text: Интернет је светски систем повезаних рачунарских мрежа који је трансформисао начин на који функционишу комуникациони системи. Почеци интернета се вежу за стварање -{ARPANET}--а 1969. године, мреже рачунара под контролом Министарства одбране САД. Данас интернет повезује милијарде рачунара широм света на један нехијерархијски начин. Интернет је производ споја медија, рачунара и телекомуникација. Међутим, интернет није само производ технолошког напретка, него такође друштвених и политичких процеса, укључујући научну заједницу, политику и војску. Од својих корена као једно неиндустријско и непословно окружење везано за научну заједницу, интернет се врло брзо проширио на свет трговине и пословања. Ипак, било је потребно скоро 30 година да се интернет наметне као технолошка иновација која константно трансформише друштво и економију. Интернет је јавно доступна глобална пакетна мрежа података која повезује рачунаре и рачунарске мреже коришћењем интернет протокола (ИП). То је "мрежа свих мрежа" која се састоји од милиoна кућних, академских, пословних и владиних мрежа које међусобно размењују информације и услуге као што су електронска пошта, "ћаскањe" (енг. chat) и пренос датотека те повезане странице и документе -{World Wide Weba}-. Појам интернет значи мрежа унутар мреже, или интерна веза између више рачунара. Структурно постоје мале мреже које се међусобно везују, и тиме чине ову структуру. Интернет се све више назива глобалном мрежом информација (велика интернационална-глобална база података). У 2014. години број интернет корисника премашио је 3 милијарде или 43,6% светске популације (две трећине корисника дошло је из најбогатијих земаља и то 78,0% становништва из Европе, а 57,4% из Америкe). Тешко је проценити правy количинy информација коју сервери обрађују. Историја Преношење инструкција између рачунских машина се први пут остварено 1940. године када је Џорџ Стибитз искористио -{TTY}-, односно теле-машину за куцање, помоћу које је послао инструкције са његовог Модел К са универзитета Дартмут у Њу Хемпширу на његов „калкулатор комплексних бројева“ у Њујорку, те такође примио резултате истим путем. Тек 1964. године, истраживачи са Дартмута су изумили главну машину са дељеним временом са прикљученим терминалима. У основи терминали су искориштавали ресурсе главног рачунара, те помоћу главног рачунара на којег су прикопчани добијали резултате назад на терминал. Већ од првих дана па све до данас, Интернет је прославио много „рођендана“, али који је прави тешко ће се сложити и најбољи познаваоци историје информатике. Неки тврде како је то 1961. кад је др. Леонард Клајнрок на универзитету МИТ први пут објавио рад о -{packet-swiching}- технологији. Неки наводе 1969. годину као годину рођења Интернета јер је тада Министарство одбране САД одабрало '-{'Advanced Research Project Agency Network}-, познатију као -{ARPANET}-, за истраживање и развој комуникација и командне мреже која ће преживети нуклеарни напад. Седамдесете године донеле су неколико веома важних открића која су обележила развој Интернета каквог данас знамо, а потом се догодило и одвајање -{ARPANET}--а из војног експеримента у јавни истраживачки пројект. Године 1969. Универзитет Калифорнија у Лос Ангелесу, СРИ у Станфорду, Универзитет Калифорније у Санта Барбари и Универзитет Јуте били су прикопчани на ARPNET мрежу која је користила 50 -{kbit/s}- мрежна кола. -{ARPANet}- је у ствари претеча данашњег Интернета, иако је била пуно ограниченија него глобална мрежа – Интернет, ипак је била прва мрежа такве врсте. Касније ће се технологија све више развијати те прерасти у данашњу мрежу какву познајемо. Интернет је глобално доступна мрежа коју чини више међусобно повезаних мањих и већих мрежа које комуницирају помоћу Интернет Протокола (ИП), а који су повезани бакарним кабловима, оптичким кабловима и другим. Прва Интернет мрежа је створена 1. јануара 1983, што се сматра и стварањем Интернета када је Америчка Национална Научна Фондација () (НСФ) направио универзитетску мрежу која ће касније постати -{NSFNet}-. Брз развој Интернета је помогла могућност TCP/IP-а (Интернет протокола) да ради преко већ постојећих мрежа и комуникација (као што су телефонске жице итд). Вероватно је најважнији тренутак био 1983. кад је тадашња мрежа прешла са -{NCP}--а (-{Network Control Protocol}-) на -{TCP/IP}- (-{Transmission Control Protocol / Internet Protocol}-), што је значило прелазак на технологију каква се и данас користи. Протоколи су стандарди који омогућавају комуникацију рачунара путем мреже, а 1983. године мање од 1000 рачунара је било спојено са -{ARPANET}- користећи релативно примитивни -{Netvork Kontrol Protokol}-, који је упркос многим ограничењима, био употребљив у малим мрежама, и није био довољно флексибилан за ширу употребу. Како се АРПАНЕТ експоненцијално повећавао, видело се како је потребан општији приступ комуникационом протоколу како би могли бити удовољени све већи захтеви и стварана све компликованија мрежа рачунара. Винтон Церф који је са Робертом Каном створио -{TCP/IP}- протокол, једном је рекао: „Створили смо протокол који ће се користити и у великом мрежама с великом бројем рачунара, протокол који ће носити Интернет будућности, што је значило да мора бити флексибилан како би различите мреже могле функционисати у заједничком окружењу“. Наиме већ је тада било јасно како ће Интернет бити велика мрежа састављена од великог броја мањих мрежа. Али тада је прелаз на -{TCP/IP}- био контроверзан: неки делови информатичке заједнице желели су прихватање других стандарда, а највише се помињао -{Open System Interconection Protocol}-. -{ARPANET}- је пре службеног прелаза на -{TCP/IP}- у неколико наврата искључио -{NCP}- пренос података како би уверио неверне томе да се -{NCP}- може искључити по жељи. Винтон Церф и Роберт Кан почели су рад на новом протоколу пуно пре 1983. године, тачно 10 година раније јавила се идеја о новом протоколу, а следећих година су се развијали и усавршавали детаљи протокола који ће променити историју. Имплементација -{TCP/IP}- протокола у тадашње време у оперативне системе трајала је скоро 5 година, док је на -{ARPANET}- било спојено око 400 рачунара. Ситуацију је поједноставио детаљ што су многи рачунари користили -{Packet Radio}- и -{Packet Satellite}- које су већ неколико година радиле са -{TCP/IP}- протоколом. Прво представљање јавности је доживио 1990-их година. У августу 1991 -{CERN}- у Швајцарској је представио веб сајт, док је већ пре три године Тим Бернерс-Ли почео стварање -{HTML}- протокола, -{HTTP}- те прве веб странице на ЦЕРН-у у Швицарској. Национални Центар за суперрачунарске примене је објавио -{Mosaic}- веб-прегледач, а 1994. године се повећава интерес јавности за Интернет који је до сад био искључиво академско/техничке природе. Интернет је све више узимао маха, тако да је 1990-их интегрисао већину тадашњих постојећих јавних рачунарских мрежа, што је остварено највише захваљујући недостатку меродавне централне администрације чиме је омогућен несметан раст мреже, као и прилично слободну природу Интернета и његових протокола. До јуна 2008. око 1,46 милијарди људи користи Интернет у читавом свету. Приступ интернету Интернет као глобална светска мрежа нема цензуру и нема препрека. Доступна је на сваком делићу планете Земље уз одговарајућу опрему. Да би приступили овој мрежи морамо имати један од система за комуникацију као што су: Аналогна телефонска линија -{ISDN}- -{ADSL}- кабловски бежични сателитски Аналогна телефонска линија Систем аналогних телефонских линија подразумева инфраструктуру јавне комутиране телефонске мреже (-{PTNS - Public Telephon Network System}-) или једноставније речено упредени парни кабл до телефонске централе какву има готово свако домаћинство. Овим системом се, кроз спојне водове, врши пренос аналогних сигнала (првобитно намењен искључиво за говорне информације) у врло уском спектру од 300 до 3400 Hz што је сасвим довољно за пренос говора. Ако се између рачунара и овакве линије постави уређај који ће вршити конверзију дигиталних у аналогне сигнале и обрнуто модем могуће је остварити повезивање рачунара са брзином преноса до 56 -{KBps}-. (Теоретски 64 -{KBps}-). -{ISDN}- -{ISDN}- систем такође користи упредену парицу као физички преносник дигиталних сигнала а опсег је проширен и укључује два аналогна канала тако да су брзине до 128 кбпс. Назив је добио као скраћеница енглеског термина -{Integrated System of Digitaly Network}-. Пренос података кроз спојне водове је дигиталан. -{ADSL}- -{ADSL}-, као варијанта -{DSL}- (-{Digitaly Subscriber Line}-) или у слободном преводу дигитална претплатничка линија користи особину увезивања више "канала" од по 64 кбпс у жељену (боље речено плаћену) ширину преноса. Ознака -{ADSL}- значи да је проток информација асиметричан тј према потреби количина долазних информација (-{Download}-) са сервера према клијенту се увећава на рачун одлазних (-{Upload}-) количина бита. Комуникација кроз спојне водове је дигитална. Кабловски интернет Кабловски интернет у насељеним местима где је успостављен систем кабловске телевизије могуће је остварити истим водовима пренос података и конекција на интернет. Овај систем има веома велику пропусну ширину података која иде и до 1 -{Gbps}-. Веома често се користи, једини проблем је што брзина преноса директно зависи од броја корисника (претплатника) Бежични интернет Бежични интернет је термин који је успостављен према оригиналној енглеској верзији -{Wireless}-. Данас се користи више различитих варијанти а најчешће комуникације су на ултра високим фреквенцијама од 2,4 и 5 -{GHz}-. Због особина простирања ове врсте таласа (праволинијски и не пролазе нити се одбијају од физичке препреке) ограничења су велика: мора постојати оптичка видљивост између антена приступне станице и корисника а даљина се креће до неколико километара. Брзине које се могу постићи на овим фреквенцијама су