text: Фудбал (, од — „стопало“ и — „лопта“) или ногомет је колективни спорт који се игра између две екипе, састављене од по једанаест играча. Фудбал је тренутно најпопуларнији спорт на свету. Игра се у преко 200 земаља. Могу га играти људи свих годишта и оба пола. Често се о фудбалу говори као о „најважнијој споредној ствари на свету“. Игра се фудбалском лоптом на правоугаоном игралишту с травнатом или вештачком подлогом. Голови су смештени један насупрот другом на крају уже стране игралишта. Циљ игре је убацити лопту у противнички гол било којим делом тела осим руком. Једино голман може у ограниченом простору, такозваном шеснаестерцу, играти руком. Победник утакмице је екипа која на крају утакмице постигне више голова (погодака). Савремена фудбалска игра развила се у Енглеској после стварања првог фудбалског савеза 1863. године. Прва правила датирају из исте године, а са мањим променама одржала су се и до данас. Највише фудбалско тело је ФИФА (). ФИФА организује Светско првенство у фудбалу, најпрестижније спортско такмичење уопште. Природа фудбалске игре Фудбал се игра по прописима који се називају правила фудбалске игре. Сви учесници, 22 играча, чине све сагласно с правилима игре да задрже лопту у поседу своје екипе и да је спроведу у противнички гол. Екипа која постигне више погодака на крају утакмице је победник, а ако обе екипе имају једнак број постигнутих погодака, или ниједна екипа не постигне погодак, утакмица је нерешена (реми). Основно је правило да ниједан играч осим голмана не сме намерно да додирне лопту дланом или било којим делом руке, осим раменом. Међутим, играчи морају извести аут управо руком, боље речено са обе руке, јер извођење аута једном руком значи аутоматску доделу лопте противничкој екипи. Иако се играчи највише користе ногом, допуштено је играње било којим делом тела осим руке. Играчи покушавају да се приближе противничком голу с лоптом на разне начине: индивидуалном контролом попут дриблинга, додавањем лопте саиграчу или ударцем према голу што противнички голман треба да одбрани. Противничка екипа настоји да освоји лопту пресецањем додавања или уклизавањем према противнику који има лопту. Уклизавање је ограничено; ако дође до контакта између играча који уклизава и оног који има лопту, досуђује се прекршај, а лопта се даје екипи чији је играч водио лопту. Фудбал је динамична спортска игра. Лопта је у игри све време осим када судија заустави игру због њеног изласка изван граница игралишта или неког прекршаја у терену. Након заустављања, игра се наставља према правилима. У професионалним лигама, на утакмици је најчешћи резултат од највише 3 гола. На пример, у Премијер лиги у сезони 2005/2006, просек голова по утакмици био је 2,48. Голови се постижу из игре и из казнених удараца. Казнени ударци су пенали ако је прекршај начињен у обележеном казненом простору, удаљеном 16 -{m}- од гола. Прекршаји, ван тога простора, се санкционишу са слободним ударцима. Фудбалска утакмица се не може играти без голмана и капитена. У правилима фудбала, само голман има одређену улогу. Сви остали играчи могу играти на било којем месту на терену. У модерном фудбалу, постоје, осим голмана, још три основне позиције: крила и шпиц: чија је главна улога постизање гола везни играчи: чија је улога одузимање лопте противнику, те додавање лопте својим нападачима штопери и бекови: њихова је улога спречавање противничке екипе да постигне гол. Ове се позиције даље разрађују. Та се разрада најчешће огледа у постављању играча на одређену страну, на пример: постоје централни (средњи) бекови, те леви и десни везни играчи. Иако играчи играју на унапред одређеној позицији, они могу без проблема прећи на неку другу позицију. Одређивање позиције на којој ће играчи играти зове се фудбалска формација. Формација уједно дефинише и тактику, а одређује је тренер. Историја и развој Игре које су се темељиле на шутирању лопте одигравале су се у многим земљама током историје. Најстарија игра о којој постоје документи је цују, која се помиње током војних вежби за време династије Чин у Кини (255—206. п. н. е.). Остале прадавне игре биле су кемари у Јапану и харпастум у Старом Риму. Правила фудбалске игре су донета средином 19. века да би коначно ујединила све врсте фудбала које су се играле по разним школама широм Велике Британије. Прва су правила измишљена у Кембриџу 1848, али нису била усвојена. Током 50-их година 19. века бројни клубови у државама с енглеским као матерњим језиком играли су фудбал који се разликовао од једног до другог места. Неки су клубови доносили сопствена правила, а најпознатија су била „Шефилдска фудбалска правила“ из 1867. Такође, 1862, Џон Чарлс Тринг изнео је своју врсту правила која су имала утицаја у стварању првих „фиксних“ правила. Сва ова правила су имала позитивну последицу; стварање првог фудбалског савеза, дана 26. октобра 1863.. Прво окупљање савеза било је у -{Freemason's Tavern}- у улици -{Great Queen Street}- у Лондону. У -{Freemason's Tavern}-, током пет сусрета између октобра и децембра, донета су службена правила која су, с мањим изменама, на снази и данас. На завршном састанку, клуб -{Blackheath}- повукао се из савеза због избацивања два правила; прво, у којем је писало да је допуштено играти руком било где на терену и друго, у којем је дозвољено ударање по ногама. Данас, правила доноси ИФАБ (-{International Football Association Board}-). Ово је тело основано 1886. после састанка у Манчестеру. На том састанку су учествовали, осим енглеског, и шкотски, велшки и ирски фудбалски савез. Најстарије фудбалско такмичење је енглески ФА куп, први пут одржан 1872. Енглеска је такође дом најстарије лиге, основане 1888. од стране Астон Виле. Оригинални систем такмичења окупљао је 12 екипа из средње и северне Енглеске. ФИФА је основана 1904. у Паризу, обећавши да ће поштовати и покушати да унапреди фудбалска правила. Повећана популарност фудбала на међународном нивоу довела је да ИФАБ прими ФИФА-у под своје окриље 1913. године. У данашње време, ИФАБ се састоји од четири члана из ФИФА-е, као и од једног представника из сваког од четири британска савеза. Данас, фудбал свој статус најпопуларнијег спорта на свету дугује једноставним правилима и минималној опреми. Фудбал се данас игра на професионалном нивоу у више од двеста земаља света, а занимљиво је напоменути да је, према ФИФА-и, већи број аматера него професионалаца. Такође, ФИФА је 2001. објавила да преко 250 милиона људи игра фудбал редовно за неки професионални или аматерски клуб. У великом делу света, фудбал због чињенице да је екипни спорт, зближава људе и побољшава односе између места, градова, па чак и држава. Америчка ТВ-станица „ЕСПН“ тврди да је пласман Обале Слоноваче на Светском првенству 2006. прекинуо грађански рат у тој афричкој земљи. Но, насупрот томе, добро је познат случај „фудбалског рата“ између Хондураса и Салвадора, као и немили догађај на Максимиру 1990, на утакмици између Динама и Црвене звезде. Правила игре Историјски развој правила фудбалске игре Када је у Енглеској око 1650. године укинута забрана игре лоптом уведене краљевским декретом 1314. године игра се брзо ширила по школама. Неких одређених правила није било, осим што се није смело играти рукама. Играчи по школама су се поделили у два табора: присталице -{ragby running game}- (рагбија) где се лопта могла играти руком и присталице -{dribling game}- (фудбала) где се искључиво играло ногом Године 1855. у Шефилду и Кембриџу основани су први енглески фудбалски клубови. Повећањем броја клубова настала је потреба за организованом игром. Присталице -{dribling game}- прихватиле су 1863. правила која је за ову игру направио -{M. Tring}- (1862) ректор школе у -{Uppinghamu}- и исте године у Лондону основали први фудбалски савез -{Football Association}- који је прописао 13 правила за игру. Тек од те године може се говорити о фудбалској игри у данашњем смислу. Прва правила су прописивала: Величина игралишта је била је утврђена на 200 јарди -{х}- 100 јарди (182,88 -{m}- -{х}- 91,44 -{m}-) и размак између статива на на голу 7,96 јарди (7,28 -{m}-). На голу није постојала пречка. Екипа се састојала од 11 играча. Свако играње руком и главом било је забрањено, противник се могао нападати само раменима и грудима. После сваког поготка екипе су мењале стране. Нешто касније димензије игралишта су смањене на 140 -{х}- 70 јарди Од тада па до 1929. правила су се усавршавала и проширивала новим одредбама. Допуне правила извршена су овим редом: 1864. је извршена прва допуна којом су прописане фудбалске ципеле. 1866. уведено је правило офсајда. Офсајд је био када играч прими лопту на противничкој половини, а испред себе нема најмање три играча. До те године у офсајду је био сваки играч, који је у моменту додавања био испред лопте што је узето из рагби правила. 1867. уведен је конопац који је спајао врхове статива, испуцавање лопте испред гола и забрана постизања гола директно из слободног ударца. 1870. уведено је играње главом, 1871. у екипу је уведен голман, којем је било допуштено играње руком. 1873. уведен је корнер. Корнер се изводио са попречне линије 15 метара лево или десно удаљен од гола. 1874. за прекршај правила игре уведено је кажњавање слободним ударцем. 1875. одређене су димензије гола ширина 7,32 -{m}- и висина 2,44 -{m}-, са обавезним постављањем пречке. 1878. уведена је пиштаљка за судију за давање знакова приликом прекида игре. 1880. димензије игралишта су сведене на 110 -{х}- 53,33 јарди (100,58 -{х}- 51,48 -{m}-) 1881. одређено је време трајање игре, права и дужности судије. 1884. уведене су помоћне судије, али су су се кретали нешто даље од игралишта. 1889. одређена је величина и маса лопте. 1891. на предлог Ираца уведен је казнени ударац – једанаестерац, обележен казнени простор, голманов простор и мрежа на голу. Од те године помоћне судије суде као линијске судије. 1897. уведено је трајање игре од 90 минута 1905. забрањено је голману истрчавање са гол-линије при извођењу једанаестерца. 1906. уведен је одмор у полувремену од 5 минута. 1912. голману је забрањено играње руком ван казненог простора 1913. корнер се изводи са угла игралишта. 1924. уведено је правило да сви играчи приликом извођења једанаестерца морају бити ван казненог простора удаљени од лопте најмање 9,15 -{m}- 1925. промењено је правило офсајда и допуштено да играч у нападу на противничкој половини игралишта, у моменту када му његов саиграч додаје лопту мора имати пред собом најмање два играча. 1929. за грешку при извођењу убацивања лопте у игру уместо слободног ударца досуђује се ново убацивање у корист друге екипе. 1970. уведено је правило жутог и црвеног картона. Од тада па до данас увођене су незнатне измене основних правила. О правилима Постоји 17 фудбалских правила. Сва су правила створена за сваки ниво фудбала, иако су очигледне промене код јуниора, сениора или жена. Правила, када је потребно, постају флексибилна. Тако безбројне одлуке ИФАБ-а помажу у бољој регулацији фудбалске игре. Фудбалска правила, још позната и као фудбалски закони, помажу у одигравању фудбалских утакмица. Свако ново правило и измену постојећих мора да потврди ИФАБ. Играчи, опрема и судије Свака екипа се састоји од највише 11 играча (не рачунајући замене или резерве), од којих један мора бити голман. Правила такмичења одређују минималан број играча који је потребан за стварање екипе, што је најчешће седам. Голман се може користити руком или дланом те се кретати с лоптом у рукама, али само унутар шеснаестерца испред свог гола, не противничког. Иако остале играче распоређује тренер, нема никаквог ограничења што се тиче њихових позиција и кретања. Основна опрема која је потребна за наступ укључује мајицу, шорц, чарапе (штуцне), копачке и адекватне штитнике за потколеницу. Не смеју носити ништа што је опасно за противничког играча или тог самог играча; никакав накит, па чак ни венчани прстен. Само судија сме, то јест треба да носи сат. Голмани морају да имају другачију опрему од саиграча, противничких играча и судија. Више играча може бити замењено током утакмице. Максималан број замена током међународне такмичарске утакмице или лигашке утакмице је три, иако број замена може варирати у неким другим лигама или пријатељским утакмицама. Најчешћи су разлози за замену повреда, умор, слаба игра и тактичка промена. Према прописима ФИФА-е, замењен играч не сме више ући у игру за време те утакмице. Утакмицу суди главни судија, који има пуна овлашћења да спроводи сва фудбалска правила током утакмице за коју је изабран да суди (5. правило). Одлука главног судије је коначна. Главном судији помажу помоћне судије, а свуда би требало да буде и четврти судија, иако ФИФА то не захтева. Главна је улога четвртог судије помагање осталој тројици судија и ако је потребно и замени једног од њих, услед повреде на пример. Будући да у том случају нема четвртог судије, на Светском првенству 2006. види се да постоји и пети судија, који замењује четвртог. Игралиште Због енглеског порекла фудбала и надмоћи британских савеза у раним данима ИФАБ-а, стандардне димензије фудбалског игралишта изражене су у јардима. Тако, на пример, једанаестерац није ударац упућен са једанаест метара, већ са дванаест јарди. Иако се данас све више прерачунава у метре, фудбалске нације с енглеског говорног подручја и даље користе јард као мерну јединицу. Игралиште је у облику правоугаоника. За међународне утакмице, дужина не сме да прелази 90 до 100 метара, а ширина би требало да буде између 65 и 75 метара (некада дужине од 90 до 110 метара и ширине од 45 до 90 метара, а данас тачно 105 -{m}- са 68 -{m}- - по прописима УЕФЕ). Игралиште је омеђено 12 -{cm}- широким попречним и уздужним линијама, а подељено је средњом линијом (линија центра) на два једнака дела. Средина игралишта је обележена кругом (полупречника 9,15 -{m}-). Ове дуже линије (уздужне линије) називају се аут-линије (кад лопта оде преко те линије изводи се аут), а краће (Попречне линије) гол-линије (на њима су постављени голови). На оба краја игралишта у средини попречне линије налази се по један гол (7,32 -{m}- дужине и 2,44 -{m}- висине). Гол се састоји од две стативе повезане пречком, на којој је причвршћена мрежа. Стативе и пречка су округлог (раније квадратног) пресека односно пречника 12 -{cm}-. Голманов простор је правоугаоник. На 5,5 -{m}- лево и десно од унутрашње страна стативе уцртане су две вертикалне 5,5 -{m}- дуге линије, а њихове крајеве спаја линија која је паралелна са попречном страном игралишта. Казнени простор је правоугаоник уцртан око голмановог простора. Његове две краће стране које улазе у терен игралишта, дуге су 16,5 -{m}-, а исто толико су удаљене и од унутрашње стране статива. Линија која спаја њихове крајеве паралелна је са попречном страном игралишта. У том простору је тачком обележено место са којег се изводи казнени ударац (11 -{m}- од гола) Са спољашње стране правоугаоника, испред средине казненог простора је сегмент полупречника 9,15 -{m}- чији је центар у тачки с којег се изводи казнени ударац. Трајање утакмице и одређивање победника Стандардна утакмица за одрасле састоји се од два дела од 45 минута познатих као полувреме. Дакле, утакмица траје 90 минута. Обично је између два полувремена одмор од 15 минута. Главни судија је једини службени мерилац времена на утакмици. Он доноси одлуку колика ће бити надокнада изгубљеног времена. Време се губи обављањем замена, пружања медицинске помоћи повређеном играчу, слављењем постигнутог гола. Главни судија ће показати четвртом судији колика је надокнада, а овај ће подигнути мали семафор који показује играчима и публици колико се минута надокнађује. Утакмице у лиги могу завршити и нерешено, али у купу се мора добити победник. У тој фази такмичења нерешена утакмица после одиграних 90 минута решава се продужецима, а ако је и тада нерешено, онда се приступа извођењу једанаестераца. Голови постигнути у продужецима се у службеним статистикама рачунају као да су постигнути током регуларних 90 минута. Код једанаестераца, то је другачије. Они постигнути током продужетака рачунају се као и гол из игре (током 90 минута), али они постигнути после 90 минута и продужетака се у службеним статистикама не рачунају. Такмичења која се одржавају двокружно (екипе играју једна против друге двапут; једном код куће, једном у гостима) могу користити правило гола у гостима, ако две екипе имају једнак број бодова на крају такмичења. Ако је и број голова у гостима такође једнак, онда се може израчунати однос досуђених и искоришћених једанаестераца. Друга варијанта је одигравање нове, одлучујуће утакмице. У касним 90-им годинама 20. века, ИФАБ је почео да експериментише с начинима који би омогућавали завршетак утакмице без извођења једанаестераца. То су били златни гол и сребрни гол. Златни гол значи тренутни завршетак утакмице и победу екипе која је постигла гол. Сребрни гол доноси победу екипи која има предност на крају продужетка. Правило златног гола уведено је на Европском првенству у Енглеској, а сребрни гол на Европском првенству 2004. у Португалији. Експерименти са златним и сребрним голом су прекинути, па се ИФАБ вратио традицији и одигравању продужетака до краја. Лопта у игри и ван игре По правилима постоје два основна дела игре: лопта у игри и лопта ван игре. Све време од почетног ударца па до краја полувремена, осим када лопта изађе ван граница игралишта или судија заустави игру, лопта је у игри. Када лопта није у игри, она се враћа на један од осам следећих начина: Почетни ударац: на почетку утакмице, полувремена или продужетка, или након гола противничке екипе. Аут: када лопта целим обимом пређе аут-линију, лопта је додељена екипи супротној од оне која је задња дотакла лопту. Гол-аут: када лопта целим обимом пређе гол-линију, а да гол није постигнут, под условом да је екипа која је нападала задња играла (дотакла) лоптом, гол-аут је додељен екипи која се до краја те акције бранила. Корнер: када лопта целим обимом пређе гол-линију, а да гол није постигнут, под условом да је лоптом последња играла екипа која се бранила, лопта је додељена екипи која напада. Индирект: лопта се додељује екипи супротној од оне која је направила прекршај који није ометао противника (офсајд, предуго држање лопте у рукама голмана). Слободан ударац: досуђује се у корист екипе играча над којим је извршен прекршај. Једанаестерац: досуђује се у корист екипе над чијим играчем је направљен прекршај у шеснаестерцу противника. Судијско бацање: дешава се кад судија заустави игру. Разлог заустављања може бити озбиљна повреда играча, улазак страног лица у терен, пробушена лопта и слично. Овакав се наставак утакмице ређе виђа на утакмицама за одрасле. Прекршаји и казне Прекршај у фудбалу настаје када играч угрози супарничког играча на један од бројних начина: играњем руком, гурањем противника, рушењем противника (фаул)... За такве врсте прекршаја досуђује се слободан ударац или једанаестерац, у зависности од тога где је прекршај направљен. Остали прекршаји кажњавају се индиректом. Судија може казнити играча, замену (чак и ако замена није у игри), те особље (физиотерапеута, тренера... жутим или црвеним картоном. Казнити се може било када, па чак и недуго после завршетка утакмице и то ако је играч направио прекршај који је кажњив према фудбалским правилима. Најчешћи разлог казне је „неспортско понашање“, које се кажњава сваки пут када се нарушава дух игре. Судија може да одлучи да не досуди прекршај ако сматра да екипа над којом је прекршај направљен може да оствари предност из наставка акције. Судија, ако предност није остварена, односно ако екипа над којом је прекршај направљен није остварила неки значајан помак у акцији, може да врати игру и досуди прекршај који се изводи на месту где се прекршај догодио. Ако се ради о прекршају који захтева казну, а екипа над којом је прекршај направљен може да оствари предност, судија задржава право да казни играча након одласка лопте изван границе терена. Офсајд Играч је у офсајду ако је ближи супротној гол-линији и од лопте и од свих противничких играча, осим ако је у свом делу игралишта. Ако је играч у линији са супарником, офсајда нема. Тренутак у којем помоћни судија мора да одреди има ли офсајда је тренутак упућивања лопте према играчу. Ако у том тренутку офсајда није било, играч слободно може да крене ка гол-линији. Ако је лопта упућена играчу који је у офсајду, а он очито показује да не намерава да игра лоптом или омета бека у добијању лопте назад, тада се офсајд не досуђује, а неки други играч слободно може да игра лоптом или додаје, под условом да није направио офсајд. Право (изворно) правило је да нападач у тренутку упућивања лопте мора да има најмање два противничка играча ближе противничком голу, где је углавном један голман, а други одбрамбени играч. Ретка је ситуација да голман истрчи и интервенише, а противник одмах врати лопту ка голу где се налазе нападач и одбрамбени играч. Тада је офсајд, али се дешава да играчи то не знају, па долази до протеста код судија и додељивања картона. Извршна тела Највише и најутицајније фудбалско тело је ФИФА. Осим фудбала који је најпознатији, ФИФА је такође надлежна за развој футсала и фудбала на песку. Седиште ФИФА-е је у Цириху, у Швајцарској. Постоји шест регионалних конфедерација које су у савезу са ФИФА-ом: Азија: АФК (Азијска фудбалска конфедерација) Африка: КАФ (Афричка фудбалска конфедерација) Средња/Северна Америка и Кариби: КОНКАКАФ (Фудбалска конфедерација карипског, северноамеричког и средњоамеричког фудбала) Европа:УЕФА (Унија европских фудбалских асоцијација) Океанија:ОФК (Фудбалска конфедерација Океаније) Јужна Америка: КОНМЕБОЛ (Фудбалска конфедерација јужноамеричког фудбала) Неки фудбалски савези мењају понеке фудбалске прописе. Међутим, када се одржава службено такмичење, сва правила ФИФА-е и припадајуће конфедерације морају да се прихвате. ФИФА као сама не доноси правила, већ је за то надлежан ИФАБ, као што је већ објашњено. Највећа међународна такмичења Највеће међународно такмичење организује ФИФА, а то је Светско првенство у фудбалу. Ово такмичење се одржава сваке четири године. Више од 190 националних фудбалских репрезентација учествује у квалификацијама под надзором припадајућих конфедерација за место у завршном турниру. На завршном турниру налазе се 32 екипе (број екипа је 1998. године повећан са 24 на 32) које се такмиче током приближно месец дана. Последње светско првенство одржано је 2018. у Русији, а следеће ће бити 2022. у Катру. Фудбал је такође заступљен на Олимпијским играма од 1900, са изузетком игара у Лос Анђелесу 1932. Пре настанка светског првенства у фудбалу, Олимпијске игре су имале статус највећег међународног такмичења у фудбалу. Прво је олимпијски фудбалски турнир био предвиђен искључиво за аматере, али од ОИ у Лос Анђелесу наступ је допуштен и професионалцима уз бројна ограничења која онемогућују слање најјачих фудбалских репрезентација на ОИ. Тренутно, фудбал на ОИ игра се на нивоу У-23, с тим да репрезентације могу да имају три играча преко 23 године. Код жена и женског фудбала на ОИ, ствари су потпуно другачије. Од Олимпијских игара 1996. у Атланти заступљен је и женски фудбал и то са свим професионалним играчицама без старосних ограничења. Зато је титула олимпијских фудбалских победница од једнаке вредности као и Светско првенство у фудбалу за жене. Након СП-а, најважнија међународна фудбалска такмичења су континентална првенства која организују континенталне конфедерације и окупљају најбоље фудбалске екипе са појединог континента које на главни турнир улазе кроз систем квалификација. Ти турнири по континентима и надлежне конфедерације су: Европа: Европско првенство у фудбалу (УЕФА) Јужна Америка: Амерички куп (КОНМЕБОЛ) Африка: Афрички куп нација (КАФ) Азија: АФК азијски куп (АФК) Средња/Северна Америка: КОНКАКАФ златни куп (КОНКАКАФ) Океанија: ОФК куп нација (ОФК) Осим тога постоје и клупска такмичења по континентима која су такође врло популарна и квалитетом не заостају за националним континенталним такмичењима. Најпознатија клупска такмичења су Лига шампиона у Европи, као и Куп Либертадорес у Јужној Америци. Победници ових купова, као и купова осталих континената играју у такмичењу званом Светско клупско првенство. Такмичења на државном нивоу Фудбалски савез сваке поједине државе је надлежно тело за стварање лигашког такмичења, која се уобичајено деле у неколико лига (дивизија). У лигама овакве врсте екипе добијају бодове зависно од резултата. Бодовања су различита: 3 за победу, 1 за нерешено, 0 за пораз 2 за победу, 1 за нерешено, 0 за пораз 2 за победу, 1 ако након нерешене утакмице се добије на једанаестерце, 0 ако се изгуби на једанаестерце након нерешене утакмице, 0 за пораз 3 за победу, 2 за нерешено, 1 за пораз Екипе су постављене на табелу према резултатима које постижу, почевши од најбоље, а завршно са најлошијом екипом. Најчешће, екипе се током једне сезоне сусрећу двапут, једном на свом терену и једном у гостима. На крају сезоне екипа са највише освојених бодова проглашава се прваком, а једна до четири најлошије екипе испадају у нижи ранг такмичења, а замењује их исти број најбољих екипа из нижег ранга. Понекад лига редослед није коначан; након лигашког дела такмичења, играју се доигравања за првака, пласман у вишу лигу или за одређени пласман, као и разигравања за опстанак у постојећем такмичењу. Одређени број најбољих екипа у највишем рангу такмичења стиче право играња у међународним клупским такмичењима идуће сезоне. Главни примери оваквог концепта такмичења налазе се у Јужној Америци, у систему Апертура и Клаусура. Преведено, ради се о првом (отварајућем) и другом (затварајућем) делу такмичења. У додатку лигама, већина фудбалских савеза додаје и куп такмичење током сезоне. Купови су најчешће организовани по куп систему. То значи да победник једне утакмице пролази у следећи круг такмичења, а губитник више не учествује у такмичењу, односно испада из такмичења. У великом броју земаља се организује и тзв. „Суперкуп“, у коме се у једној утакмици састају државни шампион (победник првенства) и победник купа, што најчешће има само ревијални значај (без утицаја на пласман на међународна такмичења). Уколико је неки клуб освојио такозвану „дуплу круну“ (победник и првенства и купа), „Суперкуп“ се не организује. Веома често, нарочито од почетка 90-их, у појединим земљама, организује се и тзв. „лига-куп“, такмичење, у коме се клубови неколико кола такмиче по лигашком систему, најчешће по групама, након чега најбоље пласирани тимови учествују у елиминационој завршници (куп систем). Види још Футсал Амерички фудбал Аустралијски фудбал ФИФА УЕФА Светско првенство у фудбалу Европско првенство у фудбалу Референце Литература Енциклопедија Физичке културе ЈЛЗ Загреб 1975 Спољашње везе Званични сајт светске фудбалске организације ФИФА Званични сајт европске фудбалске организације УЕФА Азијска фудбалска конфедерација (АФК) Конфедерација афричког фудбала (КАФ) КОНКАКАФ КОНМЕБОЛ Океанијска фудбалска конфедерација (OFK) Фудбалски савез Србије (ФСС) Тренутна фудбалска правила Еврофудбал Правила фудбала - Правила фудбалске игре и судијски тестови из познавања ПФИ Спортови Олимпијски спортови Англицизми Игре са лоптом


