text: Председник РС Милорад Додик изјавио је данас да одласци Бакира Изетбеговића у Нови Пазар и доласци Александра Вучића у Бањалуку ни по чему нису упоредиви. Додик је рекао да Изетбеговића није могуће поредити са председником и премијером Србије, Томиславом Николићем и Александром Вучићем у политикама које воде и показују, преноси РТРС. Оценио је да иза овакве изјаве Изетбеговића може да стоји намера која је опасна у регионалном смислу и која је неприхватљива, и да он покушава на скровит начин да упореди регион Новог Пазара са РС и њеним статусом. Сви православни верници сутра обележавају празник свете велико мученице Марине, у народу познат као Огњена Марија, која се поштује као борац за хришћанску веру и заштитница жена. Огњена Марија, света мученица Марина, била је родом из Антихије. Крстила се у 12. години и због вере у Исуса Христа страдала је у време цара Диоклецијана. Према народном веровању, Света Марина пали и кажњава огњем и као Свети Илија који кажњава громом она спада у "огњевите" свеце. Обичај је да се на овај празник, када због велике врућине "гори небо и земља", не раде никакви послови. У народном предању чувају се примери о ватри или громовима који су у вреле празничне дане спалили жито, сено и домове људи који су се огрешили радећи на празник Огњене Марије. Суд БиХ укинуо је све мере забране Насеру Орићу, којег је Тужилаштво БиХ оптужило за ратне злочине над српским становништвом на подручју Сребренице у лето 1992. године. Орићева адвокатица Лејла Човић потврдила је за сарајевски Дневни аваз ту информацију, додавши да је Орићева одбрана у више наврата тражила од Суда БиХ да донесе такву одлуку и одбаци предлоге Тужилаштва БиХ за сталним продужењем мера. Одлуком Суда БиХ Орићу су укинуте мере које су значиле ограничено кретање на територији Федерације БиХ и обавезно јављање надлежним полицијским органима једном месечно. Тужилаштво БиХ терети Орића и Сабахудина Мухића да су на подручју Сребренице убили тројицу српских заробљеника. Његова светост патријарх српски Иринеј позвао је све архијереје Српске православне цркве да, поводом 5. августа - Дана јећања на страдање и прогон Срба у хрватској акцији "Олуја", наложе да у црквама буду служени парастоси за невино настрадале у том егзодусу и да три минута звоне звона. Патријарх је препоручио да парастоси буду служени у 11.00 часова, а да се у 12.00 часова огласе сва звона, саопштено је из СПЦ. "Истовремено, умољавамо браћу архијереје да, по могућству, лично одслуже парастос у предвиђено време", поручио је патријарх српски. Препоручено је да се 5. августа не организују никакве прославе или свечаности секуларног карактера, а да сви најесници и стајешине храмова буду задужени да о овоме благовремено обијесте јернике. Срна Председник Демократске странке Србије /ДСС/ Санда Рашковић Ивић, најавила је да подноси оставку на ту функцију због неслагања у вези са формирањем локалних коалиција са Српском напредном странком /СНС/. Ивићева је рекла новинарима у Скупштини Србије да ће ново руководство бити изабрано на јесен на изборној скупштини, на којој ће се расправљати о статуту и програму ДСС-а. Она је навела да још није одлучила да ли ће се поново кандидовати за председника странке. Ивићева је истакла да ће као посланик ДСС-а у Скупштини наставити да се бори за државотворне идеје своје стрaнке, а да ће после изборне скупштине одлучити о томе да ли ће остати у посланичком клубу ДСС-а. Председник Савеза Срба из региона Миодраг Линта сматра врхунском провокацијом одлуку Врховног суда Хрватске да укине пресуду и врати на почетак суђење Бранимиру Главашу и позвао српско Тужилаштво за ратне злочине да ефикасније почне да ради на процесуирању хрватских војника и полицајаца због злочина над Србима. Линта је истакао да одлука Врховног суда Хрватске представља дубоко понижење за српске жртве и њихове породице. "Овакво срамно понашање Хрватске у великој мери је последица политике двоструких стандарда дела међународне заједнице и Хашког трибунала, према којима нико није крив за убијене Србе и њихово масовно протеривање у ратовима деведесетих година. Очигледно је да правда и начело кажњивости не важе за српске жртве", поручио је Линта. Србија никога не провоцира, већ само реагује на пресуде и догађаје у Хрватској, рекао је шеф српске дипломатије истакавши да је амбасадор Србије у Загребу одбио да прими протестну ноту хрватског Министарства иностраних послова. Дачић је у изјави новинарима рекао да је, иако Србија ништа не чини чиме би изазивала реакцију Загреба, хрватско министарство спољних послова позвало амбасадора Србије да му уручи ноту. Према његовим речима, наш амбасадор је одбио да прими ту ноту, не само због увредљивог садржаја, већ и увреде за целу Србију, која никога не провоцира, већ само реагује на све те пресуде и догађаје који воде ка рехабилитацији фашистичке, усташке НДХ. "Сходно томе, ми ћемо наставити политику да смо заинтересовани за развој добросуседских односа, али ћемо штитити наше интересе", рекао је Дачић. Врховни суд у Загребу одлучио је данас да укине пресуду и врати на почетак суђење Бранимиру Главашу, којом је он био осуђен на осмогодишњу затворску казну због почињеног ратног злочина над српским цивилима, јавили су хрватски медији. Реч је о случајевима „Гаража” и „Селотејп” из 1991. Представница Тужилаштва затражила је строже казне за шесторицу оптужних врдећи да суд приликом одеђивања казне није вредновао све околности. Према првостепеној пресуди за Бранимира Главаша је утврђено да је био на врху ланца, прво као неформални, а касније и формални заповедник и да је управо он одређивао критеријумеза одабир и стигматизацију жртава. Министарство спољних послова Србије уручило је данас хрватском амбасадору протестну ноту због јучерашњих инцидената у Србу. Министарство је најоштрије протестовало због низа инцидената, претњи и провокација припадника проусташке Аутохтоне странке права (А-ХСП) и њихових присталица јуче, приликом обележавања 75. годишњице антифашистичког устанка у Србу. Како се наводи у саопштењу, то представља последњи у низу говора мржње према припадницима српске националне мањине и држављанима Србије, изазваних етничком нетрпељивошћу. Истиче се да сматрају да је за сваку осуду говор који је Д. Келеминец одржао на овом скупу, упркос шестомесечној забрани уласка у Срб, позивајући на скандирање усташког поздрава ''За дом спремни'', након чега су присутни узвикивали ''кољачи, убице, злочинци''. Током састанка у седишту „Епла“ у Купертину у Калифорнији, „драматично“ се појавио и извршни директор Тим Кук како би се прославио велики тренутак у продаји – милијардити уређај „ајфон“ добио је власника, мада „Епл“ није прецизирао ко је купац и где се продаја догодила. Један од менаџера у компанији „Епл“ је одбио да коментарише да ли је купац добио неки поклон, јер је постао део „ајфон" историје. Извршни директор „Епла“ Тим Кук је истакао да је „ајфон“ један од најважнијих и најуспешнијих производа у историји, један од оних који су променили свет и који је постао више од сталног пратиоца. - Послао сам Фату у продавницу да ми купи пиво и ударио је ауто. - И шта ћеш сад? - А имам још неке ракије коју сам добио прошле недеље!


Хенри Кисинџер: Како се окончава Просветитељство – СРБски ФБРепортер Хенри Кисинџер је амерички дипломата, политиколог и историчар. Имао је истакнуто место у америчкој спољној политици између 1969. и 1977. године. Обављао је дужности државног секретара и саветника за националну безбедност у администрацијама Ричарда Никсона и Џералда Форда. Добиоје Нобелову награду за мир 1973. што је изазвало доста контроверзи. Био је један од раних заговорника политике детанта са Совјетским Савезом, преговарач Париског мировног споразума којим је окончано америчко учешће у Вијетнамском рату, водио је дипломатско–политички процес отварања Кине и тако успостављања односа између Кине и Сједињених Држава које је имало велики утицај на даљи ток Хладног рата. Кисинџерова улога у америчкој политици, посебно у ратним дешавањима на Југоистоку Азије остаје контроверзна. Повезан је и са политичким одлукама које су оштро осуђиване: америчким учешћем у војном удару у Чилеу 1970. године и подршци Пакистану током Рата у Бангладешу и поред почињених злочина пакистанских снага. Кисинџер је осим практичне политичке делатности и плодан аутор у областима дипломатске историје, историје међународних односа, међународних односа и америчке политике. Хрватски превод његове књиге „Obnovljeni svet: Metternich, Castlereagh i problemi mira 1812–1822“ (превод Крешимира Фијачка) објављена је у Загребу 1976. године. Његови двотомни „Мемоари“ објављени су у Загребу 1981. године (у преводу Зорана Бошњака и Хида Бишчевића). Српски превод књиге „Дипломатија“ објављен је у два тома у Београду 1999. (превод Мире и Вере Глигоријевић) а касније је прештампаван у различитим издањима. Први том опсежне Кисинџерове биографије „Хенри Кисинџер 1923–1968. Идеалиста“ британског историчара Нила Фергусона објавио је на српском језику ЦИРСД 2016. године (превели су је Мира и Вера Глигоријевић) Категорије:АКТУЕЛНО, ВЕСТИ ИЗ СВЕТА, ГЛОБАЛИЗАМ, ДЕШАВА СЕ..., ДРУШТВО, Други пишу, Медији- генератори јавног мњења, Мишљење, НАУКА И КУЛТУРА, Новости, ПОЛИТИКА, САД, СВЕТ, будућност, MAIL - RSS FEED Tagged as: вештачка интелигенција, fbreporter, fejsbuk reporter, najnovije, nezavisni mediji, SAD, SRBski FBReporter, vesti


source: CulturaX

text: srpskinacionalisti.com • Тема - Македонска православна црква Македонска православна црква 15 порука • Страница 1 од 1 Republikanac 7.1.2016. 14:33 Може ли неко ко је теолошки боље образован од мене и ко се солидно разуме у црквену проблематику да ми објасни зашто СПЦ не дозвољава аутокефалност МПЦ? У чему је ту фазон? Македонци јесу Србима доста слични али ипак нису Срби. И пошто нису Срби зашто не би имали и своју аутокефалну цркву? Ја лично нисам неки велики љубитељ Македонаца (константно нам од 1991 забијају ножеве у леђа и углавном слепо слушају Американце) али мислим да црквена проблематика само долева уље на ватру и сасвим непотребно код многих Македонаца распирује антисрпска осећања. Порука: 622 Приступио: мар 2014 Re: Македонска православна црква Контраш 8.1.2016. 12:50 Кој ће њима уопште аутокефалност. Цела Македонија је реда величине просечне српске епархије. Наравно епархије из времена пре него што је почела хиперпродукција владика па сад малтене свако село има епископа. Од тога су пола шиптари. И још треба да дамо неким тамо недобугареним цинцарима да управљају нашим културним наслеђем, црквама и манастирима, споменицима, које су зидали наши владари? Македонска држава панично и хистерично хоће да управља свим организацијама на својој територији, да не би постојао нико ко би могао да утиче на њихов идентитет. Чиме посредно признају да без 24-часовне државне пропаганде не би било ни македонске нације, јер га становништво по потреби врло лако мења. Случај помаме за бугарским пасошима то потврђује. "Если кто погубит Россию, то это будут не коммунисты, не анархисты, а проклятые либералы" Фёдор Михайлович Достоевский. Republikanac 8.1.2016. 15:45 M-91 8.1.2016. 16:34 Gladiator 007 Порука: 265 Приступио: сеп 2014 Gladiator 007 8.1.2016. 16:51 Како да признамо нешто што је измишљено, и Грчка Православна Црква такође не признаје измишљену македонску цркву, као што не признаје ни измишљену македонску државу и нацију јер је једина Македонија област на северу Грчке а ова новостворена БЈРМ је кроз историју увек била Стара Србија, док им Броз није измислио државу и нацију од бугара и побугарених Срба. Македонска и Црногорска црква су расколничке и немају никакве везе са Православљем, зато и не могу никако бити признате, бјрм-овци и монтенигрини су једно те исто, бивши Срби који би да буду већи католици од папе. Контраш 9.1.2016. 2:33 Republikanac 9.1.2016. 14:38 Глупо је поредити Роме и Македонце. Роми немају државу а Македонци је имају. Ако Чеси и Словаци имају своју аутокефалну православну цркву ја не видим ни један разлог зашто је Македонци не би имали. Под условом наравно да нису Срби а ја мислим да је данас ипак општи консензус да нису (шта су и чија су "мешавина" у то сад нећу да улазим а није ни битно). Контраш 9.1.2016. 23:33 Нису је ни Бугари имали кад су добили своју цркву - бугарску егзархију 1870. игорсима Порука: 3856 игорсима 10.1.2016. 16:09 Порука: 1645 Србски ратник 11.1.2016. 11:06 Игорсима је најбоље објаснио овај проблем. Питање ткз. МПЦ није национално питање, нема везе са тим јесу ли Македонци посебна нација или нису, већ је то канонско питање. МПЦ је вештачка творевина коју су створили комунисти, према томе она је канонски нелегална. Самим тим, не само да је није признала СПЦ, већ је нису признале ни остале канонски признате Православне Цркве широм света. Тај проблем се мора решити дијалогом и мора се решити у складу са канонским правом. Ето, колико је мени познато, постојао је споразум између СПЦ и представника ткз. МПЦ о томе да се МПЦ призна, али да буде под јурисдикцијом СПЦ. Они су то прво прихватили, а после одбили и споразум је пропао. Они не желе друго решење, осим да им се призна та МПЦ. Међутим, они то желе да остваре кршењем канонског права и канонског дијалога. Као што рече Игорсима, да би нека Црква у православном свету настала она прво мора да постоји већ под окриљем неке друге Цркве а потом да добије благослов од те Цркве да се осамостали, да добије аутокефалност. А они не желе тако, већ би желели грубо да се то призна и крај приче. То, надам се да схватате, није у складу са канонским правом, па према томе то је разлог што нико (а не само СПЦ) не жели да призна ткз. МПЦ. А што се тиче Македонаца као народа, Македонци су мешавина Срба, Бугара и Влаха, као што неко већ рече. Али, пошто се они осећају као посебна нација и посебан идентитет и не желе да буду ни Срби ни Бугари, то им не треба спорити и негирати. И нико им то не оспорава, а најмање им то оспорава СПЦ. Али, како рекох, њихов проблем у вези ткз. МПЦ није национални проблем (у смислу да им неко негира да буду посебна нација), већ канонски и мора се решити у складу са канонским правом.