велике и крећу се од 2 -{Mbps}- до 54 -{Mbps}-. Сателитски интернет Сателитски интернет је систем који представља најпоузданији и најбржи систем за пренос података, па тако и за приступ интернету. Као посредник у комуникацији користи се геостационарни сателит позициониран на висини од око 35000 -{km}- изнад земље. Пошто се креће угаоном брзином идентичном брзини ротације Земље, његов положај у односу на одређени простор на Земљи увек је исти. Простор који је покривен сигналом сателита назива се -{"Footprint"}-. Технологија Протоколи Комуникациону инфраструктуру Интернета чине његова хардверска компонента и систем софтверских слојева који контролишу различите аспекте те архитектуре. И док се хардвер често може користити да подржи друге софтверске системе, дизајн и строги процес стандардизације софтверске архитектуре одликују Интернет и пружају темељ за његову скалабилност и успех. Одговорност за дизајн интернетских софтверских система је пренета Оперативна група за интернет инжењеринг (-{Internet Engineering Task Force - IETF}-). -{IETF}- води радне групе да постављање стандарда о различитим аспектима Интернет архитектуре, отворене за сваког појединца. Резултати дискусија и коначни стандарди се објављују у низу радова, који се сваки зове Захтев за коментар (-{Request for Comments (RFC)}-) и доступни су бесплатно на веб-сајту -{IETF}-. Главни методи умрежавања који омогућавају Интернет се садрже у специјалним захтевима за коментаре, који чине интернет стандарде. Други мање ригорозни документи су чисто информативни, експериментални или историјски или документују најбоље тренутне праксе у имплементацији интернет технологија. Услуге Најпознатије услуге за на Интернету су: -{World Wide Web}- - користи -{HTTP}- за пренос wеб страница написаних у -{HTML}--у - то је новији сервис, али и најбрже растући, често се погрешно користи као синоним Интернета разговор (-{chat}-) - који може бити комуникација гласом (оба рачунара требају да имају звучне картице, микрофоне и звучнике/слушалице) или писмена комуникација - примери су -{IRC}-, -{ICQ}-, -{Skype}- и у задње време све популарнији -{Discord}-. електронска пошта - користи -{POP}-, -{SMTP}- и друге протоколе, једна од првих услуга на Интернету пренос датотека - уз стандардни -{FTP}- данас се све више користи -{peer to peer}- протоколи -{Usenet}- - мрежа намењена размени порука у интересним групама -{World Wide Web}- Многи људи синонимно користе термине Интернет и -{World Wide Web}-, или само -{Web}-, мада та два термина нису синоними. -{World Wide Web}- је само један од стотина сервиса који се користе на Интернету. -{Web}- је глобални сет докумената, слика и других ресурса, логички међусобно повезаних хиперлинковима и референцираних са униформним ресурсним локаторија (-{URI}-). Ови идентификатори симболично идентификују сервисе, сервере, и друге базе података, и документе и ресурсе које они могу да пруже. -{Hipertekst transfer protokol (HTTP)}- је главни приступни протокол на мрежи. Веб сервиси исто тако користе -{HTTP}- за омогућавање комуникације између софтверских система да би се делила и размењивала пословна логика и подаци. -{World Wide Web}- претраживачи, као што су Мајкросотов Интернет експлорер, Мозила фајерфокс, Опера, Аплов Сафари, и Гугл кроум, омогућавају корисницима да навигују са једне веб странице на другу путем хиперлинкова који су уграђени у документе. Ти документи исто тако могу да садрже било коју комбинацију рачунарских података, укључујући графику, звук, текст, видео, мултимедијски и интерактивни садржај који је доступан док је корисник у интеракцији са страницом. Скриптовање на страни клијента може да обухвати анимације, игра, пословне апликације и научне демонстрације. Путем Интернет претрага вођених кључним речима користећи претраживаче попут -{Yahoo!}- и Гугл, корисници широм света имају лак, моментални приступ огромним и разноврсним количинама онлајн информација. У поређењу са штампаним медијима, књигама, енциклопедијама и традиционалним библиотекама, -{World Wide Web}- или -{www}- је омогућио децентрализацију информације великих размера. Веб је исто тако омогућио појединцима и организацијама да објављују идеје и информације за потенцијално велики аудиторијум онлајн са знатно редукованим трошковима и временом кашњења. Објављивање веб стране, блога, или прављење вебсајта обухвата мали иницијални трошак и многи бесплатни сервиси су доступни. Међутим, објављивање и одржавање великих, професионалних веб сајтова са атрактивним, разноврсним и актуелним информацијама је још увек тешка и скупа пропозиција. Многе особе и неке компаније и групе користе веб логове или блогове, које се углавном користе као онлајн дневници који се лако одржавају. Неке комерцијалне организације мотивишу особље да комуницирају савете у областима у којима су специјализовани јер сматрају да ће посетиоци бити импресионирани експертним знањем и слободним информацијама, те да ће их то привући датој корпорацији. Један пример такве праксе је Мајкрософт, чији програмери објављују своје личне блогове да би подстакли јавни интерес за њихов рад. Колекције личних веб страница који објављују велики провајдери су и даље популарне, и постају све софистицираније. Док су операције као што су -{Angelfire}- и -{GeoCities}- постојале од раних дана мреже, новије понуде од, на пример, Фејсбук и Твитер тренутно су најпопуларније. Те операције често брандирају себе као друштвени мрежни сервиси. Оглашавање на популарним веб странама може да буде уносно, и електронска привреда или продаја продуката и сервиса директно преко веба је и даље у порасту. Кад је Веб развијен током 1990-их, типична веб страница је чувана у својој завршној форми на серверу, форматирана у -{HTML}- језику, спремна за трансмисију на веб претраживач у одговору на захтев. Током времена, процес креирања и испоруке веб страница је постао динамичан, чиме је креиран флексибилни дизајн, распоред, и контент. Веб сајтови се често креирају користећи софтвер за менаџмент контента са, иницијално, веома мало контента. Сарадници тих система, који могу да буду плаћено особље, чланови неке организације или припадници јавности, уносе у исходишну базу података контент користећи странице за уређивање које су дизајниране за ту сврху, док обични посетиоци приступају и читају тај контент у -{HTML}- форми. У зависности од сајта, може или не мора да постоји систем за уређивање, одобравање и обезбеђење који је уграђен у процес прихвата ново унетог садржаја и давања доступа циљним посетиоцима. Комуникације Е-маил је важан комуникациони сервис који је доступан на Интернету. Концепт слања електронских текстуалних порука између особа које комуницирају на начин који је аналоган слању писама или меморандума је претходио формирању Интернета. Слике, документи и други фајлови се шаљу као прилози емејла. Емејлови се могу слати на више адреса истовремено. Интернет телефонија је још један широко заступљени комуникациони сервис који је омогућен настанком Интернета. -{VoIP}- је скраћеница за - протокол за пренос гласа преко Интернета. То је протокол који је у основи Интернет комуникације. Идеја је заживела током раних 1990-их са апликацијама сличним воки-токију за персоналне рачунаре. Задњих година многи -{VoIP}- системи су постали једнако једноставни и лаки за употребу као и нормални телефон. Корист од коришћења Интерната за пренос гласа је да -{VoIP}- може да буде бесплатан или знатно јефтинији од традиционалних телефонских позива, посебно на дугим растојањима и за кориснике којима је увек доступна Интернет конекција као што је кабловски или -{ADSL}- прикључак. -{VoIP}- је компетитивна алтернатива традиционалном телефонском сервису. Интероперабилност између различитих провајдера је временом побољшана и могуће је позивати и примати позиве са традиционалних телефона. Једноставни, јефтини -{VoIP}- мрежни адаптери су доступни, и они елиминишу потребу за персоналним рачунаром. Квалитет звука још увек може да варира од позива до позива, мада је обично једнак или бољи од традиционалних позива. Преостали проблеми коришћења -{VoIP}- обухватају позиве бројева за хитне случајеве и поузданост. Пренос података Размена фајлова је пример трансфера великих количина података преко Интернета. Рачунарски фајл се може послати имејлом купцима, колегама и пријатељима као прилог. Он се може послати на вебсајт или ФТП сервер да би га други корисници могли на једноставан начин преузети. Он се може ставити у „заједничку локацију“ или на фајл сервер. Оптерећење при масовном преузимању великих количина података се може умањити употребом сервера који служе као „огледала“ или путем -{peer-to-peer}- мрежа. У било којем од тих случајева, приступ фајлу може да буде контролисан путем аутентикације корисника, транзит фајла преко Интернета може да буде заштићен енкрипцијом, и наплата се може вршити за давање приступа фајлу. Наплата се може на пример вршити путем кредитне карте, чији детаљи су исто тако у кодираном облику. Порекло и аутентичност примљеног фајла се може проверити помоћу електронског потписа или -{MD5}- кода или других сумарних презентација поруке. Ова једноставна својства Интернета, на глобалној основи мењају продукцију, продају, и дистрибуцију свега што се може редуковати до рачунарског фајла за трансмисију. Тиме су обухваћени сви облици штампаних публикација, софтверских производа, вести, музике, филма, видеа, фотографије, графике и других уметности. То је узроковало сеизмичка померања у свим постојећим индустријама које су раније контролисале продукцију и дистрибуцију тих продуката. Стриминг медија је испорука дигиталних медија у реалном времену за непосредну употребу или уживање крајњих корисника. Многи радио и телевизијски дистрибутери пружају интернетски приступ својим живим аудио или видео продукцијама. Они исто тако омогућавају одложено гледање или слушање путем система као што су -{Preview}-, -{Classic Clips}- и -{Listen Again}-. Тим провајдерима се придружио низ других који врше дистрибуцију само путем Интернета и који никад нису имали дозволе за друге облике дистрибуције. То значи да се уређај који је повезан са Интернетом, као што је рачунар, може користити за приступ онлајн медијима на скоро исти начин као што је раније било могуће само са телевизором или радио пријемником. Опсег доступних типова контента је далеко шири, од специјализованих техничких вебкаста до мултимедијских сервиса који се испоручују по захтеву. Подкастирање је варијација те теме, где се – обично аудио – материјал преузме и репродукује на рачунару или се пренесе на портабилни медијски плејер да би се слушао у покрету. Те технике које користе једноставну опрему омогућавају сваком уз незнатну цензуру или контролу да емитује аудио-визуелни материјал широм света. Пренос дигиталних медија повећава потражњу за мрежним протоком. На пример, за стандардни квалитет слике неопходна је веза брзине 1 -{Mbit/s}- за -{SD 480p}-, за -{HD 720p}- квалитет је неопходно 2,5 -{Mbit/s}-, и -{HDX}- квалитет захтева 4,5 -{Mbit/s}- за -{1080p}-. Веб камере су финансијски приступачне екстензије тог феномена. Док неке веб камере могу да пруже видео пуне брзине, слика је обично мала или су обнављања спора. Видео причаонице и видео конференцирање су исто тако популарни код великог броја корисника са персоналним веб камерама, са двосмерним звуком или без њега. Јутјуб који је основан 15. фебруара 2005, је данас водећи вебсајт за слободни видео стриминг са огромним бројем корисника. Тај сајт користи флаш-базирани веб плејер за пренос и приказивање видео фајлова. Регистровани корисници могу да пошаљу неограничене количине видео материјала и да изграде своје персоналне профиле. Јутјуб тврди да њихови корисници гледају стотине милиона, и пошаљу стотине хиљада видео снимака дневно. Тренутно, Јутјуб користи -{HTML5}- плејер. Сигурност Интернет је због своје раширености највећи извор малициозног софтвера. Највећи дио малициозног софтвера долази с порнографских страница (знатно рјеђе код оних чије се кориштење плаћа) те већине интернетских страница с торентима, „краковима“, генераторима кључева (кигени), серијским бројевима и сл. Додуше, неке странице с торентима (-{Demonoid}-, -{TorrentLeech}- и сличне) ограничавају регистрацију те се на њима врло ретко поставља садржај с малициозним софтвером. Korisnik može dobiti neku vrstu malicioznog softvera pokretanjem zaražene datoteke преузете с интернета а понекад и једноставним посећивањем малициозне интернетске странице (то се зове -{drive-by download}-). Доста су честе и алатне траке (-{toolbars}-) које садрже различите облике спајвера и адвера, од којих први прате корисниково кориштење Интернета и његове навике у кориштењу рачунара, док адвери достављају рекламе и огласе, а понекад такође прикупљају податке о кориштењу Интернета. Интернетске странице чији -{URL}- почиње с https:// а не с http:// имају шифриране везе, што спречава могућност да неко други прочита информације које је корисник унео на тим страницама. Ипак, то не значи да те странице нису малициозне, већ само да су њихове везе шифриране, што значи да префикс -{https://}- никако не може бити гаранција у сигурност странице. Осим малициозног софтвера, постоје и злонамјерни људи. Они често у собама за -{chat}- малтретирају и/или вређају остале кориснике, а понекад се представљају као деца или тинејџери да би намамили најмлађе кориснике Интернета. Интернет -{slang}- Интернет сленг је неформални жаргон развијен (и још у развоју) с циљем убрзања и поједностављења текстуалне комуникације међу корисницима Интернета. Многи изрази овог жаргона структурирани су тако да штеде време корисника приликом писања порука, а темеље се на енглеском говорном подручју. Неки примери: 2 = -{to}-, 4 = -{for}-, 2B = -{to be}-, -{BTW/btw = by the way}-, -{FYI = for your information}-, -{FTW = for the win}-, -{LOL = laughing out loud}-, -{NOYB = none of your business}-, -{r8 = right}-, -{TY = thank you}-, -{TNX = thanks}-, -{SU = shut up}-, -{STFU = shut the f*ck up}- (вулгарно), -{w8 = wait}-, -{BRB = be right back}-, -{AFK = Away from keyboard}-, GG = Good Game. На Интернету се за изражавање емоција користе емотикони (смајлији или смајлићи), који се на енглеском називају -{emoticons}- (-{smileys}-). :-) или :) - срећа :--{D}- или :-{D}- - осмех :-( или :( - туга ;-) или ;) - намигивање :--{P}- или :-{P}- - плажење језика (обично у шали) :--{O}- или :-{o}- - шок, изненађеност, запрепаштеност :-@ или :@ - љутња 3:-) или 3:)- ђаволак <]:-)}}}}}} - деда мраз ^.- - подигнута обрва :-* или :* - пољубац <3 - срце -{O}-:) - анђелчић ^_^ - душа Види још Референце Литература -{Jannis Androutsopoulos: Neue Medien – neue Schriftlichkeit? In: Mitteilungen des Deutschen Germanistenverbandes 1/07, (2007). pp. 72.–97 (PDF).}- -{Holger Bleich: Bosse der Fasern. Die Infrastruktur des Internet. In: c't 7/ (2005). pp. 88.–93 (21. März}-) 2005 Christine Böhler: Literatur im Netz. Triton, Wien. Manuel Castells: Die Internet-Galaxie - Internet, Wirtschaft und Gesellschaft. Wiesbaden. Johannes Fehr (Hg.): Schreiben am Netz. Haymon, Innsbruck. Christiane Heibach: Literatur im Internet: Theorie und Praxis einer kooperativen Ästhetik. Dissertation, Heidelberg. Philip Kiefer: Internet & Web 2.0 von A bis Z einfach erklärt. Data Becker, Düsseldorf. -{Jannis Androutsopoulos: Neue Medien – neue Schriftlichkeit? In: Mitteilungen des Deutschen Germanistenverbandes 1/07, (2007). pp. 72.–97 (PDF)}- -{Holger Bleich: Bosse der Fasern: Die Infrastruktur des Internet, In c’t 7/ (2005). pp. 8893. (21. März}-) 2005 Christine Böhler: Literatur im Netz, Triton, Wien. Manuel Castells: Die Internet-Galaxie – Internet, Wirtschaft und Gesellschaft, Wiesbaden. Johannes Fehr (Hg.): Schreiben am Netz, Haymon, Innsbruck. Christiane Heibach: Literatur im Internet: Theorie und Praxis einer kooperativen Ästhetik, Dissertation, Heidelberg. Philip Kiefer: Internet & Web 2.0 von A bis Z einfach erklärt, Data Becker, Düsseldorf. -{Ch. Meinel, H. Sack: WWW – Kommunikation, Internetworking, Web-Technologien, Springer-Verlag, Berlin Heidelberg New York}- 2004 -{Andreas Metzner-Szigeth: Internet & Gesellschaft: Ein Humanes Projekt?, In: Sic et Non – Zeitschrift für Philosophie und Kultur – im Netz, No. 8,}- 2007 (Reihe: Interaktive Medien. Herausgeber: Michael Herczeg) Stefan Scholz: Internet-Politik in Deutschland. Vom Mythos der Unregulierbarkeit, Münster. gak (Hg) Marion Seifert: Web 2.0, Internet und Kunst, Konzept-Medienkunst von Ralph Ueltzhoeffer. Deutsche Nationalbibliothek. Bridgette Wessels: Understanding the Internet: a socio-cultural perspective'', Palgrave Macmillan, Basingstoke. Спољашње везе Регистар националног интернет домена Србије. Овако изгледа Интернет, приступљено 7. децембар 2015. Кориштење Интернета у европским државама Развој Интернета у Југославији. Нацрт развоја Телекомуникација у Србији и Црној Гори. 1 интернет, 3 домена, 4 државе, РТС Образовно - научни програм - Званични канал Наука 50: Интернет, РТС Образовно-научни програм - Званични канал -{Die Sendung mit der Maus: Der Datenweg durchs Internet}- -{Internet Explained – Eingehender Überblick und Erklärung über den Ursprung des Internets (englisch)}- -{Skript über das Internet }- -{ARD/ZDF Online-Studie 1997–2007, Strukturdaten zur deutschen Internetnutzung – jährliche, bevölkerungsrepräsentative Online-Studie von ARD und ZDF}- -{(N)ONLINER Atlas, Deutschlands größte Studie zur Nutzung und Nicht-Nutzung des Internets}- -{Internet Traffic Report – Globale Statistik des Internets}- -{Internet World Stats (englisch)}- Комуникације Рачунари Саобраћај Англицизми Дигитална технологија Културна глобализација


Гредос Очишћена непозната - Путовање - 2020 У оним данима када се одлучите за шетњу планинама, али у потрази за новим сензацијама. Ти врхови којима је неко на путу су чудни, углавном због недостатка тога или колико је непријатно да пређе одређене одсеке. Све ово ћемо пронаћи током успона Пееллед, у делу Сиерра де Гредос најзаборављенији, врло близу познатог града Брод Авила. Ел Пеладо је планина 2225м висине која се налази у Сиерра де Гредос, тачније у подножју малог града Навалгуијо. Овај град повезан је уским путем који га повезује са осталим селима која завршавају Брод Авила. Достићи се није тешко, само се водите путем који води Навалонгуилла и одступите према Навалгуијо. Одавде нема губитка, пут се завршава у овом граду и за повратак нећемо имати другог избора него да кренимо тамо пут. Након преласка потока који граничи са градом, аутомобил можемо оставити паркиран без проблема. Одатле ћемо кренути путем. Не препоручујем увођење аутомобила у град, јер су улице веома уске. Будите пажљиви са назнакама које можете пронаћи, а оне које постоје припадају само путу руте Лагуна де лос Цабаллерос, за пилинг нема индиција. Почињући помало лудо, са десне стране града, поред потока који се спушта од Клисура Сан Мигуел, брзо смо почели да хватамо висину. Прво ћемо прећи неколико фарми говеда, пролазећи кроз подручја са довољно вегетације док не завршимо у клисури у подножју прелепог водопада. Био је месец април и за сада нисмо закорачили на снег, али има довољно леда у подножју водопада. Након тога почели смо да корачамо по првим слојевима снега, помало нелагодно што је пут био заражен јарас. Након овог одељка, имамо први непосредни поглед на Огуљено. Као што можете видети на следећој фотографији, још увек имамо пут, али ако је стаза била једноставна, било је довољно да се планина прекрива у њеним највишим деловима. Јарас се вратио како би изгледао, а немајући стазе и још мање корака других планинара, пут је постао тежи и напорнији. Управо нам је прошло кроз главу да бисмо стигли до ужади планине и ко зна ... закорачити на нешто теже долази. Па, не, снови на планини нису увек испуњени, а мање су и у месецу априлу, када је