text: Ирак (; ), или званично Република Ирак (; ) је држава у југозападној Азији. која сачињава античку регију Месопотамију река Тигар и Еуфрат и јужни Курдистан. Површина Ирака је 438.317 km2. По површини Ирак је 59. држава у свету. Граничи се са Кувајтом и Саудијском Арабијом на југу, Јорданом на западу, Сиријом на северозападу, Турском на северу и Ираном на истоку. Има уско подручје обале код Ум Касра у Персијском заливу. По процени из 2020. Ирак је имао 38.872.655 становника. Главни и највећи град Ирака је Багдад, а остали већи су Мосул, Басра, Арбил, Киркук и Фалуџа. Ирак обухвата Месопотамију, североисточни крај Загроса и источни део Сиријске пустиње. Две главне реке Тигар и Еуфрат протичу кроз средишњи део Ирака. Оне су учиниле Ирак земљом погодном за земљорадњу насупрот степама и пустињама које покривају већи део западне Азије. Ирак је у старом веку на западу био познат по грчком топониму Месопотамија (међуречје) и на овом простору су се смењиавале цивилизације још од 6. миленијума п. н. е. Област између Тигра и Еуфрата се обичном назива колевком цивилизације и постојбином писма, закона и точка. Током историје, Ирак је био центар домаће акадске, сумерске, асирске и вавилонско-халдејске цивилизације. Потом је био део ахеменидског, селеукидског, партијског, сасанидског, римског, праведног, омејадског, абасидског, монголског, сафавидског, афшаридског и османског царства. Данашње границе Ирака су одређене миром из Севра када је Друштво народа после Првог светског рата ставило Ирак под Британски мандат у Месопотамији. Монархија је основана 1921. а Ирак је добио независност од Уједињеног Краљевства 1932. Монархија је збачена 1958. и основана је република. Ираком је владала Баас партија од 1968. до 2003. Након америчке инвазије 2003. је збачена власт председника Садама Хусеина. Америчка окупација Ирака се окончала 2011. Ирак је земља са шиитском већином и сунитском мањином. Географија Положај и границе Ирак се граничи са Ираном (1.458 -{km}-) на истоку, Саудијском Арабијом (814 -{km}-) и Кувајтом (242 -{km}-) на југу, Сиријом (605 -{km}-), Јорданом (181 -{km}-) и Турском 331 (-{km}-) на западу. Дужина обале је 58 -{km}-. Ирак се може поделити у четири главна региона: пустињски (западно од Еуфрата), горњу Месопотамију (између Тигра и Еуфрата), северно побрђе Ирачког Курдистана и доњу Месопотамију, алувијалну раван од Тикрита до Персијског залива. Планине на североистоку су наставак алпског система који се пружа на исток од Балкана кроз јужну Турски, северни Ирак, Иран и Авганистан све до Хималаја. Пустињски регион се налази у југозападним и централним покрајинама уз границу са Саудијску Арабију и Јордан и географски припада Арабијском полуострву. Планине На североистоку Ирака, из суседне Турске, у ову се земљу пружа планински ланац Таурус, а на истоку, из смера Ирана, ланац Загрос, Иранско горје. Ови су планински ланци углавном стрми и голи, а њихови врхови премашују висину од 3000 m. Према средишту земље, планине постају све ниже и прелазе у долину река Еуфрат и Тигар. Воде Регија између река Еуфрата и Тигра назива се Месопотамија и представља житницу блискоисточних земаља. Реке теку кроз Ирак са северозапада према југоистоку. Средишњи делови њихових токова натапају поља и плантаже агрума и палми датуља подигнуте на месту посечених шума у којима су најзаступљенија била стабла храста, платана, врбе и тополе. Доње токове ових река прате мочварна подручја с пуно трске која су станиште бројних птица селица. Око 150 km северно од ушћа у Персијски залив Еуфрат и Тигар се спајају у реку Шат ел Араб. Ирачка морска обала дуга је око 60 km. На западу тока реке Еуфрат рељеф се поступно успиње прелазећи у Сиријску пустињу, која се простире и по суседним земљама. У овом природном простору вегетација је пустињска с тек покојим грмом траве или трновитим трајницама. Клима Ирак се налази у сувој климатској зони. Лета су врућа и с мало падавина, а зиме благе и влажне. Док у Сиријској пустињи могу проћи године а да не падне киша, у планинској регији на североистоку земље зими пада снег. Годишњи ниво падавина у овом подручју прелази 1000 милиметара, док је у Месопотамији количина падавина углавном мања од 30 милиметара. У Багдаду, који је смештен и у њеном средишту, просечна температура у јануару износи 9 °C, а у јулу 33 °C. Температурне вредности неретко лети пређу екстремну границу од 50 °C. Историја Стари век Ирак има надимак Колевка цивилизација, пошто је постојбина Сумера, најраније познате цивилизације, која је настала у Месопотамији, плодној долини Еуфрата и Тигра у јужном Ираку током бакарног доба. Овде је крајем 4. века п. н. е. су настало прво писмо и почела је писана историја. Сумерску цивилизацију наследило је Акадско краљевство у 24. веку п. н. е. Период акадске превласти је следила сумерска ренесанса у 21. веку п. н. е. Еламитска инвазија у 2004. п. н. е. је довела до краја Треће династија Ура. До 21. века п. н. е. нова акадска цивилизација, Асирија, се уздигла су северном Ираку. До 19. века п. н. е. у јужном Ираку је основана аморитска држава Вавилонија. Ираком су владали Асирци и Вавилонци следећих 14. векова. За време Хамурабијевог Вавилонског царства, Асирског краљевства од 1365—1076. п. н. е. и Нововавилонског краљевства, Ирак је био велесила античког света. Нарочито је Новоасирско краљевство поставило Ирак у средиште великог царства које се простирало од Кавказа до Египта и Арабије и од Кипра до Персије. У 6. веку п. н. е. Кир Велики је поразио Нововавилонско краљевство у бици код Описа и Ирак је припојен Ахеменидском краљевству наредна два века. Крајем 4. века п. н. е. Александар Велики је покорио регион. Након његове смрти два века Ираком је владало хеленистичко Селеукидско краљевство. Парћани су покорили обу област за време владавине Митридата I. Римљани су из Сирије неколико пута нападали овај регион. Хришћанство је почело да се развија у Ираку (нарочито у Асирији) између 1. и 3. века и Асирија је постала центар Асирске цркве истока. Сасаниди су под Ардаширом I уништили Партско краљевство и покорили Ирак 224. Наредна 4. века Ирак је био сасанидска покрајина, све до исламског освајања Персије у 7. веку. Средњи век Арапско-исламска освајања у 7. веку су донела ислам у Ирак, као и велики прилив Арапа и Курда. За време Праведног калифата, Мухамедов рођак и зет Алија је преместио своју престоницу у Куфу када је постао четврти калиф. Омејадски калифат је Ираком управљао из Дамаска. Абасидски калифат је у 8. веку основао град Багдад као своју престоницу, и он је 5 векова био водећа метропола у арапском и муслиманском свету. Багдад је био највећи мултикултурални град у средњем веку, а на врхунцу је имао више од милион становника, и био је центар науке током Исламског златног века. Монголи су уништили град током опсаде Багдада у 13. веку. Процене броја мртвих су у опсегу од 200.000 до милиона. Хулагу кан је 1257. скупио необично велику војску, значајни део снага Монголског царства, за потребе освајања Багдада. Када су стигли пред исламску престоницу, Хулагу кан је захтевао предају, али је последњи абасидски калиф одбио. Ово је разбеснело Хулагуа, и потом је, у складу са монголском стратегијом обесхрабривања пружања отпора, Багдад био разорен. Број мртвих се креће од 200.000 до милион. Монголи су уништили Абасидски калифат и Кућу мудрости у Багдаду, која је поседовала бројне драгоцене историјске документе. Град није никада повратио свој статус важног центра културе и утицаја. Неки историчари верују да су Монголи уништили велики део система за наводњавање који је одржавао Месопотамију читав миленијум. Други историчари истичу да је засољавање земљишта одговорно за пропаст пољопривреде. Црна смрт из 14. века је похарала већи део исламског света. Најбоља процена за Блиски исток је да је степен смртности била око једне трећине. Тамерлан, војсковођа монголског порекла, је 1401. напао Ирак. После освајања Багдада, око 20.000 његових становника је било масакрирано. Тамерлан је наредио да се сваки војник врати са најмање две одсечене људске главе и да му је покаже. Многи војници су били толико уплашени да су убијали таоце заробљене раније да би имали довољно глава да покажу Тамерлану. Тамерлан је такође спроводио масакре над домаћим асирским хришћанским становништвом, тада већинским становништвом у северној Месопотамији, и у то време древни асирски град Асур је коначно напуштен. Османски Ирак У 16. веку, територија Ирака пада под отоманску власт, која траје све до Првог светског рата, када земља постаје протекторат Велике Британије. Британски мандат и краљевство Ирак је 11. новембра 1920. постао мандат Друштва народа под британском контролом назван Држава Ирак. Британци су поставили хашемитског краља Фејсала I, кога су Французи протерали из Сирије, за свог за вазалног владара. Исто тако, британске власти су одабрали сунитску арапску елиту из оближњих крајева и именовали у владине уреде Суочени са све већим трошковима и јавним протестима ратног хероја Томаса Лоренса, Британци су октобра 1920. сменили цивилног комесара Арнолда Вилсона и поставили сер Персија Кокса. Кокс је успео да угуши немире, али је био одговоран за увођење судбоносне политике блиске сарадње са ирачком сунитском мањином. Ропство је укинуто током 1920-их. Британци су дали независност Краљевству Ирак 1932, на молбе краља Фејсала I, мада су Британци задржали војне базе, локалну милицију и право пролаза за своју војску. Краљ Гази I је владао као номинални вођа након смрти краља Фејсала 1933. Његову власт су до његове смрти 1939. поткопавали војни пучеви. Газија је наследио његов малолетни син Фејсал II. Абдула Илах је владао као регент током Фејсаловог малолетства. Рашид Али ал Гајлани и чланови групе Златни квадрат су 1. априла 1941. извели државни удар и збацили Абдулу Илаха. Током потоњег Англо-ирачког рата, Уједињено Краљевство (које је још увек држало ваздухопловне базе у Ираку је напало Ирак из страха да би влада Рашида Алија могла прекинути да снабдева нафтом западне земље због његове весе са силама Осовине. Рат је почео 2. маја и Британци су, заједно са лојалном ирачком милицијом поразили снаге Рашида Алија и приморали га на примирје 31. маја. Војна окупација која је уследила довела је до повратка владавине хашемитске династије. Окупација се окончала 26. октобра 1947, мада су Британци задржали