјективно. Имајући у виду да је Чакај с Косова, Мета сматра да је процес безбедносне провере морао бити спроведен у приштинским институцијама. Чакаја је именовао Рама на место министра за европске и спољне послове Албаније уместо Дитмира Бушатија.