почела таласа. Потонући отисак стопала ме подсећа на њих снежне патике Остао сам лен у пртљажнику аутомобила. Ко ће их сада ухватити !! И напокон је стигао тврд снег !!! Какво олакшање. Време је да се обуче дерезе и започните завршни успон са најтежим падинама. Ово је био најлепши део читаве руте, јер иако са фотографије коју не можете видети, погледи са нашег леђа били су неодољиви. Коначно је награда стигла, а ми смо је окрунили Огуљено. Одавде имамо Супер-Б поглед на Цовацхатхе тхеЛагуна де ла Нава и тхеЦоррал дел Диабло. Вријеме је за паузу и ужину неколико степени испод нуле. Пеелинг Суммит Дотиче се спуштања и прво што ми падне на памет је НЕ, с обзиром на поновну употребу пута назад. Експериментирајмо и узмемо конопац којим иде Навалгуијо Еастбоунд. Опција која је дошла до нас да ни сликана, ни много удобнија и у којој ћете пре или касније стати на земљану стазу која ће вас оставити у селу. Лично мислим да је планина коју треба посетити током зиме или пролећа. Љети је боље посјетити било коју лагуну регије. Међутим, потребно је неко искуство у планини када пада снег. Фром Брод Авила морате скренути Навалонгуилла. Ако то није добро обележено, препоручујем употребу мапе или ГПС-а, јер постоје многа села која вас могу збунити. Још једна опцијапревоз Ако долазите издалека, отићи ћете на Гоеуро, веб страницу специјализовану за транспорт у Европи. Зависи од сезоне, али траса нема пут и у већини је вода мало. Зимски материјал као што су дерезе и ледена секира потребан је од новембра до краја априла. Љети носите дуге гаће ... али вратит ћете се са неколико огреботина. Канарска острва Стенске формације Рокуес де Гарциа Шта видети у Турској за две недеље Рута до Пена Цабрера у Ла Парамера (планинарење у Авили) Copyright 2020 \ Травел Магазине \ Гредос Очишћена непозната


Отац мој, који је служитељ на небесима - Виргил Георгиу - Први пут с оцем Отац мој, који је служитељ на небесима – Виргил Георгиу Мој отац је био свештеник села, дугачког колико и Париз, а настањеног једва са две стотине душа. Часни отац, као што сам касније приметио пресветли отац мој отац, био је изузетно танан човек. Био је висок и прав као млада јела. Личио је пре на младића који је на пречац израстао, него на одраслу особу, а најмање на оца. Мени лично, одавао је утисак бестелесности и крхкости, тако да сам, још од малена, увек веровао да ће мало јачи налет ветра однети мог оца са земље и понети га ка небу; набори његове мантије ће се претворити у велика крила попут оних многобројних код серафима. Увек сам се плашио да ћу га тако изгубити и остати сироче. Током времена разјаснио сам себи зашто је он у мојим очима пре икона – то јест небеско створење – него становник земље. Објашњење за то је сасвим просто. Свима је добро познато да изузетне слуге, прави служитеи, они који служе у краљевским домовима и који све време живе у близини велике господе, на крају почну да их опонашају. Управо то се догодило и мом оцу, верном Богослужитеу. Његов ангелски поглед, његов божански и благи глас, његово бестелесно држање попут лета ангелског, све ове ствари које су од њега чиниле пре божанско но овоземаско створење, јесу својства Бога. Његовог Господара. јер, мој отац је проводио читав дан са својим Господаром. Мој отац се будио у Божјем присуству. Са Богом је и на починак ишао; и јео је у Божијем присуству. На земљи му друге бриге није било сем да служи своме Господару. Није имао ствари, мисли, ни послова који би само њему припадали. У мислима и намерама имао је једино Бога и радио је само по Божјој заповести. То је и нормално. Када сам познао свог оца, био је изузетно млад. Упркос својој љубави и својој оданости Господару коме је служио, није могао да се као стари служитељ поистовети са њим. Па ипак, мој отац се предао Богу као да му је служио дуги низ година. То се објашњава ћињеницом да је мој отац рођен у служби Божијој. Отац мог оца такође је био Божји служитељ. И његов деда је исто тако био служитељ Божји. И сви преци мушког пола, сви су они увек били свештеници и слуге Божије. Код нас се служење Богу и свештенички позив преносио са оца на сина, као код Јевреја у племену Левита. Сви су били сеоски свештеници. Мој отац се понашао, сасвим природно, онако како доликује понашању на небу. Имао је опхођење и покрете који се могу видети горе, а не на земљи. Јер место где је мој отац служио Богу, било је Небо. То је Божја кућа. Мој крхки, бестелесни и врло млади отац, проводећи све време на небу са својим Господаром, Богом нашим – а у друштву осталих служитеа, арханђела, анђела, пророка и свих светих – попримио је све њихове свете и небесе навике. Виргил Георгиу – Прва слика у мом живо�... Три за срећу – Јасмина Јовановић


source: CulturaX

text: Милан М. - Живе Речи Утехе Милан М. је имао/ла садржај са највише реакција! О Милан М. У све се меша... Милан М.'s Achievements Палермо је реаговао/ла на коментар на теми: Da li ste za legalizaciju droge? Март 15, 2019 Алекс андрос је реаговао/ла на нови статус : Било би добро да у одељку "Последње теме" буде више од 10 тема. Јер кад се изређају т Јул 3, 2017 PredragVId је реаговао/ла на коментар на теми: Исповедајмо Символ Вере Новембар 30, 2016 Лапис Лазули је реаговао/ла на коментар на теми: Тетоваже Мај 29, 2016 Sanja Т. је реаговао/ла на коментар на теми: Казна Божија као поштовање слободе човечије... Септембар 12, 2015 Јефимија Крунић је реаговао/ла на коментар на теми: Вуковар, нереди због ћириличних табли Август 20, 2015 Bashful Anna је реаговао/ла на коментар на теми: 1 pesma 1 želja...pravoslavlje gde mu vreme nije...a ni mesto : ) ili ipak jeste Мај 5, 2015 Џуманџи је реаговао/ла на коментар на теми: Амнестија за бановане чланове! Фебруар 9, 2015 Милан М. је реаговао/ла на коментар на теми: То дивно чудо - ЉУБАВ Октобар 2, 2013 Милан М. је реаговао/ла на коментар на теми: Против догми и незнања! Октобар 2, 2013 Милан М. је реаговао/ла на коментар на теми: Одржавање параде ,,ЈА ајвар волим и осталу туршију" Септембар 27, 2013 topic је одговорио/ла Милан М. у Разбибрига Имају, ако је по халал стандарду. Милан М. је реаговао/ла на коментар на теми: Европи предстоји најхладнија зима - Какве смо среће ова прогноза метеоролога ће се обистинити Септембар 27, 2013 topic је одговорио/ла Милан М. у Политика Била би иронија да под окриљем ноћи или у катакомбама почну да одржавају параде, а ми да грицкамо семенке док их јуре двоколицама по арени. Милан М. је реаговао/ла на коментар на теми: Prajd 2013, Beograd Септембар 27, 2013 Аскетизам и слободно друштво , конзумеризам тема је одговорио/ла Милан М. у Сведочимо веру Док Сремска Митровица или Зрењанин не буде главни град Војводине. Ви из јужно-бачког округа нас измузосте скроз. Да видиш наше свиње на шта личе, душа боли када их погледаш, ребра им се виде. А иначе, ја говорим оно што би раја да чује. Само то пластичније објасним. Аскетизам је добар. Власт треба да се брине да народу буде добро и да народ буде добар. => Власт треба да индукује аскетизам у народу. Добродошао. Веровао или не, ми смо већ у православној држави. Ове параде су ту да нас постиде. Да сам ја нека власт, увео бих пост током целе године. Шта има раја да једе месо, нездраво је, а и смањио би се број оних који не посте за време постова. Такође бих забранио латиницу. Ти који је користе немају шта да траже у православној држави и/или форуму. Да ли си икада видео неку православну књигу на латиници? Ја већ дуже време говорим да хришћани треба да стегну каиш, стисну зубе и ћуте док се власти не побрину да свима буде добро. У Власт ко поверења нема, тај се хришћанином назвати не може. А овде се само труби о достојанству радника и о малим платама. Не схватају људи да је то све за њихово добро. Стегнимо каиш и напред у православну државу. Само да не будемо ко Грчка. Ајд, видићемо на шта ћемо да испаднемо. Проблем је што народ не зна шта хоће. Хоће у ЕУ, али неће оно што је тамо најнормалнија ствар. Овде имаш право. Разумно су поступили. Но, то не значи да треба славити што су насилници успели да натерају државу да ради како они желе. Тужно је што живимо у држави где се ствари решавају силом и претњама. Изгледа да је овде најбоље бити друмски разбојник. Hriscanstvo i ljudska prava topic је одговорио/ла Милан М. у Црква и друштво Господ је постављао правила која се добровољно прихватају и могу да се одбаце ако желе, зар не? Није било присиле. Основа државног закона је присила. Мојсијев закон је био закон у правном смислу и није се могао не прихватити, али он је испуњен, људи су га прерасли. Заборавио си Kissић Ау бато, па нема ништа од ЕУ још дуго. Што значи да нема ништа ни од права радника, права трудница, дечијих права, што даље имплицира да ћемо још дуго слушати кукњаву. Због тога ми најжалије. Сад можемо да се вратимо свакодневним темама. Парада ајвараша још није отказана. Због тежих речи ми је жао, али дебата и размена мишљења су увек добродошле. Једино што ми је безвезе је што је отказана само због претње насиљем. Код нас изгледа само сила помаже. Са друге стране, разлог због ког би, по мени, било оправдано претити силом је да се спасу животи и донесе закон о забрани абортуса. А ту ћутимо као заливени... Важно да се око глупости које нема никаквог утицаја на нас оглашавамо и осуђујемо. @Dragi Одакле ти то да су људска права хришћанска измишљотина? Љуцкоправаши гурају и права педера. То све иде у пакету. Свако ко се осети иоле угрожен из било ког разлога онда нађе неки основ зашто његова бољка треба да има посебан третман и тада је све то обесмишљено. Чему људска права ако ће постојати још и права детета и права жена и права радника и сл. Хришћани су увек били у мањини и нама ће се највише обити о главу та људска права, јер ћемо ми плаћати, а самим тим и суделовати у свему чега се досете из Брисела. Тако да када новац из буџета оде на промоцију неке православне књиге, знајте да ће после тога отићи и квирији, феминисткињама и сличним.