Чији је српски језик? - Национална авангарда by Никола Јовић | јул 11, 2017 “Како да се препиремо што је код Србљах народно, што ли није, код Србљах, у којих од олтара до чобана ништа бити не може што не би народно било: код Србљах, од којих ми језик у својој мудрости и у свом богатству, и обичаје у својој изврсности и својој чистоћи учити морамо ако хоћемо да илирски живот обновимо: код Србљах који су у светињи свога српства онај народни дух и оно родољубство уздржали, који смо и ми у новије доба, ради слоге, под пространим именом илирства новим животом ускрснули: код Србљах, који су нама од старине све сачували, а којим ми мало али сасвим ништа гледе самога народнога дати неможемо?...Та н. п. сав свет знаде и признаје, да смо ми књижевност илирску подигли и увели, ну нама још нити издалека није на ум пало икада твардити, да то није сербски већ илирски језик, паче поносимо се и хвалимо Богу Великому што ми Хервати с братјом Сербљима сада један књижевни језик имамо.” – Људевит Гај, вођа илирског покрета и хрватски препородитељ (створитељ?). Сада када смо речима хрватског препородитеља и ствараоца модерног хрватског језика установили да је основа тог језика – српски књижевни језик, граматика и правпис, онакви каквима их је успоставио Вук С. Караџић , треба погледати како је текао потоњи развој “нашег” језика до наших дана и покушаја политичког комадања српске лингвистичке целине. Бечким договором из 1850. је установљена равноправност два језика и писма. Пошто је од овог споразума прошло више од једног и по века, с обзиром на иреверзибилност процеса и пристанак наше стране, ту је сасвим легитимно “откинута” једна грана српског језичког “стабла” и проглашена хрватском. Затим, кроз две Југославије важила је једнакост ова два језика и њихова два писма, макар на папиру. Ако се до краја СФРЈ говорило српскохрватским/хрватскосрпским, одакле онда потреба данас, 26 година од распада СФРЈ , кроз иницијативу о “заједничком” језику, да се ови простори лингвистички обухвате у једну целину, али и да се ова ( српско-хрватска/хрватско-српска ) језичка двочлана заједница додатно испарцелише? Одговор лежи у чињеници чији “комад” ове двочлане целине би био “изопштен” из исте. Хрватска страна се одмах огласила, чим је иницијатива о “заједничком језику” почела да се промаља у априлу ове године. Званични Загреб је , на свим нивоима, од власти до академика, одмах оштро одбацио “утапање” хрватског у море “нашег” језика, рекавши да је њихов језик хрватски, њим говоре, читају и пишу сви Хрвати где год били и да ту нема полемике о лингвистичкој “колективизацији” . Главни град Републике Србије, “званични Београд” ћути и још се није огласио по овом питању, САНУ исто. За то време, незванични Београд, који се и даље понаша као престоница друге Југославије, круг двојке и генерално другосрбијанци, не ћуте уопште о овоме, напротив. И шта заправо траже? Да се, нарочито у двема земљама, БиХ и ЦГ, наметне правило да се тамо говори , чита и пише на “нашем”, “заједничком”, језику, тј. .његовим регионалним одерљцим- босанскохерцеговачким и црногорским. Обе државе имају, гле чуда, нерешено “српско питање” , тј. велики проценат Срба који у њима живе и још битније, пишу, читају и говоре својим српским језиком. Ту стога долази потреба да они, који знају да пишу, читају и говоре својим, српским језиком, зарад својих суграђана који не знају или се двоуме, троуме којим језиком читају, пишу и говоре, пристану да сви говоре заједничким језиком. А докле иде њихова преданост и посвећеност овом питању говори и недавна политизација музичког фестивала “Егзит” када је одржана трибина о овој теми, на којој су говориле перјанице Друге Србије Теофил Панчић, Марко Шелић Марчело и бројни други. Како би прича о заједничком језику прошла у Загребу, беспотребно је претпостављати. Јер се не би ни одржала. Е па, неће моћи ни овде тако више. Наше скромно мишљење је да треба омогућити и изборити се за то да где год Срби живели, било то у Србији, Хрватској, БиХ, ЦГ, Немачкој, САД или Аустралији, могу да пишу, читају и говоре својим, српским језиком. Исто тако, подржавамо да према демократским начелима и сви други народи у овим и осталим државама изаберу на ком ће језику писати, читати и говорити. Ред би био, да макар сада, у предвечерје стогодишњице настанка прве Југославије, када је све српско напрасно и напросто “утопљено” у југословенско и као такво у великој, несразмерљивој мери оштећено и умањено приликом “извлачења” из рушевина друге Југославије, ми спречимо сваки покушај даљег “утапања” свега српског у морима југословенског, нашег, заједничког, свеједно је. Све српско у језичком, културном, историјском и духовном смислу се мора оградити од свих покушаја присвајања и “колективизације” како би , у што већој мери очувано, могло бити предато нашим потомцима на чување, обнављање и умножавање.