source: fineweb

text: Друштвене вредности Друштвене или културне вредности представљају основни појам аксиолошког садржаја у друштвеним наукама. Дефинишу се као имплицитна или експлицитна, општеприхваћена, традицијом наслеђена мишљења и веровања у некој култури о томе шта је значајно, исправно, пожељно, истинито, вредно и којим циљевима би требало тежити. У том смислу, друштвене или културне вредности су централни ставови или сентименти који одређују приоритете и самим тим дају садржај и структуру организацији живота у заједници. Као релативно стабилне, опште и хијерархијски организоване форме, друштвене вредности у највећој мери одређују карактер друштва, деловања институција и утичу на социјализацију личности. Према заступницима културног релативизма, вредности једне културе су посебне, јединствене и не могу се оцењивати мерилима неке друге културе. Насупрот њима, теоретичари који бране универзалистичко гледиште сматрају да постоје неке темељне, општечовечанске, транскултурне, универзалне вредности које важе у свим културама и свим епохама. Литература[уреди] - Овај чланак, или један његов део, изворно је преузет из књиге Ивана Видановића „Речник социјалног рада” уз одобрење аутора.


text: Дарко Спалевић остаје у Радничком. Спор између играча и клуба добио је епилог у првом степену пред Арбитражном комисијом, која је донела одлуку у корист Крагујевчана. Искусни нападач тражио је раскид уговора са Радничким због неизмирених обавеза клуба, међутим, чланови Арбитражне комисије утврдили су да је Спалевић добио три плате, али са закашњењем, што је било довољно да пресуда буде у корист клуба. Дарко Спалевић је требало да донесе и изводе из ПИО фонда, међутим, то није урадио, па како није било довољно доказа, Арбитражна комисија је могла да закључи случај. Играч има право на жалбу Комисији за жалбе ФСС. Спалевић је најавио да ће завршити каријеру ако Арбитражна комисија пресуди у корист Радничког. После одлуке комисије није имао коментар. – Морам прво да се договори са адвокатом шта нам је следећи потез – рекао је Спалевић. ФОТО: М. Спасојевић


За вријеме турске власти уведени су бројни намети, харач, у виду "десетине" и "трећине" па је чак уведен и порез на малу хришћанску / кришћанску дјецу што је изазвало велико незадовољство и бунт у народу. Дошло је до велике буне у православном и католичком народу и та побуна је захватила села од планине Требаве до ријеке Саве и даље на исток до Брчког.Названа је Протина буна јер је на челу побуњене "раје" био Стеван Поповић, прото у православној цркви у Орашју, које је тада било српско село. Договор о подизању оружане побуне постигнут је у селу Жабару у прољеће 1858.године у засеоку Липик.


text: Боинг 2707 Боинг 2707 (енг. Boeing 2707) је био пројекат широкотрупног путничког суперсоничног авиона. Током 1960-их у Совјетском Савезу, Француској и Уједињеном Краљевству се радило на изградљи путничких суперсоничних авиона Тупољев Ту-144 и Конкорд. Како у САД у то време није постојао одговарајући пројекат влада те државе је расписала конкурс за произвођача који би био у стању да направи такав авион. Међутим, за разлику од поменутих пројеката у Европи влада САД је тражила да тај суперсонични авион буде знатно већи, да може да прими најмање 250 путника, да буде бржи (од 2,7 до 3 маха) и да буде широкотрупни. У односу на Л-2000 чији је дизајн био далеко конвенционалнији, Модел 733 је био замишљен знатно амбициозније. Карактерише га тзв. свинг-винг (swing-wing) технологија, могућност да током лета промени облик крила из конвенциоанлних (за време субсоничног лета) у делта (за време суперсоничног) што би омогућило боље перформансе при мањим брзинама. Такође је предложено да се нос авиона савија на два места како би се омогућила боља видљивост пилотима приликом слетања и полетања. Међутим, Боинг је наишао на велике проблеме, пре свега са свинг-винг механизмом који се показао изузетно компликованим и тешким. У октобру 1968. Боинг напушта ту идеју и окреће се конвенционалном дизајну са фиксним делта крилима, иронично потпуно исто што је раније Локид предложио са својим Л-2000. Боинг је започео градњу два прототипа 1969. године који су носили ознаку Модел 733-300. Али у то време је било пуно противника суперсоничних летова који су као разлоге наводили то да ће такви авиони оштетити озонски омотач. Такође је било противника да држава улаже у пројекте приватних компанија. Све је то резултовало да влада САД прекине финансирање у марту 1971. Два прототипа никада нису довршена. Расклопљени су стајали на једном отпаду на Флориди 19 година пре него што је једног од њих откупио један музеј у Калифорнији где се данас налази изложен предњи део. Спољашње везе[уреди] |2707 • 707 • 717 • 720 • 727 • 737 • 747 • 747-8 • 757 • 7J7 • 767 • 777 • 787|


Купить Mitsubishi L200 в Екатеринбурге, продажа автомобилей Митсубиси Л200 Mitsubishi L200 с пробегом в Екатеринбурге Модель ---ASXCarismaColtDionEclipseEndeavorGalantGrandisiL200LancerMonteroMontero SportOutlanderOutlander XLPajeroPajero MiniPajero PininPajero SportSpace RunnerSpace Star