source: wikipedia

text: 9. април (09.04) је 99. дан у години по грегоријанском календару (100. у преступној години). До краја године има још 266 дана. Догађаји 1683 — Француски истраживач Робер Кавелије де ла Сал је открио ушће Мисисипија и прогласио га француским поседом Луизијаном у част Луја XIV. 1807 — Аустријска војска је угушила Тицанову буну. 1865 — Завршен је грађански рат у САД након што се генерал конфедералних снага Роберт Ли предао команданту армије Уније Јулисизу Гранту. 1906 — Велика Британија и Француска су потписале конвенцију о независности Сијама (Тајланд). 1928 — У Турској, након реформи Кемала Ататурка, ислам је престао да буде државна религија. 1940 — Немачке трупе су у операцији Везерибунг напале Данску и Норвешку у Другом светском рату. 1948 — Јеврејске милиције су убиле више од 100 Арапа у селу Деир Јасин на подручју данашњег Израела. 1963 — Проглашен први Устав Социјалистичке Републике Србије. 1969 — Француско-британски суперсонични путнички авион „Конкорд“ обавио је први лет, од Бристола до Ферфорда у Енглеској. 1974 — Индија, Пакистан и Бангладеш потписали су споразум о репатријацији ратних заробљеника. 1977 — Комунистичка партија Шпаније легализована је након 38 година забране деловања у време Франковог режима. 1988 — Ли Пенг је именован за премијера Кине, након догађаја на Тјенанмену. 1990 — После 40 година владавине комуниста, на изборима у Мађарској победио је Мађарски демократски форум. 1991 — Грузија је прогласила независност од Совјетског Савеза. Савет безбедности УН донео је одлуку о слању 1.440 припадника мировних снага за надгледање ирачко-кувајтске границе и повлачења америчких снага из јужног Ирака. 1992 — Сали Бериша изабран је за првог некомунистичког председника Албаније после Другог светског рата. 1995 — Перуански председник Алберто Фуџимори освојио је други петогодишњи мандат на првим мирним председничким изборима у Перуу од 1980. године. 1998 — У паничној јурњави исламских ходочасника у Саудијској Арабији погинуло је 119 верника из више земаља. 1999 — Побуњени војници су на аеродрому у Нијамеју убили председника Нигера Ибрахима Бареа Маинасару. 2002 — Под снажним притиском САД Израел се повукао из два палестинска града, а сукоби су настављени у избегличком кампу у Ђенини, у Западној Обали. 2003 — Америчке снаге су ушле у центар Багдада и преузеле контролу над главним градом Ирака. 2008 — Укинут феудални систем на каналском острву Сарк, последњи феудални посед у Европи. Рођења 1821 — Шарл Бодлер, француски песник, зачетник модернизма. (прем. 1867) 1881 — Веселин Чајкановић, српски филозоф, филолог, етнолог, преводилац, историчар религије, митолог, универзитетски професор и официр. (прем. 1946) 1905 — Џејмс Вилијам Фулбрајт, амерички сенатор. (прем. 1995) 1917 — Бред Декстер, амерички глумац и продуцент. (прем. 2002) 1923 — Јован Милићевић, српски глумац. (прем. 1992) 1926 — Хју Хефнер, амерички публициста, издавач часописа Плејбој. (прем. 2017) 1933 — Жан-Пол Белмондо, француски глумац. (прем. 2021) 1936 — Валери Соланас, америчка књижевница и феминисткиња, позната по покушају убиства Ендија Ворхола. (прем. 1988) 1936 — Љубомир Ћипранић, српски глумац. (прем. 2010) 1942 — Петар Надовеза, хрватски фудбалер и фудбалски тренер. (прем. 2023) 1954 — Денис Квејд, амерички глумац. 1955 — Милутин Караџић, српско-црногорски глумац и продуцент. 1965 — Полина Поришкова, чешко-шведска глумица, модел и списатељица. 1966 — Синтија Никсон, америчка глумица. 1971 — Жак Вилнев, канадски аутомобилиста, возач Формуле 1. 1972 — Жељко Ребрача, српски кошаркаш. 1974 — Милена Марковић, српска песникиња, драматуршкиња и сценаристкиња. 1974 — Џена Џејмсон, америчка порнографска глумица. 1975 — Фабрицио Моро, италијански музичар. 1975 — Роби Фаулер, енглески фудбалер и фудбалски тренер. 1978 — Жорже Андраде, португалски фудбалер и фудбалски тренер. 1978 — Весна Писаровић, хрватска музичарка. 1979 — Кацуни, француска порнографска глумица. 1981 — Серхи Видал, шпански кошаркаш. 1985 — -{Senidah}-, словеначка музичарка. 1986 — Срђан Јовановић, српски фудбалски судија. 1986 — Лејтон Мистер, америчка глумица, музичарка и модел. 1987 — Џеси Макартни, амерички музичар и глумац. 1990 — Кристен Стјуарт, америчка глумица, редитељка и модел. 1991 — Лазар Радосављевић, српски кошаркаш. 1992 — Андреј Мркела, српски фудбалер. 1993 — Маја Ненадић, српска ТВ водитељка. 1994 — Ландри Ноко, камерунски кошаркаш. 1998 — Ел Фанинг, америчка глумица. 1999 — Лил Нас Екс, амерички музичар. Смрти 491 — Зенон, источноримски (византијски) цар. 715 — Папа Константин, био је 88. папа (рођ. 664) 1483 — Едвард IV Јорк, био је први енглески краљ иѕ династије Јорк и de iure француски краљ (рођ. 1442) 1492 — Лоренцо де Медичи, владар фирентинске републике (рођ. 1449) 1553 — Франсоа Рабле, француски књижевник (рођ. 1494) 1626 — Френсис Бекон, енглески филозоф, државник и писац (рођ. 1561) 1943 — Алекса Дејовић, политички комесар Друге пролетерске бригаде и народни херој (рођ. 1920) 1959 — Френк Лојд Рајт, амерички архитекта. 1961 — Зог I од Албаније, био је последњи албански краљ (рођ. 1895) 1979 — Вилхелм Битрих, генерал-пуковник немачког СС-а и Вафен-СС, генерал током Другог светског рата. 2011 — Сидни Лумет, амерички филмски редитељ и продуцент. (рођ. 1925) 2014 — Светлана Велмар-Јанковић, српска књижевница и академик САНУ. (рођ. 1933) 2021 — Ди-Ем-Екс, амерички репер. (рођ. 1970) 2021 — Принц Филип, војвода од Единбурга. (рођ. 1921) Празници и дани сећања Референце


source: fineweb

text: Машине Трагови Фукушиме Како раде нуклеарне електране? И шта бива кад нешто крене наопако? Текст: Слободан Бубњевић Илустрација: Јован Микоњић Фукушима још оставља трагове широм света. Пре годину дана, 11. марта 2011, након великог земљотреса који се догодио у Јапану, дошло је до серије катастрофа у нуклеарној електрани Фукушима 1, удаљеној више од 200 километара од Токија. Ову несрећу ће током неколико драматичних мартовских дана пратити читав свет, а касније ће целом случају на INES скали нуклеарних инцидената бити додељен „ниво 7“, чиме је Фукушима изједначена са нуклеарном катастрофом у Чернобиљу. Мада радијација у већој мери никад није напустила јапанска острва, страх од нуклеарне катастрофе се после Фукушиме као никад пре проширио светом. Из овог разлога се са катастрофом у Фукушими завршава такозвана нуклеарна ренесанса, током које су, због економске и еколошке погодности, у последњих десет година подигнути бројни реактори широм света. Након Фукушиме искључује се чак 30 од 440 реактора, колико их је пре ове несреће било оперативно широм света, а по свему судећи, мало која земља ће градити нове. ТОНА УГЉА У ТАБЛЕТИ Данас у свету влада огромна глад за енергијом и гашење реактора ће имати различите дугорочне последице. Иначе, све док нема инцидената, нуклеарна енергија омогућава бројне благодети. Нуклеарне електране не загађују околину, не испуштају угљен-диоксид у атмосферу и не подстичу глобално загревање. Ако се изузме безбедносна претња, због запањујуће количине енергије која се ослобађа у реактору, ова се енергија сматра готово бесплатном у односу на енергију добијену из угља. Тако, на пример, већина нуклеарних реактора као гориво користи уранијумов диоксид у праху, сабијен у таблете од 8×9 милиметара. Само једна оваква минијатурна таблета уранијумског горива ослобађа енергије колико и једна тона угља, 2,5 тона огревног дрвета, три бурета од 200 литара нафте или 500 кубних метара земног гаса. Но, ове очигледне предности остају у другом плану оног тренутка кад радијација напусти реактор. Тада се више ништа не може учинити да се спасу животи и здравље људи који се налазе у близини. Радиоактивне материје имају трајне и погубне ефекте по живи свет. Зато нуклеарне електране велику пажњу посвећују безбедности, а већи део цене киловат-сата добијеног из разбијања атомског језгра троши се на повећање сигурности у нуклеаркама. У принципу, у нуклеарним реакторима ни теоријски не може доћи до неконтролисане нуклеарне експлозије каква се догодила у Хирошими и Нагасакију, а какву уобичајено замишљамо. Но, може се ипак десити, као у случају Фукушиме, или Чернобиља у СССР и Острва Три миље у САД, да се због нестабилности реактора његов омотач отвори и смртоносне радиоактивне материје слободно изађу у атмосферу. Како се то догоди? ЗЕМЉОТРЕС И ЦУНАМИ У Јапану је све почело 11. марта 2011, у 14.46. по локалном времену. Обалску област код града Сендаи на северозападу ове високоразвијене државе погодио је подморски земљотрес од девет степени Рихтера. Овај изузетно разорни потрес снажно се осетио у 200 километара удаљеном Токију, али у Јапану, навикнутом на земљотресе, у први мах није изазвао драматична разарања. Најстрашнији ударац стиже двадесетак минута касније – јапанске обале запљускује дивовски цунами талас, који се на појединим местима, као последица земљотреса, подиже и до десет метара висине. Забележени удар ће бити језив – талас баца аутомобиле, носи куће, избацује на обалу прекоокеански танкер. Али, драма која ће уздрмати цео свет тек почиње. Централна позорница катастрофе наредних дана биће нуклеарна електрана Фукушима 1, односно Фукушима Даичи (јединица), у непосредној близини морске обале. Овде је било смештено шест нуклеарних реактора компаније Tokyo Electric Power, укупне снаге од 4,7 GW, који су у земљотресу претрпели велика оштећења и аутоматски били угашени. НУКЛЕАРНА ДРАМА Због удара цунамија, на Фукушима реакторима су оштећени расхладни систем и напајање електране струјом, што у серији узајамно повезаних проблема отвара питање да ли ће реактори почети да се топе и испустити свој садржај у атмосферу. Наиме, током редовног циклуса у реактору, електрична струја се добија из уранијумских таблета у којима је изотоп U238. Цепањем језгара, односно фисијом овог уранијумског горива непрекидно се ослобађа огромна енергија која греје водену пару и тако покреће турбину генератора која производи струју. Међутим, у самом реактору, у који улази вода из примарног циклуса, непрекидно се у процесу фисије ослобађају „врели“ фисиони фрагменти. Они имају пресудну улогу у контролисаној ланчаној реакцији, јер су на високој температури брзи и обезбеђују даље цепање уранијума. Но, због њих, чак и кад је електрана „искључена“, реактори морају да се хладе јер ће брзи фисиони фрагменти полако подизати температуру и кад се довољно загреју покренути ланчану реакцију. То је била срж опасности која се догодила у Фукушими након што је електрана искључена, а системи за хлађење били уништени у цунамију. Без хлађења, реактори у Фукушими, један за другим, почињу да се греју изнад прихватљиве температуре, отимају се контроли, експлодирају њихови омотачи, а у море и атмосферу се ослобађа радијација која трује људе