војне базе у Ираку све до 1954, када су распуштене локалне милиције. Властодршци током окупације и преосталог времена трајање хашемитске монархије били су Нури ал Саид, аутократски премијер, који је такође био на власти од 1930. до 1932. и Абдула Илах, бивши регент који је сада био саветник краљу Фејсалу II. Баасистички Ирак У устанку арапских националиста и војних официра, 1958. године, у Ираку је оборена монархија, а 1968. године власт државним ударом преузима панарапска Баас партија, којом доминирају муслимани сунити. Рат Ирака са, претежно шиитским суседом, Ираном, од 1980. године до 1988. године, однео је на стотине хиљада људских живота и остао упамћен као најдужи и најкрвавији рат у новој историји Блиског истока. Бивши председник Ирака Садам Хусеин дошао је на власт 1979. године, након што је већ десет година пре тога био „сива еминенција“ као потпредседник Револуционарне команде. Америчка инвазија Након што је војном акцијом срушен режим дотадашњег председника Садама Хусеина Ирак се од априла 2003. до јуна 2004. званично налазио под окупацијом САД. Да би се створио привид да цела међународна заједница стоји иза напада и окупације контролу званично има међународна коалиција, али је она састављена највећим делом од Америчких трупа и симболичним учешћем НАТО партнера. Дана 28. јуна 2004. власт је предана привременој ирачкој влади наметнутој споља, која је 30. јануара 2005. провела изборе за прелазну скупштину. Земља је и даље ефективно под Америчком окупацијом и пуном контролом, стављена ван заштите свих међународних закона. Америчке (коалиционе) окупационе снаге су и даље у великом броју присутне у Ираку, и заједно са најамницима америчких приватних фирми за физичко обезбеђење (Блеквотер, Халибуртон итд) покушавају да држе земљу под контролом ради експлоатације нафте и контроле положаја у походу на Иран и остале арапске земље. Ирачани се противе окупацији и теже ка ослобођењу. Америчке трупе су се повукле 2011. године из Ирака. Након рата и окупације западних земља расте и жеља ка стварању исламске државе. Ирак је пре окупације био једна од најсекуларнијих арапских земаља. Политика Према Уставу од 15. октобра 2005. године Ирак је савезна република с парламентарним системом власти. На челу државе је председник републике, који за мандат од 4 година и на највише два мандата бира парламент. Извршну власт има Веће министара, које се састоји од премијера и министара. Веће министара потврђује парламент и оно му је одговорно за свој рад. Законодавну власт има једнодомно Ирачко заступничко веће стр. 325 заступника (317 бирају грађани у појединим губернијама, док је 8 места резервирано за припаднике мањина), који служе мандат од 4 године. Устав истиче обавезу успостављања Већа федерације као другог дома савезног парламента. Бирачко је право опште и једнако, а имају га сви грађани с навршених 18 година живота. Дан републике је 14. јула. Правосудни систем Ирака се дели на судове на нивоу регија и провинција и на федералне судове. На нивоу провинција и регија постоје првостепени судови који се деле по надлежности на: Кривичне судове, Грађанске судове и Суд за статусна питања. На нивоу провинција и регија у другом степену суде Жалбени судови. Највиши суд на нивоу провинција и регија је Касациони суд. Административна подела Ирак је састављен од деветнаест покрајина ( - мухафаза; ). Све покрајине су даље подељене на округе. Ирачки Курдистан (Ербил, Дахук, Сулејманија и Халабџа) је једини аутономни регион у Ираку, са сопственом владом и војском. Становништво Становништво Ирака етнички је и верски хетерогено, иако је ислам најзаступљенија религија и припада му више од 95% становништва. Три доминантне заједнице су Арапи-Шиити (око 60% становништва), Арапи-Сунити (око 20%) и Курди (око 15%). Густина насељености варира од врло ријетке (мање од 10 ст./km2) у полупустињским и пустињским крајевима на западу и југу, до врло густе у Доњој Мезопотамији. Посебно су густо насељена шире подручје око главног града и подручје делте Схатт ал Араба. Густином се истиче и брдско подручје Курдистана те уска зона уз горњи ток Тигриса и нешто мање Еуфрата. У градовима живи више од половине становништва и тај део због снажних миграција убрзано расте. Највећи је главни град је Багдад. Остали већи градови: Мосул, Басра, Ирбил, Киркук, Сулејманија, Наџаф и Карбала. Број становника расте врло брзо, по годишњој стопи 29‰ (просек 1980–2001). Религија Устав Ирака проглашава ислам као званичну религију. Такође, Устав Ирака предвиђа да ислам треба сматрати извором законодавства, и ниједан закон не може бити усвојен уколико се противи утврђеним одредбама ислама. Религијску структуру Ирака чине већински муслимани којих има 97%, те хришћани и остале религије које чине 3% популације. шиити представљају већину, са око 60-65%, а сунити око 32-37% становништва. У Ираку постоје и мање верске заједнице Бахајаца, Језида и Шабака, који заједно са хришћанима чине 3% популације Ирака који нису муслимани. Припадници курдског народа припадају углавном сунитском огранку ислама, али мањи део Курда (-{Faili Kurdi}-) су припадници шиитског огранка ислама. Хајледци, уз Асирце и Сиријце чине највећи део хришћанске популације Ирака, која броји од 400.000 од 600.000 припадника. Какаи заједница је настањена углавном у близини Киркука. Мање од десет Јевреја живи у Багдаду, а мали број јеврејских породица живи у регији Ирачки Курдистан, на северу Ирака. Заједница Језида броји од 500.000 до 600.000 припадника, и они углавном живе на северу земље, око 15% њих живи у Дохук провинцији, а остатак у Нинева провинцији. Заједница Шабака броји од 400.000 до 500.000 људи, и они живе углавном за северу земље у провинцији Нинава, као и у близини Мосула. Шиити претежно живе на југу и истоку Ирака, али представљају већину становништва у Багдаду. Сунити чине већину на западу, северу и у централном делу Ирака. Језик Званични језици у Ираку су арапски и курдски језик. Око 75% становништва говори арапски, док око 20% говори курдски језик. У употреби су још и туркменски (турски дијалект), асирски и јерменски језик. Такође, од "западњачких" језика најчешће се говори енглески језик. Курдски језик се говори углавном на северу земље. Јерменски језик говоре припадници преосталог хришћанског становништва. Арамејски и јужни азери језик, су регионални језици. Јерменски и персијски су заступљени, али у мањој мери. Већина ирачких Курда говоре и курдски и арапски језик. Туркмени говоре језиком јужни азери, Асирци говоре различитим ерамејским дијалектима, а Фејли Курди говоре фејли језик, са курдским дијалектом. Према Уставу Ирака сви грађани имају право на образовање на матерњем језику. Привреда Економијом Ирака доминира нафтни сектор, који традиционално пружа око 95% девизне зараде Ирака. Недостатак развоја других привредних сектора је резултирао стопом од 18-30% незапослених и смањењем БДП-а од 4.000 $ по становнику. Запосленост у јавном сектору чини готово 60% од укупно запослених на пуно радно вриеме у 2011. години. Нафтна индустрија, која доминира ирачком привредом, запошљава релативно мали број радника. Пре америчке окупације, у Ираку је био заступљен систем централно планиране економије са забраном страног власништва над ирачким привредним субјектима. У таквом економском систему, већина великих индустријским предузећа су била у државном власништву а страној употреби су биле наметнуте велике тарифе. Упркос светски значајним залихама нафте, Ирак је међу сиромашнијим земљама на Блиском истоку. Узроци вишегодишњој кризи и сиромашењу државе су издаци и ратне штете у ирачко-иранском рату 1980–88 (око 35 милијарди УСД), штете од рата са САД-ом и њиховим савезницима након ирачке окупације Кувајта 1991. године (око 65 милијарда УСД) те међународне санкције под којима је Ирак од 1990. године (стање донекле ублажава извоз нафте у оквиру УН-ова програма Нафта за храну и лекове, који се остварује од децембра 1996. године). Главни су пољопривредни производи пшеница, раж, рижа, парадајз, датуле, памук; у сточарству се највише узгајају овце и живина. Већина је производних потенцијала у државном власништву (остварују око 80% БДП-а). Године 2001. вредност извоза била је 15 милијарди УСД, а увоза око 12 милијарди УСД; главни су спољнотрговински партнери Русија, Француска, Египат и Кина. Референце Литература -{Hanna Batatu, "The Old Social Classes and the Revolutionary Movements of Iraq", Princeton: Princeton University Press,}- 1978 -{A Dweller in Mesopotamia , being the adventures of an official artist in the garden of Eden, by Donald Maxwell, 1921. (a searchable facsimile at the University of Georgia Libraries; DjVu & layered PDF format)}- -{By Desert Ways to Baghdad , by Louisa Jebb (Mrs. Roland Wilkins) With illustrations and a map, 1908 (1909 ed). (a searchable facsimile at the University of Georgia Libraries; DjVu & layered PDF format)}- -{Benjamin Busch, "'Today is Better than Tomorrow'. A Marine returns to a divided Iraq", Harper's Magazine, October (2014). pp. 29–44.}- Tyma Kraitt (Hg.): Irak - Ein Staat zerfällt. Hintergründe, Analysen, Berichte, Promedia, Wien. Kenan Engin: „Nation-Building“ – Theoretische Betrachtung und Fallbeispiel: Irak. (Dissertation), Nomos, Baden-Baden. -{Bawar Bammarny: Rule of Law in Iraq. In: Matthias Koetter / Gunnar Folke Schuppert (Hrsg.): Understandings of the Rule of Law in various legal orders of the World, Rule of Law Working Paper Series No. 16, Berlin 2012 }- Paul Flieder:Der Barbier von Bagdad – Leben, Sterben, Glauben im Irak. Residenz-Verlag, Salzburg. Jobst Knigge: Deutsches Kriegsziel Irak. Der deutsche Griff auf den Nahen Osten im Zweiten Weltkrieg. Über Kaukasus und Kairo zum Öl des Orients. Pläne und Wirklichkeit. Verlag Dr. Kovac Hamburg. Matthew Bogdanos mit William Patrick: Die Diebe von Bagdad. Raub und Rettung der ältesten Kulturschätze der Welt. Aus dem Amerikanischen von Helmut Dierlamm (Originalausgabe: Thieves of Baghdad, Bloomsbury Publishing, New York 2005), Deutsche Verlags-Anstalt. Barthel Hrouda, Rene Pfeilschifter: Mesopotamien. Die antiken Kulturen zwischen Euphrat und Tigris. München 2005 (4. Aufl.). (Sehr knapper Überblick bzgl. Mesopotamien im Altertum mit weiterführenden Literaturangaben.) Спољашње везе Влада Ирака Скупштина Ирака -{Iraq profile from the BBC News}- Државе у Азији