СЛОВО "З" И ЦРНЕ ТРОЈКЕ Фамозно слово "З" Политички саветници ђенерала Драгољуба Михаиловића су често (много чешће него о другим проблемима) расправљали о томе, ко ће да дочека Краља и на каквом коњу када се земља буде ослободила.Озбиљно су се плашили, да та улога не припадне ђенералу Милану Недићу или Димитрију Љотићу или неком другом од "квислинга" , па су зато упрегли сву своју мудрост да пронађу неки начин да се са успехом ослободе свих својих супарника, а да се Власи (тј. Енглези) ипак не сете о чему се ради. Зато су ступили у везу с Владом у Лондону и са разним њеним дворским саветницима и шифрантима, којима су сликовито објаснили, да у Отаџбини постоји известан број лица,којих би Југословенска Војска у Отаџбини морала, на сваки начин, да се ослободи. И заједничким мозгањем Михаиловићевих и југословенских лондонских политичара дошло се на "сретну" (како сами веле) идеју, да се на отаџбинском тлу "популарише" (опет њихов израз) велико слово З, стављено, наравно, под наводне знаке. Ђенерал Михаиловић, односно његов штаб, достављао је радио шифром Влади у Лондону имена лица из Отаџбине, а Влада је, објављивала преко радија Лондона, - да се стављају под слово "З" ти и ти. Стављајући их под слово "З" преко радија Лондона, југословенска избегличка Влада им је изрицала, без икаквог судског поступка, пресуду, која је значила - заклати . По сопственом признању историчара југословенске емигрантске Владе, били су стављени под слово "З", чија су имена објављена преко радија Лондона, следећи:134 "1. Аћимовић Милан, Недићев министар (бр. 310, 15. јули 1942;30. јули, па 1, 7, 23 и 29. август); 2. Бабић Карло, наредник из Степојевца (бр. 521, 29. август; 1. септембар); 3. Богдановић Новак, полициски агент (бр. 385, 12. август; 29 и 31. август); 4. Браловић Раде из Краљева (бр. 395, 12. август; 23 и 29. август); 5. Булић Драгутин, професор у Чачку (бр. 202, 25. мај; 2 и 8. јуни); 6. Веселиновић Радослав,инжењер, Дирис (бр. 204, 25. мај; 2 и 8. јуни); 7. Вуковић Ђида, Хортијев посланик (бр. 203, 25. мај; 2 и 8. јуни); 8. Грбић Милован, председник општине Попучке код Ваљева (бр. 202, 25. мај; 2 и 8. јуни); 9.Грујић Милан, пуковник у пензији (бр. 396, 14. август; 29. август); 10.Губарев Никола, полициски агент (бр. 368, 8. август; 29 и 31. август); 11. Дедић Рафаило, нижи војни чиновник (бр. 452, 24. август; 11. септембар); 12. Динић Танасије, пуковник (бр. 203, 25. мај; 2 и 8. јуни); 13. Добричић Д. Никола, пеш. капетан II класе (бр. 369, 8. август; 29.август); 14. Докић Ђура, ђенерал, Недићев министар (бр. 310, 15. јули;7, 23 и 29. август); 15. Ђорђевић Душан, Недићев министар (бр. 310,15. јули; 7, 23 и 29. август); 16. Ђорђевић Цека, Аћимовићев пом 4000 ;оћник МУД (бр. 201, 25. мај; 2 и 8. јуни, па 30. јули, па 1, 7, 23 и 29. август); 17. Живановић Мирко, шеф полиције у Нишу (бр. 366, 8. август; 23 и 29. август); 18. Здравковић Д. Милорад, арт. мајор (бр. 369,8. август; 29. август); 19. Зотовић Мирослав, новинар из Ниша (бр.366, 8. август; 23 и 29. август); 20. Јанковић др Велмар, Јонићев помоћник МП (бр. 204, 25. мај; 2 и 8. јуни, па 7, 23 и 29. август); 21. Јанковски Ђорђе, ваздух. капетан (бр. 452, 24. август; 1. септембар); 22.Јањић Страхиња, ражаловани потпоручник (бр. 522, 29. август; 11.септембар); 23. Јеремић Воја из Краљева (бр. 395, 12. август; 23 и 29.август); 24. Јонић Велибор, Недићев министар (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 25. Којадиновић Бата, срески начелник у Љубовији (бр.203, 25. мај; 2 и 8. јули); 26. Коларевић Н. Милош, пеш. капетан (бр.369, 8. август; 29. август); 27. Костић Јосиф, ђенерал, Недићев министар (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 28. Котур Ђура, Мијушковићев помоћник МСП (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 29. Кузмановић Огњен, Недићев министар (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 30. Кујунџић Богољуб, Недићев министар (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 31. Лазаревић Момчило, срески начелник у Власотинцима (бр. 272, 28. јуни; 18. јули); 32. Марјановић Миљко, председник општине пожешке (бр. 202, 25. мај; 2 и 8. јуни); 33. Марјановић др Чеда,Недићев министар (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 34. Марковић Жика, агент Специјалне полиције у Београду (бр. 368, 8. август; 31. август); 35. Матић Божа, из Ваљева (бр. 201, 25. мај; 2 и 8. јуни); 36.Матић Љубивоје, учитељ из Попучака, поред Ваљева (бр. 202, 25. мај; 2 и 8. јуни); 37. Мијушковић др Јован, Недићев министар (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 38. Михаиловић Анђелко, трговац из Ваљева и б. Народни посланик (бр. 202, 25. мај; 2 и 8. јуни); 39. Младеновић Т. Борисав, пеш. поручник (бр. 369, 9. август; 29. август); 40. Недић Ђ. Милан, ђенерал (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 41. Нововић Ђ. Војислав, пеш. капетан II класе (бр. 426, 22. август; 11. септембар); 42. Обућина Драгослав, свештеник у Краљеву (бр. 395, 12. август; 23 и 29. август); 43. Олћан Михаило, Недићев министар (бр. 310, 15. јули; 7, 23 и 29. август); 44. Пантовић Тадија, из Претока у Гружи (бр. 249, 17. јуни; 3 и 9. јули); 45. Папић Негован, из Мионице (бр. 201, 25.мај; 2 и 8. јуни); 46. Перић Ђорђе, Недићев шеф пропаганде (бр. 203, 25. мај; 2 и 8. јуни); 47. Першић Драго, из Краљева (бр. 395, 12. август; 23 и 29. август); 48. Петрић Живадин, срески начелник, Лебане (бр. 272, 28. јуни; 18. јули); 49. Петровић Милован, Председник Општине Бранковина (бр. 202, 25. мај; 2 и 8. јуни); 50. Поповић Драгутин, из Лебана (бр. 272, 28. јуни; 18. јули); 51. Поповић Душан, Начелник Среза крагујевачког (бр. 370, 8. август; 23 и 29. август); 52. Поповић Милан, б. сенатор, Хортијев посланик (бр. 203, 25. мај; 2 и 8. јуни); 53. Поповић Светислав, полициски агент (бр. 385, 12. август; 29 и 31. август); 54. Продановић Милован, из Кнића, арт. капетан I класе (бр. 369, 8. август; 29. август. Пре тога, дато само његово презиме, бр.249 од 17. јуна, а оглашено 3 и 9. јула); 55. Рајовић Богдан, шеф станице Иверак (бр. 201, 25. мај; 2 и 8. јуни); 56. Редић Драги, потпуковник (бр. 231, 9. јуни; 3 и 9. јули); 57. Ритиков Анатолије, свештеник у Краљеву (бр. 395, 12. август; 23 и 29. август);135 58. Савић Радован,полициски агент у Нишу (бр. 366, 8. август; 23 и 29. август); 59. Свеншек Ф. Рудолф, пеш. капетан (бр. 231, 9. јуни; 3 и 9. јули); 60. Срб А. Ђорђе, пеш. капетан II класе (бр. 426, 22. август; 11. септембар); 61. Стефановић С. Миодраг, арт. капетан I класе (бр. 369, 8. август; 29. август); 62. Стојановић 238d ; Александар, ђенерал (бр. 203, 25. мај; 2 и 8. јуни, па 7, 23 и 29. август); 63. Стојићевић Јован, из Дражевца (бр. 521,29. август; 11. септембар); 64. Стојковић Драгић, судски чиновник у Власотинцима (бр. 272, 28. јуни; 18. јули); 65. Столе Врњачки, Пећанчев војвода, право име: Стојановић, кафеџија из Београда (бр. 360, 5. август; 23 и 29. август); 66. Стругаревић Емилија, из Врњаца (бр. 362,5. август; 23 и 29. август); 67. Тадић Драгић, трговац у Ваљеву (бр. 203, 25. мај; 2 и 8. јуни); 68. Тешић Рајко, капетан из Милановца (бр. 202, 25. мај; 2 и 8. јуни); 69. Тодоровић Алекса, из Краљева (бр. 395,12. август; 23 и 29. август); 70. Тојић Миодраг, пеш. мајор, Помоћник Команданта СДС у Крагујевцу (бр. 361, 5. август; 29. август); 71. Ћоројевић (?; или можда Ђорђевић) Буда, инспектор Министарства финансија (бр. 204, 25. маја; 2 и 8. јуни); 72. Филиповић Стојан, полициски агент (бр. 385, 12. август; 29 и 31. август); 73. Чолић Л. Михаило,жанд. поручник у пензији (бр. 404, 17. август; 11. септембар); 74. Швебел Рудолф, Потпредседник Општине крагујевачке (бр. 370, 8. август; 23 и 29. август); 75. Шкава Јован, Пећанчев војвода, из Ваљева (бр. 201, 25. мај; 2 и 8. јуни)."136 Поред ових седамдесет и пет имена, која су била оглашена преко радија Лондона, ђенерал Драгољуб Михаиловић је доставио још двадесет и пет имена за стављање под слово "З". Међутим, та имена преко радија Лондона нису била оглашена (видеће се доцније зашто). То су ова имена: "1. Анђелић Милисав, адвокат из Бијелог Поља, Потпредседник црногорске Скупштине од 12. јула 1941. (бр. 621, 12. септембар); 2.Божовић Божа, војни чиновник, Крушевачки округ (бр. 531, 4. септембар); 3. Бојевић Радивоје, војни чиновник, Крушевачки округ (бр. 581, 4. септембар); 4. Бурић Богдан, свештеник из Никшића (бр. 539, 1.септембар); 5. Вељковић Светозар, кројач, Крушевачки округ (бр. 581, 3ff3 4. септембар); 6. Вучинић Душан, адвокат из Подгорице, Дрљевићев МУД (бр. 620, 12. септембар); 7. Дрљевић Милан, Расински војвода (бр. 581, 4. септембар); 8. Дрљевић др Секула, (бр. 621, 12. септембар); 9. Ђуровић Машан, из Рашке (бр. 344, 5. август); 10. Јакшић Арсо, свештеник из Никшића (бр. 539, 1. септембар); 11. Јовановић Белов Јован, из Црнојевића Ријеке (бр. 620, 12. септембар); 12. Куловец Петар, резервни капетан, Крушевачки округ (бр. 581, 4. септембар); 13. Ломпар Петар, Дрљевићев министар (бр. 620, 12. септембар); 14. Матић Велибор, полицајац, Крушевачки округ (бр. 581, 4. септембар); 15. Милошевић Михаило, Председник Општине недокуске, Срез Бијело Поље (бр. 621, 12. септембар); 16. Митровић ..., инжењер из "Аеропута" (бр. 357, 5. август); 17. Ненадић Воја, учитељ из Пљеваља, б. Народни посланик (бр. 621, 12. септембар); 18. Перовић Данило Тунгуз, професор из Берана, Дрљевићев министар (бр. 620, 12. септембар); 19. Петковић Петко, каменорезац, Крушевачки округ (бр. 581, 4. септембар); 20. Пламенац Петар, Дрљевићев министар (бр. 620, 12. септембар); 21. Поповић Лазар, из Београда (бр. 649, 16. септембар); 22. Сондермајер Тадија (бр. 357, 5. август); 23. Стефановић Милан, наредник, Крушевачки округ (бр. 581, 4. септембар); 24. Стругаревић Јордан, кројач, Крушевачки округ (бр. 581, 4. септембар); 25. Чвркић Војко, б. Народни посланик и министар (бр. 226, 6. јуни). "137 Као што се види, међу свим овим именима уопште се не налази Димитрије В. Љотић. Интересантно је,зашто он није стављен под слово "З"? Нико није нападан више од њега, а међу озлоглашенима се не налази његово име! Оно, додуше, постоји једна необјављена депеша Драже Михаиловића југословенској Влади (бр. 648 од 16. септембра 1942. године), у вези које историчар егзилне Владе пише следеће: "Додајмо да је у једном једином случају Михаиловић желео да једна личност буде оглашена и убијена; али је тада имало да се изреком каже: ‘Шеф тројки наредио је да изгуби главу’. То није никад објављено. " 138 Можда ова депеша крије тајну о Димитрију В. Љотићу. Необично је важно нагласити, да се међу свим горњим именима, и оглашеним и неоглашеним, која су стављена под фамозно слово "З", не налази ни један једини комуниста. То признаје јавно и сам професор Слободан Јовановић, бивши Председник југословенске емигрантске Владе, у писму упућеном лондонском листу "Тајмс" 15. јула 1946. године, а које гласи: "Господине Уредниче, У оптужници против ђенерала Михаиловића нарочито су, изгледа, истакнута убиства извршена под тзв. словом З. Јавни тужилац у Београду тврди да је југословенска Влада у Лондону, поступајући по предлозима ђенерала Михаиловића, оглашавала преко лондонског радија имена оних које је требало побити. Према оптужници, та оглашавања преко радија представљала су наређења за убијање Титових присталица и симпатизера. На једној конференцији за штампу, одржаној са страним дописницима у Београду 1. октобра 1945, др Недељковић, Председник југословенске Комисије за утврђивање ратних злочина, изјавио је да је број 4000 1086;них на које је примењено слово З ’изванредно велики. По нашим подацима о жртвама, покупљеним на терену, цифра закланих прелази десет хиљада... Никада ниједан Немац и ниједан колаборациониста нису били стављени под слово З’. Као заступник Министра војске од јануара 1942. до јуна 1943,имам да изјавим следеће: 1. З је прво слово речи застрашити. Лицима стављеним под слово З давано је упозорење да се за њихова недела зна и изван земље и да ће их после рата сустићи казна. 2. Објављивање имена лица стављених под слово З вршено је преко радија Лондона, по предлозима које је ђенерал Михаиловић достављао југословенској Влади преко британских власти. 