Naslov: tekvondo Uto Dec 02, 2008 7:35 pm Теквондо је корејска борилачка вештина настала 40-их година двадесетог века спајањем различитих вештина које су се вежбале у то време. Њезино име долази из речи Tae ( hanja ), што значи ударити ногом, Kwon (hanja ), што значи ударити руком и Do (, hanja ), што значи пут. Теквондо је ударачка вештина коју одликују атрактивне ножне технике и брзина. Данас се теквондо сматра једном од најпопуларнијих борилачких вештина и спортова, а број вежбача у свету се процењује на више од 100 милиона. Историјa Историја борилачких вештина у Кореји је врло дуга. Најстарији докази су кипови и слике пронађени у гробници династије Muyong Chong (око 3. века п. н. е.) које приказују ратнике у борбеним позама. У то доба, Кореја је била подељена на три краљевства: Сила, Когурјо и Пекче. Сва три краљевства су имала јаке војске (у Когурју званих "Sonbae", у Сили "хуаранг") које су изучавале вештину ненаоружане борбе. У то време, вештина се звала хуаранг-до или субак. Субак се развио у вештину taekkyon, која се често користила на војним демонстрацијама, и на турнирима на којима су се ратници могли доказати у међусобном надметању. То посебно долази до изражаја за време династије Koryo (918. - 1392. н.е.), која уједињује три краљевства, и када се такмичења у taekkyonu користе у сврху проналажења талентованих нових војника или чак именовању војника у официре. Кроз векове, taekkyon развија много специфичних ножних техника. За време династије Joseon, конфучијанство замењује будизам као службена религија, и друштво постаје мање фокусирано на ратовање и виши друштвени слојеви почињу се више бавити поезијом и музиком. Сходно томе, taekkyon постаје занимација нижих друштвених слојева и преживљава као народна игра све до почетка 20. века. Међу власницима школа се убрзо јавља жеља за уједињењем њихових стилова у јединствену корејску борилачку вештину. Нова вештина се испрва назива tae soo do, али убрзо мења име у теквондо и почиње процесс уједињења. 1961. је основан Korea Taekwondo Union као прва удружена организација, која 1965. мења име у Korea Taekwondo Association, назив који носи и данас. Светске организације Поред настојања прве генерације мајстора теквондоа који су пробали ујединити теквондо у једну стандардизовану борилачку вештину, то им није у потпуности успело. Главни раздор у теквондоу је подела на kukki-теквондо (међународно представљен кроз ВТФ) и ИТФ теквондо. Осим у формама и правилима спортске борбе, два стила теквондоа се разликују и по називу, те основним техникама. Kukki-теквондо се тренира у Јужној Кореји, док је у Северној Кореји присутан само ИТФ теквондо. Kukki-tekvondo je настао кроз напоре корејске организације за теквондо (КТА) да уједини различите корејске борилачке вештине. Kukkiwon је створен 1972. године, као организација која се брине о техничком делу теквондоа и његовом стандардизацијом. Светска врховна организација ВТФ настаје годину касније, 1973., и данас је КТА само једна од чланица ВТФ-а. Треба напоменути да се ВТФ искључиво бави организацијом турнира и да се не бави издавањем појасева или развојем форма, за што је задужен Kukkiwon. За учествовање на ВТФ турнирима и олимпијским играма потребно је имати службену потврду о звању, издану од Kukkiwona. ИТФ је нешто старија организација, коју је основао генерал Choi Hong Hi 1966., након што је одлучио одвојити се од процеса уједињења теквондоа и напустио Korea Taekwondo Association како би основао свој стил. ИТФ сам издаје потврде о звањима и организује међународне турнире. После смрти генерала Choia, ИТФ се дели на три организације, севернокорејски ИТФ који води његов син, бечки ИТФ i монтреалски ИТФ. Све три организације тврде за себе да су праве наследнице Choieva ИТФ-а. У овом тренутку је будућност ИТФ-а је под знаком питања. Откако је теквондо борба по ВТФ правилима постала олимпијска дисциплина, kukki-теквондо је прилично ојачао јер су многи борци прешли на kukki-теквондо како би имали право наступа на олимпијским играма. То је један од разлога зашто је кукки-tekvondo danas daleko najpopularniji stil tekvondoa. Zadnja želja generala Choia, коначно уједињење теквондоа, могла би се остварити јер BTF i севернокорејски ИТФ тренутно воде разговоре о уједињењу и изједначавању техничких разлика. Осим ове две велике организације, постоје и многе друге, као ИТА, ТАГБ, АТА итд., али ниједна од њих нема међународни значај. Теквондо у Србији У Србији се теквондо вежба од 1983. године. Теквондо савез Србије основан је 1985. године, први председник је био Драган Петровић, а генерални секретар др Борис Кривокапић. Данас се савез зове Теквондо асоциација Србије, њен председник је Далибор Видаковић, а генерални секретар Зоран Ћендић. Најуспешнији српски теквондо клубови су београдски "Галеб", "Црвена звезда", "Азија" и "Београд", вршачки "Еурошпед", шабачки "Летњиковац" и "Винер Чиви",Панчевачки "Тигар" и др. Највеће успехе на међународној сцени остварили су Зоран Крајчиновић из "Галеба" (првак Европе и трећи на свету) код мушкараца и Тања Грубор из "Београда" (друга у Европи). Будући да ни дан данас не постоји потпуно уједињење теквондоа под једном главном организацијом, звања добијана од једне организације обично нису прихваћена у другим организацијама. Ипак, већина теквондо спортиста поседује сертификат од Kukkiwon-а или ИТФ-а. Теквондо звања се деле на десет ученичких звања (keup) и десет мајсторских звања (дан). Нови полазници крећу од десетог звања keup (бели појас), све до мајсторских звања дан (црни појас). Тачне боје појасева зависе о школи и федерацији, али већина школа се држи следећег система: 10. i 9. keup: Бели појас 8. i 7. keup: Жути појас 6. i 5. keup: Зелени појас 4. i 3. keup: Плави појас 2. i 1. keup: Црвени појас 1. дан и виши: Црни појас Већина школа такође користи пруге на крају појаса да означи међустепене. Тако зелени појас означава 6. keup, док зелени појас с плавом пругом означава 5. keup, ili "виши зелени појас". Такмичења у теквондоу су обично груписана по звањима, тако да се полазници боре с противницима сличних могућности. Кружни ударац ногом (dollyo chagi)Теквондо се дели на пет саставних делова: Основе (Kibon) Ломљење (Kyokpa) Борба (Kyorugi) Већина клубова се данас специјализује за таккмичарски део теквондоа (борбени тренинг и вјежбање форма), но сви су делови теквондоа важни за постизање мајсторских звања. Naslov: Re: tekvondo Uto Dec 02, 2008 7:37 pm На самом почетку, тренинг теквондоа је наличио каратеу и састојао се од вежбања традиционалних ставова, блокова и удараца. Данас се традиционалним техникама не посвећује много времена и у већини школа су их замениле вежбе на врећи и с fokusarima. Основе теквондоа деле се на ставове (нпр. јахаћи став - juchun seogi, предњи став - ap kubi или задњи став - dwit kubi), блокаде (нпр. горња блокада - olgul makki или доња блокада - arae makki), ударце руком (нпр. ударац шаком - jumok јируги или ударац спољном ивицом длана - sonnal chigi), те ударце ногом (нпр. кружни ударац - dollyo chagi или бочни ударац - yop chagi). Циљ учења основа је развијање правилне технике, коришћење целог тела, и очување традиције теквондоа. Форма је борба против замишљеног противника,која се састоји од 16-30 покрета.Покрети се састоје од одређених удараца и блокада руком и ногом. Учење форми је прави темељ сваке борилачке вештине па тако и теквондоа.Форме помажу у усавршавању кретања и технике.Форме се још називају poomse ili hjong. Форме су кореографисане борбе против замишљеног нападача које вежбач изводи сам с циљем развијања равнотеже и усавршавања основних техника. Већина теквондо спортиста данас вежба форме Kukkiwon или форме ИТФ (или комбинацију). Kukki-теквондо садржи осам ученичких форми за ниже појасеве (taeguek poomsae) и девет мајсторских форми за црне појасеве (yudanja poomsae). Неки клубови још подучавају форме palgwae, које су развијене у исто време кад и мајсторске форме, али велика већина клубова користи новије и модерније форме taeguek. ИТФ садржи 24 форме, по једну за сваки сат у дану, а разрадио их је генерал Choi, Hong Hi, оснивач вештине ИТФ Теквон-до. Ове су форме старије од форма kukkiwon и још увијек су врло популарне и изван ИТФ-а. Иако велика већина користи форме kukkiwon или ITF, неке мање федерације користе властите, интерне форме, или још увек користе форме каратеа које су се користиле у самим зачецима теквондоа. Извођење форма је данас међународни спорт, и већина земаља има техничке репрезентације које се такмиче у извођењу форма. Док се спортска борба темељи на такмичењу с правилима, технике самоодбране се користе у ситуацијама када не постоји довољна дистанца или су стандардне технике теквондоа (ударци рукама и ногама) непрактичне: напад оружјем, напади с леђа те ситуације кад нападач има контролу кроз гушење или држање жртве. Самоодбрана се састоји од удараца рукама, ногама, лактовима, коленима, захвата и полуга на рукама и ногама, гушења, бацања, итд. За разлику од осталих делова теквондоа, самоодбрана није стандардизирана и овиси о инструктору. Ломљење Демонстрације ломљења су провера снаге и прецизности. Точно пласираним ударцима, вјежбач настоји сломити предмете попут дасака, црепова, цигла или бејзбол палица. Демонстрације ломљења се углавном изводе као део презентација теквондоа и приликом полагања за више појасеве. Задњи и по многима најважнији дио таеквондоа је борба. Ову категорију грубо можемо поделити на договорену борбу (борба на један, два или три корака, те борбене вежбе са или без штитника и слободну борбу (са или без штитника). У борбама теквондоа користе се ручне и ножне ударачке технике, али не и hosinsul бацања, чишћења или гушења. Најпопуларнији аспект теквондоа је сигурно слободна борба. У случају олимпијске борбе по ВТФ правилима, ради се о борби по правилима фул-контакта, са штитницима и о међународном спорту који је представљен на олимпијским играма. Међународна федерација теквондоа (ИТФ) има своја правила, с контролисаним контактом, без штитника, али и с већим бројем дозвољених техника. Олимпијски теквондо Спортска борбаТеквондо се први пут појављује као демонстрационии спорт на олимпијским играма у Сеулу 1988., те поново у Барселони 1992. Од Сиднеј 2000., теквондо је стандардни део олимпијских игара. Олимпијско такмичење односи се само на борбу по правилима ВТФ-а. На олимпијским играма учествију и женски и мушки такмичари. Женске категорије: до 55 kg до 72 kg Мушкр категорије: до 60 kg до 66 kg до 74 kg до 84 kg до 96 kg Борба по правилима ВТФ-а састоји се од 3 рунде од 2 минуте, по правилима full contacta. Борба се завршава нокаутом, предајом, дисквалификацијом или пребројавањем бодова на крају меча. У случају нерешеног резултата, одржава се додатна рунда по принципу златног бода. Ако је резултат на крају додатне рунде још увек изједначен, судија одређује победника одлуком о супериорности. Дозвољене технике су ударци шаком у тело, те ударци ногама изнад појаса. Ударац у тело вриједи један бод, ударац у главу два бода. За недозвољене радње добива се опомена (kyonggo), две опомене представљају негативан бод (gamjeom). У случају тежих прекршаја, судија може аутоматски додијелити негативан бод. Четири негативна бода доносе дисквалификацију. ВТФ прописује следећу заштитну опрему приликом спортске борбе: Штитник за тело (hogu) Штитник за главу Штитнике за подлактице и поткољенице Штитник за препоне Штитник за зубе С циљем повећања сигурности такмичара уведени су као обавезна опрема штитници за рис и рукавице за шаке. Неки појмови у теквондоу Dojang је кореански назив за теквондо дворану.Она је огледало ученика који у њему вежбају.Мора бити уредан и чист. Бројање на кореанском: 1-hana 2-dul 3-set 4-net 5-dasat 6-jasat 7-ilgu 8-jadul 9-ahol 10-jol Значење неких речи: тренер-ho sin sul носилац црног појаса-jo dan đa црни појас-huk de узвик-kijap наставак борбе након прекида-kesok ломљење-kjupka став мирно-čeriot почетак борбе-siđak


Он је подсјетио да ће оркестар учествовати на отварењу Зимских олимпијских игара у Сочију, гдје одлази на позив организатора након побједе у оштрој конкуренцији од више од 600 пријављених.


Директор анимираног биоскопа Давидов Роман Владимирович Роман Владимирович Давидов је био изванреданпо личности. Совјетски директор анимације био је изузетно солидан, оригиналан храбар иноватор. У случају наивно примитивног формирања концепата његове креативности, био је познат као несебично радосна и ефикасна особа. Давидов Роман је рођен у пролеће 1913. године,у врхунцу руске културе, назвао је француски песник П. Валери једно од чуда света. Будући мултипликатор из раног детињства привукао је ексцентричну и стилистику. Међутим, почео је школовање школовањем у Московској индустријској техничкој школи. Убрзо је младић показао изванредан таленат сликара. Дакле, 1932. Давидов Роман, предвођен младалачким максимализмом, учествује у такмичењу карикатуриста. На изненађење већине, храбри самоуки човек тражи победу и одлучује да побољша своје вештине. У ту сврху наставља студирати на курсевима карикатуриста, у организацији часописа "Крокодил". Тражећи да буде један од најбољихпрофесионална каријера, 1937. године Давидов води курсеве у специјалности "уметник-аниматор", који спроводи студио "Соиузмултфилм". Након што је успешно завршио, Давидов ради као цртач уметника, сарађујући с водећим редитељима домаће анимације Мстислав Пашченко, Владимир Полковников, Иван Иванов-Вано, Дмитриј Бабиченко и многи други. Ову чињеницу доказује фотографија римског Давидова са изузетним фигурама совјетске анимације, која краси студијско предсобље. Редитељски деби румунског Давидова је направљен1956 Прво је скинуо лутку "Колобок", две године касније - "Три медведа". Али најзначајнији пројекат тог временског периода је верзија анимираног филма "Књига џунгле" Р. Киплинга. У периоду од 1967. до 1971. створена је анимирана серија, која се састоји од међусобно повезаних пет делова, под називом "Мовгли". Директор сам сматрао филм главним делом своје креативне каријере. Овај рад директора је несумњиво био значајан успјех читаве совјетске анимације. Анимирана слика заслужила је уважавање уметника и љубав милионске публике. У каснијој креативној делатности Давидов римски филм снимио је у жанру историјских или бајки. Његова анимирана дела "Прича о Евпатии Коловрату", "Лабудови Непријадве", "Детињство Ратибора" стекао је националну славу. Роман Давидов је имао изванредан таленат, алињегова снага и слабост у исто време била је комбинација некомпатибилне у једну шкољку, један шематизовани и стилизовани систем. Он самозадовољно прочита облик графике његових дела. Модуларни модули и шематизација његових ликова, хармонично се подигао на јединствено прореде и печате. Од овога, понекад у својим филмовима и појединачним оквирима слика, акција је постала бескрајна и нестварна. У овом случају, мајстору није било брига у погледу ригидности, сувоће створених слика. Његове сцене су се разликовале од већине других аниматора стилским "фризерским", рационалношћу у изградњи мисе ен сцене и графичком "тврдоглавошћу". Режисер је сместио екранску верзију фундаментално супротних парцела. Волео је да се бори за решавање проблема хармоничне комбинације материјала и стила. Давидов се више пута испробавао у волуметријској анимацији. Ништа не пролази без трага Бити почасни уметник РСФСР-а, РоманДавидов, чија је биографија укратко описана у овој публикацији, радо је пренела своје искуство на младе генерације аниматора, учила на напредним курсевима за аниматоре. Његови часови били су веома популарни, његови ученици су буквално идолизовали свог ментора. Син мајстора, Александра Давидова, уследио је по стопама свог оца, бирајући професију редитеља-аниматора. Александар је за своју креативну каријеру учествовао у продукцији око 100 анимираних филмова, гледаоца, познат је као аутор омиљеног цртача "Нове авантуре Кесха папагаја". Роман Давидов није имао времена да се радује тријумфу свог сина. У последњим годинама свог живота, доживио је тежак облик можданог удара и дуго је био у стању пред инфаркту. Као резултат, тело ослабљено од болести коначно није успело. Велики мултипликатор преминуо је у септембру 1988. године, али његово креативно наслеђе је бесмртно. Сергеј Давидов: живот, каријера и достигнућа Василиј Василевич Давидов - аутор теорије развојног образовања Волков Сергеј Владимирович: биографија и чињенице Ангела Линдвалл: каријера, лични живот Башов Владимир Владимирович: филмографија и биографија. Глумац Владимир Басов Алекандер Кирииенко - Кинг оф Мелодрама Роман Каримов: редитељ, сценариста, музичар. Биографија и каријера Роман Каримов Дмитриј Диацхенко - директор филмова "Радио дан", "Кухиња"


text: МИЛОВ СВЕДОК УБИЦА И ЛОПОВ: Раскринкан Саша Синђелић, сарадник црногорског тужилаштва | Новости Мило Ђукановић / Саша Синђелић / Архива Жупанијски суд у Вуковару га је, наиме 2011. казнио затвором од 21 године, да би пресуда недавно поново била потврђена и у њу су "Новости" имале увид. Синђелић је 2002. убио пољопривредника Мирка Фотеса, а потом му украо трактор на којеm се докопао Србије. У ПРЕСУДИ коју су "Новости" добиле на увид, наводи се да је Жупанијски суд у Вуковару потврдио ранију казну Саши Синђелићу од 28. априла 2011. године због тешког кривичног дела - убиства и крађе 6. октобра 2002. од 21 године затвора. - У намери да га усмрти и одузме му трактор, Синђелић му је пришао с леђа и из аутоматске пушке испалио у њега четири метка. Синђелић је трактором побегао у Србију...