и земљу. Јапаном се поново шири баук радијације. Јапанске власти данима воде битку како би се избегло потпуно отварање реакторских посуда и још већа катастрофа која прети да озрачи цео Јапан. Оператери електране одлучују да остану у електрани до краја, свесни да су себе жртвовали радијацији и дугом, болном умирању од прекомерних доза зрачења. Медији их због те жртве називају „педесет самураја“. У међувремену, ватрогасци хладе реакторске зграде шмрковима, из хеликоптера се просипа вода на реакторе, у секундарни циклус се чак упушта морска вода, трага се за начинима да се успостави додатно напајање. Драма се окончава тек након више од седам дана, кад температура реактора најзад почиње лагано да опада. Шта је ланчана реакција? За разлику од термоелектрана где се струја добија сагоревањем угља и хидроелектрана које користе потенцијал река, у нуклеарним реакторима се у електричну претвара једна сасвим друга енергија – она заробљена у атомском језгру. Цела идеја је једноставна. Наиме, када се тешко радиоактивно језгро, као што је на пример језгро изотопа уранијума U238, бомбардује неутронима, долази до фисије, односно цепања језгра, и тада се ослобађа невероватна енергија. Језгра тешких, радиоактивних елемената се и природно распадају, али се то дешава спорадично и случајно. Но, много нестабилних језгара у уранијумским таблетама има другачију судбину. Језгра се цепају од судара са неутронима, а при сваком распаду настају фрагменти распада и међу њима, посебно важно – нови неутрони. Они погађају следећа језгра и изазивају нове сударе, ослобађајући огромну енергију. Ако се фрагменти распада успоравају тако да не „побегну“, као што то чини модератор у реактору, процес се практично одвија сам до себе. ХИЉАДУ ЖДРАЛОВА Тешко је проценити све последице несреће у Фукушими. Поред великог броја настрадалих у удару цунамија, у нуклеарној електрани су од зрачења непосредно страдале две особе, а више од 25 радника који су се свесно жртвовали како би спречили већу катастрофу, примило је велике дозе зрачења. Данас је око електране, са простора од 20 километара у пречнику, исељено више од 200.000 људи. Регион који обухвата између 20 и 30 километара ове области сматра се опасним, али ту није забрањен живот. Према званичним подацима, око Фукушиме се данас мери радијација од 100 милисиверта, која није директно погубна за живот, али може изазвати рак и друга трајна обољења. Поређења ради, у нормалним срединама радиоактивност је обично нижа од једног милисиверта. Током првих годину дана након Фукушиме, у Јапану су одржани масовни протести против нуклеарне енергије, а влада Јошихико Ноде је донела одлуку да у будућности земљу учини независном од нуклеарне енергије. Данас се симболично, недалеко од обале Фукушиме, планира изградња плутајуће електране на ветар са шест ветрогенератора од по 2МW. Оштећени реактори ће бити заливени бетоном и закопани песком. Током јесени 2011. Јапан је издвојио 13 милијарди долара за чишћење контаминираног подручја око Фукушиме. Тај новац је утрошен на санацију реактора, али и на измештање 29 милиона кубних метара земљишта које је озрачено око фабрике. Но, један део ове области биће заувек забрањен за живот, сасвим налик на Забрањену зону око Чернобиља у Украјини. Како ради нуклеарни реактор? Нуклеарна електрана има много сличности са термоелектраном. Суштинска разлика је у томе што се водена пара у термоелектрани покреће сагоревањем угља, а у нуклеарној радом реактора. Реакторску зграду чине унутрашња челична љуска под притиском и спољна зграда од армираног бетона. Унутар ње се налази реактор са два расхладна круга и сигурносним системима. Реакторска посуда је врло мала у односу на зграду којом је заштићена. Вода се у два расхладна круга греје током ланчане реакције у реактору, а потом генератори паре производе засићену пару. Ова пара се користи за покретање турбина електране које затим, као и сваки генератор, производе струју. Турбинска хала је велика, не много различита од блока какве термоелектране, осим што је видљиво чистија, готово као нека лабораторија. МАШИНЕ Како ради млазни мотор? Шта покреће магнетни воз, а шта нуклеарну електрану? На којим принципима раде машине које нас окружују? Истражите текстове из рубрике МАШИНЕ. Истражите друге текстове:


Седма недјеља по Духовима молитвено прослављена у Саборном храму у Подгорици Саборни храм Христовог Васкрсења - Подгорица Седма недјеља по Духовима молитвено прослављена у Саборном храму у Подгорици Овим евхаристијским сабрањем началствовао је протојереј Мирчета Шљиванчанин, уз саслужење настојатеља Саборног храма : протојереја - ставрофора Драгана Митровића, као и протојерејâ : Далибора Милаковића, Миладина Кнежевића, Бранка Вујачића и протођакона Владимира Јарамаза. Торжественом прослављању овог недјељног дана - малог Васкрса као и благољепију богослужења свакако је допринијело и учешће пјевнице коју су чинили чланови хора "Симонида" који нам дооазе у посјету из Грачанице - са Косова и Метохије. Поменути хор већ дуги низ година води Братислав Богдановић - наставник вјеронауке школе која носи име по задужбинару манастира Грачаница - Краљу Милутину. "У питању су надарена деца, која себе виде и препознају у појању - спремна да од малих ногу гаје нашу црквену и стару косовску песму насталу у Призрену, Душановом граду, Великој Хочи и другим местима која се препознају по српским светињама на Косову и Метохији", каже вјероучитељ Братислав Богдановић. Богдановић такође напомиње да су ђаци "постали првополазници на литургијама, јер су схватили заједно са родитељима да се идентитет може и мора чувати оданошћу Цркви и Божијој." Након читања из Светог Јеванђеља вјерном народу се пастирским бодрим и поучним празничним словом обратио началствујући протојереј Мирчета Шљиванчанин : "О томе како је Господ исцијелио болеснике и учинио чуда слушали смо и прије двије недјеље читајући Свето Јеванђеље на Светој Литургији. Такође, прошле недјеље смо слушали како је Господ исцијелио једног болесника којега су његови пријатељи носили на одру и молили су Господа да га исцијели. А пак данас чусмо о два исцијељења - ове двојице слијепаца и овог бјесомучног и нијемог човјека. И још на много мјеста у Светом Јеванђељу посвједочено нам је како је Господ лијечио болеснике и чинио чуда. А то што је Господ чинио чудо није никакво чудо, зато што гдје је Бог ту и јесте чудо. Тамо гдје се срету вјера и љубав дешава се чудо. Тако је било и у овоме догађају о којем смо данас слушали - видјели смо велику вјеру ове двојице слијепих људи. Чувши да је Господ чинио нека чуда прије тога, ова двојица људи су ишли за њим говорећи : "помилуј нас сине Давидов!" У то вријеме рећи некоме да је син Давидов, није му се могло ништа веће рећи. А пви људи су вјеровали да ће из рода Давидова доћи Месија, да ће из рода Давидова доћи Спаситељ па чим су му рекли да је у њему син Давидов у Њему су препознавали Месију и Спаситеља. А Господ им је рекао и директно их питао : "да ли вјерујете да могу да вас исцијелим?" А они су рекли : "Да Господе !" Дакле, велике су то и чудотворне ријечи - Да Господе ! И заиста Господ видјевши ту њихову велику вјеру како каже Свето Јеванђеље, вјеру која се пројављује у свједочењима и исповједањима њиховим и тим што су они ишли за Господом и отишли у једну кућу не зато што их Господ није могао одмах исцијелити, него и кроз то што су ишли за Њим - и ту се показивала њихова вјера. А зашто их је Господ баш исцијелио у тој кући а не тамо гдје је било мноштво народа ? Кажу Свети оци да би нам показао смирење као онај најбољи пут. И ова двојица слијепаца су прогледала и прославила Бога, а такође је Господ исцијелио овога бјесомучнога и нијемога човјека јер нам опет Свето Јеванђеље каже колико зла демонска сила зна да пороби човјека па да се та поробљеност покаже и на његовом тијелу. Али гдје је Господ ту ишчезава и свако зло и демони и ђаво и ту долази до оздрављења. Али шта се ми можемо поучити још браћо и сестре и дјецо из ове данашње јеванђелске приче осим тога да се задивимо томе великоме чуду и да прославиимо Бога зато што је дошао међу нас ? Јер, већина нас је са тјелесним очима и физички колико - толико здравих. Али постоји она слијепота која је гора од физичке, а то је духовна слијепост. Највећа слијепост код људи је та, ако не знају за Бога, ако се не отворе за љубав Божију, а друга равна скоро тој је та слијепост духовна када чинимо гријех и када пребивамо у гријеху. Јер чинећи гријех опет се окрећемо од Бога и одлазимо од Бога, а то је највећа болест и највећа слабост од које може да оболи један човјек. Па из примјера ове двојице слијепаца ми можемо видјети како се лијечимо и од духовне слијепости. Дакле, прво што су имали ова двојица слијепаца је вјера. Вјера која је основа живота, вјера је однос нас и Бога ; мене и тебе - истински и прави однос. И ако има таквог односа са Богом, али ако има и са људима - онда се дешава сваки пут чудо. Јер нема ништа горе него ако два човјека разговарају а један другоме не вјерују, ако муж и жена живе заједно - а једно другом не вјерују, ако живиш са својим братом и дијелиш имање са њим - а не вјерујемо једно другоме. Ако радимо заједно у једној фирми а један другоме не вјерујемо. Према томе, ако једни другима не вјерујемо, нити ће та породица, нити ће та фирма, нити ће то друштво имати напретка. Ето и у свакодневном животу колико је важно имати вјере и повјерења а камоли у односу са живим Богом. Дакле, да бисмо били истински здрави потребна нам је права чиста вјера она коју нам је Бог открио, ону коју Црква напа чува, која се у Цркви живи и која се Црквом проповједа. Оно што је друго што видимо код ове двојице слијепаца је молитва. Зар нијесу говорили : "помилуј нас сине Давидов !" Зар нису ишли за Њим ? Зар нису чинили тај труд ? Да би управо показали да заиста у Њега вјерују. Дакле молитва је та кроз коју се у ствари види да ли имамо праву вјеру. Јер човјек ако има праву вјеру не може живјети без молитве, не може живјети а да не разговара са Оним којега воли. И треће наравно оно што видимо код ове двојице слијепаца а што свима нама који смо мање или више духовно слијепи јесте - подвиг - жртва. Они су ишли за Господом - пратили га, дакле учинили су један конкретан подвиг, то је оно што је такође потребно да би смо уховно били здрави - да се трудимо у добру, да се трудимо у духовном животу, у свему ономе што нас црква учи и што нас Господ учи. Нека би нам Господ дао, свима нама, да бивамо духовно здрави - сви ми који се овдје сабирамо и они који нису овдје а који ће се ако Бог да сабирати и они који сада не мисле о том здрављу - о духовном здрављу које је најважније, јер ако њега има неће нам ништа друго недостати. Амин!" - закључио је овим своје пастирско обраћање вјерном народу отац Мирчета.