3. Укупно је 75 особа стављено под слово З. 4. Из списка лица стављених под слово З, који се може наћи у архиви радија Лондона, јасно излази да је слово З примењивано само на квислиншке елементе познате по својој служби непријатељу. Тако је било примењено на Председника тзв. Српске Владе,Милана Недића, и на најважније колабораторе. 5. Супротно тврђењима др Недељковића, на списку лица стављених под слово З нема ни једног јединог члана из Титовог покрета. "139 И, заиста, непобитан је факат, да се међу стављеним лицима под слово "З" није налазио ни један једини комуниста. Ово је важно констатовати исто толико, колико и чињеницу, шта је, уствари, значило слово "З". По Председнику југословенске емигрантске Владе Слободану Јовановићу, као и по историчару те Владе Радоју Кнежевићу, стоји, - да је "З прво слово речи застрашити". А професор Кнежевић још подвлачи, да је "стављање под слово З била једна у основи ПЕДАГОШКА МЕРА по Михаиловићевој замисли", које "НИЈЕ, РАЗУМЕ СЕ, ДАВАЛО ИМУНИТЕТ КРИВЦИМА И ЈЕМСТВО ЗА БЕЗБЕДНОСТ У БУДУЋНОСТИ".140 А шта се, уствари, догађало у Отаџбини са лицима стављеним под слово "З", којима је радио Лондон одузимао "јемство за безбедност у будућности"? Преко ноћи их је нестајало! Јер, према стварној пракси спровођеној на терену у земљи, слово "З" је доносило смрт онима, чија су имена била обележена оним несретним знаком. Да се заиста вршило ликвидирање националних људи, то је признао и сам професор Слободан Јовановић, Председник југословенске егзилне Владе, у једном строго поверљивом акту. Када је Лозовски, Помоћник Министра Иностраних послова СССР-а, упутио 3. августа 1942. године ноту југословенској Влади у Лондону противу ђенерала Михаиловића у вези његове сарадње са окупатором, усташама, Недићем, Љотићем, итд, - Слободан Јовановић је одмах упутио Лозовском одговор у виду депеше, која је у архиви југословенске Владе заведена под Стр. пов, В. К. бр. 711, 12. август 1942. У ставу VI ове депеше, поред осталога, стоји и следеће: "У истом циљу стварања раздора протурени су и гласови о сарадњи ђенерала Михаиловића са Недићем. Те гласове протурају агенти немачки, Недићеви и Љотићеви. Међутим, да та сарад& 4000 #1114;а не постоји види се јасно из Михаиловићевих депеша, из његових одлучних тражења да се рашчињују официри сарадници Недића и Љотића, КАО И ДА СЕ НА МНОГЕ ПРИМЕНИ СМРТНА КАЗНА. "141 А за које је људе тражено, да се "примени смртна казна"? Свакако за оне, који су стављени под слово "З" и чије је оглашавање преко радија Лондона вршила југословенска избегличка Влада. И када је оваква лица Влада оглашавала преко радија, била је потпуно свесна, да то за собом повлачи "примену смртне казне". Горњи текст из депеше Слободана Јовановића, то најречитије потврђује. Зашто су људи стављани под слово "З" Велики број лица стављених под слово "З", као и њихов лични рад, писац одлично познаје, те ће зато изређати најкарактеристичније примере, да би се видело какви су људи, и зашто, стављени под овај убитачни знак. На пример: Милован Грбић, Председник Општине у Попучкама,Срез и Округ Ваљевски, дошао је једнога дана у Ваљево код Окружног Начелника пуковника Драгомира Лукића и показао му акт штаба Ваљевског корпуса Југословенске војске у Отаџбини, којим му се наређује, да четничкој команди приведе свога коња белца, пошто је потребан "ради дочека Њ. В. Краља"! Прочитавши то, Окружни Начелник се грохотом насмејао, а Грбићу рекао, да коња не даје и да се ничега не треба да плаши. Када је Грбић отишао, Начелник Лукић је,преко Среског Начелника Среза ваљевског Живка Протића,позвао десетак најбољих домаћина из села Општине попучанске и рекао им, да ће сви они сносити последице ако се ишта догоди Миловану Грбићу.Сељаци су из начелникове канцеларије отишли право у шуму у четнички штаб и тражили од команданта, да ради и њих и села пусти на миру Милована Грбића. И четници, испрва, Грбића нису ни дирали,али су га зато, што није предао белца и што се пожалио Окружном Начелнику ставили под слово "З", непрестано вребајући тренутак када ће моћи заплотњачки да ликвидирају најпре Начелника Лукића, који је штитио Грбића, па после и самог овог угледног сеоског домаћина. Или, на пример, случај Тадића Драгића, трговца из Ваљева, који је имао велике магазе. Тадић је непрестано давао четницима све што су му тражили. Слао им је у шуму и робу и паре. Давао је све без поговора. Али, једном приликом, када су му затражили знатну суму новаца, Драгић Тадић им је осорно одговорио, да ће паметније учинити ако му и кућу и магазе пренесу у шуму, јер му барем тада више неће досађивати. Тога пута је одбио да да, јер је у давању већ био исцрпљен. И ради тога, Драгић Тадић је стављен под слово "З", те је морао често да се сакрива само да не би био убијен. Па, случај Милована Петровића, Председника Општине у Ненадовићевој Бранковини. Једне ноћи дошли четници у Бранковину. Међутим, у село су изненада упали Немци, а четници побегли куд који.Немци су похапсили свештенике, оца и сина, Чеду и Ацу Вићенти& 4000 #1112;евић, и још неколико угледних сеоских домаћина, те их све отерали на Бањицу. А Милован Петровић, Председник Општине, родољуб и јунак, носилац Карађорђеве звезде с мачевима, када је видео шта се све збило услед кукавичлука четничког,сам је узео пушку у руке, па је стражарио над својим селом, не дозвољавајући да више прође четничка нога кроз атар његове општине. И остали сељани су га помагали, те су четници морали заобилазити Бранковину. На тај начин је Милован Петровић сачувао и село и сељане, али је зато био стављен под слово "З"! Јуначки је заложио своју главу за љубав заједнице. А шта, тек, да се каже за Божу Матића, сина угледног трговца Милана Матића, а унука Маринка Матића, оснивача највеће гвожђарске трговине у Ваљевској нахији? Божа Матић је први из Ваљева почео слати четницима на Равну Гору све артикле у којима су оскудевали. Слао је, што се оно каже, и капом и шаком. Слао је радио апарате и батерије, разно алатке и гвожђарију, намирнице и готов новац. Када је Никола Калабић из "легале" отишао у "илегалу", те постао Дражин Командант "Горске Гарде", Божа Матић му је одвојио педесет најбољих бораца из Ваљевског четничког одреда заједно с потпоручником Драгојловићем из Рађева Села, који су, после, били језгро нове Калабићеве формације. Када су Дража и Тито склопили споразум у Струганику, Божа Матић је отишао у шуму, у село Белошевац, где се састао са истакнутим Дражиним командантима у Ваљевском крају. Томе су састанку присуствовали: капетан Никола Калабић, поручник Нешко Недић, поручник Тома Обрадовић и студент Воја Поповић - Шоња. Божа Матић их је преклињао, да сви оду код пуковника Михаиловића у штаб и умоле га, да прекине сарадњу са Титом и комунистима, да заједно с Недићевим оружаним снагама поведу борбу противу партизана и да за времена спасу народ од несреће којој се неминовно ишло у сусрет. Међутим, већина је Дражиних команданата била противна и намери и схватањима Боже Матића. Нарочито се истицао Нешко Недић, који је најпогрднијим речима напао ђенерала Милана Недића и његов рад. Тако је пропао тај план Боже Матића. А нешто доцније, када су Немци похватали мајоре Ивана Фрегла и Ацу Мишића заједно с мајором Војиславом Пантелићем и скоро целим његовим одредом, Божа Матић је трчао на све стране док није пуштен на слободу мајор Пантелић са целим својим одредом. Могли су бити пуштени и Мишић и Фрегл, али је Мишић то одбио. А када је у јесен 1941. године наилазила из Јадра, Мачве и Подгорине према Ваљеву немачка казнена експедиција, Божа Матић с Ваљевским четничким одредом сачекао је исту на друму код с. Ваљевска Каменица, које су Немци били спалили, као и сва друга на која су дотле друмом наилазили. Матић је пришао самом команданту немачке експедиције и рекао му, да он са својим људима гарантује Немцима миран пролаз кроз Ваљевск 7e8 ;у нахију, али да од тога момента експедиција престане са паљевином села и убиством сеоских домаћина. До тога момента, немачка казнена експедиција попалила је цео низ села и побила више хиљада Срба у Јадру, Мачви, Поцерини, Рађевини и Подгорини, а од Ваљевске Каменице није више спалила ни једно једино село нити икога убила. Непосредна заслу 3ffa га за то припада Божи Матићу, пуковнику Драгомиру Лукићу и ваљевским четницима Војводе Пећанца. Али, зато је Божа Матић био проглашен за "издајника" и с Равне Горе је послата депеша, да се стави под слово "З"! И знајући, да улудо може главу да изгуби, Божа Матић је ступио у редове Српских добровољаца и тако се, некако, у заједници сачувао од каме. Интересантан је, такође, и случај Рајовић Богдана, шефа станице Иверак (прва станица на прузи Ваљево-Лајковац). Дошли су четници да му руше станицу и пругу, да не би, бива, користили окупатору. Рајовић сакупио сељане, па заједно с њима уверава четнике, да се пругом вози народ, а да Немци иду друмом са својом моторизацијом, па ако баш желе да науде окупатору, нека их сачекају на друму, а пругу да оставе на миру. Када су, пак, четници остали при своме, Рајовић их је молио, да се бар, тада, окану посла, а он ће их обавестити када је најзгодније да изврше своју намеру. И сељани су сколили четнике, те су ови пристали на Рајовићев предлог. Међутим, како су четници напустили Иверак, из тих стопа је Богдан Рајовић дошао у Ваљево и саопштио Недићевим властима какво зло смерају четници да учине у Иверку. Наравно, власти су предузеле потребне мере да спрече четничку намеру, али је зато Богдан Рајовић стављен под слово "З", јер је желео добра народу краја у коме је служио. Просто је невероватно, зашто су све људи стављани под слово "З" и кад њима тражена "примена смртне казне!" Емилија Стругаревић је стављена под слово "З" само ради тога, што је одбила да буде љубавница четничког команданта у Врњцима! А шта тек да се каже за оне искрене родољубе, чије је стављање под слово "З" било мотивисано "служењем окупатору"? Довољно је само запитати се, разуме се - паметноме, зар су могли бити у "служби окупатору" славни српски ђенерали и јунаци из ратова за народно Ослобођење и Уједињење: Милан Недић, Ђура Докић, Јосиф Костић, или,пак, избегличка мајка Богољуб Кујунџић, или господствени Црногорац др Јово Мијушковић,или душа од човека др Чеда Марјановић, или примерни свештеници Алекса Тодоровић и Драгослав Обућина, или многи и многи други који су стављени под фамозно слово "З"?! Они, који познају све ове људе, морају бити у великој недоумици, кад виде ко је све био стављен под слово "З", а са циљем да се над њима "примени смртна казна"! И да нема Енглеза, који су потпуно расветлили, зашто су истински патриоти стављани под слово "З", никада нам то не би рекли разни историчари и министри из југословенске избегличке Владе. Професор Радоје Кнежевић каже: "То објављивање преко радија обустављено је по тражењу Форењ Офиса"142, али избегава да објасни, зашто су то Енглези забранили. Међутим,Британци то нису прећутали. У поверљивом приручнику Главног штаба Савезничких Снага дословно стоји: "СИСТЕМ ТРОЈКИ И ИЗВРШЕЊЕ СМРТНЕ ПРЕСУДЕ ОБ 4000 1045;ЛЕЖИВШИ ЧОВЕКОВО ИМЕ СЛОВОМ З (ЗАКЛАТИ) БИЛО ЈЕ ТАКОЂЕ СПРОВЕДЕНО КРОЗ ЕМИСИЈЕ ББС, КОЈЕ СУ НА МИХАИЛОВИЋЕВ ЗАХТЕВ ДАВАНЕ... На сличан начин ББС је искоришћен за слање инструкција које су биле шифроване за Михаиловићеве команданте, А У КОЈИМА СЕ НАЛАЖЕ ДА САРАЂУЈУ СА НЕПРИЈАТЕЉСКИМ СНАГАМА. Ма како изгледало стање ствари немогућно, оно је постојало и било у складу са основним циљевима Михаиловића и његове групе, КОЈИ СУ СЕ САСТОЈАЛИ, ПРЕ СВЕГА, У УНИШТЕЊУ ЊЕГОВИХ УНУТРАШЊИХ СУПАРНИКА..." 143 За то је, дакле, било и служило слово "З" - за "уништење Михаиловићевих унутрашњих супарника", а не како каже професор Радоје Кнежевић, историчар југословенске избегличке Владе, - да је "стављање под слово З утеривало страх у кости и памет у главу". Откако је света и века, нико још није људима са пререзаним гркљаном утеривао памет у главу! Од свих народа и од свих влада, које су постојале и које постоје на шару земљином, то је чинила, само и једино, југословенска емигрантска Влада . И пошто су Енглези све то знали, зато су забранили радио емисије о слову "З".