source: fineweb

text: Споразум Тито—Шубашић ||Овај чланак садржи списак литературе (штампане изворе и/или веб-сајтове), али они нису унети у сам текст, те би било добро да се то уради. Уколико је чланак кратак или је писан уз помоћ само једног извора, биће довољно да се унесе само списак коришћене литературе.| Споразум Тито—Шубашић, био је покушај западних сила да уједине предратну краљевску владу Краљевине Југославије са комунистичким партизанима који су ослободили земљу у Другом светском рату и били де факто власт на ослобођеним територијама. Увод[уреди] Првенствено је било неопходно елиминисати дотадашњег министра Војске, Морнарице и Ваздухопловства, генерала Драгољуба Михаиловића и распуштање владе др Божидара Пурића, који је био поборник Михаиловићеве струје. Нову владу је 1. јуна 1944. је формирао предратни бан Хрватске, др Иван Шубашић, искључивши из ње Михаиловића као министра војног. Ово је подржао и сам Винстон Черчил. Као коначно решење проблема састава нове владе предложен је договор председника НКОЈ-а, маршала Тита и председника Краљевске избегличке владе, др Ивана Шубашића. Вишки споразум[уреди] Нови председник Краљевске владе др Иван Шубашић кренуо је половином јуна месеца 1944. године из Лондона на острво Вис, где се налазио Врховни штаб НОВ и ПОЈ. Путовао је преко Барија. Ту је имао краће разговоре и са вођом социјалистичке странке др Живком Топаловићем, који је боравио као специјални политички опуномоћеник генерала Драже Михаиловића. На Вис је стигао 14. јуна 1944. године. Дочекан је с почастима, музиком 26. дивизије и почасном четом. Са њим су још допутовали Ралф Стивенсон (британски амбасадор на југословенском двору у Лондону) и мајор Рид (Обавештајни сервис за Балкан, или ОСС). До разговора са др Иваном Шубашићем дошло је у пећини у селу Хум, где је било седиште Врховног штаба. Шубашић је на Вису остао три дана. Разговори су трајали до 16. јуна 1944. Поред маршала Тита, имао је опсежне разговоре и са осталим представницима Националног комитета ослобођења Југославије. Шубашић је започео разговоре, тиме што је прочитао нацрт свога предлога, којим је од Националног комитета тражио да два његова члана уђу у краљевску владу, да се краљ призна као Врховни командант војске, те да НОВЈ сарађује с краљевском војском и другим борбеним одредима. Овај предлог је одмах одбацио читав НКОЈ и прочитао свој нацрт. Влада др Ивана Шубашића је на крају у начелу прихватила опште захтеве НОП-а. Емигрантска влада с Шубашићем се обавезала да ће издати јавну декларацију у којој ће признати националне и демократске тековине које су извојеване у оружаној борби, одати признање НОВЈ, осудити све издајнике народа, који су јавно или прикривено сарађивали с непријатељем. Шубашић је признао НОП и АВНОЈ и обећао пуну подршку ради добијања савезничке помоћи. Шубашић је искључио било какве преговоре са организацијом Драже Михаиловића и једино је договорено да се свим поборницима Михаиловићеве линије упути захтев да се ставе под окриљем Народноослободилачког покрета Југославије. На крају се НКОЈ обавезао да ће јавном декларацијом истаћи како ће коначно решење државног уређења земље донети народ после ослобођења читаве земље. Истовремено је дао сагласност да у владу др Ивана Шубашића уђу Драго Марушић и Сретен Вукосављевић, али не као представници НКОЈ-а већ као угледне личности и присталице НОП-а. Шубашић је тражио попуну своје владе појединим министрима из НКОЈ-а. Тражио је да православни свештеник Влада Зечевић буде један од њих, али је овај то одбио. На крају је договорено је да споразум буде корак ка формирању јединствене владе, с тим што би Шубашићеви представници ушли у НКОЈ. Као резулата дводневних разговора између Тита и др Шубашића, проистекао је тзв. „Вишки споразум”, докуменат који си заједно потписали председник НКОЈ-а и председник Краљевске владе 16. јуна 1944. на Вису. Види још[уреди] Литература[уреди] - Tomasevich, Jozo (1975). War and Revolution in Yugoslavia, 1941—1945: The Chetniks. Stanford: Stanford University Press. ISBN 978-0-8047-0857-9.


text: Споменик "Великој тројци" биће откривен на Криму Конференција је посвећена 70. годишњици Јалтске конференције "Велике тројке" на којој су учествовали председник савета народних комесара СССР Јосиф Стаљин, председник САД Франклин Рузвелт и премијер Велике Британије Винстон Черчил. На историјској конференцији они су размотрили питања послератног уређења света. Учесници конференције ће проанализирати основе политичких и дипломатских одлука и споразума, који су довели до архитектуре послератног уређења света. Осим тога, биће размотрене перспективе безбедног многополарног света, у чијој основи морају лежати принципи узајамног уважавања и сарадње, односно они принципи које су положили лидери три државе на Јалти 1945. године.