Quote: Krivi su naši daleki preci što Cigane nisu proterali zajedno sa Turcima koji su ih i doveli u ove zemlje ( tako opširno i dokumentovani pišu etnolozi), kao ni Čerkeze, skoro nikoga ustvari od belosvetskog šljama..večita naša "plemenitost" koja se sveti do devetog kolena poroda...Cigani su svi bili muslimani- turske vere i tek posle odlaska Turaka i hodža počeli su da prelaze u pravoslavlje.Nažalost prvi koji je uveo pokrštavanje druge rase je timočki vladika u 19.veku (postovala sam na nekoj temi ovde o Ciganima već)..Bugari su pametniji od nas- oni su sve proterivali zdušno posle ratova i sad žive etnički mirno..A mi se patimo sa patrljcima raznih naroda i "narodnosti".. Scaka šuša što danas zna da se potpiše počela da osniva udruženja i stranke i da drži konferencije za novinare... Evo jednog ozbiljnog teksta: ************************************************** * ПОРЕКЛО ВЛАДИКЕ НИКОЛАЈА ВЕЛИМИРОВИЋА Лелић је место у западној Србији, југозападно од Ваљева. Раније се Лелић звао Лелићи. У близини овог места налази се манастир Ћелије. Лелић је, измећу осталог, значајан по томе што је био родно место једног од српских великана, владике Николаја Велимировића. Владика Николај, коме је световно име било Никола, рођен је 23. децембра по старом календару 1880. године (5. јануара 1881. године по новом календару), од оца Драгомира и мајке Катарине. Крсна слава његове породице, Велимировића, је св. Никола, 19. децембра (6. децембра по старом календару). У Лелићу су Велимировића, према подацима забележеним на прелазу из 19. у 20. век, биле 4 куће. Ова породица живи у махали (делу села, засеоку) која се назива Бошњаци. Поред њих, у Бошњацима су тада живеле следеће породице: Радосављевићи (8 кућа), Бојанићи (3 куће), Крстићи (9 кућа) и Ћосићи (1 кућа). Заселак Бошњаци налази се ’’у врху потока и то с обе стране његове под узвишицом Грабовцем’’.(1:755; 2:1-2) Породица Радосављевић у Бошњацима је сродна Велимировићима, док остале наведене породице нису ни у кавом сродству са њима. Велимировићи и Радосављевићи имају заједничко старо презиме Бошњаци. По њима је и добила име махала Бошњаци у Лелићу. Радосављевићи, као и њихови сродници Велимировићи, славе св. Николу. Забележена је и традиција, да су лелићки Симићи од овог рода. Собзиром да о Симићима као посебној породици немамо потврде с краја 19. века, вероватно се ради о неком огранку Велимировића или Радосављевића, који је касније прихватио презиме Симић по неком новијем претку. Предање које је у новије време забележено, да су лелићки Велимировићи у сродству са Велимировићима у селу Јабучју, који су обновили манастир Боговађу, у потпуности је неутемељено. Наиме, некадашњи Велимировићи, а данашњи Весићи, чији су преци обновили овај манастир и од којих су неки били калуђери у њему, не живе у Јабучју, него у тамнавском Љубинићу. Они, за разлику од својих лелићких презимењака славе св. Јована и сасвим су другачијег порекла.(1:757-758; 2:1-2; 3:523,525-526) Према предању, Велимировићи су се развили од Велимира, а Радосављевићи од Радосава, Велимировог рођеног брата. Међутим, као што ћемо даље видети, Радосављевићи и Велимировићи, иако су у сродству, не потичу од рођене браће. Родоначелници ове две породице се, према истом предању, доводе у родбинску везу са кнезом Антонијем Јованови 31e8 115;ем. Они су са њим заиста сродни, као што ћемо даље видети, али нису, као што се то тврди у једној варијанти породичног предања, Антонијеви синови. Тврђење да је Велимиров брат био и Сима, родоначелник данашњих Симића, из већ наведених разлога, није веродостојно.(2:1-2) Попис из 1863. године нам доноси значајне податке о Велимировићима и њиховим сродницима. Овај попис затиче све лелићке Велимировиће у једном домћинству, тачније задрузи од 15 чланова. На челу те задруге је стајао Алекса Велимировић, стар 40 година. Са њим су живели: његова супруга Босиљка (стара 45 година), синови Драгић (стар 13 година? – нечитко), Драгомир (4 године), ћерке Степанија (14 година), Јана (12 г.) и Стајка (7 г.), Алексин брат Станко (30 г.), Станкова супруга Ружица (26 г.), њихова деца Рафаило (1 г.) и Павлија (4 г.), Алексин брат Андрија (30 г.), Андријина жена Јана (25 г.), њихови синови Љубомир (4 г.) и Милорад (1 г.), као и Алексин брат Игњат (20 г.).(4:527) Од непокретности је ова задруга поседовала 1863. године кућу са плацем, воћем и њивама укупне површине 16 1/2 плугова, затим виноградом од 1 мотике и 1/2 воденице. Укупна вредност њиховог имања износила је, према тадашњим мерилима, 80 дуката цесарских. Месечни приходи Велимировића износили су 10 талира.(4:527) Поред осталог, из овог пописа можемо видети да је отац владике Николаја, Драгомир, био рођен око 1859. године, као и то, да су му се родитељи звали Алекса Велимировић и Босиљка.(4:527) Према подацима из истог пописа, у Лелићу су 1863. године живела два домаћинства (задруге) Велимировићима сродних Радосављевића. На челу једног од њих стајао је Мирко Радосављевић, земљеделац, стар 33 године. Његово домаћинство је бројало укупно 16 чланова. Домаћин друге куће лелићких Радосављевића био је Никола Радосављевић, стар 50 година. Ово домаћинство је имало 17 чланова.(4:523-524) Од овог рода посебно се истакао Антоније Јовановић, који је био кнез Ваљевске нахије 1827. године, а касније начелник Среза подгорског. Он се помиње у путопису Јоакима Вујића по Србији. Када је Јоаким путовао од манастира Пустиње до манастира Ћелије, навратио је у Лелић и разговарао са кнезом Антонијем. У харачким тефтерима Лелића из 1831. и 1832./33. године забележен је Антоније Јовановић као капетан. Године 1834. у једном документу Анта Јовановић се такође наводи као ’’подгорск 3ffa и капетан’’. Касније је добио и чин мајора. На његовој надгробној плочи у манастиру Ћелије, забележено је да је Антоније рођен 1785. године у Лелићу, а умро 26. фебруара 1844. године у истом месту.(1:758; 5:333; 6:171; 7:58) Поменути харачки тефтери из 1831. и 1832./33. године бележе у кући, на чијем је челу био капетан Антоније Јовановић, следеће мушке чланове домаћинства: његове синове Василија, Андрију и Милована, синовце Јована, Ранка и Гаврила, као и унуке Алексу, Бранка (рођеног око 1826. године), Маринка (рођеног око 1828. године) и Станка (рођеног 1831. године). Антонијев унук Алекса је идентичан са Алексом Велимировићем, домаћином из пописа 1863. године, а Станко са Алексиним братом из истог пописа.(6:171; 7:58) Претке Радосављевића такође налазимо у тефтерима из 1831. и 1832./33. године. Тада је њихов родоначелник, Радосав Миловановић, био на челу једног од лелићких домаћинстава. Поред Радосава, по коме је ова породица добила презиме, у том домаћинству су живели његови синови Марко, Јован, Никола, Димитрије, Мирко и Петроније и унук Милош. Радосављеви синови Никола и Мирко су идентични са домаћинима кућа Радосављевића из пописа 1863. године.(6:171; 7:58) Подаци из наведених тефтера и пописа нам омогућују да, већим делом, реконструишемо породично стабло овог рода, почевши од предака који су се доселили у Лелић, па све до владике Николаја. Најстарији по имену познати преци овог рода, били су Јован (по коме је кнез Антоније добио презиме), и Милован, отац Радосава, родоначелника Радосављевића. Они су били блиски сродници по мушкој линији, највероватније рођена браћа. Јован је, поред Антонија, имао још једног сина. Собзиром да, упоређивањем тефтера и пописа, можемо видети да су половином 19. века синови тог другог Јовановог сина носили презиме Велимировић, може се поуздано рећи да се он звао Велимир. Дакле, рођени брат (вероватно старији) кнеза Антонија је био родоначелник породице Велимировић.(4:527; 6:171; 7:58) Велимир, који је умро пре писања тефтера 1831. године, имао је синове Јована, Ранка и Гаврила, као и унуке Алексу, Бранка, Маринка и Станка. Данас се неможе са сигурношћу рећи, који од Велимирових синова је био отац ког његовог унука. Најстарији Велимиров унук, Алекса Велимировић, деда владике Николаја би најпре могао бити син Јована, најстаријег Велимировог сина, али такав закључак за сада може остати само на нивоу претпоставке. Није познато шта се десило са потомством кнеза Антонија Јовановића по мушкој линији, тачније потомцима његових синова Василија, Андрије и Милована. Највероватније су се иселили из Лелића. Међу припадницима овог рода у првој половини и средином 19. века не наилазимо ни на каквог Симу, по коме је, евентуално могло доћи презиме Симићима, о којима је било речи.(2:1-2; 4:527; 6:171; 7:58) То што су Велимировићи и Радосављевићи заменили старије презиме Бошњак својим данашњим презименима, која носе по, релативно новијим прецима, Велимиру и Р 4000 072;досаву, није ништа необично. Штавише, већина породица у Србији носи презиме по неком од својих предака из 19. века. Узрок овој појави лежи у чињеници да су се презимена у Србији раније мењала из генерације у генерацију, тако да је већина становништва носила презиме по имену оца или очевом занимању (по мајци би се презивали само ако је остала удовица са малом децом). Јављала су се, али ређе, и презимена формирана према месту порекла породице. Стара, родовска, презимена су била махом у мањини. Године 1851. кнез Александар Карађорђевић је по први пут донео уредбу о непроменљивости презимена, чиме је у већој мери заустављен процес мењања презимена.(8:663-666; 9:290-291,298-299) Ни презиме Бошњак, свакако није од велике старине код овог рода. Наиме, ова породица је то презиме, без сумње, добила по области из које води порекло – по Босни. Поуздано се зна да су преци Бошњака у Лелић досељени из Босне, тачније из Осата. Предео Осат се налази на крајњем истоку Босне, на Дрини, тачније, на месту где Дрина прави своју велику окуку, окружујући Осат. Највеће место у Осату је Сребреница. И другде по западној Србији, као на пример у Јадру, становнике Сребренице и њене околине, као и житеље других делова Босне, називају Бошњацима. Презимена која су преци овог рода такође носили неко време, Јовановић и Миловановић, свакако су такође била формирана по именима предака и нису могла својим постојањем надживети једну генерацију.(1:758; 2:1-2; 10:806; 11:161) Из Осата су преци Велимировића и Радосављевића дошли у Лелић пред Кочину крајину. Кочином крајином се називало учешће српских добровољаца под командом Коче Анђелковића, на аустријској страни у рату са Турском (1788. – 1791. године). Због тога се, после пропасти ове акције велики број Срба иселио из Србије на територију Хабсбуршке монархије, преко Саве и Дунава. Ово је проредило српско становништво нарочито у појединим севернијим крајевима централне Србије, тако да је, у неким областима мање, а у другим више, после ових миграција досељен нов талас српских досељеника из нешто јужнијих крајева. Ипак, преци Велимировића и Радосављевића успели су се тада одржати на својим огњиштима. Уколико је тачан податак на надгробној плочи Антонија Јовановића, да је он рођен у Лелићу 1785. године, још прецизније би се могло датирати досељавање овог рода, на период непосредно пре те године. Са овим се временом поклапа доба у коме су живели најстарији по имену познати преци рода Бошњака, Јован и Милован, који су, дакле, били уједно и најстарији у Лелић досељени преци Велимировића и Радосављевића.