Добротвори у Априлу У месецу априлу имали смо укупно 25 донатора, а скупљено је 193.415 динара и 102 евра. Главна вест у априлу била је да је скупљено довољно средстава за постављање видео-надзора у Гораждевцу, а Фондација Делије учествовала је у акцији са 10.000 евра. Средства су пребачена Манастиру Високи Дечани, као и 55.000 динара хитне помоћи породици Зувић којој је запаљен сеник. Пратите наше акције преко интернет сајта и фејсбука и помозите опстанак Срба на Косову и Метохији http://www.fondacijadelije.org/index.php/donirajte Делије, још један добротворни концерт је пред нама, овај пут нешто мањи од оног на Маракани, али не и мање значајан од њега! У Руском дому, 16. маја од 19 часова за помоћ породици Симоновић из Јасеновика у Новом Брду, наступа на нашим концертима први музички састав изван Србије - Славјаночка из руског града Твер. Раме уз раме са њима наступиће и наше Бело платно. Улазнице су у продаји од 3. маја у Бутику Делије и коштају 600 динара. Обезбедите своју улазницу на време, јер је капацитет Руског дома свега 400 места! Свим православним хришћанима широм планете желимо срећне и Богом благословене празнике уз најрадоснији хришћански поздрав - ХРИСТОС ВАСКРСЕ! Нека Васкрсење нашег Господа Исуса Христа донесе духовни Васкрс српском народу, а са њим и обнову државности у правом смислу те речи и обнову свих порушених светиња, особито на Косову и Метохији!