text: Помоћ повратницима у Отишићу У понедјељак, 8. јула 2013 године, Његово Преосвештенство Епископ далматински г. Фотије посетио је Црквену општину Врлика, гдје га је надлежни свештеник Борис упознао са током радова у обнови парохијског дома у Врлици. Пошто су ови радови планирано је да се врлички свештеник већ од јесени усели у овај парохијски дом, који се налази поред цркве Светог Николаја у Врлици. Овом приликом епископ Фотије је посетио и парохију Отишић и тамошњи храм Светог архангела Михајла који је такођер у обнови и поделио скромну хуманитарна помоћ најсиромашнијим становницима Отишића који живе у врло скромним условима. И овом приликом апелујемо на све Србе и све људе добре воље, посебно оне порјеклом из Врлике и Отишића, да помогну обнову ових светиња како би се као народ сачували на овим прострима гдје се до сада најмањи број Срба вратио. Извор: Епархија далматинска


Творац Бриан Фуллер задиркује планове за Ханнибал Сеасон 3 - Тв Вести - Јули 2021 Творац Бриан Фуллер задиркује планове за Ханнибал Сеасон 3 Прича о пореклу Ханнибала Лецтера биће промењена од оне испричане у роману Ханнибал Рисинг за 3. сезону хит-драме НБЦ-а. Будите упозорени ако нисте гледали финале сезоне 2 Ханнибал , 'Мизумоно' у петак увече, испод ће бити доста спојлера. У финалу је било неколико шокантних догађаја, укључујући Ханнибала (Мадс Миккелсен), а Вилл (Хугх Данци), Јацк (Лауренце Фисхбурне) и Алана (Царолине Дхавернас) су крварили у својој кући док је авионом за Париз полетео ни са ким другим. његов психијатар Беделиа Ду Мауриер (Гиллиан Андерсон). Креатор серије Бриан Фуллер понудио је нове детаље о сезони 3, коју је наручио НБЦ раније овог месеца , откривајући да мењају порекло Ханнибала Лецтера, посебно из романа Томаса Харриса Ханнибал Рисинг . барацк обама легенде сутрашњице „Трећа сезона биће веома забавна јер ће узети много различитих елемената из романа Ханнибал Рисинг и роман Ханибал и збијајући их заједно као део налета сезоне. Биће забавно копирати два романа у једну врсту Франкенстеин сезоне. Одмах ћу се припремити за све: Значајно мењамо причу о пореклу Ханибала Ханнибал Рисинг . ' Извршни продуцент је такође открио да се елементи романа неће играти тачно редом, а надолазећа сезона дотиче се аспеката свих књига, осим Кад јагањци утихну , укључујући увођење ликова попут Франциса Долархидеа и Лади Мурасаки. „Књиге неће нужно бити у редоследу. Погодићемо елементе сваког од њих, осим Кад јагањци утихну у следећој сезони. Надам се да не само да имамо потпуно другачију причу о Ханнибалу Лецтеру у 3. сезони, већ ћемо упознати неке од тих сјајних ликова попут Франциса Долархидеа и Лади Мурасаки и уткати их у свет на јединствен начин. ' Што се тиче зашто је Беделиа била у авиону за Париз са Ханибалом, Бриан Фуллер је имао ово да каже. „Одговори на тачно зашто је Беделиа Ду Мауриер у авиону за Француску са Ханнибалом Лецтером део су прве епизоде 3. сезоне која ће у основи функционисати као нови пилот нове серије јер је све другачије.“ На питање да ли ће Гиллиан Андерсон имати проширену улогу у сезони 3, открио је да се нада да ће се она вратити као редовна серија, иако још ништа није постављено у камену. 'Она је врло заузета дама. Али да имам своје друтхере, била би редовна серија у 3. сезони. ' Бриан Фуллер је такође рекао да се нада да ће његово особље за писање имати више времена да се припреми за сезону 3. ружичасти и мозак „Тај састанак имамо у уторак. Надам се да ћемо започети производњу нешто касније ове године, јер смо имали неколико недеља у соби за писце пре него што су се камере почеле ваљати, и било је тешко то пратити. Надам се да ћемо имати мало више времена у соби за писце. Будући да је ова сезона толико различита и то је структурно одступање од онога што смо радили у прве две сезоне, желим да будем сигуран да смо то добро размислили. ' Такође је задиркивао дуготрајна питања на која ће бити одговорено у 3. сезони. 'Једно од чуда ове сезоне је: Да ли ће Алана преживјети и хоће ли преживјети Јацк Цравфорд? Да ли ће Абигаил Хоббс преживети? То су ствари које ће се врло полако откривати на почетку сезоне 3. Говорим о свима у тој кући који су умирали. И то не значи само да би само једна особа могла бити мртва. ' заробљен у орману гл 23 Јацк Бауер и Аудреи Раинес боље позовите саул нетфлик сезона 4 траилер парк боис анимирана сезона 2 те 70-те показују окупљени филм


Почетак ове, као и претходне сједнице билећког парламента, обиљежила су вријеђања, псовке, свађе, давања психијатријских дијагноза, а много времена је „потрошено“ на оптужбе ко је четник, а ко партизан, ко је био борац, а ко дезертер.


9 Област изучавања 3031


source: wikipedia

text: Симон Маг (познати и као Симон Врач или Шимун Маг) је био зачетник гностичког учења, према мишљењу раних хришћанских писаца. Још увек нису пронађени историјски подаци о његовом животу. Зна се да је био из Самарије, да је примио крштење у време прве апостолске проповеди у свом родном крају. Ту долази до првих несугласица са апостолом Петром. Предање казује о Симону да је био непокајани и непомирљиви непријатељ апостола, пре свих апостола Петра. Закључни чин препирке Симона и апостола Петра био је у Риму. Предање казује да је Симон желео да покаже силу својих магијских вештина, те да се подигао у ваздух пред мноштвом људи па чак и пред самим императором. Тада је апостол Петар проузнео молитву Господу да јеретик буде посрамљен, те да је тада Симон пао на земљу и тако је погинуо. Учење Симона Мага до нас је дошло у крајње замршеном и противречном излагању. Једно излагање његовог учења имамо у „Филозофуменама“ светог Иполита Римског (MPGr. t. XVI). Јустин Филозоф, у својој апологији, упућеној Антонину у заштиту хришћанске вере, говори о Симону: „После вазнесења Господњег, демони отакнуше неке од људи да себе пројаве као богове, и ви не само да сте ишли за њима, него сте им и почасти одавали. Неки Симон, Самарјанин из древног Хитона, који у време кесара Клаудија уз помоћ демона који беше у њему, дође у Рим, у ваш царски град; ту је чинио чудеса својом мађионичарском вештином, и беше признат за бога и поставише статуу на обали реке Тибар, између два моста. На њој је био латински натпис: „ Simoni deo sancti " („Симону, богу светоме"). Готово сви Самарјани, и неки из иноплеменика, исповедали су га као првог бога и клањали су му се. Неку Јелену, која је у то време свуда са њим путовала, а раније је живела у Тиру Финикијском у некој порочној кући, називају његовом првом следбеницом...". Иринеј Лионски, у првој књизи свог дела „Против јереси“ описује Симоново учење као једну од најстрашнијих јереси. Назив шимонијаки односи се на оне људе који се држе Симона Мага и осталих гностичара. Данило Киш је написао приповетку Симон Чудотворац, која може да створи потпунију слику о Симону. Приповетка може да се нађе у збирци приповедака Енциклопедија мртвих. Литература Јевсевије Памфил, Историја Цркве, књига друга Иринеј Лионски, Против јереси, књига прва Личности Новог завета Гностици Библијске личности Јереси Окултисти