text: Za pet godina roboti će od ljudi preuzeti polovinu poslova | Vidovdan | Srpska tradicija i nacionalni interes Home Инфо За пет година роботи ће од људи преузети половину послова У следећих пет година половину свих садашњих радних места у средњим и великим фирмама машине ће преузети од људи, пошто ће пандемија корона вируса убрзати промене на тржишту рада и повећати неједнакости, предвиђа се у извештају Светског економског форума и упозорава да би то могло да створи додатне неједнакости. У извештају се наводи да би "револуција робота" отворила 97 милиона радних места широм света, али поништила готово исто толико, а неке заједнице довела у опасност. Најугроженији аутоматизацијом јесу ручни послови у администрацији и обради података, саопштио је Светски економски форум (ВЕФ). Али, додаје се, појавиће се нова радна места у здравственој нези, ИТ сектору (пре свега развоју вештачке интелигенције) и зеленој економији. Истраживање Форума обухватило је 300 највећих светских компанија, које запошљавају осам милиона људи широм света. Више од 50 одсто анкетираних послодаваца рекло је да очекује да ће убрзати аутоматизацију неких радних места у сопственим компанијама, док је 43 одсто рекло да ће досадашња радна места вероватно уступити место технологији. ВЕФ је саопштио да је пандемија корона вируса убрзала усвајање нових технологија јер су компаније настојале да смање трошкове и усвоје нове начине рада. Али у истраживању се наводи и упозорење да се радници сада суочавају са двоструком претњом због "убрзавања аутоматизације и рецесије због Ковида-19′′. "[Те су ствари] продубиле су постојеће неједнакости на тржиштима рада и условиле да се позитиван тренд запошљавања после глобалне финансијске кризе 2007-2008. сада преокрене", рекла је Садија Захиди, генерални директор ВЕФ-а. "Сценарио двоструког поремећаја представља нову препреку за раднике у овом тешком времену", навела је она и додала и да је све мање могућности да се то преокрене. Да ли бисте допустили роботу да вам чува децу, чита вести или вас води у излазак? Потпис испод видеа,Упознајте роботе који могу да нас замене "Повећана потражња" ВЕФ је саопштио да тренутно око трећину свих радних задатака реализују машине, док људи раде на преосталим местима, али и да ће се до 2025. равнотежа променити. Послови који се ослањају на људске вештине попут саветовања, доношења одлука, закључивања, комуницирања и интеракције постаће све траженије. Такође би дошло до "пораста" потражње за радницима у зеленој економији и нових послова у областима попут инжењерства и "рачунарства у облаку" (cloud computing) – испорука рачунарских услуга на захтев – од апликација до складишне и процесорске снаге. Али наводи се да ће милиони рутинских или ручних послова бити замењени технологијом, што ће највише утицати на најниже плаћене и најмање квалификоване раднике. Истакнуто је да ће милиони морати да се преквалификују да би се изборили са променом и да ће им у томе бити потребна значајна подршка влада.


Програми грађанског васпитања 8 2 + 2 6


Све жене знају за акцију кане, као средство за бојење црвено-црвених нијанси. Али ту је и безбојна кана за косу, о предностима и својствима која ће бити дата у овом чланку. Безбојна хенна за косу - Упутство Обично се овај производ пакује у вреће, 100 грама по пакирању. Таква количина кане је сасвим довољна за косу просечне дужине. Према томе, за дугу косу потребно је набавити 2 паковања, а кратко - користити око 50 г хане. Безбојни кена прах има зеленкасту боју и изразито биљни мирис. За припрему средства за оздрављење и ојачање, потребно је растворити сировину топлом водом до густог, али не сувог, грулу. За 100 г ће бити потребно око 300 мл воде. Затим дозволите да се смеша охлади на температуру тела и примени на влажну косу. Пожељно је нешто загрејати главом, тако да је ефекат кане био што је могуће интензиван. После 30-40 минута маса се може опрати. Иранска безбојна кана - корисна својства за косу: јача микроциркулацију крви у глави; третира себоррхеју, и масне и суве; повећава локални имунитет скалпа; штити косу од ефеката времена, сунца и тврде воде, омотачима са танким биофилмима. Лечење и јачање косе безбојне кене се може учинити дуго и довољно често, јер је овај лек потпуно природан. Са правилном применом, хенна показује антисептична и антиинфламаторна својства која дуго трају и након прекида употребе. Безбојна кана за плавуше Ово питање треба разматрати одвојено, јер су мишљења специјалиста двосмислена. Неки кажу да је чак и без длакаве Хене контраиндикована у лаганој коси, јер ризикују да добију светло зелену тканину. Други тврде да неће доћи до штете овом производу било у боји или структури косе. Заправо, безбојна кана је боља за природне плавуше него за оне који вештачки осветљавају косу. Чињеница је да хенна пенетрира дубоко унутар косе, густо лепи ваге осовине за косу и окружује га заштитним филмом. Боја обојене плаве косе има порозну структуру услед дејства трајне, па чак и безбојна кена може дати светло зелену боју након поступака лијечења. Маске са куном Маска са безбојном кеном за раст косе: 100 г кане помешано са 2 кашичице свежег лимуновог сока; додајте 2 свежег жуманца и 50 г сиромашног сирева у смешу; сви састојци морају интензивно мешати, довести до хомогене масе; Наносите маску на чисту влажну косу и након 40 минута исперите текућом водом. Маска од губитка косе: 50 г кане помешано са истом количином зелене глине; прашак се разблажи са 4 жлице мешавине маслина и кокосовог уља (у размерама 1: 1); додати 15 мл рицинусовог уља и 2-3 капи есенцијалног уља (било који); Да бисте побољшали ефекат маске, можете додати и кашичицу раствора димија водом (1: 8); Сви састојци су добро помешани, тако да нема грудвица, ако је потребно, разблажити са топлом водом; наносити на суву, чисту косу; За сат времена, оперите косу шампоном. Маска за опште јачање косе: Растворити 100 г безбојне кане разблажене водом, како је наведено у упутствима; додати 1-2 кашичице маслиновог уља, нерафинисане; на чистој влажној коси, равномерно наносите маску, оставите 40 минута испод филма; испирати са текућом хладном водом без детерџента. ← Безбојна кана за косу - достојна замјена за биоламинацију Безмиамацхнаиа боја за косу → Ласерско уклањање длака - све детаље и суптилности поступка Шта је боље - шлагање или уклањање длачица?


text: КОРОНА ОДЛАЖЕ СУПЕРЛИГУ: Већи број заражених у ФК Рад | Новости - На основу захтева ФК Рад за одлагање утакмице 15. кола Суперлиге Србије, која је требало да буде одиграна у суботу 21. новембра између ФК Рад и ФК Металац, Медицинска комисија ФСС донела је одлуку о одлагању утакмице због болести већег броја играча ФК Рад - наводи се у саопштењу Суперлиге. Планирано је да одложени меч буде одигран у среду 2. децембра, а време почетка сусрета биће накнадно саопштено.


АМД: Представља следеће процесоре са 96 и 128 језгара са Зен 4 архитектуром за сервере - Вести Ксиаоми Миуи Хеллас АМД: Представља следеће процесоре са 96 и 128 језгара са Зен 4 архитектуром за сервере из Ми Теам КСНУМКС Новембар КСНУМКС 0 АМД је представио начин на који је архитектура АМД Зен 4 ће надоградити чип Епиц компанија четврте генерације за сервери. ΔНеће проћи још годину дана до Интел издао следећу генерацију Ризен процесори за рачунаре. Међутим, у понедељак је компанија представила начин на који АМД Зен 4 архитектура ће надоградити чип Епиц компанија четврте генерације за сервере. Велика предност је што су његови следећи чипови Интел, позван Ђенова, имаће процесор 96 језгара када буде објављен следеће године. Ово је велики корак напред за садашњу генерацију 64 ЦПУ језгра. Штавише, тхе Интел припрема нови серверски процесор за апликације цлоуд цомпутинг који ће користити ново језгро високих перформанси под називом „Зен 4ц". Ови чипови, названи Бергамо, биће доступни са до 128 језгара и биће пуштени на прва половина 2023. Очекујте Бергамо чипс да понуди «иновативне перформансеУ енергетској ефикасности за рад у облаку, рекао је Извршни директор АМД-а Лиса Су, током догађаја. Вијести то могу значити Интел такође се спрема да повећа број језгара у Ризен процесорима следеће генерације. Архитектура Зен КСНУМКС компаније означава побољшање у односу на Зен КСНУМКС коришћењем грађевинске технологије 5 нанометара ТСМЦ да спакује још више транзистора у силицијум. КСНУМКС јуна КСНУМКС 89 КСНУМКС мај КСНУМКС КСНУМКС мај КСНУМКС 150 КСНУМКС мај КСНУМКС 197 КСНУМКС мај КСНУМКС 200 Током догађаја у понедељак, Su рекла је њихова архитектура КСНУМКС нм ће удвостручити густину транзистора и излазну снагу на чип Епиц док ће побољшати перформансе рачунара 25% у поређењу са Зен 3. Ђенова ће нам бити прва Сервер ЦПУ користити Зен 4 и 5нм. А када то буде, очекујемо то Ђенова биће процесор највиших перформанси на свету за рачунаре опште намене., рекао је извршни директор АМД-а. Морамо сачекати и видети како ће се архитектура Зен КСНУМКС побољшава их чип Ризен фокусирајући се на просечног потрошача. Али барем на пословној страни, нова архитектура обећава да ће направити своје чипове Интел конкурентнији са Интел чиповима, који већ дуго доминирају серверима за дељење 100%, Према Мерцури Ресеарцх. ОзнакеАМДПроцесорХ / И Самсунг: Званично је објавио да је направио први на свету ЛПДДР5Кс ДРАМ МИУИ: Ово су функције које троше највише батерије у нашим уређајима Погледајте 13 системских процеса који троше највише батерије у уређајима...


Власти Риге уклониле цвеће са споменика Ослободиоцима положено на Дан победе /фото, видео/ - 10.05.2022, Sputnik Србија Власти Риге уклониле цвеће са споменика Ослободиоцима положено на Дан победе /фото, видео/ Општинске службе Риге у уторак су трактором уклониле цвеће положено 9. маја на споменик Ослободиоцима Риге, преноси портал „Делфи“ позивајући се на посланика... 10.05.2022, Sputnik Србија Како наводи портал, одборник Риге Константин Чекушин објавио је на друштвеним мрежама фотографију трактора који уклања цвеће положено у понедељак на споменик Ослободиоцима.„Лице новог већа Риге“, написао је одборник у потпису фотографије.Упркос јутарњим напорима летонских комуналаца, становници поново долазе до споменика Ослободиоцима Риге и настављају да полажу цвеће. Руска амбасада у Летонији саопштила је да начин на који су власти Риге поступиле са цвећем положеним на споменик ослободиоцима представља „безгранични безобразлук“.„Јутрос је свеже цвеће трактор однео као старо ђубре. Плашили су се да ће бити видљиве размере сећања и захвалности становника Риге према војницима-ослободиоцима. Али многи људи су купили ово цвеће својим последњим новцем, дуго га носили у рукама улицама престонице Летоније, пошто су паркинг и прилази код споменика били блокирани“, наводи се у саопштењу амбасаде. летонија, дан победе, цвеће 13:04 10.05.2022 (Освежено: 13:36 10.05.2022) © Sputnik / Уђи у фото-галеријуЦвеће на споменику Ослободиоцима у Риги положено на Дан победе Општинске службе Риге у уторак су трактором уклониле цвеће положено 9. маја на споменик Ослободиоцима Риге, преноси портал „Делфи“ позивајући се на посланика Градског већа Риге. Како наводи портал, одборник Риге Константин Чекушин објавио је на друштвеним мрежама фотографију трактора који уклања цвеће положено у понедељак на споменик Ослободиоцима. „Лице новог већа Риге“, написао је одборник у потпису фотографије. Упркос јутарњим напорима летонских комуналаца, становници поново долазе до споменика Ослободиоцима Риге и настављају да полажу цвеће. Руска амбасада у Летонији саопштила је да начин на који су власти Риге поступиле са цвећем положеним на споменик ослободиоцима представља „безгранични безобразлук“. „Јутрос је свеже цвеће трактор однео као старо ђубре. Плашили су се да ће бити видљиве размере сећања и захвалности становника Риге према војницима-ослободиоцима. Али многи људи су купили ово цвеће својим последњим новцем, дуго га носили у рукама улицама престонице Летоније, пошто су паркинг и прилази код споменика били блокирани“, наводи се у саопштењу амбасаде.