70 – их година је изграђен силос са опремом за житарице капацитета 10 000 тона и сушаре капацитета 300 тона на 24 сата, у саставу ПД "Напредак."


source: wikipedia

text: 1602. је била проста година. Догађаји Март 20. март — Основана је Холандска источноиндијска компанија, која је монополом на трговину из Индонезије, Малаје и Цејлона постала једна од најмоћнијих компанија на свету. Рођења Фебруар 14. фебруар — Франческо Кавали, италијански композитор († 1676) Април 28. април — Токугава Јоринобу, јапански племић († 1671) Мај 11. мај — Вилијам Лили, енглески астролог и окултиста († 1681) 26. мај — Филип де Шампењ, француски сликар († 1674) Јун 14. јул — Жил Мазарен, француски државник италијанског порекла († 1661) Август 10. август — Жил де Робервал, француски математичар († 1675) Смрти 1600-е


RS neće moliti za dozvolu vojnicima РС неће молити за дозволу војницима 28.12.2017 15:43 | Ведрана Кулага Бањалука - Члан Предсједништва БиХ из РС Младен Иванић позвао је јуче предсједника Српске Милорада Додика да промијени одлуку и омогући учешће српских војника у Оружаним снагама БиХ на прослави 9. јануара - Дана Републике, а Додик му је одговорио да су војници добродошли, али да неће молити никога у Сарајеву да их пусти на прославу. Полемика у вези са присуством припадника Трећег пјешадијског РС пука Оружаних снага БиХ на обиљежавању Дана Републике покренута је прије неколико дана након што је Додик изјавио да Оружане снаге више неће учествовати у обиљежавању тог дана и да је одбио било какво њихово учешће на прослави. Иванић је позвао Додика да промијени ту одлуку, наводећи да тим људима треба дати право и могућност у инат захтјевима да се то не деси. - Представници међународних институција и поједини људи из Сарајева од мене су тражили да се то не деси. Све сам одбио и очекивао да ће опет војници из Трећег пјешадијског РС пука Оружаних снага БиХ бити присутни на обиљежавању 9. јануара - навео је Иванић. Подсјетио је на прошлогодишњу, како је рекао, велику битку о учешћу српских војника на прослави 9. јануара у којој је РС побиједила. - Било је покушаја да се све оспори, напада, оптужница... Све смо издржали и побиједили и припадници Трећег пјешадијског РС пука били су присутни на обиљежавању 9. јануара - истакао је Иванић, дајући гаранције да ће наћи начин да обезбиједи учешће војника на прослави Дана РС. Додик је казао да су припадници Трећег пјешадијског РС пука добродошли на обиљежавање Дана Републике и да нико нема проблем са тим да они учествују у прослави. - Али ни ја, ни било ко из РС неће да моли икога у Сарајеву да се омогући њихов долазак и учешће у обиљежавању Дана Републике. Неприхватљиво је да Трећи пјешадијски РС пук буде у неком ћошку као прошле године, невидљив и постројен у част појединца, а не у име РС - рекао је Додик. Српска, казао је Додик, слави 9. јануар и не инати се било коме, па ни међународној заједници нити политичком Сарајеву и стога своју прославу жели да организује на начин приличан празнику и са људима чије присуство неће и не може бити оспоравано. - Ми желимо почасни вод полиције РС постројен у име и у част Српске и са њеним симболима. То није вод у славу и част Милорада Додика или Младена Иванића и ту се нас двојица изгледа разликујемо - истакао је Додик. Потпредсједник Народне скупштине РС Ненад Стевандић сматра да у Српској не смије бити подјела приликом обиљежавања Дана Републике. - Полемика је потпуно непотребна и вјерујем да ће сви представници РС и у институцијама БиХ и Оружаним снагама присуствовати прослави Дана Републике. Да ли ће припадници Оружаних снага бити у строју или међу народом, није важно - рекао је Стевандић. Српска ће 9. јануара обиљежити 26 година постојања. Програмом прославе предвиђени су традиционални пријеми код предсједника РС, полагање вијенаца на спомен-обиљежја, додјела одликовања заслужним институцијама и појединцима, свечани дефиле на Тргу Крајине у Бањалуци, свечана академија у бањалучкој дворани "Борик", те свечани пријем у Административном центру Владе РС. Прослава ће другу годину узастопно бити одржана по Закону о Дану Републике којим је дефинисано да је 9. јануар секуларни празник. Закон је усвојен након што је у септембру 2016. спроведен референдум на коме је више од 99 одсто грађана који су изашли на гласачка мјеста казало да жели да 9. јануар и даље буде Дан Републике. Уставни суд БиХ претходно је, одлучујући о апелацији бошњачког члана Предсједништва БиХ Бакира Изетбеговића, утврдио да дио тадашњег Закона о празницима РС који се односи на обиљежавање 9. јануара као Дана Републике није у складу са Уставом БиХ. Свечана јединица МУП-а РС У дефилеу поводом Дана Републике учествоваће више од 500 припадника МУП-а РС у десетак ешалона. Формирана је и нова почасна јединица са око 50 младих припадника полиције, која ће учествовати на овој и сличним манифестацијама. Они ће добити нове свечане униформе и поред извођења стројевог корака, предаваће рапорт и носити заставу. Формиран је и полицијски оркестар. У оквиру припрема у Рогатици је почело увјежбавање полицајаца за дефиле.


text: Литерарна секција Једна од најуспешнијих секција у Србији Организатор рада литерарне секције: др Вукосава Живковић, проф. српског језика и књижевности Литерарна секција Земунске гимназије је и у току школске 2012/2013. остварила и надмашила планиране активности, представљајући једну од најуспешнијих и најнаграђиванијих секција у Србији. О томе најбоље сведоче постигнути резултати и остварене активности, који би у месечном прегледу изгледали овако: Светосавски литерарни конкурс Клуб матичне културе Земуна, од 1996. године, у сарадњи са земунским средњим школама, међу којима је и Земунска гимназија, организује ликовно-литерарни конкурс у славу Светога Саве, најзначајнијег српског просветитеља. Ове године, наша гимназија освојила је две награде за литерарне радове: Даша Радовановић I-3 (друга награда) и Викторија Кончар I-3 (друга награда). Ученице су преузеле награде у Дому ваздухопловства, 26. јануара, на свечаној академији Клуба. Фото репортажу можете погледати овде Cнимак можете погледати ОВДЕ Прочитајте план рада ЛИТЕРАРНЕ секције Земунске гимназије у школској 2016/2017. години! Последње актуелности 2016-2017 20.03.2017. Одлука о обустави поступка 17.03.2017. Отворена врата смера за физику 14.03.2017. Шести мали сајам књига Занимљива чињеница Велики српски сликар Сава Шуманoвић завршио је свих осам разреда и матурирао у Земунској гимназији. © Земунска гимназија - Сва права задржана. Израда сајта: КИО д.о.о.


Quote: Центар ционизма је Лондон Сити (не Лондон). Има f78 94;иониста свуда, али на твоју жалост, над Путином немају контролу и због тога нападају Русију са свих страна. Quote: "Мулти профили" значи више активних профила истовремено..... Quote: Свака њима част за све позитивно што су урадили за белу расу и Српство, али те супкултуре су само један корак ка правом путу. Још увек је боље да је неко скинс него да је гибаничар или комуњара. Међутим, да би неко био расно свестан српски националиста, треба те супкултуре да превазиђе. Ни национал-социјализам као идеологија, а ни глорификација Трећег рајха није потребна за расно свесни српски национализам. Дапаче, те ствари у много чему ограничавају спровођење српских интереса. Ми немамо ни моралну ни идеолошку дужност да будемо љубитељи НС идеологије, трећег рајха, скинса итд. Највише они форсирају НС/Трећи рајх/скинсе по сваку цену, који пате од комплекса пред странцима и желе да им се додворе, докажу. Па онда те своје комплексе покушавају да преносе на нас. Quote: Не можеш то њима да објасниш. Једни нису довољно зрели и/или немају довољно искуства да схвате. Други једноставно немају довољно можданог капацитета. За прве има наде, за друге тешко.