text: Карлсруе () је универзитетски град у немачкој савезној држави Баден-Виртемберг. Налази се на источној обали реке Рајна близу немачко-француске границе. Крајем 2010. имао је 294.761 становника, и по томе је трећи највећи град у Баден-Виртембергу. Основан је 1715. као барокни планирани град чије се улице лепезасто простиру од дворца у центру. Град се развио углавном јужно од дворца. Карлсруе је историјски центар некадашње државе Баден. Од 1950. у Карлсруеу је седиште Врховног суда Немачке, а од 1951. и Уставног суда Немачке. Посједује регионалну шифру (-{AGS}-) 8212000, -{NUTS}- (-{DE122}-) и -{LOCODE}- (-{DE KAE}-) код. Географија Карлсруе се налази у долини горње Рајне. Поред Рајне, кроз град протичу мале реке Алб и Пфинц. На истоку се граничи са најсевернијим обронцима Шварцвалда. Град се налази на просечној надморској висини од 115 m. Надморска висина града варира између 100 m (на западном делу, према реци Рајни) и 277,5 m (Турмберг на истоку). Површина општине износи 173,5 km2. Становништво У самом мјесту је, према подацима са краја 2010. године, живјело 294.761 становника. Просјечна густина становништва износи 1.699 становника/km2. Подела управе градом Подручград јеа Карлсруеа је подељено у 27 делова, који се даље деле на четврти. Унутрашњи град-исток Унутрашњи трад-запад Јужни град Југозападни град Западни град Северозападни град Источни град Милбург Даксланден Книлинген Гринвинкел Оберојт Бајертхајм-Бисинген Вајерфелд-Дамершток Рипур Валдштат Ринтхајм Хагсфелд Дурлах Грецинген Штупферих Хоенветерсбах Волфартсвајер Гринветерсбах Палмбах Нојројт Северни град Историја По легенди, град је добио име Карлсруе (у преводу: Карлово одмориште) по анегдоти у којој се маркиз Карло III Вилхелм пробудио после сна у коме је сањао о оснивању новог града. Карло III Вилхелм је основао град 17. јуна 1715. након сукоба са становницима своје дотадашње престонице Дурлаха. Оснивање града је блиско повезано са изградњом палате. Карлсруе је постао главни град државе Баден-Дурлах, а од 1771. до 1945. уједињеног Бадена. Након демократске револуције 1848. овде је изабрана републиканска влада. Историјска популација (извор непознат) Образовање Карлсруе је познат као универзитетски и истраживачки центар. Универзитет у Карлсруеу (-{Universität Karlsruhe-TH}-) је најстарији технички универзитет у земљи и један од најугледнијих универзитета у Немачкој. Од 1. октобра 2009. спојен је са Истраживачким центром Карлсруе (-{Forschungszentrum Karlsruhe}-), који се бави истраживањем у области медицине и природних наука. Тако је формиран Институт за технологију у Карлсруеу (-{Karlsruher Institut für Technologie}-). У граду делују још: Универзитет примењених наука у Карлсруеу (-{Hochschule Karlsruhe-HS}-), Државна академија ликовних умености (-{Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe}-), Државна школа за уметност и дизајн (-{Staatliche Hochschule für Gestaltung Karlsruhe}-), Музичка академија (-{Hochschule für Musik Karlsruhe}-) и Међународни универзитет за бизнис (-{Karlshochschule International University}-). Партнерски градови Референце Спољашње везе Њем. Савезни завод за статистику Стална конференција градова и општина -{KommOn}- - Информациони систем градова, општина и округа. Мапа Карлсруеа Градови у Баден-Виртембергу Википројект географија/Насеља у Немачкој


Quote: Није тачно, ја уопште не причам о партијама! Пази овако, ако неког барем мало интересује политика, он је тада опредељен лево, десно, неки иду у "центар", неки су екстремнији, неки либералнији. То су "политичке боје". То нису партије. При "буђењу нове мисли" морају се алармирати људи свих политичких боја. Нико не прича о Драшковићу, Николићу или неком трећем ,или њиховим странкама. Види брате, да ли мислиш да у Србији има више од 5000 чланова и симпатизера свих НС организација које си набројао? Нема. Да ли су ови људи способни сами да утичу на промене које сви ми овде желимо? Не. Моје је мишљење да ми морамо створити народни покрет од свих Срба, свих оних који воле ову земљу и желе јој добро, без обрзира на њихове политичке боје . Ми као националисти, можемо допринети препороду наше нације, али никако сами, већ буђењем националне српске свести, и постављањем српских националних циљева, пред лице свих патриота. Без обзира да ли су они опредељени политички овако или онако. Не интересује ме да ли је неко гласао за Тадића, Тому или неког. Само хоћу да и он стане иза идеје велике Србије, и српског препорода. Немој сад да кажеш да нико ко гласа за ову или ону политичку опцију, неће хтети да препозна прави циљ у овоме, и да се придружи. Наш је циљ да делујемо баш на сваког, а њима би боље било да се тргну и у томе нам се прикључе. У противном, зна се како треба са онима који су против српских интереса. Quote: Јесте, али само у нашим главама. Ти брате мораш да допреш до ума сваког Србина, и да свако чује твоју поруку. Ако се ограничиш само на НС организације, нећеш постићи ништа. Quote: Не, објаснио сам ти то већ. Ти си причао о стварњу партије, а ја о уједињењу у један фронт, који ће обухватати све Србе, и грађане Аријевце верне овој земљи. Предлог: пошто је ова дискусија отишла далеееко од теме, предлажем да ако желиш, наставимо полемику путем ПМ-а.


text: Филм Поводом прославе Празника над празницима и славе храма Васкрсења Христовог у Новом Прибоју, у граду на Лиму је у организацији овдашње Црквене општине одржано друго по реду филмско саборовање под називом „Бели Анђео“ од 9. до 12. маја 2016. године Господње у Великој сали Гимназије. У крипти Саборног храма Христовог Васкрсења у Подгорици 9. маја 2016. године отворен је Међунарони христоваскрсни фестивал православног филма. Манифестацију је отворио Архиепископ цетињски и Митрополит црногорско-приморски г. Амфилохије који је подсјетио на ријечи Фјодора Михајловича Достојевског да ће љепота спасити свијет. На програму културно-духовне манифестације "Дани Светог Василија Острошког“, која се одвија у Никшићу, у суботу 7. маја 2016. године, била је промоција документарног филма "Светитељ походи народ свој“. „Света Србија“ је православно спортско друштво које је основано с благословом Његове Светости Патријарха српског Иринеја. Његови оснивачи су наши прослављени спортисти Дејан Томашевић, Александар Кристић, Игор Јанковић, Александар Станојевић и Горан Стевановић. Друштво тренутно броји око четири стотине деце, која тренирају кошарку, одбојку, фудбал и планинарење. Кроз поменуте секције са децом ради четрнаест тренера, међу којима су сви свршени наставници физичке културе, док је један тренер и наставник веронауке и физичког васпитања. Поред тога у свом раду Света Србија блиско сарађује и са званичним гласилом СПЦ за децу Светосавским звонцем. Разговор са jерејем Жељком Гардовићем, аутором документарног филма о аутизму - "САМИ" Шта је аутизам? - Аутизам је развојни поремећај кога карактеришу проблеми у социјалном функцонисању - у односима са другима, способношћу да се успостави социјална интеракција, затим значајна оштећења вербалне и невербалне комуникације и појаве стереотипног понашања.


Царска породица Романов убијена ритуалним убиством Светородна Руска царска породица убијена ритуалним убиством, открива Руски историчар и писац књиге "Голгота царске породице" Петар Муљатулија. Николај Други велики борац за искорењивање јеврејског ритуалног убијања деце и за правду убијених настрадао је и сам са својом породицом од јеврејских крвника ритуалним убиством Прилажем линк књиге штампане по налогу и у трошку цара Николаја о јеврејском ритуалном убиству Светог Андреја Кијевског (Јошинског), књига представља материјал са суђења за убиство светог Андреја настала је као одговор на ослобађајућу пресуду корумпираног судства књигу је саставио тужилац по наредби цара. http://www.mediafire.com/v.../5b381e743xpd0xg/Zamyslovskij.pdf У оквиру ове теме писано је више и случају Светог Андреја Кијевског и јеврејском ритуалном убисву у тексту 15 и 16 . Књига "Голгота царске породице" заслужује подробну анализу и читање, писац није дирктно упро прстом у јевреје барем колико је открио на промоцији али не сумњиво указује на њих. Јеврејска разгледница из доба царске Русије. Муљтатули је указао да је сама слика убиства фалсификат: није могуће да се све заиста догодило у тако малом простору – у просторији од само 25 метара квадратних – са 11 убица и 11 њихових жртава. Чудно је и што су сви хици били близу висине пода, што хици нису погађали кости него само меко ткиво, што на месту где су спаљена тела жртава није пронађен ниједан зуб, а они не горе. „На основу свега тога – наставио је Муљтатули – настала је верзија о ритуалном убиству царске породице. Ритуално убиство није национално обојено, то је сатанистичко дело, а те силе које су мрзеле царску породицу су веома моћне и желеле су да створе нови светски поредак„. Линк за цео извешај са промоције књиге Факти