НОВАК ЂОКОВИЋ ПРОЗВАО НЕМАЧКЕ НОВИНАРЕ: „Најбоље да узмем ваше држављанство!” | Србија јавља НОВАК ЂОКОВИЋ ПРОЗВАО НЕМАЧКЕ НОВИНАРЕ: „Најбоље да узмем ваше држављанство!” Новак Ђоковић и Аустралијан опен су два термина која се, већ више од десет година, врло често везују за радосне тениске моменте. А ове сезоне, на првом гренд слему, десила се и прилично необична ситуација у којој се нашао наш и најбољи тенисер света. Када је Ђоковић долазио на конференцију за штампу, из сале је излазио Александер Зверев, Немац руског порекла с којим се Ноле срдачно поздравио. А док је поменута млада нада „белог спорта“ напуштала ту просторију, кренули су масовно да излазе и немачки новинари. Ђоковићу је прво било чудно што баш сви одлазе, иако је пред њих дошао шестоструки првак Аустралијан опена, а уједно и актуелни лидер АТП листе, па је прво мало гледао шта се дешава, да би потом Немцима добацио: Неки од њих су се окренули. Можда се чак и замислили над тим шта су управо били урадили. Али, Ђоковић их није задржавао: „Шалим се. Све је океј“, додао је Ноле и довршио своје обраћање немачким новинарима и остатку „седме силе“ на следећи начин: „Изгледа да морам да узмем немачко држављанство, претпостављам... Мислим, да бих имао већу публику овде“, уз осмех је рекао Ноле. Потом је видео да неки њему познати новинари улазе у салу, па је, насмејан, њима појаснио шта се десило: „Немачки медији имају нула интересовања за мене. Али, то је океј“. TagsДРЖАВЉАНСТВО НОВАК НОВИНАРИ ИВАНОВ У ЊУЈОРКУ ОДРЖАО ЛЕКЦИЈУ МНОГИМ ДРЖАВНИЦИМА: Шокирао добар део јавности ЂОКОВИЋУ ПРЕКИПЕЛО: Играче НИКО НИШТА НЕ ПИТА, само телевизија, телевизија, телевизија... ОВАЈ НИЈЕ НОРМАЛАН: Виландер се МОЛИ да Новак испадне! “Нека га клинци изморе!”


Џудиm 4000 0; Рисман: Успостављање новог сексуалног поретка Разговарала Биљана Ђоровић Алфред Кинси је тврдио да 95 процената Американаца ужива у девијантном сексу, што га је водило даљем закључку: да су све форме секса легитимне и да се људи не смеју сматрати преступницима зато што их упражњавају. Педофилија, инцест, хомосексуализам за Кинсија нису биле перверзија и он је радио све да збаци законска ограничења која су забрањивала њихово упражњавање. Quote: Др Џудит Рисман је консултант, научни саветник и бивши председник Института за медије и образовање, као и аутор великог броја књига и научних радова који покривају многе научне дисциплине. У њима Рисман је истражила функционисање сексуално-индустријског комплекса, чијем је утемељењу највећи допринос дао познати и утицајни Алфред Кинси. Под окриљем Рокфелерове фондације, Кинси је омогућио успостављање новог сексуалног поретка, чију срж чине хомосексуализам и порнографија. Џудит Рисман је најцењенији научни ауторитет на пољу испитивања негативног утицаја порнографије на људски мозак. Посветила је своју научну каријеру анализи сексуално-индустријског комплекса, његове скривене агенде, и последица, које су драматично угрозиле позицију човека по орвелијанско-хакслијевској матрици тоталног поробљавања и контроле јединке. Студије Џудит Рисман, којима је разоткрила поменуту скривену агенду рада Алфреда Кинсија – „Кинси: злочини и консеквенце“; „Сексуална саботажа: Како је један човек покренуо пошаст корупције и заразе у Америци“ – поставиле су, како она сама сматра, чврсту базу за поновно отварање случаја Кинси у Конгресу САД. На основу њених истраживања, у британској продукцији, снимљен је документарни филм „Кинсијеви педофили“, који је шокирао европску јавност, али не и јавност Америке, будући да тамо није никада приказан. Ваша најновија књига, објављена недавно под називом: „Сексуална саботажа: Како је један човек покренуо пошаст корупције и заразе на Америку“, показује WND Press Realise, шокирала је јавност снагом аргумената којима разобличавате најмрачније тајне сексуалног „истраживања“ Алфреда Кинсија.Ту настављате да разоткривате једну од најбоље скриваних научних превара која је поставила моралне основе за сексуалну револуцију у САД шездесетих година прошлог века и нормализацију хомосексуализма, порнографије, педофилије, инцеста, садомазохизма, групног секса... Quote: Да, 52 године н 4000 72;кон што је Алфред Кинси објавио свој злогласни извештај 1948, сексуално понашање мушкарца, којим је остварио огроман утицај не само на америчко друштво, већ и на морални, социјални и политички поредак широм света, не можемо да проценимо ужасавајуће ефекте свеопште промоције и прихваћености његовог рада. Кинсијева „истраживања“ уздрмала су темеље морала и лансирале сексуалну револуцију шездесетих година, резултирајући астрономском инциденцијом свих социјалних патологија какве су хомосексуализам, порнографија, садомазохизам, пораст силовања, злостављање деце, сексуално преносиве болести, насиље, промискуитет... Када то кажем ја заправо цитирам самог Кинсија који је тврдио да је, на основу својих девијантних примера коришћених у својим истраживањима, доказао да 95 процената Американаца ужива у девијантном сексу, што га је водило даљем закључку: да су све форме секса легитимне и да се људи не смеју сматрати преступницима зато што их упражњавају. Педофилија, бестијалност, инцест, хомосексуализам, прељуба, инцест... за Кинсија нису биле перверзија и он је радио све да збаци законска ограничења која су забрањивала њихово упражњавање. И, заиста, наступила је радикална промена. Како је то написао Ернст Морис, Кинсијев адвокат из Националне организације за људска права (ACLU): „Буквално свака страна Кинсијевог извештаја дотакла је неку одредницу правног кодекса“. Свакако је била промовисана и од мале, али моћне мањине, уметничке, интелектуалне, академске и научне елите. Но, најважнију улогу у уграђивању Кинсијевих лажи у саме темеље званичне политике и широко прихваћених ставова, одиграла су два човека: Хју Хефнер, док је био студент на колеџу, написао је тезу о Кинсијевом извештају где је демонстрирао дивљење према човеку који је „покретом руке отворио простор неслућеног сексуалног буђења у Америци“, да би потом следећи идеје свог гуруа покренуо магазин Плаyбоy, посвећен унапређењу сексуалног буђења кроз „ soft-kore “ приступ, и тиме, порнографију учинио друштвено прихватљивом. Други пасионирани читалац Кинсијевог дела лансирао је хомосексуализам као друго, неодвојиво крило сексуалне револуције. Био је то Хери Хеј, оснивач хомосексуалног покрета. Сам Кинси био је бисексуалац, педофил, садиста и садомазохист, зависник од порнографије и све те његове абревијације данас се сматрају културно прихватљивим и широко су промовисане у популарној култури: филмовима, телевизији, књигама, часописима, рекламама. Свакако је културна валидација и мејнстримизација хомусексуалности један од највећих преокрета који се може сматрати Кинсијевим тријумфом. У својој књизи „Кинси: злочини и консеквенце“ испитујете позадину рада Алфреда Кинсија и Института за секс на универзитету Индијана на чијем је челу он био... Ваше истр 3182 72;живање показује каква је била права природа улагања Рокфелерове фондације у овај подухват: контрола популације, усмеравање америчког начина живота и медијска манипулација. То су заправо закључци до којих је дошао Ријсов комитет, комитет који је основао Конгрес САД. Quote: Године 1954. Конгрес САД је забринут због утицаја који велике фондације, ослобођене плаћања пореза, имају на национално, социјално, економско и политичко благостање. Након великог скандала из 1914, познатог као „Лудлоу Масакр“, масакр жена и деце у Рокфелеровим рудницима угља у Колораду, организована су Конгресна саслушања о индустријској пракси Великог Бизниса. Године 1952. Коксова (Cox) комисија, наставила је са овим истраживањима, али је испитивала и извесне непрофитне фондације, креиране од Великог Бизниса. Истрагом је од 1954. председавао републиканац Карол Ријс (Carol Reece) из Тенесија, конгресмен и херој из Првог светског рата. Ријсов комитет потврдио је оно што је судија Врховног суда, Луис Брандес (Louis Brandeis) једном приликом рекао у вези са овим фондацијама: да су оне постале држава у држави и да служе постизању политичких циљева. Ријсова комисија известила је да је стара светска аристократија уједињена са наследницима америчких „барона пљачкаша“, успела да оствари контролу над огромним ресурсима „делујући изван политичког процеса“. У првој половини XX века велики бизнис је препознаван као претња америчким интересима. Рокфелер је у то време био најомраженији човек у Америци. Он није могао да се појави у јавности, а да не буде изложен поругама и то не само радника у челичанама и рудницима. На савет својих ПР менаџера, основао је фондацију која је неговала филантропски имиџ – давала велике своте новца за уметност, науку и сличне делатности. Но, била је то само слика креирана за јавност, док је у ствари мрежа оваквих филантропских фондација облик 3ffa овала будућност америчке нације и човечанства у складу са својим вредносним концептом и интересима, производећи све већу неправду и заобилазећи све демократске механизме. Тако су и били формулисани закључци Ријс комисије. У извештају се каже и да су за разлику од корпоративних структура, фондације изузете од утицаја деоничара, за разлику од владе изузете од контроле народа и за разлику од цркава изузете од поштовања моралних и вредносних канона. Њихова опсесија и циљ уобличавали су се око контроле производње хране, ратова и популације (исувише много „погрешних“ људи – бескорисних потрошача хране). Ријсова комисија је истраживала активности не само Рокфелерове већ и Фордове, Карнегијеве и неколико мањих фондација, које су схваћене и дефинисане као антиамеричке: усмерене на подривање читаве структуре америчке демократије и републике. Ове фондације су биле, дакле, оптужене да користе свој новац ( неке од њих су располагале свотама новца које су далеко превазилазиле буџет САД), који је такође припадао америчком народу, будући да се радило о новцу ослобођеном од пореза, како би форматизовале САД по мери својих интереса и учиниле да се читава друштвено-економска структура ремоделира. И на тај начин укине свака могућност формирања свести људи која би могла да ове интересе угрози. Дизајн реализације ових циљева био је веома јасан и Ријс комисија га је тако и формулисала: уништење јудео-хришћанских темеља америчког друштва. После Другог светског рата простор за остварење ових циљева постао је цео свет. У својој студији „Кинси: злочини & консеквенце“, показујете да је од тридесетих година XX века капитал Рокфелерове фондације био усмерен на студије сексуалне психологије и понашања као круцијалне за реализацију тих циљева. Quote: Управо тако. Тада је отпочела, од ових фондација финансирана, активност усмерена на форматизацију науке, уметности и културе од стране моћних интереса у складу са којима су произвођене нове научне дисциплине, а старима разлабављивани темељи, да би се у пукотинама унела високопарна језичка конфузија и нестала свака идеја о значају и смислу истине, доброте и лепоте. Кинсијев Институт за секс је у том смислу био од највећег значаја. Рад перверзњака, какав је био Кинси, задобио је научни ореол и био промовисан од стране огромног броја оних који су такође били финансирани од стране Рокфелеро 4000 74;е фондације. Појавио се значајан број „научних“ студија које су подржале Кинсијев преврат на пољу сексуалности; Кинсијеви закључци су представљани на универзитетима, доктори медицинских наука су их урликали на својим предавањима, психијатри су им аплаудирали; у радијским програмима непрекидно је понављана теза о неопходности ревизије моралних кодова у вези са сексом, док су уредништва студентских часописа објављивала томове својих издања посвећених Кинсију и његовој књизи, тако да је ова псеудонаука убрзано освајала Америку, а потом се прелила и на остали свет. Овакав преокрет је био омогућен тиме што извештај Ријс комисије није никада представљен јавности? Не. Истрага коју је спровела Ријс комисија никада није угледала светлост дана захваљујући моћној политичкој интервенцији. Кинсијев фајл је здруженим напорима и републиканаца и демократа стављен у посебан сеф, а комисији је изричито стављено до знања, да ће њен рад бити обустављен уколико се истрага о Кинсијевој делатности настави и да ће сваки члан Конгреса за то гласати. И не само то: главном саветнику комисије Вормсеру и директору истраживања Норману Доду, речено је да се сва испитивања рада фондација, изузетих од плаћања пореза, обустављају. Цензура је била ојачана одбијањем свих водећих медија да известе јавност о раду ове комисије и њеним налазима и тако је јавност остала у потпуном мраку. Захваљујући стравичном притиску који је долазио са највишег нивоа, рад Ријс комисије је крајем 1954. обустављен. Кинсијеви моћни пријатељи на највишим местима, побринули су се да он и особље његовог Института не буду изложени провери јавности. Тако је дошло до свеопште либерализације секса: сексуално образовање ушло је у школе засновано на Кинсијевим „научно утемељеним“ налазима, финансираним и подржаним од стране Рокфелерове фондације, и моћних интереса, који су знали да је у питању превара. И што је још важније, Кинсијево истраживање је поставило основу за установљење легислативе, развијене од стране Америчког правног института (чији је оснивач, као и SIECUS-а – Сексуално информационог и едукационог савета САД, такође Рокфелерова фондација) као Модел Пенал Цоде, пажљиво дизајнираног да би обезбедио правну подршку кинсизације секса у Америци. Био је то велики преокрет на пољу законске регулативе која је до тог тренутка забрањивала сексуалне односе пре брака, ванбрачну заједницу, содомију, хомосексуализам, за силовање се добијала доживотна робија, а у неким државама САД и смртна казна, прељуба је била противзаконита и онај који би је упражњавао остајао би без куће, аутомобила, новца и старатељства над децом. Дакле промењени су сви закони који су се тицали секса и из свих сфера које су се дотицале секса морале су да буду револуционисане, легализо 4000 074;ане, учињене друштвено прихватљивим и пожељним, а све то је финансирала Рокфелерова фондација. Због тога, ми данас плаћамо цену у виду сексуално преносивих болести, повећаног стерилитета, импотенције, СИДЕ, итд, и то плаћамо опет Рокфелеровој фармацеутској индустрији, која се побринула за вакцине, вијагру и остале лекове препоручене од Светске здравствене организације. Етаблирање хомосексуализма и порнографије видите као стратешки интерес онога што сте назвали сексуално-индустријски комплекс. Шта тачно подразумевате под сексуално-индустријским комплексом? Quote: Сексуално-индустријски комплекс обухвата сексологију, или такозвано „систематско изучавање сексуалног понашања“ (које непрекидно, наводним новим „научним“ доказима помера границе „нормалности“ у сексу); фондације (између осталог финансирају и етаблирање најразличитијих ЛГБТ организација широм света); порнографију и фармацеутску индустрију. Тренутна кинсијевска кампања, која се спроводи као једна од стратегија сексуално-индустријског комплекса, усмерена је на легализацију педофилије. Америчка психијатријска асоцијација (APA) је 1973. уклонила хомосексуалност са своје листе „поремећаја“ на основу гласања својих чланова. Већина истраживача хомосексуалног покрета закључила је да је тај потез APA-е поставио темеље за легитимизацију хомосексуализма. И, пазите: 22 године након тога, 1995, АПА је уклонила педофилију и садизам из своје класификације „поремећаја“ , Дијагностичког и статистичког приручника IV (Diagnostic and Statistical Manual IV) Као и када је у питању хомосексуална пропаганда и психолошке акције умекшавања (десензитизације према хомосексуализму), којима су биле потребне године деловања да би нас довеле ту где смо данас, педофилски лоби истим корацима „нормализује“ сексуални однос типа „одрасли – дете“. И, опет су професионалци Америчке психијатријске асоцијације на њиховој страни. Хомосексуалци добијају право на усвајање деце. Уџбеницима и наставом на којој се промовише хомосексуализам, деца се корак по корак усмеравају ка хомосексуалној оријентацији као друштвено прихватљивијој. Злостављачи деце добијају „статус консултаната“ у УН и организују серије конференција, на којима се доносе конвенције, по којима се у „права детета“ убраја и „право на секс“. Хомосексуални бракови су, и то би требало веома озбиљно схватити, само фасада којом се маскира њихов основни циљ – право на усвајање деце, што је веома опасно и ставља децу у једну ужасну ситуацију, чије се лоше последице не могу проценити. То је трагична позиција где су деца експериментални заморчићи и сва истражив 3263 72;ња показују да су резултати тог експеримента веома лоши. Питер ЛаБарбара је спровео нека од истраживања, она нису испоштовала комплетну научну методологију јер ју је и немогуће применити у једној таквој ситуацији, али као и таква, некомплетна, показала су, да уколико дете ставите у позицију да живи у средини у којој се мењају улоге партнера, тамо где је чест случај да неко од партнера умре од СИДЕ, дете је изложено трауматичним стањима и искуствима. И управо то, не искључује велику могућност да буде сексуално злостављано, због чега се, по мом мишљењу, убрзано и радило на томе да се деци омогући „право на секс“. Родитељи, деде и бабе, тетке и свако коме је стало до права детета на правилан развој, требало би да схвати да се налазимо усред страшног рата, чија ће жртва, уколико се нешто радикално не промени, бити управо деца. Кингси , кога је холивудска продукција у тумачењу Лајама Нисена, приказала као новог Дарвина, генија који је људску сексуалност отргао из канџи мрачног пуританизма, и сам је био опсесивни педофил и са својим сарадницима у такозваној „соби 34“ сексуално је злоупотребио 317 деце у форми научно-протоколарног истраживања. Сарадници су штоперицом мерили време за које су деца, под дејством стимуланса, добијених од „научника“, доживљавала оно што је Кинси регистровао као оргазам. Извор