text: Стеван Христић (Београд, 19. јун 1885 — Београд, 21. август 1958) био је српски композитор, диригент, педагог и музички писац. Истакнути је представник позноромантичарске стилске оријентације у српској музици прве половине 20. века. Биографија Рођен је у Београду као старији син министра и дипломате Косте Христића (1852—1927) и Лепосаве рођене Живадиновић. Био је унук председника Владе Николе Христића (1818—1911). Својом свеукупном делатношћу је био најистакнутији композитор у Србији у првој половини 20. века. Прва музичка знања је стекао у Мокрањчевој школи, да би потом студије наставио у Лајпцигу (1904–1908), и то композицију код Ш. Крела (-{Krehl}-) и Р. Хофмана (-{Hofmann}-), а диригентски курс код А. Никиша (-{Nikisch}-). После краћег рада у Српској музичкој школи боравио је у Риму, Москви и Паризу (1910–1912). Пред Први светски рат вратио се у Београд и започео диригентску активност у Народном позоришту и педагошку делатност у Српској музичкој школи (данас Музичка школа „Мокрањац“) и богословији. Између два светска рата дао је допринос развоју музичког живота Београда као један од оснивача и први шеф и диригент Београдске филхармоније (1923–1934), диригент Београдске опере (1925–1935, њен директор), један од оснивача и првих наставника Музичке академије у Београду (предавао је композицију 1937–1950, вршио дужност ректора 1943–1944). Изабран је 1948. за дописног и 1950. за редовног члана Српске академије наука и руководио радом Музиколошког института. Након Другог светског рата, 1945. учествовао је у оснивању Удружења композитора Србије, чији је био дугогодишњи председник, такође је био и први председник Савеза композитора Југославије основаног 1950. године. По њему се зове Основна музичка школа „Стеван Христић” Младеновац. Стваралаштво Христићев опус није великог обима, али укључује опсежна дела: оперу Сутон (1925), балет Охридска легенда (1947), ораторијум Васкрсење (1912), више оркестарских композиција (сценске музике за позоришне комаде), дела из области духовне музике (Литургија, Опело), концертантне (Симфонијска фантазија за виолину и оркестар, Рапсодија за клавир и оркестар), као и хорске композиције (Јесен, Дубровачки реквијем) и камерну вокалну лирику (мањи број дела: Била једном ружа једна, Ластавица, Елегија, Вече на шкољу, Бехар). Први пут се појављује као позоришни композитор 1907. године у Београду, када пише музику за народни комад "Чучук Стана", од Милорада Петровића - Сељанчице. Христићев музички језик одликују мелодијска инвенција, колоритна оркестрација, позноромантичарска и делимично импресионистичка хармонија, јасноћа и прегледност формалне структуре. По својој примарно романтичарској оријентацији он се донекле разликује од друге двојице својих савременика Коњовића и Милојевића, у чијим делима има више радикалних захвата у савремени стилски израз. Христић је ближи мокрањчевским коренима те његов опус представља мост од романтичарских основа ка модерним струјањима. Христићево најзначајније дело је први целовечерњи српски балет Охридска легенда. Охридска легенда Историјат настанка и поставки Мада је композитор започео рад на балету још крајем двадесетих година и први чин балета извео у време прославе поводом 25 година свог рада (1933), завршио га је тек после Другог светског рата. Премијера је била у Народном позоришту 29. 11. 1947. у поставци Маргарите Фроман, са сценографијом Владимира Жедринског и костимима Милице Бабић. Балет је успех доживео и на бројним гостовањима у Единбургу 1951, Атини 1952, Висбадену и Салцбургу 1953, Женеви и Цириху 1953, Фиренци и Бечу 1955, Каиру 1961, Барселони 1965. Оригиналне поставке је имао је на скопској, загребачкој и љубљанској сцени, у Новом Саду, Сарајеву, Ријеци, Марибору, а 1958. извођен је и у московском Позоришту Станиславског и Немирович-Данченка. За московску премијеру Христић је додао још неке нумере, сачинивши тако коначну верзију дела. Охридска легенда је сценски извођена више од 1300 пута, имала је 24 поставке (премијере и обнове), на којима су ангажована четири инострана и десет југословенских кореографа (неки су се више пута обраћали овом делу), а од тога је шест премијера реализовано у Београду. Интегрално извођење и први снимак целокупне музике балета (према редакцији партитуре Дејана Деспића из 1985) направљени су 2008. године (диригент Бојан Суђић, Хор и Оркестар Радио телевизије Србије), поводом обележавања педесете годишњице од смрти аутора. Музички језик У музици балета смењују се прокомпоновани одсеци, у којима се развија драмска радња, и заокружене нумере – игре, којима се најчешће зауставља драмска акција. Окосницу музичког тока гради неколико изражајних лајтмотива који се симфонијски разрађују. Два водећа лајтмотива изведена су из тематизма Мокрањчеве Десете руковети: песме Биљана платно белаше и Пушчи ме. У балету су, осим ова два цитата коришћени и тема популарне Биљане, и један запис народне песме В. Ђорђевића (Пијем вино и ракију...), који нема лајтмотивску функцију, већ се јавља само као тема завршног момачког кола. Водећи лајтмотиви симболизују лик саме Биљане и љубав двоје младих, а поред њих, као изражајни издвајају се и мотиви Биљаниног оца и мача, мада имају епизодну улогу. Цитати су главни тематски материјал дела који обезбеђује његово садржајно јединство. Са мотивима се ради на симфонијски начин, а симфонијски развој је у служби драматургије балета: трансформација мотива у нераскидивој је вези са током радње, промене су тумач психолошких преживљавања актера или музичка карактеризација драмског сукоба. Хармонска средства која Христић користи углавном су једноставна, али има и смелих решења (у оквирима романтичарских средстава изражавања). Крећу се у распону од модалности, преко употребе специфичних лествичних образаца (балкански мол, целостепена лествица – само у мелодијској линији, фригијски молдур) до типично позноромантичарске проширене тоналности. Најизразитији аспект Христићевог дела чини богатство звучности оркестра. То долази до изражаја и у четири оркестарске свите са кључним деловима балета (снимак Београдске филхармоније, диригент Емил Табаков, 1998). Сутон Сутон (1925) здружује искуства веристичке музичке драме и елементе импресионистичког музичког језика. Дело је компоновано према готово интегралном тексту друге (симболистичке) драме Дубровачке трилогије Иве Војновића и одсликава атмосферу у дому старе угледне породице Бенеша у време пропадања дубровачке властеле почетком 19. века, после пада републике. У средишту радње је неостварива љубав двоје младих који припадају различитим друштвеним сталежима, а сви други ликови су тек делимично скицирани. Жанр-сцене аутор свесно избегава наглашавајући камерни карактер дела и доследно остајући у оквирима лирско-психолошке драме. У либрето су, осим Војновићевог текста укључени и стихови песме Снови Јована Дучића (за Лујов ариозо Вај, како то боли), која се својом атмосфером добро уклапа у емотивни тон драме. Христићев Сутон је по форми музичка драма, вокална деоница је претежно третирана као праћени речитатив, мелодика је условљена психолошки продубљеним тумачењем текста, али је истовремено и певачки логична. Оркестарски парт је главни носилац лајтмотива, али они у опери нису развијани са доследношћу коју ће Христић потом применити у свом балету. Један од основних мотива који прожима цело дело јесте мотив сутона из уводне музике. Васкрсење Васкрсење, први ораторијум у српској музици, рађен на текст Драгутина Илића, изведен је 1912. године, најављујући тако нова жанровска интересовања младе композиторске генерације. Уводна музика за ово дело изводи се као самосталан оркестарски комад под именом Поема зоре. Оркестарска музика Занимљиво је да, упркос томе што је одлично познавао оркестар, Христић нема посебан афинитет према симфонијској музици. Овој области посветио је релативно мали број дела, и то углавном слободније грађе: увертиру за Чучук Стану, симфонијску поему На селу (први став недовршене симфоније) и два концертантна дела, писана врло ефектно: Симфонијску фантазију за виолину и оркестар (1908), дипломски рад из Лајпцига и Рапсодију за клавир и оркестар (1942). Духовна дела Међу најзначајније прилоге развоју српске духовне музике убрајају се Христићева Литургија и, нарочито, Опело у бе-молу, у којима се он слободно служи позноромантичарском хармонијом и гради густу, местимично полифоно третирану фактуру хорског става. Филмска музика Композитор |- style="background: Lavender; text-align:center; " | colspan="4" |1940.-те_ |- | 1948. || Софка || / |- style="background: Lavender; text-align:center; " | colspan="4" |1950.-те |- | 1953. || Била сам јача || / |- style="background: Lavender; text-align:center; " | colspan="4" |1970.-те |- | 1972. || Чучук Стана (ТВ филм) || / |} Диригент |- style="background: Lavender; text-align:center; " | colspan="4" |1950.-те_ |- | 1953. || Била сам јача || / |} Избор из дела Чучук Стана, музика за комад с певањем, 1907. Симфонијска фантазија за виолину и оркестар, 1908. Јесен, за мешовити хор, 1910. Васкрсење, ораторијум, 1912. Опело у бе-молу, за мешовити хор, 1915. Сутон, опера, 1925. (прерада 1954) Дубровачки реквијем, за сопран и мешовити хор, 1930. На селу, симфонијска поема, 1935. Рапсодија за клавир и оркестар, 1942. Охридска легенда, балет, 1947. (први чин 1933, допуна 1958) Врањанска свита, за мали оркестар, 1948. Музика за позоришне комаде (Краљ Лир, Бура, Хамлет, Уображени болесник, Круг кредом, Лазарево васкрсење, Вечити младожења и др.) Издања Прва свита из „Охридске легенде“, Београд, Просвета, 1955 Охридска легенда (клавирски извод Илије Маринковића, ред. Миленко Живковић), Београд, Просвета, 1964. Дискографија -{Ohridska legenda (četiri svite iz baleta), CD, Beogradska filharmonija i Emil Tabakov, Beograd, Komuna CD 9011, 1988. Suite No 1 from the ballet „Ohridska legenda/The Legend of Ohrid“, CD New Sound 112, Beograd, Komuna, 1998. Rapsodija za klavir i orkestar, CD, Simfonijski orkestar RTS i Bojan Suđić, PGP RTS, 2000, CD 430961}- Референце Литература Надежда Мосусова, Охридска легенда Стевана Христића, Звук (75–76), Сарајево, 1967. Властимир Перичић (уред.), Стеван Христић и његово дело (зборник радова студената), Београд, ФМУ, 1985. Властимир Перичић, Музички ствараоци у Србији. - Београд, Просвета, 1969, 123 стр. Димитрије Стефановић (уред.), Живот и дело Стевана Христића, САНУ, Београд, 1991. Надежда Мосусов (уред.), Српска музичка сцена, Београд, САНУ, 1995. Роксанда Пејовић, Опера и балет Народног позоришта у Београду (1882–1941), Београд, ФМУ, 1996. Музичко стваралаштво између два светска рата, Музикологија (1), Београд, 2001. Мирјана Веселиновић Хофман (уред.), Историја српске музике: српска музика и европско музичко наслеђе, Београд, Завод за уџбенике, 2007. Дејан Деспић, Христићева Охридска легенда – редакторове напомене и објашњења, Мокрањац (10), 44–45. Соња Маринковић, Охридска легенда (Достојно обележен Христићев јубилеј: интегрално извођење Охридске легенде на Мокрањчевим данима и БЕМУС-у), Мокрањац (10), 46–49. Катарина Томашевић, На раскршћу Истока и Запада. О дијалогу традиционалног и модерног у српској музици (1918–1941), Београд – Нови Сад, Музиколошки институт САНУ – Матица српска, 2009. Спољашње везе Биографија на сајту САНУ "Политика", 12. окт. 1935 Рођени 1885. Умрли 1958. 100 најзнаменитијих Срба по САНУ Српски композитори Југословенски филмски и серијски композитори Академици САНУ Сахрањени на Новом гробљу у Београду Музичари из Београда


source: CulturaX

text: ОПШТИ ХАОС ЗБОГ НАЈАВЕ ПОСЕТЕ ПРЕДСЕДНИКА СРБИЈЕ Хрвати заратили због Вучића! – Говори Србија ОПШТИ ХАОС ЗБОГ НАЈАВЕ ПОСЕТЕ ПРЕДСЕДНИКА СРБИЈЕ Хрвати заратили због Вучића! Код суседа се не зна ко пије, а ко плаћа! СТРОГО ПОВЕРЉИВО! ШИПТАРИ КРЕЋУ У НОВИ НАПАД НА СЕВЕР КиМ: Покушаће да испровоцирају протесте Срба у Митровици као повод за слање СПЕЦИЈАЛАЦА РОСУ НА СЕВЕР СЕСТРЕ И ДОКТОРИ НА ОДЕЉЕЊУ ГДЕ СЕ ЛЕЧИ НЕБОЈША ГЛОГОВАЦ У СУЗАМА: Глумац се храбро бори против опаке болести, ЛАВОВСКИ Министарство спољних послова Хрватске је поводом позива Колинде Грабар Китаровић Александру Вучићу да посети ту земљу поручило да није време за посету и оптужило Србију да нарушава напоре Загреба за побољшање односа: – Нажалост, истрајности хрватске стране у решавању отворених питања с циљем побољшања билатералних односа не придоносе поступци српске стране попут пропагандистичке и манипулативне изложбе о Јасеновцу постављене 25. јануара 2018. године у УН. Влада Хрватске је реаговала врло чврсто на такве поступке српске стране и реторику високих званичника Србије. У тој перспективи гледамо и процену правог тренутка за сусрете високих званичника – наводи се у саопштењу. ПРОНАЂЕН ЛЕШ УМОТАН У ТЕПИХ: Изабела Тодоровић је нестала пре три месеца, сумња се да је њено тело откривено у шуми у Швајцарској Да подсетимо, председник Вучић је јуче прихватио позив Китаровићеве за посету Хрватској и саопштио да ће отићи у Загреб 12. и 13. фебруара. Истакао је да не очекује лаке и пријатне разговоре, али да у Хрватску иде са жељом да уради нешто добро за нашу децу и за будућност. – Какав ће резултат бити... Надам се да ћемо мало ствари померити унапред, али мислим да не можемо ни да очекујемо да буде лошије од тренутног стања, нити би требало тога да се плашимо. Сматрам да је за нашу земљу важно што смо добили позив Колинде Грабар Китаровић. Разговараћу са свим хрватским званичницима и разговараћу са представницима српског народа. Гледаћу да посетим обичне људе, Србе који живе у Хрватској – рекао је он након састанка са председником ЕП Антонијом Тајанијем. НЕБОЈША ГЛОГОВАЦ БИО НА ПРЕГЛЕДИМА У НЕМАЧКОЈ: Стање глумца нагло се погоршало пред Нову годину Тајани поздравио одлуку Антонио Тајани, председник Европског парламента, поздравио је одлуку Александра Вучића да прихвати позив председнице Хрватске и посети ту земљу. Он је рекао да Вучићево прихватање позива представља показатељ добре воље да се разговара. Како је истакао, није тренутак у којем би Срби и Хрвати требало да се "надгорњавају" у тежини речи које ће једни против других да изговоре, да размишљају како ће српска и хрватска јавност добро да реагују ако се изговори више тешких речи или увреда. Важно је, назначио је, да разговарамо и решавамо проблеме који постоје између две државе, и то не само по питању прошлости и различитог виђења те прошлости већ и по питању тога шта можемо да урадимо. УЖАС У ШКОЛИ НА БАНОВОМ БРДУ: Љубоморни младић (21) избо по врату ученика (15) због бивше девојке! – Мислим да можемо много заједничких пројеката у будућности да имамо, и да ми помогнемо Србима у Хрватској, а сигуран сам да ће то поздравити и хрватска мањина у Србији. Ми се не стидимо, већ се поносимо оним што учинимо за припаднике хрватске мањине – рекао је Вучић и истакао да ће затражити помоћ хрватских власти за оживљавање српских села у тој земљи, омогућавање елементарних услова у неким деловима где живе Срби, да могу да живе и преживе, као и решавање проблема несталих, имовине... У Београду преминуо радник повређен у експлозији у фабрици оружја Курти: Тачи не укида Специјални суд, већ спашава себе ПОРОДИЦА У ШОКУ! ЖЕЛИМО ДА ЗНАМО ШТА СЕ ДОГОДИЛО: Два пута смо сахранили оца, после прве смрти ЈЕДВА СМО ГА ПРЕПОЗНАЛИ