Quote: Прво није он кувар Јордан из Сервисне станице, него Џордан, а друго ово је јако опасно рећи, бар из НС/РС/фашистичке/националистичке како год перспективе. Јер онда можемо да поставимо питање, а шта је постигао рецимо Кодреану кога много људи у Србији јако цени? Е, тај такође није дошао на власт, а постигао је робију плус метак у главу. То што није дошао на власт многе људе не спречава да га цитирају и хвале његове идеје. Исто важи и за Љотића. Шта је он, у политичкој борби, више постигао од Џордана? Мита не само да није успео да дође до власти, него није успео да дође ни до посланичког места. То ипак не спречава људе да се ослањају на њега. Шта је постигао Мозли? Колико су Салаши био успешан у борби за власт? Па не баш превише. Тако можемо до сутра. Сви ови људи су велики идеолози, борци и активисти, али по твом критеријуму успешности који примењујеш на Џордана они су сви до једног потпуни промашај. А ко је дошао до власти? Дошли су Мусолини и Хитлер. Мусолинију није много допринела партија бар не колико Фасци комбатименти. Ни он није дошао на власт изобрима него је кренуо на Рим па куд пукло да пукло. У којим је структурама власти он имао подршку, друга је прича, али он демократију није победио у њеној игри и њеним оружјем него је се послужио једним недемократским методом. Према томе, од људи који су успели да легалним путем освоје власт, ту је само Хитлер - а није баш да се са њим можемо поредити. Мислим, разумеш шта хоћу да кажем. Тако да та питања типа "који је он мој", нису ни најсрећнија ни најпаметнија. Колин Џордан је велики човек и велики идеолог, а најважније велики борац и активиста. Он је од своје ране малдости у НС/фашистичким круговима и учествовао је ваљда у свим активностима покрета на острву. Био је сарадник највећим послератним активистима, радио је са Роквелом, Савитри Деви, Мето Коело... Мало која већа ствар у свету је могла да прође, а да није имало везе са њим. И у овим годинама, је још активан и ради, те је за све ове године морао стећи више него велико искуство, па кад он каже да је време партија прошло то нешто значи и има неку тежину. Није то исто као да је рекао тамо неки што се јуче испилио. Сад, може неко са тим да се не слаже, али то као шта је он постигао, зашто је он битан, који је он фактор, ко је сад па тај, то већ не може да прође. Quote: Ух, Соколе... Од овога је ваљда једино тачно да је Фини у владајућој коалицији, али он није у Лиги за Север, него у једној другој која се зове Алеанца Национале. Од када је Фини негде средином деведесетих година објавио да је МСИ раскрстила са фашизмом, ксенофобијом и расизмом, апосле неког времна променио име партији у НА, то више није оно што је било у срећно време МСИ. Алесандра је једно време била уз Финија, али је и онда отишла од њега када је видела да је Дара превршила меру. За нешто што се зове Форца Италија, никада нисам чуо, могуће да си мислио на Форца нова. Само што је Форца нова стоји на трећој страни и ни мало нема симпатије за Ђанфранка. Шта више, Форца нова је више пута страшно критиковала Финија због његовог компромиса са брислеском бирократском аждајом. Фини и његова партија негде левитира између става за и против ЕУ, декларативно су за, а можда и нису. Такође, Финија су нагрдили на пасја кола после посете Израелу и дружења са Шароном, про-Америчког држања, сарадње са медијским магнатом и како се прича 24 каратном масончином Берлусконијем... Можда Фини нешто од овог, као подршка мултирасној Италији, само уз знатно мању имиграцију, преваљује преко уста јер мора као човек министар, али што је много много је, бар тако мисле Алесандра и Форца нова кад га називају кошер-конзервативцем. У сваком случају ни у Италији не цветају руже. Не знам да ли неко у Европи зна боље од Италијана, али њихово знање и није баш превелико. Само да бацим поглед па ми ствари у Русији изгледају много лепше.


Рођен је револуционар Афанасије Стојановић - Фондација Српски легат 24 мај 2019 MK На данашњи дан, 24. маја 1850. године у Ваљеву је рођен револуционар и једини познати Србин који је учествовао у Париској комуни Афанасије Стојановић. Након гимназије у Ваљеву, отишао je на студије економије у Цириху, где се упознао са социјалнистичким и анархистичким идејама, и постао присталица Бакуњина. Одатле је за време Париске комуне отишао за Париз и учествовао у борбама на барикада, током којих је био рањен. Вратио се у Цирих, па у Србију, и ту постао следбеник Светозара Марковића, сарадник листа Јавност и уредник Ваљевског гласа. Био је ухапшен и осуђен прво на годину дана затвора, а затим на пет, после чега је напустио земљу и преко Црне Горе, Аустрије и Француске стигао у Русију. Афанасије Стојановић је у Петрограду живео и радио наредних више од две деценије, све до своје смрти 1923.године. 1970. године у Љубљани је завршено 6. светско првенство у кошарци, на коме је репрезентација СФРЈ први пут постала првак света; 2005. године умро је српски драмски писац Александар Обреновић.


text: Византијска музика подразумијева један цјелокупни систем изражавања и испитивања мелодије, у складу са гласовима, родовима и хроама (бојама). Названа је византијском, зато што се почела значајније развијати у доба Византијског царства, заједно са ширењем хришћанства. Дијели се на: вокалну (гласовну) и инструменталну. Гласовна мелодија спојена са поетским текстом даје пјесму, која се дијели на: црквену (стихире, химне и тропари) и народну. Што се тиче спољашњег облика или техничког аспекта, византијска музика је монофона (једногласна). Православна црква од свог почетка користи у свом богослужењу искључиво вокалну једногласну музику. Ово, свакако, није нимало случајно, јер управо вокалност и монофонија обезбјеђују једноставност, чистоту без трунке било чега чулног, раметљивог, неискреног, што овој музици даје изузетну и непревазиђену љепоту и снагу. Западна црква је, такође, користила вокалну и једногласну музику у богослужењу, и то све до 12. вијека. Дакле, монофону је замијенила полифона, а вокалну — вокално-инструментална музика, тек након Великог раскола из 1054. године. Од 18. вијека и неки православни народи, међу којима и Срби, прихватају, под утицајем западне културе, полифонију. Музика је у сваком историјском периоду носила печат времена у коме је настајала, па га тако и данас има, али је неопходно да она извире из Светог предања Цркве, а не да свако уноси промјене по сопственом нахођењу. Чињеница је да је у Предању Цркве да појање буде једногласно и вокално. Такође је чињеница да вишегласје, разногласје (хетерофонија) и инструменталност (који су забрањени канонима Цркве) разарају чистоту, узвишеност и мистично својство црквеног појања, чиме се оно претвара у нешто површно, нешто што служи више уживању и забави, а страно је и духу молитве. Византијске мелодије обучене у полифонију, губе своју посебну изражајност, свој духовни ритам, духовну величину, а тиме и моћ да нас духовно уздигну и преображавају. Духовна криза у којој су се нашли поједини православни народи у одређеном историјском тренутку, као што смо већ рекли, се одразила и на појање. Године 2019. византијско појање уврштено је на Унескову Репрезентативну листу нематеријалног културног наслеђа као наслеђе Грчке и Кипра. Византијско појање на листи Унеска Као жива уметност која постоји више од 2000 година, византијско појање је значајна културна традиција и свеобухватан музички систем који чини део заједничких музичких традиција развијених у Византијском царству. Истичући и музички побољшавајући богослужбене текстове Грчке православне цркве, нераскидиво је повезано са духовним животом и верским обичајима. Ова вокална уметност је углавном усредсређена на приказивање црквеног текста, јер несумњиво, појање постоји због речи („логос“) - сваки аспект традиције служи ширењу свете поруке. Преносећи се генерацијама, његове главне карактеристике опстале су током векова: то је искључиво вокална музика; у суштини је монофонска; напеви су кодификовани у систем са осам тонова; напев користи различите стилове ритма да би нагласио жељене слогове одређених речи. Иако је псалтичка уметност увек била повезана са мушким гласом, женске песме су честе у женским манастирима и донекле учествују у парохијским црквама. Поред преношења у цркви, византијско појање цвета захваљујући посвећености музичара, хорова, композитора, музиколога и научника који доприносе његовом проучавању, извођењу и ширењу. Види још Византијска уметност Архимандрит Никодимос (Кабарнос) Референце Спољашње везе www.trebinje.com Весна-Сара Пено: „Православно појање“ Музички жанрови Музика по државама М Нематеријално културно наслеђе Грчке Нематеријално културно наслеђе Кипра