text: Нова Влада РС се мора посветити реформама - Мисли Добро Физичком васпитању дати већи значај Све више дјеце у Републици Српској има проблеме с килажом, деформитетом кичме и равним стопалима, што је директна посљед... Опширније.. Институције РС морају да се спреме за кризу Република Српска и њене институције морају да почну да размишљају о евентуалном избијању нове економске кризе и припреме... Опширније.. Све више дјеце у Републици Српској има проблеме с килажом, деформитетом кичме и ... Република Српска и њене институције морају да почну да размишљају о евентуалном ... Нова Влада РС се мора посветити реформама Удружење грађана "Мисли добро" сматра да Влада Републике Српске у нови мандат мора ући с људима који могу, знају и желе да општи интерес ставе изнад страначког и да се на озбиљан начин посвете реформама како би почели да граде друштво за 21. вијек. Република Српска због миграција и негативног природног прираштаја сваке године има све мање становника, све израженији је негативан став људи према животу и будућности у Републици Српској и нова власт под хитно мора да почне да ствара политичку климу која ће народу пружити наду у живот на овим просторима. Образовање, здравство, јавна предузећа, привреда и јавна управа захтијевају озбиљне реформе, а свако даље одгађање системских мјера само ће убрзати негативне трендове, који су све израженији и који подстичу одлазак становништва са ових простора. Политичке разлике не смију бити препрека за развој Републике Српске. Неопходно је прекинути праксу да се свако другачије мишљење назива издајом, а подјела на патриоте и издајнике користи као средство политичког дисквалификовања. Дигнитет институцијама се мора вратити, како би оне, а не појединци и странке, имали ингеренције над процесима за које су надлежни. Тренутно повјерење у МУП Републике Српске и правосудне институције је на историјски ниском нивоу и под хитно се мора вратити вјера у ове, али и у остале институције с обзиром на то да се грађани осјећају све мање сигурним. Парламентарне политичке странке, без обзира на политичке разлике, морају постићи минимум сагласности у вези с промјенама које само уз потпуни консензус свих битних фактора у друштву могу да успију. Република Српска, њена будућа власт, мора да почне да ствара подстицајан и охрабрујући амбијент за људе како би своју будућност и перспективу видјели у Републици Српској. Мора се омогућити професионално функционисање средстава јавног информисања, вратити повјерење у систем који треба да ствара једнаке услове за све, али и заувијек напустити пракса партијског запошљавања и непотизма. Удружење "Мисли добро" ће у будућем времену, кроз ангaжман својих чланова, пријaтeља и добронамјерних грађана, радити на припреми рјешења и отварати широку расправу како бисмо уз заједнички ангажман струке, политике и свих заинтересованих дошли до најбољих рјешења.


source: wikipedia

text: Грчка митологија је корпус митова који воде порекло из античке Грчке. Ове приче се баве пореклом и природом света, животом и активностима божанстава, хероја, и митолошких бића, као и пореклом и значењем култа и ритуала старих Грка. Савремени научници проучавају митове у покушају да расветле религијске и политичке установе античке Грчке и њене цивилизације, и да стекну разумевање природе мита. Грчки митови су првобитно ширени усмено-поетичком традицијом највјеројатније од стране минојских и микенских певача, почевши од 18. века пре нове ере; и на крају митове о херојима тројанског рата и његовим последицама, који су постали део усмене традиције преко Хомерових епова, Илијадае и Одисеје. Две песме Хомеровог савременика, Хесиода, Теогонија и Послови и дани, садрже приче о настанку света, наслеђу божанских владара, стварању човека, пореклу људских невоља и жртвених пракси. Митови су такође сачувани у Хомерским химнама, у одељцима епова о епском циклусу, у лирским песмама, трагедијама и комедијама из петог века пре нове ере, у научним и песничким списима хеленистичког доба, и текстови из времена римског царства писаним од стране Плутарха и Паусаније. Поред приповедачких налазишта античке Грчке књижевности, сликовити прикази богова, хероја и митолошких догађаја били су истакнути на древним вазама-сликама и украс заветованих жртава и многим другим артефактима. Геометријски нацрти на керамици из осмог века пре нове ере приказују сцене из тројанског циклуса као и Хераклове подвиге. У наставку архајског, класичног, и хеленистичког периода, појављују се Хомерске и разне друге митолошке сцене, које допуњују постојеће књижевне изворе. Грчка митологија је имала велики утицај на културу, уметност и књижевност западњачких цивилизација и остаје део њиховог културног наслеђа и језика. Песници и сликари су од античког доба до данас вукли инспирацију из грчке митологије и открили су савремени значај и релевантност у уметничким темама. Настанак света По грчком миту, у почетку су небо и земља били измешани и владао је Хаос. Затим су се из Хаоса издвојили богиња Геја - земља и Уран - небо. Њих двоје изродили су остале богове - титане. Међутим, Уран бојећи се да му неко од деце не преузме власт затвори титане под земљу. Међутим, један бог - Хронос успео је да изађе из провалије и да ослободи осталу браћу и сестре. Тада, као што се Уран и бојао, Хронос одузме власт оцу и постаде господар света. Међутим, Хроноса је затекла иста судбина као и његовог оца, јер га је свргнуо са власти његов млађи син - Зевс. Настанак људи У почетку, Грци су мислили да су људи никли из земље попут биљака, међутим временом је то веровање одбачено и мислило се да је титан Прометеј од глине направио човека, а да му је Атена удахнула душу. Прометеј је људе штитио, помагао им и учио их. Од Аполона је украо ватру и дао је људима, ухватио је дивљег бика и дао људима да га упрегну, научио их је како да ваде руде. Због свега овога Зевс се наљутио и наређено је да Прометеј буде окован гвозденим ланцима и на Кавказу он беше прикован за једну стену где је сваки дан слетао орао који му је кљуцао јетру. Прометеј је дуго овако висио док га Херакле није ослободио. Хероји У грчкој митологији спомињу се и полубогови, који се називају херојима. Они имају натчовечанску снагу, памет, спретност. Обично су били синови богова и смртника, заштитници људи, убице чудовишта и разбојника. Најпознатији грчки хероји јесу Херакле (Хераклес, Херкулес, Херкул), Тезеј, Јасон, Персеј, Диоскури. Грчки митови Неки од најпознатијих грчких митова су: Прометеј Персеј Дедал и Икар Адонис Мида Аталанта Тантал Дионис Сизиф Орфеј и Еуридика Херакле Тезеј Медеја Илијада Пандора Одисеја Диоскури Аргонаути Персефона Референце Литература Aeschylus, The Persians. See original text in Perseus program. Aeschylus, Prometheus Bound. See original text in Perseus program. Apollodorus, Library and Epitome. See original text in Perseus program. Apollonius of Rhodes, Argonautica, Book I. See original text in Sacred Texts. Cicero, De Divinatione. See original text in the Latin Library. Cicero, Tusculanae resons. See original text in the Latin Library. Herodotus, The Histories, I. See original text in the Sacred Texts. Hesiod, Works and Days. Translated into English by Hugh G. Evelyn-White. Homer, Iliad. See original text in Perseus program. Homeric Hymn to Aphrodite. Translated into English by Gregory Nagy. Homeric Hymn to Demeter. See original text in Perseus project. Homeric Hymn to Hermes. See the English translation in the Medieval and Classical Literature Library . Ovid, Metamorphoses. See original text in the Latin Library. Pausanias. Pindar, Pythian Odes, Pythian 4: For Arcesilas of Cyrene Chariot Race 462 BC. See original text in the Perseus program. Plato, Apology. See original text in Perseus program. Plato, Theaetetus. See original text in Perseus program. Smith, William (1870), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Спољашње везе -{Library of Classical Mythology Texts translations of works of classical literature}- -{LIMC-France provides databases dedicated to Graeco-Roman mythology and its iconography.}-