Ухапшено 20 особа међу којима и пет полицајаца


Бранко Миљковић | БАЛАДА - Поезија суштине Бранко Миљковић | БАЛАДА Охридским трубадуримаМудрости, неискусно свићу зоре,На обичне речи више немам право!Моје се срце гаси, очи горе.Певајте, дивни старци, док над главомРаспрскавају се звезде као метафоре!Што је високо ишчезне, што је ниско иструли.Птицо, довешћу те до речи. Ал вратиПозајмљени пламен. Пепео не хули.У туђем смо срцу своје срце чули.Исто је певати и умирати.Сунце је реч која не уме да сија.Савест не уме да пева, јер се бојиОсетљиве празнине. Крадљивци визија,Орлови, изнутра кљују ме. Ја стојимПрикован за стену која не постоји.Звездама смо потписали преваруНевидљиве ноћи, тим црње. УпамтиТај пад у живот ко доказ твом жару.Кад мастило сазре у крв, сви ће знатиДа исто је певати и умирати.Мудрости, јачи ће први посустати!Само ниткови знају шта је поезија,Крадљивци ватре, нимало умиљати,Везани за јарбол лађе коју пратиПодводна песма јавом опаснија.Онесвешћено сунце у зрелом воћу ће знатиДа замени пољубац што пепео одмара.Ал нико после нас неће иматиСнагу која се славујима удвараКад исто је певати и умирати.Смртоносан је живот, ал смрти одолева.Једна страшна болест по мени ће се звати.Много смо патили. И, ево, сад певаПрипитомљени пакао. Нек срце не оклева.Исто је певати и умирати.


text: 10. октобар (10.10.) је 283. дан у години по грегоријанском календару (284. у преступној години). До краја године има још 82 дана. Догађаји 680 — У страначким борбама које су довеле до расцепа исламског света на суните и шиите, у бици код Карбале, на Еуфрату, убијен Хусеин, претендент на калифски престо династије Алида. Касније постао шиитски светац. 1733 — Француска објавила рат аустријском цару Карлу VI због његове подршке кнезу Августу III у намери да постане пољски краљ, уместо француског кандидата Станислава Лешћинског. Рат за пољско наслеђе трајао до 1735. 1911 — Кинески национални вођа Суен Јатсен у Вучангу прогласио републику и почео револуцију у којој је оборена династија Манчу. Тиме завршена владавина кинеских царева која је трајала 2.000 година. Политички наследници ове кинеске републике су се после победе комуниста непосредно после Другог светског рата повукли на Тајван и тамо наставили политички континуитет Републике Кине. 1913 — Завршена изградња Панамског канала дугог 81,6 km, којим су спојени Атлантски и Тихи океан. 1917 — Бразил у Првом светском рату објавио рат Немачкој пошто су Немци торпедовали бразилске бродове. 1918 — Прва српска армија под командом војводе Петра Бојовића почела операције за ослобађање Ниша у Првом светском рату. Град заузет 12. октобра, а аустроугарска војска приморана да се повуче ка северу. 1941 — У Загребу су усташе срушиле синагогу 1954 — Вијетнамски лидер Хо Ши Мин ушао у главни град Вијетнама Ханој, који су два дана раније напустиле француске колонијалне трупе. 1964 — У Токију отворене Олимпијске игре, прве у Азији. 1975 — Филмске звезде Ричард Бертон и Елизабет Тејлор венчале се по други пут. Следеће године поново се развели. 1980 — У катастрофалном земљотресу у Алжиру погинуло 2.590 особа, а око 330.000 становника града Ел Аснам остало без домова. 1982 — САД увеле санкције против Пољске због одлуке пољске владе да забрани синдикат „Солидарност“. 1990 — СССР и Немачка потписали уговор о повлачењу совјетских војника из Немачке до краја 1994. У Источној Немачкој било стационирано 380.000 совјетских војника с 220.000 чланова породица. 1991 — Скупштина Србије донела одлуку да републичка застава буде тробојка, без комунистичког симбола, звезде-петокраке. 1995 — Израел у складу с мировним споразумом с Палестинском ослободилачком организацијом почео повлачење са Западне обале и ослободио из затвора око 300 Палестинаца. 1996 — Почиње шаховски турнир у Тилбургу, Холандија. 2001 — Нобелову награду за економију добили Американци Џорџ А. Акерлоф, Мајкл Спенс и Џозеф Е. Стиглиц. Својом „анализом тржишта са асиметричним информацијама“, они су показали у којој мери информације утичу на функционисање тржишта, од продаје половних аутомобила до успона и колапса на великим берзама. Рођења 19 — Тиберије Гемел, син римског цара Калигуле. (прем. 37. или 38) 1332 — Карло II од Наваре, краљ Наваре и гроф Евреа. (прем. 1387) 1470 — Селим I, турски султан. (прем. 1520) 1684 — Антоан Вато, француски сликар. (прем. 1721) 1731 — Хенри Кевендиш, енглески научник. (прем. 1810) 1813 — Ђузепе Верди, италијански композитор. (прем. 1901) 1830 — Изабела II од Шпаније, краљица Шпаније. (прем. 1904) 1847 — Милан Јовановић Батут, лекар, универзитетски професор и утемељивач Медицинског факултета. (прем. 1940) 1861 — Фритјоф Нансен, норвешки истраживач, зоолог и дипломата. (прем. 1930) 1872 — Дионисиос Касдаглис, грчко-египатски тенисер. (прем. 1931) 1889 — Хан ван Мегерен, холандски сликар. (прем. 1947) 1895 — Јаков Готовац, југословенски диригент и композитор. (прем. 1982) 1895 — Волфрам фон Рихтхофен, немачки фелдмаршал. (прем. 1945) 1900 — Хелен Хејз, америчка глумица. (прем. 1993) 1901 — Алберто Ђакомети, швајцарски скулптор, сликар и графичар. (прем. 1966) 1913 — Клод Симон, француски књижевник и добитник Нобелове награде за књижевност. (прем. 2005) 1917 — Телонијус Манк, амерички музичар. (прем. 1982) 1923 — Мари Вокер, енглески новинар. (прем. 2021) 1930 — Харолд Пинтер, енглески књижевник. (прем. 2008) 1931 — Атена Пашко, украјинска хемијска инжењерка, песникиња и активисткиња (ум. 2012) 1934 — Душанка Калањ, спикерка и водитељка Телевизије Београд, прва водитељка ТВ Дневника. (прем. 2010) 1936 — Герхард Ертл, немачки физичар. 1938 — Олег Гордијевски, руски шпијун. 1946 — Наото Кан, јапански политичар. 1947 — Радован Бели Марковић, српски књижевник. († 2022) 1950 — Нора Робертс, америчка књижевница. 1954 — Фернандо Сантос, португалски фудбалер и фудбалски тренер. 1957 — Власта Ценић, српски песник за децу. 1959 — Мајкл Кобли, енглески писац. 1963 — Драган Бјелогрлић, српски глумац, редитељ, сценариста и продуцент. 1965 — Крис Пен, амерички глумац. (прем. 2006) 1966 — Тони Адамс, енглески фудбалер и фудбалски тренер. 1966 — Бај Линг, кинеско-америчка глумица. 1972 — Рикардо Са Пинто, португалски фудбалер и фудбалски тренер. 1974 — Наике Ривели, италијанска глумица и певачица. 1978 — Џоди Лин О’Киф, америчка глумица, модел и модна дизајнерка. 1979 — Николас Масу, чилеански тенисер. 1979 — Маја, америчка музичарка и глумица. 1980 — Чак Ејдсон, амерички кошаркаш. 1982 — Јасер Ал-Катани, фудбалер Саудијске Арабије. 1983 — Никос Спиропоулос, грчки фудбалер. 1985 — Марина Ламбрини Диамандис, велшка музичарка. 1986 — Нејтан Џавај, аустралијски кошаркаш. 1987 — Колин Слејд, новозеландски рагбиста. 1991 — Лали, аргентинска музичарка, глумица, плесачица и модел. 1991 — Маријана Пахон, колумбијска бициклисткиња. 1991 — Габријела Чилми, аустралијска музичарка. 1991 — Џердан Шаћири, швајцарски фудбалер. 2002 — Томас Кук, бразилско-амерички глумац. Смрти 19 — Германик Јулије Цезар, римски државник и војсковођа. (рођ. 15. п. н. е.) 680 — Хусеин ибн Али, Мухамедов унук. (рођ. 627) 827 — Папа Валентин, католички папа. 1659 — Абел Тасман, холандски истраживач и поморац. (рођ. 1603) 1837 — Шарл Фурије, француски економиста и филозоф. (рођ. 1772) 1911 — Џек Данијел, амерички произвођач алкохолних пића, оснивач Џек Данијелс дестилерије вискија. (рођ. 1846) 1914 — Карол I Румунски, румунски краљ. (рођ. 1839) 1963 — Едит Пијаф, француска певачица. (рођ. 1915) 1964 — Хајнрих Нојхаус, совјетски пијаниста и педагог. (рођ. 1888) 1970 — Едуар Даладје, француски политичар. (рођ. 1884) 1976 — Силвана Арменулић, југословенска пјевачица. (рођ. 1939) 1983 — Ралф Ричардсон, енглески глумац. (рођ. 1902) 1985 — Јул Бринер, амерички филмски и позоришни глумац. (рођ. 1920) 1985. — Орсон Велс, амерички филмски глумац, режисер и продуцент. (рођ. 1915) 2000 — Сиримаво Бандаранаике, бивши премијер Шри Ланке, прва жена-премијер на свету. (рођ. 1916) 2004 — Кристофер Рив, амерички глумац. (рођ. 1952) 2005 — Милтон Оботе, угандски политичар. (рођ. 1925) 2010 — Соломон Берк, амерички музичар. (рођ. 1940) 2010. — Џоун Садерланд, аустралијска певачица. (рођ. 1926) 2013 — Скот Карпентер, амерички пилот и астронаут. (рођ. 1925) Празници и дани сећања


У духу традиције наших предака славимо и одајемо пошту онима који су имали храброст, снагу како физичку, тако и духовну да се боре, одупру и на крају победе и нама омогуће да живимо слободно. На сву срећу остало је часних и морално исправних међу нама, јер да није, овог окупљања не би ни било. Осми сабор Самарџића је одржан у граду Билећи на тлу херцеговачком. За нас братственике, овај регион носи богату историју и значај који се не може речима исказати.


text: Архиепископ атински Јероним у Фанару Његово Блаженство Архиепископ атински Јероним началствовао је 5. априла 2013. године богослужењем у историјској цркви Панагије Влахернске. Међу присутнима у древном храму били су Његова Свесветост Патријарх васељенски Вартоломеј, Високопреосвећени Митрополит пергамски Јован, Преосвећени Епископи синадски Дионисије и диавлијски Гаврило, као и амбасадор Николаос Матиудакис, генерални конзул Грчке Ник Каламарис, и велики број ходочасника из Грчке и суседних земаља. Извор: Васељенска патријаршија