source: CulturaX

text: Волксваген е-Голф, перформансе - Цар - 2021 Волксваген е-Голф, перформансе Ето Волксваген е-Голф употпуниће избор мотора у том асортиману Голф. После бензинског ГТИ, дизел ГТД-а и хибридног погона ГТЕ, Електрични голф. Ето Волксваген е-Голф дебитоваће на европском тржишту крајем пролећа ове 2014. године Цена, за сада није обелодањено, напротив, техничке карактеристике које ће пратити Волксваген е-Голф. Ето Електрични голф биће опремљен мотором од 115 кс и обртним моментом од 270 Нм који је одмах доступан. Убрзање спринта од нуле до 100 км / х покрива за 10,4 секунде. Што се тиче највеће брзине, ово је било ограничено на 140 км / х: као што се увек догађа са електрични аутомобили, ако превише притиснете папучицу гаса, смањује се аутономија батерија. Пренос је једнобрзински, али постоје различити режими (Д1, Д2, Д3 и Б), захваљујући којима ће бити могуће подесити регенерацију под кочењем и подешавања за побољшање односа брзина / опсег. ПОГЛЕДАЈ ФОТОГРАФИЈЕ ВОЛКСВАГЕН Е-ГОЛФ-а У режиму Ецо, снага мотора је смањена на 70 кВ, а максимална брзина је такође смањена на око 115 км / х. Са режимом вожње Ецо + вредности падају на снагу од 55 кВ и само 90 км / х. Само притисните гас до краја да бисте се вратили на стандардне вредности и у потпуности уживали у 115 КС. Као што је јасно Волксваген е-Голф савршен је градски аутомобил: нуди врло малу потрошњу горива и домет који варира од 130 до 190 км на основу Режим вожње изабрани. Литијум-јонске батерије имају 24,2 кВх и укупно теже 318 кг. Пуњење се врши за 13 сати помоћу уобичајене кућне утичнице од 230 Волти. Време пуњења смањује се на 8 сати помоћу 3,6 кВ зидне кутије (можете бирати међу опцијама) и поново на само 30 минута ако одаберете брзо пуњење високим напоном ЦЦС система од 40 кВ. Ето Волксваген е-Голф издваја се од осталих модела у асортиману Голф за неке стилске детаље попут оптичких група Фулл Лед са новим дизајном за дневна светла и украсе Тхинк Блуе предње маске, 16-инчни аеродинамични алуминијумски точкови Астана, звучно изолованији путнички простор, побољшано ослањање и додатак топлотне пумпе да би "клима" била ефикаснија. Волксваген е-Голф, Цена Као што се и очекивало, цена није формализована. Међутим, са почетном ценом имаћете на располагању стандардну опрему која укључује мултимедијални систем Дисцовер Про са сателитским навигатором, грејаним ветробранским стаклом, аутоматском контролом климе, кожним управљачем, Мерлин е-греи-ом и пресвлаком од тканине Цлип Титаниум Црна, завршеци контролне табле Иридиум Матрик и Дарк Магнесиум и специјални инструменти са дисплејом снаге који замењују бројач обртаја и индикаторе за преостало пуњење. Волксваген е-Голф, технички лист Електрични голф Снага електромотора: 115 кс Максимални обртни моменат: 270 Нм одмах доступан Батерије: 24,3 кв литијум-јона Време пуњења: 13 сати код куће - 8 сати са зидном кутијом - 30 минута да бисте постигли 80% пуњења помоћу ЦЦС система


Повећана јетра - узроци, знаци, симптоми и лечење Повезане болести: 126 Прегледа: 60349 Повећана јетра или хепатомегалија карактерише патолошко увећање органа. Медицина је позната у случајевима када је тежина јетре достигла 15 килограма. Ако се овај симптом не уклони одмах, онда је развој болести опасан за живот особе - отказивање јетре . Треба напоменути да присуство овог симптома не указује на патологије у подручју јетре. Често, манифестација ове особине може указивати на развој патолошких процеса у другим органима и системима тела. Повећана јетра се може посматрати таквим патолошким процесима: масна хепатоза ; повреда одлива жучи, болести жучног камења ; Треба истаћи разлоге за повећање јетре, које нису директно повезане са функционисањем овог органа: блокада вене; кршење метаболизма масти и функционисање метаболизма; изложеност токсинима, укључујући алкохолне и лековите. Одвојено, потребно је идентификовати факторе који могу довести до повећања јетре дјетета: токсично тровање тешким металима, хемијска једињења, отрова; абнормални развој жучних канала; неадекватна исхрана детета, која може довести до синдрома гојазности или дебелог јетре; конгениталне инфекције; конгестивна болест јетре. Треба напоменути да пораст јетре детета може бити сигнал болести крви - леукемија , хемолитичка анемија итд. Стога, ако дете има пораст јетре, хитно је тражити медицинску помоћ. Одлагање у овој ситуацији може довести до инвалидитета или смрти. Треба истаћи да је јетина један од неколико органа који нема нервне завршетке. Према томе, у већини случајева пацијент не примећује симптоме. Свака патологија која је повезана са овим органом дијагностикује се у каснијим фазама, када основни узрок утиче на друге органе или системе тела, што заузврат доводи до интензивног испољавања клиничке слике. У почетним фазама повећања јетре се не манифестује. Пацијент може повремено узнемирити бол или неугодност у подручју органа. Како се основна болест погоршава, клиничка слика може се манифестовати на следећи начин: осећај тежине, чак и уз минималну количину хране или течности; белцхинг , који је праћен непријатним мирисом; абнормалности у функционисању гастроинтестиналног тракта - честе запртје , напади дијареје без очигледног разлога; мучнина , ретко са повраћањима ; "Хепатичне дланове"; раздражљивост , промене расположења; поремећај сна - поспаност или, напротив, несаница . Ако је повећање јетре последица кардиоваскуларне инсуфицијенције, следећи карактеристични знакови могу бити додати у укупну клиничку слику: бол у грудима , осећај констрикције. Често, повећана јетра је знак болести жучног камења. У овом случају могу се јавити следећи симптоми: бол у грудима ; повраћање жучи , које не доноси олакшање; фекалне масе су обојене, често садрже неосетљиве честице хране; Такође је неопходно схватити да симптоми увек не тачно указују на једну одређену болест. Могуће је тачно одредити која је болест посебан симптом и зашто се јетра повећава, само након дијагнозе. Због тога је немогуће самостално упоређивати симптоме и узимати лечење, јер то може само погоршати ток болести и довести до неповратних патолошких процеса. Ако је јетра повећано, лекар проводи свеобухватно испитивање ради разјашњења главног узрока овог симптома, успостављања дијагнозе и прописивања правилног лечења. Дијагностички програм може се састојати од сљедећих активности: физички преглед са палпацијом (ако је јетра значајно увећано, добро ће се видети), разјашњење притужби, историја болести и живот; идентификација вирусних маркера хепатитиса; Дијагностички програм се може прилагодити у зависности од тренутних симптома, стања пацијента, историје болести и живота пацијента. Основна терапија зависиће од основног узрока. Генерално, терапија лековима може укључивати следеће: Ако је узрок овог симптома хередитарна болест, онда се метаболички процес коригује замјенском терапијом. Обавезно користите витаминско-минералне комплексе. У онколошким процесима, хируршка интервенција се изводи са хемотерапијом и накнадним током рехабилитације. Код холелитијазе, у већини случајева се користе радикалне методе лечења, односно хируршко уклањање жучне кесе. Без обзира на етиолошки фактор означава специјалну храну. Дијета с повећаном јетром подразумијева сљедеће: искључење из исхране масних, сланих, пржених, киселих и алкохолних пића; храна треба кувати, парити или печити без масти; Оброци морају бити чести, у малим порцијама, али са интервалом од најмање 3 сата између доза. Дијететски сто се одређује на основу главне болести. Само-лијечење или употреба традиционалне медицине у овом случају је неприхватљиво. Требало би стриктно придржавати се препорука доктора у вези са уносом лекова, исхране и начина живота. Циљане методе превенције укључују следеће: Поред тога, треба запамтити важност и ефикасност редовних прегледа са лекарима. "Увећана јетра" се примећује код болести: Интраутерина инфекција је одређена група заразних болести која се јављају у фетусу током развоја. Инфекција дјетета може доћи од мајке током процеса рођења. Фетална инфекција је превише опасна за фетус, јер одступање може довести до побачаја и развојних патологија. Могућа је претерана достигнућа и озбиљна оштећења централног нервног система. Галактоземија је наследна врста болести која напредује услед недостатка активности ензима који су директно укључени у метаболизам галактозе. Због чињенице да људско тијело не може у потпуности довести до галактозе, разни тешки поремећаји у нервном систему, визуелни апарат, али и у дигестивном систему постепено напредују. Обично, све ово се запажа већ у детињству, јер се галактоземија код деце може десити одмах након рођења.