Хероизам и борбена снага Овом темом су се бавили многи наши научници, тако да се о томе нема шта ново рећи. Али је потребно да се једним краћим прегледом да добра основа за даље детаљније истраживање овог више од етношсихолошког феномена. О том феномену опширније и дубље су писали Јован Цвијић и Владимир Дворниковић. Значај и величина њиховог доприноса науци је неизмеран. Тако да ћу ја само прећи преко онога што су они записали и проучавањем закључили. Једна од највеће антитезе великог периода наше историје је раја-хајдук. Од великог етнопсихолошког и карактеролошког значаја: раја представља елемент пасивног трпљења и чекања, док хајдук отпор, побуну и освету. Ореол »добрих хајдука« из борби за слободу има, по мишљењу Дворниковића, дубљег смисла у већ наведеној антитези: корелација и узајамно допуњавање феминалног и маскулиног принципа у историо-биолошкој целини народа. Тешко је рећи који је облик код нас примарнији, активна борба или пасивно трпљење. Закон ритмике: епохе борбе, крајњих напора и одрицања одмењивале су се релативно мирним епохама чекања и пребирање нове снаге. Било је и периода дубоке заспалости, када је Србин у тим периодима личио на миран вулкан за који се никада не зн 1943 1072; хоће ли се и када ће се изнова пробудити. Тај континуитет виталне снаге, прекривен привидно мртвим епохама, специјалне су ознаке балканског жилавог етничког континуитета и закон балканске историјске ритмике. Занимљив су пример Бугари, код којих је та црта још видљивија него код нас. У средњем веку, пре турске најезде, Бугари су неколико пута привидно обамирали, онесевешћени византијском песницом, али су се увек поново враћали свом етничком и политичком животу. Нагли успони бугарске државе могу се тумачити монголским ратничким духом. Многи аутори нам показују нератнички карактер старих Словена. Балканско тло и његова традиција, стапање са староседеоцима и нова животна средина извршили су у психи и карактеру Јужних Словена дубоке промене које су у својим радовима и истраживањима приказали Цвијић и Дворниковић, као најбитнију трансформацију у историјском бићи Јужних Словена. Примањем хришћанства тај процес трансформације није заустављен. Настављен је и Турском епохом. Рацел наводи пример Монгола централне Азије, чији је ратнички дух био угушен религиозним, 3ffa што код нас Словена никако није било могуће. У доба формирања српске државе и цркве, Срби се у Европи сматрају као ратнички народ. Многи европски научници, као нпр. Јиринчек, приказује Србе средњег века као народ вешт у ратовању. Витешке игре и лов били су најомиљенији начин забаве нашег, а и осталог европског племства. Да не дође до забуне, Срби ниси тражили борбу ради борбе. Велика хероизација Срба, а и појединих других Јужних Словена, прерушавање у балканско-источњачки модел са вечитим арсеналом пушака и ножева за појасом, био је одговор завојевачким Азијатима. У борби са Азијатом Србин је и сам добио вид Азијата. Довољно је замислити слику човека хајдучког типа са танким, грациозно повијеним, али опасним и подмуклим оријенталним оружјем (јатаган), слабо подсећа на старе Словене. Главни представници наше хероизације, Црногорци, постали су етнолошки слични са Арбанасима, старим балканским ратницима трако-илирског типа. Свест о првобитној разлици, словенској питомини и арнаутској дивљини и крволочности, остала је будна међу старим црногорским племенима. Мемори Марка Миљанова, неки мисле великог албанофила, говоре баш у том погледу. Јован Цвијић сматра да динарска плаховитост није исто што и арнаутска дивљина и крволочност. Херојски патријахализам развио се природном потребом као нарочити животни и друштвени облик; ван тог оквира не би могло бити живота ни опстанка. Сви идеали такве средине морали су се развити само ка једном циљу: неустрашивој храбрости и истрајности отпора. Ми Срби данас треба да се вратимо тим идеалима, борбени и херојски квалитет морамо ценити изнад свега. Све што стварамо мора да буде херојског високог моралног духа. Филозоф и пророк са Цетиња, херојског патријахализма, Његош, подигао је култ јунаштва до религије и мистике: »Јунаштво је цар зла свакојега – А и пиће наслеђе душевно – Којијем се пјане покољење.« Читава средина, до последњег детета, учествовала је у моралном притиску и формирању тог идеала. Тако мора бити и данас. Најлакше је свој кукавичлук гајити иза кукавичлука вечине. Први органски облици херојско-патријахалног друштва узмакли су касније пред неким друштвеним појавама. Јуначке врлине не дајемо само Црногорцима, велики део нашег народа од динарског соја развио се у истом смеру. Дуго је требало да Србија створи модерну војску, која је, иако малобројна, стекла велики углед у ратовима. Брзина и надљудска издржљивост српског војника у Балканском рату задивила је и изненадила Европу, а да и не говоримо о слави коју су Срби стекли у Првом светском рату. Безбројних је примера о свесној пожртвованости српских војника, о жилавој упорности српског борбеног духа који није у најтежим тренуцима, ни усред неуспеха, неће клонути. Колико је само борбене, моралне снаге (моралне више него k 4000 4;ојничке) требало за албански екзодус. То је једини пример у светској историји да преостало језгро војске и народа емигрира и води рат даље, после пропасти државе, без сопствене територије. Када се српском војнику покаже привидна апатија или недисциплина, у души он остаје непоколобљив и спреман на борбу до последњег даха. Свесна жртва је исто одлика српског војника. Цвијић нам говори како су се у току Првог светског рата јављали српски официри и војници са жељом да се што корисније жртвују за отаџбину. Данас када преовладава саможивост и кукавичлук међу српским родољубима, који не познају тај урођени нагон за пожртвовањем, људи херојског и пожртвованог духа ће им изгледати као чудаци и занесењаци и опчињени неким застарелим идеологијама. Зар љубав према народу и својој отаџбини могу бити застарели идеали? Некада је омладина од 15 до 16 година била захваћена овим традиционалним духом, а да не говоримо о војницима. По својој снази и димензијама, мали народ, уз то и распачан, Срби су развијали одбрамбени дух. Срби су народ који је увек само бранио своје право на живот, самосталност и слободу. Ратнички карактер Срба изазван је невољом, а не експанзивним, агресивним, освајачким инстиктом. Србин остаје на своме и брани своје. Срби, сви без разлика, а нарочито они из брдских предела, храбри су и издржљиви ратници. Има народа јачег борбеног елана, али истрајнијег у отпору тешко се може наћи. Развијајмо хероизам и борбену снагу! Вукашин Лутовац Извор


text: Гојковић и Селаковић потписали Принципе сарадње и координације између Министарства културе и МСП Потпредседница Владе и министар културе и информисања Маја Гојковић и министар спољних послова Никола Селаковић потписали су документ Принципи сарадње и унапређење координације између Министарства спољних послова Републике Србије и Министарства културе и информисања Републике Србије у области јавне и културне дипломатије. Потписивањем Протокола о сарадњи додатно се поспешује сарадња између два министарства у циљу заједничког конципирања и спровођења јавне и културне дипломатије Републике Србије, у складу са спољно-политичким и стратешким приоритетима развоја културе Републике Србије. Гојковић и Селаковић су поручили да се заједничким снагама наставља са популаризацијом наше културе. "Овим споразумом ми институционализујемо нашу, већ увелико добру сарадњу, наше сталне консултације на нивоу два министарства и желимо још више да обратимо пажњу на сарадњу са међународним организацијама, пре свега са Унеском, али и Међународном организацијом Франкофоније у жељи да заштитимо нашу културну баштину," истакла је министарка културе. Гојковић је указала на важност овог подухвата имајући у виду све трендове у дипломатији, као и чињенице да у свету данас без културе и њене промоције нема оне класичне дипломатије. Истакла је да Република Србија, српска култура и култура свих националних мањина које се у нашој земљи баве стваралаштвом заслужују велику међународну пажњу. "Приоритети су нам рад културних центара и програми које Министарство културе и информисања бира и спроводи преко културних центара Србије у свету, за сада у Паризу, а потребно је отварање културних центара широм света, пре свега тамо где Србија има и политички интерес, али и интерес да се обрати одређеној публици, како дијаспори, тако једнако и људима који живе у тим државама, а који понекад и немају праву слику о култури Србије, како о културном наслеђу, тако и о савременом стваралаштву", оценила је министарка културе. Гојковић је подсетила на низ значајних активности у културним центрима које су допринеле промовисању Србије и националног културног наслеђа, попут изложбе сликара Цилета Маринковића, затим вечери посвећене нашем нобеловцу Иви Андрићу, али и изложбе Музеја маргиналне и наивне уметности, које су привукле велику пажњу, како наше дијаспоре, тако и иностране публике. Министар Селаковић поручио је да се наставља са популаризацијом националне културе, те да ће фокус у наредном периоду бити на отварању нових културно-информативних центара наше земље. "Радимо на томе да у наредном периоду потпишемо споразуме са Северном Македонијом и Словенијом о отварању наших културно-информативних центара у Скопљу и Љубљани", навео је Селаковић и додао да је у претходном периоду именована директорка Културног центра у Паризу, а да ће у наредна три дана бити именова директорка Културног центра у Пекингу, као и да је процедура за отварање Културног центра у Лондону формално приведена крају. "Желим да истакнем да је наш рад на популаризацији и заштити српске културе, српског културног материјалног и нематеријалног наслеђа, кулминирао избором наше амбасадорке у Унеску Тамаре Растовац-Сиамашвили за председавајућу Извршном одбору Унеска, чиме је Србија први пут добила тако високо позиционираног дипломату у овој агенцији УН", рекао је шеф српске дипломатије.


Свако дијете има индивидуалну брзину биолошког развоја, а његова биолошка доба може се у одређеној мери разликовати од старости вршњака на изводу из матичне књиге рођених. Говоримо о индивидуалном биолошком сату организма, који има специфичност у брзини. То је толико важно индивидуална карактеристика да је чак и такви моћни спољни синцхронизерс, као сунце, месец, годишња доба, дању и ноћу, нису у стању да га неутралише и да подреди опште ритам проласком времена. Многи индикатори функционалних способности организма, његови системи реактивности корелирају првенствено са биолошким добима, али не са календаром. Карактеристике биолошке доби дјетета су важне за усвајање индивидуалног начина живота, здравствене заштите, кориштења различитих приступа његовом одгоју и учењу. Тешко је ставити на један стол и истим захтевати два пријатеља од 6 година старости (према календару), ако је биолошко доба од једне од њих 4, а друга је 8 година. И то се често налази у нашим школама. Дакле, у биологији детињства покушани су класификовати периоде детињства, а не према животном вијеку календара, али на битним биолошким особинама зрелости. Периодизације проф. ИА Арсхавски и Г. Гримм. Класификација ИА Аршавског за постнатални период живота Неонатална фаза развоја је од рођења до краја храњења млијеком. Период лактотрофне исхране - пре увођења густих комплементарних намирница. Период комбинације млијечне прехране и комплементарне хране - до реализације положаја стајања. Предшколско узраст - развој локомоторних аката. Формирање ходања и трчања. Предшколско доба - пре појављивања првих сталних зуба. Јуниорска школа - до првих знакова пубертета. Виша школа - до краја пубертета. Интересантна тачка класификације је нагласити везу између развојне биологије и врсте исхране. У овом случају, удружење није увек одређено степеном зрелости дјетета. Може се произвести произвољно. Постоји и јасна тенденција да се утврди суштина периода, а не критеријуми за његову изолацију. Класификација Г. Грима Неонатални период је до лечења пупчане ране. Доба дојки - пре појављивања првог млијечног зуба. Предшколски узраст - пре него што сте усавршили ходање. Предшколско доба - пре појављивања првог трајног зуба или краја првог дела. Јуниор школско доба - до првог знака пубертета. Староје школско узраста је до краја пубертета. Период младости или девојака је све док се не постигну оптимални резултати. Ова класификација је много више усредсређена на критеријуме разграничења биолошких старосних доба. Недостатак је релативна оптерећења подјеле са претјерано великим блоковима старости. Варијанта биолошке периодизације може бити и таква: Пре-неонатални период (за прерано или малу) - до телесне тежине од 2500 г и стварање стабилних гутљајских и сисавих рефлекса. Неонатални период је пре уклањања физиолошке хипертензије флексора горњег удова. Рано повреде - до потпуног уклањања физиолошке хипертензије флексора екстремитета. Краћа дојка - ходати без подршке и подршке. Дојење - до потпуног ерупције млечних зуба. Предшколско - до очигледних знакова другог периода млечног угриза (дијастема - тремес). Предшколско доба - прије формирања позитивног филипинског теста. Старог школског узраста, или пре пубертета, - до појаве секундарних знакова пубертета. Пубертална прва (И-ИИ фаза сазревања по Ј. Таннеру). Пубертална друга (зрење ИИИ-ИВ степена Ј. Таннера). Пубертална трећа (В фаза сазревања по Ј. Таннеру). Доба зрелости - од завршетка попречног раста (према мерењу битрохамера и биакромских растојања). Да би се одредило биолошко доба детета, користи се евалуација развоја таквих особина које одражавају нове квалитативне знакове током процеса биолошке сазревања или имају висок степен корелације са биолошким сазревањем. Најједноставнији маркери биолошког доба код деце адолесцената могу бити знаци или фазе пубертета. У малој деци, биолошко доба се може проценити развојем и нестанком основних рефлекса новорођенчади, формирањем моторичких вештина, појавом млечних зуба. У предшколском добу појављивање трајних зуба представља важан знак зрелости. У специјалним студијама, биолошко доба се одређује радиолошки, према броју расположивих тачака и језгри осисификације. Погрешно је веровати да је коштано доба одраз правог биолошког доба дететовог тела. Ово је доба система костију, у зависности од комбинације фактора или услова развоја мишићно-скелетног система. Преостали физиолошки системи могу се развијати различитим темпом и имати друге старосне карактеристике. Погодан бенцхмарк за праћење биолошке старости може бити еволуција хемоглобина периферног крвотока цитометрију формирања формула лимфоцита и ритмом електроенцефалограм итд. Д. Алл антропометријских, физиолошки, метаболички, имунолошки знаци здраву бебу, поседовање јасне и прилично светле динамику узраста или функционалну еволуцију, oni се могу користити за процену биолошке старости у односу на старост календара. За ово је потребно имати табеле старосне дистрибуције ових карактеристика, пожељно је заступљена у непараметријских облику или перцентиле. Биолошка старост субјекта система (костију, кардиоваскуларни систем, крвотока, функција тубуларни апарат бубрега итд. Д.), највероватније ће одговарати на старосну период календарске када се приме или квантитативне дименсионал боди карактеристике (функција) пада између 25 и расподела 75 центила. Ово указује највише типичне карактеристике или особине својствене у 50% здраве деце старости пола групом. У одсуству табела расподела биолошке старости могу се грубо проценити по максималним близини одабрани квантитативне особину да секундарни старосној вредности (аритметичка средина, медијана и мод). Биолошка доба детета може се са сигурношћу рећи само ако, за низ знакова зрелости, открива сличне трендове у величини и правцу. Тако је биолошка доба детета доминација одређених биолошких узраста појединачних ткива, органа и система тела. Може се приказати у облику најчешће узраста или просечне биолошке старости и неким описом откривених осцилација. Ово је основа за оцењивање степена хармоније или дисхармоније у расту и сазревању детета, или, на језику теоретске биологије, о степену хетерохроније развоја. Хетерохронија је инхерентна сваком детету, то је неотуђива својина развојног процеса. Изражено дисгармонизатсииа са кашњењем од (ретардацијом или брадигенез) алоне системима или испред (убрзавања или тахигенез) ствара друге критичне државама функционалан адаптације и живот са повећаним ризиком од болести. Од антропометријских карактеристика које су у највећој мери у корелацији са биолошким добима, можете навести тежину тела, обим груди, однос горњих и доњих сегмената тела. Скуп карактеристика које се могу користити за одређивање биолошког доба дат је у поглављу о физичком развоју. Веома информативна и вриједна за праксу педијатара, метод биолошке старосне дијагностике је њена интегрална процјена за велики скуп различитих и старосно специфичних карактеристика повезаних са различитим физиолошким системима. Такав приступ се показао у перинатологији, када постоје значајне разлике између појмова трудноће, антропометријских података новорођенчади и карактеристика њихове биолошке зрелости или старости. Ово је знатно значајније за вероватноћу преживљавања и очување виталних функција детета. Старост у недељама гестације одређена је збиром резултата за 22 клиничког знака. Знаци биолошке зрелости дјетета 1. Абдоминална суспензија Глава виси, леђа је закривљена, удови виси равно Глава се виси, леђа је закривљена, удови су скоро исправни Дорсум благо закривљен, удови благо савијени Глава је на истој линији са равним тијелом, удови су савијени Глава је подигнута, леђа је равна, удови су савијени 2. Повлачење на ручице Пуни замах главе Глава лагано дјелује 3. Маммари бреаст До 0,75 цм, глатка и равна, ивице не расте Више од 0,75 цм, ивице су подигнуте 4. Транспарентност коже на стомаку Бројне вене и венуле су видно видљиве Вене и венуле су прилично различити Јасно се види само неколико великих бродова Не можете видети нека велика пловила нејасно Немојте видети крвне судове на кожи стомака 5. Пуфф на кожи леђа Изненађујућа, дуга и густа коса изнад леђа Проређивање косе у доњем леђима Још увек постоји слаб, али се појављују мала подручја која су лишена топа У половини области нема повратка 6. Прекривачи коже Слаби црвени појасеви на предњем дијелу бокобране стране стопала Јасне црвене пруге, утиске мање од 1/3 предњег дела ђона Депресија више од 1/3 предњег дела ђона Дубоки, јасни преклопи више од 1/3 предњег дела ђона 7. Сексуалне усне Велики отворени, мали штапићи напољу Велики скоро потпуно покривају мале Велики потпуно покрива мали Нико у скротуму Најмање један на врху скротума Најмање један на дну скротума 9. Ухо облика Звијер је равно, без форми, само делови ивице су савијени навише Дио звери се савија унутра Цео горњи дио је лагано закривљен према унутра Цела и очигледно савијена унутра 10. Тврдоћа уочице Звијер је мекан, лако се савија и не враћа у првобитни положај Звијер је мекан, лако се савија и полако враћа у првобитни положај Ушица са хрскавицом на ивици, релативно мекана, након савијања брзо се враћа у првобитно стање Чврста ушица, одмах се враћа на првобитну позицију 11. Жлезне жлезде Мање од 0,5 цм у пречнику Пречник више од 1 цм 12. Квадратни прозор 13. Покретни лакатни покрет На аксиларну линију супротне стране Између средње линије тела и аксиларне линије супротне стране Близу средине тела Не достиже средњу линију 14. Реакција стопала Мање од 90 ° 15. Одговор на руке Експлицитни едем руку и ногу, пастозитет (дима) изнад тибије Само дупе изнад голенице Ниједан едем нити дим 17. Поплитни угао Потпуно савијање руку и стопала Ноге су савијене и разведене, руке су благо савијене на лактовима Руке и ноге су необрађене 19. Пета - Ухо 20. Повући ногу уназад 21. Структура коже (четке и стопала) Врло танка, желатина Танак и глатко Глатка, средња дебљина, осип или површно скалирање Губитак, површне пукотине и пилинг, посебно на рукама и стопалима Пергаментарни са површинским и дубоким пукотинама 22. Боја коже Блед розе, релативно једнообразно Блед розе, неравне Паленесс са ружичастом боју ушију, усана, дланова и ђонова Сум оф поинтс Биолошко доба (седмице) Норма или преписка биолошке доби на календар један у одређеној мери сведочи о благостању развоја и функционисања свих ових система. Застој биолошке старости величине и пропорција тела може указати на присуство патолошких стања или неадекватног окружења за оптималан развој детета. Антропометријски индикатори као одраз биолошке доби детета Овде постоји, с једне стране, пуно признавање свих истраживача закона промене са годинама и много длинник тела ширине односа, с друге стране - готово потпуна занемаривање могућности практичне примене ових образаца за дијагностику биолошки узраст деце. Ова друга је повезана са израженом варијабилношћу у пропорцијама тела, чак и код деце истог пола и старосне доби. Стога, довољно тачна дијагноза биолошког сазревања кроз пропорције тела је тешко могуће без развоја посебних методичких техника. Истовремено, чак и сада се пропорције тела и њихова динамика старости могу добро користити у праћењу индивидуалног развоја деце, посебно оних са факторима ризика за одступања од нормалног раста и зрелости. Развој норми за проценат старости тела у центилној форми могао би бити основа за одређивање биолошке доби детета ако постоји довољно широк опсег или скуп таквих стандарда. Ако бројне пропорције тела падну у 50% зону (од 25. До 75. Центиле) исте старосне групе, онда можемо претпоставити да биолошка доба детета одговара доби ове групе. Као пропорција која би могла бити нормализован за одређивање биолошке старости, требало би навести већ покушао и тестиран у Институту хигијени деце и адолесцената индекс однос главе обима до раста, као и број индекса, израчунава на основу односа длинник: висине горњег дела лица у односу на дужину тела; дужине ногу у односу на дужину тела; однос горњег и доњег сегмента тела. Горњи део лица је око 16-18% дужине тела новорођенчета, код девојчица и младића - око 7-8% раста. Дужина новорођене ноге је 36-40% дужине тела, а до шестогодишњег узраста може досећи 52-55% раста. Однос дужине ногу до висине горњег дела лица има најшири спектар промена узраста и може се израчунати без преноса мјерних података као процента раста дјеце. Корелациона анализа показује значајне статистичке односе између индекса пропорција тела и таквих карактеристика деце као денталне формуле, формула за сексуални развој, физичке перформансе и индикаторе динамометрије. Да би дијагностиковали завршетак првог истезања, велики број аутора препоручује тзв. Филипински тест. Да бисте повећали старосну границу употребе овог теста, можете га измерити (у центиметрима). Коначно, деца пубертет антропометријских биолошки индекс зрелости могу бити однос индекс два попречне пречника - мезхакромиалного (рамена) и интертроцхантериц (карлица ширина). Методологија коришћења телесних пропорција за процену биолошког доба у присуству расподеле центилног доба може бити сљедећа. Прва опција - у контакту са свим индекса у зони 25-75 тх перцентили може говорити о детету млађе од биолошких, на излазу из неке од њих на лево или десно - постоји тенденција да се води или заостаје темпо биолошке еволуције, када је расељавање свих мерења на лево или десно перцентиле зона - на одређено вођење и заостатак у развоју. Могуће је наћи старосну перцентиле скалу у којој су индикатори дете заузме позицију између 25. И 75. Перцентил, близу средње вриједности, а претпостављамо да је развој детета (биолошке старости) највише одговарају узрасту, за који дефинише случајност. Друга опција - за сваког мерења или индекс одређен најближу старосну Медиан (50. Постотка) и снимање године, на који се ова средња слично - други, трећи индекс, итд старости биолошко дете може се израчунати као аритметичка средина вредности рецепт .. "Старосна доба" појединачних индекса или димензија. Разлика између минималне и максималне старости карактерише озбиљност хетерохроније, или дисхармонизација, развој.