text: РУСКЕ ДИПЛОМАТЕ ЏОНСОНУ: Чувајте се медведа на улицама Москве! | ИСКРА 15.12.2017. - 17:59 Борис Џонсон (Фото: Sputnik/AFP 2017/ Justin Tallis) Брајант је изјавио да шеф британске дипломатије треба да буде опрезан када је реч о храни која би могла да буде отрована, хакерима, покушајима да му се поквари сан и замкама које би могле да испровоцирају сексуални скандал, пренео је "Тајмс". Руске дипломате одговориле су политичару на Твитеру. "Као прво, треба да се чувате медведа на московским улицама (због чега је Брајант пропустио ову тачку?)", ироничне су руске дипломате. Крис Брајант је на челу Комитета Парламента Велике Британије за руско-британске односе. Он је Џонсону написао отворено писмо у којем га је упозорио на ствари које су се наводно догађале током његове посте Москви и Нижњем Новгороду 2010. године. "У хотелу је мој телефон звонио сваки час, а када сам подизао слушалицу, нико није одговарао", испричао је Брајант у Парламенту у среду. "Саопштили су ми да је то стандардна процедура која омета сан британских министара", додао је политичар. Он је, такође, посаветовао Џонсона да буде опрезан када је реч о храни и пићу. Према његовим речима, не сме да "натеже сваку чашицу вотке и да учествује у такмичењима у испијању алкохола са својим противницима". "Технику треба оставити код куће, како је не би прислушкивала Федерална служба безбедности", нагласио је Брајант. Посланик је уверен да је у Русији најбоље да се човек лифтом вози сам и да не склапа нова познанства, пошто постоји ризик од "западања у сексуалну замку агената Кремља". "Ако будете чачкали нос или правили гримасе, то ће фотографисати и чувати за црне дане", рекао је Брајант. Раније је објављено да Борис Џонсон планира да посети Москву. Саопштено је да ће се током посете сусрести са министром иностраних послова Русије Сергејом Лавровом.


text: РТС :: Београд за сарадњу, без признања Косова Политика Београд за сарадњу, без признања Косова четвртак, 25. јул 2013, 16:30 -> 18:34 Београд за сарадњу, без признања Косова Србија ће и у будућности Косово видети као суштинску аутономију и спремна је да још неке надлежности препусти Приштини, рекао председник Србије Томислав Николић. Председник Николић нагласио да Србија никада неће бити спремна да призна независност или потпише било какав споразум који би омогућио Косову да буде чланица УН. Председник Србије Томислав Николић изјавио је да ће Србија и у будућности Косово видети као суштинску аутономију, да је спремна да још неке надлежности препусти Приштини, али да никада неће бити спремна да призна независност или потпише било какав споразум који би омогућио Косову да буде чланица УН. Николић је новинарима на Брду код Крања, одговарајући на питање како види будућност односа Србије и Косова, одговорио: "Управо овако - разговараћемо, договараћемо се, они ће да тврде да је то држава, ми их гледамо као суштинску аутономију. Спремни смо још много тога да препустимо Приштини, али негде ћемо морати да станемо и да видимо шта смо урадили, да ли нам грађани живе боље и да ли је оно што смо одвојили Приштини као своје надлежности и што ћемо им дати уставним законом довољно или није." "Даље од тога не можемо", нагласио је Николић и додао да управо тако у свим разговорима са представницима ЕУ Београд тражи да Брисел не поставља услове признавања независности или било какав споразум којим би се Косову признало право да буде, на пример, чланица УН. "Србија то једноставно не може, и не знам која држава у свету би могла", навео је Николић. На питање да ли има проблем што и косовска председница Атифете Јахјага присуствује скупу, председник је рекао да "нема право да има свој проблем", јер су се Београд и Приштина договорили да Приштина учествује на регионалним скуповима. "Видели сте и сами да није било представљања. Ја сам ту да испуњавам оно што Србија одлучи и о чему се Србија договори, то је народна скупштина усвојила. Моје је било да овде учествујем како овај скуп не би прошао без Србије", рекао је Николић. Заједнички интерес за сарадњом у региону Председник Србије Томислав Николић поручио је да регион има заједнички интерес да сарађује и убрза процес евроинтеграција и нагласио да Србија није "гора од других" и да заслужује да буде део европског друштва. Николић је рекао да у "Брдо процесу", у чијем оквиру је одржан данашњи неформални састанак лидера региона, свако има свој интерес - Србија, уз Хрватску и Словенију, да што пре постане чланица ЕУ, а Словенија и Хрватска да уз Србију оду на тржишта која им трентно, као чланицама ЕУ, нису доступна на исти начин као Србији. "Ми ћемо ускоро морати да имамо своје заједничке производе, чак и заједничке фирме које ће наступати на тржиштима на којима је Србија једино препознатљива као бивша Југославија. То је од Азије до Африке и Латиске Америке... Русија, Азербејџан, Турска, то су све тржишта која су потпуно отворена за српску робу, а српска роба је и оно што заједнички произведе са Словенијом и Хрватском", рекао је Николић. Говорећи о евроинтеграцијама, председник Србије је рекао да се не бори да Србија буде у ЕУ да би нам неко "као пред црквом давао новац", већ да би, када дође време за процену, било оцењено да је држава заиста уређена на начин на који су то учинили Немци или Словенци. Упитан да ли га брине пад ентузијазма за проширење ЕУ, Николић је рекао да га то уопште не брине и да проширење не зависи од ентузијазма. "Та прича о ентузијазму за проширење је само прича. Европа мора да се проширује, не може да остане у границама у којима је сад и да каже: 'Ево само нам је још недостајала Хрватска'. А што не недостаје Србија, а што не недостаје Црна Гора или Македонија? Што смо гори од других", упитао је Николић. Он је рекао да проширење не значи да неко "баца новац", већ да је то знак да је још једна држава постала толико вредна да може да буде у том друштву, да је уредила свој правни и економски систем, међуљудске односе, односе према мањинама, уставни поредак, борбу против криминала. "То са ентузијазмом, од тога не зависи проширење ЕУ, али није ни нормално да Србија остане тако далеко за Слованијом и Хрватском, нисмо ми баш тако слабо уређени", закључио је Николић. "Реконструкција тамо где су проблеми" Реконструкција Владе Србије мора бити темељна и усмерена пре свега на ресоре и области у којима су проблеми евидентни - у привреди, економији, финансијама, полицији, тужилаштву, рекао је председник Србије Томислав Николић. "То су српски проблеми. Сигурно није спорт", рекао је Николић новинарима на Брду код Крања. Он је нагласио да говори као грађанин Србије и да као грађанин свакако не би био задовољан ако би се реконструкција свела само на замену неколико министара, јер се, нагласио је, тачно зна где је, у којим областима, проблем. На питање да ли је за реконструкцију владе или за ванредне изборе, председник Николић је поново подсетио да није његово као председника да предлаже решење, али да као грађанин може да изнесе став, објективан и неутралан. "Али, ово је Србија у чијој сам изградњи и сам учествовао, победама и на председничким и на парламентрим изборима, и није ми свеједно како иде. Због тога сам дао свој савет, а видећемо шта ће бити", рекао је председник. Николић је указао да се до сада није изјашњавао о реконструкцији Владе, и - самокритички - приметио: "Ваљало би да сам о томе причао 'код куће'". (четвртак, 25. јул 2013, 21:33) - anonymous [нерегистровани] Naši su učinili za naš narod na Kosovu koliko su mogli, više nego što čine u ostalim delovima Srbije , to treba poštovati, Srbija nije niti će ikada priznati Kosovo, samo je taktika drugačija, ide ekonomija ide saradnja a onda je Kosovo i M naše tako ce uvek i biti.


Сервера Minecraft - с модами IC2 zombie PVPPVEno pvptntHiTechRPGminezzombie IC2 IndustrialCraftRailcraftForestrypixelmonКланыЭкономикаQuakeДюпаренаСвадьбы1.8.71.8.61.8.51.8.41.8.31.8.21.8.11.81.7.101.7.91.7.81.7.51.7.41.7.21.71.6.41.6.21.6.11.61.5.21.51.4.71.4.61.4.51.4.41.4.21.41.3.21.2.5 [CW] Ikaro Sandbox PVPPVEno pvptnt">HiTech"id='zz'style='display:none'>RPGminezzombieIC2 IndustrialCraftRailcraftForestrypixelmon PVPPVEnopvptntHiTechRPGminezzombieIC2 IndustrialCraftRailcraftForestrypixelmonКланыЭкономикаQuakeДюпаренаСвадьбы1.8.71.8.61.8.51.8.41.8.31.8.21.8.11.81.7.101.7.91.7.81.7.51.7.41.7.21.71.6.41.6.21.6.11.61.5.21.51.4.71.4.61.4.51.4.41.4.21.41.3.21.2.5 AdvancedSolarPanelsBuild Craft 2CraftGuideCrossbow 2MoCreaturesEnderCraftExtra BeesForestryIndustrial Craft 2Iron ChestIndustrial Craft Nuclear ControlPam's Weee Flowersвыживаниерэндомный спавнbackpackblFriendsCreeperHealDeathChestColorMePvPToggleбез варповбез админовбез школотыбез гриферов1.4.7PVPPVEno pvpHiTechzombie IndustrialCraftIC2 Экономикаgregtechgreg tech