(1:487,491-492; 12:106; 13:936) Презиме Бошњак се јавља на широком српском етничком простору. Међутим, носиоци овог презимена у различитим местима често нису ни у каквим међусобним родбинским односима. Те породице носе исто презиме само због тога што су им преци пореклом из Босне, о чему је већ опширније расправљано. & 4000 #1041;ошњака, Бошњаковића и Бошњаковаца, на пример, има у већем броју села ваљевске Колубаре и Подгорине (у Бујачићу, Голупцу, Кључу, Лесковицама, Лозници, Пријездићима, Осечини и Горњем Мушићу), али они нису род са Бошњацима у Лелићу.(1:589,628,719,768,771,814,883,999) Међутим, презиме Бошњак носе и неке православне српске породице по Босни, које славе чак 6 различитих слава. Оне свакако нису у међусобном сродству. Највероватније је ово презиме код већине породица у самој Босни мотивисано тиме, што су преци били одатле негде исељени, у том новом месту боравка добили презиме по Босни, и касније се вратили назад. Сличан је пример са Бошњаковићима, који су из Херцеговине пресељени у Сарајевско Поље у Босни. Њихов даљи предак боравио је раније у Босни, па су га због тога други Херцеговци прозвали Бошњаком. У самом Осату нема породица са презименом Бошњак. Веома је мала вероватноћа да су преци Велимировића и Радосављевића били међу овим, босанским, Бошњацима и да су са тим презименом дошли у Лелић.(11:55; 14:230) У Осат су се преци овог рода доселили са запада, тачније из западне Бoсне. Под западном Босном би се на овом месту могао, грубо речено, подразумевати крај почевши од река Босне, Лашве и горњег Врбаса ка западу. До данас није остало упамћено када су тачно дошли преци Бошњака из своје најстарије познате постојбине у Осат, нити како су се тамо презивали.(1:758) Дакле, из западне Босне досељени су преци рода Бошњака у Осат, област око Сребренице у Подрињу. Није познато колико дуго је овај род у Осату боравио, али се зна, да је пред Кочину крајину (која је била 1789. – 1791. године), прешао Дрину и населио се у ваљевском Лелићу. По свом пореклу из Босне, у Лелићу је овај род прозван Бошњацима. По њима је име Бошњаци добио и један део села Лелића. Први досељеници су били Јован и Милован Бошњак, највероватније рођена браћа. Од Јовановог сина Велимира развили су се Велимировићи, а од Миловановог сина Радосава Радосављевићи. Један од припадника овог рода, Антоније Јовановић (1785. – 1844. године), био је мајор и кнез ваљевске нахије. Од ових Велимировића је био чувени владика Николај Велимировић. Преци владике Николаја по мушкој линији, гледано од старијих ка млађим, су следећи: Јован Бошњак – Велимир – Јован (?) Велимировић – Алекса Велимировић – Драгомир – владика Николај Велимировић. Александар Бачко ИЗБОРИ И ЛИТЕРАТУРА 1) Љубомир Павловић, Колубара и Подгорина, С.К.А., Српски етнографски зборник 20, Насеља српских земаља 9, Београд 1913. 2) Милан Д. Јанковић, Епископ Николај, живот, мисао и дело, књ. I, Београд 2002. 3) Љубомир Павловић, Антропогеографија Ваљевске Тамнаве, С.К.А., Српски етнографски зборник 18, Насеља српских земаља 8, Београд 1912. 4)Архив Србије, Пописне књиге становништва (1840. – 1863.), ролна бр. 10, Ваљевски округ, Подгорски срез 1863. године, књ. 150 5) Тихомир Р. Ђорђевић, Архивска грађа за насеља у Србији у време прве владе кнеза Милоша (1815. – 1839.), С.К.А., Српски 31b9 етнографски зборник 37, Насеља и порекло становништва 22, Београд 1926. 6) Архив Србије, Министарство финансија, З. Т., Тефтер арачки 1831. године, Капетанија подгорска, Нахија ваљевска, инв. бр. 561 7) Архив Србије, Министарство финансија, З. Т., Тефтер арачки, Капетаније подгорске Нахија ваљевска, год. 1832./33., инв. бр. 597 8) Бранко Перуничић, Град Ваљево и његово управно подручје 1815. – 1915. Ваљево 1973. 9) Велибор Лазаревић, Српски именослов, одабране руковети, Београд 2001. 10) Боривоје Ж. Милојевић, Рађевина и Јадар, С.К.А., Српски етнографски зборник 20, Насеља српских земаља 9, Београд 1913. 11) Ђорђе Јањатовић, Презимена Срба у Босни, Сомбор 1993. 12) Јован Цвијић, Антропогеографски списи, Сабрана дела, књ. 4 (том 1), Друго издање, Београд 1991. 13) Нова ениклопедија у боји, Вук Караџић, Лароуссе, I, А - К, Београд 1977. 14) Стјепо Трифковић, Владимир Трифковић, Сарајевска околина, I Сарајевско Поље, С.К.А., Српски етнографски зборник 11, Насеља српских земаља 5, Београд 1908. РОДОСЛОВ ВЕЛИМИРОВИЋА И РАДОСАВЉЕВИЋА ИЗ ЛЕЛИЋА vidi na www.srpski despot НАПОМЕНА: Овај текст је први пут објављен у листу “Нова Искра” (бр. 72 и 61, Београд, мај 2003.) НАПОМЕНА: Текстове објављује Удружење грађана "СРПСКИ ДЕСПОТ" (регистровано под бројем 3/1-1425/2-2002-07). Дозвољено је преписивање и објављивање текстова уз обавезно навођење извора и само уз сагласност аутора текстова.


text: 1891. је била проста година. Догађаји Јануар 29. јануар — Лилиуокалани је проглашена последњим владаром и једином краљицом Хаваја. Фебруар 10. фебруар — Основано је Српско геолошко друштво. Март 17. март — Транслатлантски пароброд СС Утопија се сударио са бојним бродом ХНС Ансон у Гибралтарском заливу и потонуо за мање од 20 минута, одневши 562 живота. Април Мај Јун Јул Август Септембар Октобар Новембар Децембар Рођења Март 1. март — Станислав Винавер, српски песник. († 1955) Април 2. април — Макс Ернст, немачки сликар. († 1976) 23. април — Сергеј Прокофјев, руски композитор. († 1953) Мај 15. мај — Михаил Булгаков, руски књижевник. († 1940) Јун 2. јун — Илка Ваште, словеначка књижевница. († 1967) Јул 5. јул — Тин Ујевић, хрватски књижевник. († 1955) Август 12. август — Димитрије Љотић, српски политичар. († 1945) Септембар 16. септембар — Карл Дениц, немачки адмирал. († 1980) Октобар 20. октобар — Џејмс Чедвик, енглески физичар. († 1974) Новембар 2. новембар — Милан Будимир, српски класични филолог. († 1975) 14. новембар — Фредерик Бантинг, канадски научник. († 1941) 15. новембар — Милан Вујаклија, српски писац-лексикограф.(† 1955) 15. новембар — Ервин Ромел, немачки генерал. († 1944) 29. новембар — Јулијус Раб, аустријски политичар и канцелар. († 1964) Децембар 26. децембар — Хенри Милер, амерички књижевник. († 1980) Непознат датум Википедија:Непознат датум — Фрањо Грегл, хрватски бициклиста. (†1910) Смрти Јануар 10. јануар — Лаза К. Лазаревић, српски књижевник и лекар. (*1851) 25. јануар — Тео ван Гог, холандски трговац уметнинама. (*1857) Јун 25. јун — Васа Живковић, српски песник и свештеник. (*1819) Август 22. август — Јан Неруда, чешки књижевник. (*1834) Септембар 27. септембар — Иван Гончаров, руски књижевник. (*1812) Новембар 10. новембар — Артур Рембо, француски песник. (*1854) Децембар непознат датум - Ђорђе Марковић Кодер, српски сликар . (*1806) непознат датум - Здравко Рајковић, српски телеграфиста. (*1858) Дани сећања 1890-е 91891


Заменик начелника Генералштаба Војске Србије генерал-потпуковник Младен Ћирковић данас је присуствовао завршном дану међународне војномедицинске вежбе „MEDCEUR 2010“. На вежби која је ове године одржана у Црној Гори учествовало је 12 припадника МО и ВС - лекара и медицинских техничара који су сачињавали хируршки тим.


text: Последња одбрана | Ћуп "ЗАВЕТИНА" III Књижевни Лист Златан Расуденац, посвећен је, пре свега, савременој књижевности, критици, уметности и култури у најширем смислу речи спектар. Лист садржи читав спектар Рубрика – категорија, које ће временом расветљавати, и афирмисати савремену књижевност и културу, њене ствараоце и актере, и оне који је спутавају на разне начине.Лист представља својеврсни изазов Сазвежђа ЗАВЕТИНА. СВЕ прилоге слати на на познату адресу ЗАВЕТИНА, 180 309 Београд, Раковица, Улица Сердар Јанка Вукотића 1 /13, или на интернет адресу одговорних уредника ЛеЗ 0006062 Једно мишљење на "Последња одбрана" 10 новембра, 2010 у 1:34 pm Odusevljena sam;S obzirom da sam i profesor knjizevnosti,zelim da mi saljete vas list na adresu:Smilja Micic,ul.Slobodana Bajica br.1,21000 Novi Sad. KO JE ZAPRAVO BILA KNEGINJA MILICA? youtu.be/zEmANPWGLME преко корисника @YouTubeновине будућности : заветине+ 31 minutes ago LAZNA NESTASICA U SRBIJI !! (Dejan Lucic) youtu.be/KYePENfRv5o преко корисника @YouTubeновине будућности : заветине+ 50 minutes ago


Разговарала Наташа Јовановић Да ли се и у којој мери крше људска права на Космету, да ли се у свету примењују дупли стандарди, може ли се демократија извозити, који је пут од бриге за људска права до војне интервенције? Као изасланик руског МИП-а за људска права, питања демократије и владавине права боравили сте три дана у Србији. Који је био разлог ваше посете? У вашу земљу дошао сам као изасланик МИП-а Русије, али и као пријатељ Србије. Разлог посете је упознавање са ситуацијом на терену када је реч о људским правима и владавини права, са акцентом на Космету. Боравак у Србији обележен је читавим низом сусрета у Београду са представницима различитих министарстава, министром Јеремићем, те важан састанак са патријархом Иринејом. На Косову сам посетио манастир Грачаницу, разговарао са руководством УН-а, ОЕБСА, мисије ЕУЛЕКС, али и са представницима невладиних организација и косовских Срба у Косовској Митровици. Какав ћете извештај у вези са питањем кршења људских права на Космету понети у Русију?[restrictedarea] На Косову сам имао изванредну могућност да добијем информације о томе каква је садашња ситуација са људским правима и она није задовољавајућа. За све време постојања режима привремене међународне администрације, нажалост, ниједан озбиљан хуманитарни изазов није био елиминисан. Више од 200.000 привремено избеглих лица није се вратило на Косово, безбедност која би требало да се обезбеди етничким мањинама није на одговарајућем нивоу, а атмосфера нетрпељивости је очигледна. Велики је број случајева одузимања имовине Србима и представницима других мањина који су спасавајући свој живот напустили Косово. Какав је реалан исход драме четири општине на северу Космета и ко ће да заштити њихова права? После састанка са представницима општина које помињете све што могу да кажем јесте да ситуација није једноставна и да на Косову нису обезбеђена елементарна људска права. Недавно је одржан референдум и практично су сви Срби са севера рекли „не“ признавању приштинских институција. Лавров је рекао да резултати референдума говоре сами о себи и да је тешко игнорисати их. Резултати осликавају тешку ситуацију на Косову када је реч о обезбеђивању елементарних људских права. Покушао сам да најверодостојније цитирам став Русије, али није на нама да оцењујемо да ли је овај референдум нешто позитивно или не. Оно што ми можемо да кажемо јесте да резултати не могу да се заобиђу и да представљају мишљење већег дела становништва Србије. Колики је значај одбране Косова и Метохије за општу геополитичку ситуацију? Реч је о поштовању темељних принципа међународног права, и између осталог територијалног интегритета и суверенитета државе. Постоји Резолуција СБ 1244 и она мора да се поштује и испуњава, јер је једини међународно правни темељ за разрешење ситуације на Косову. Сви напори који се улажу у разрешење ове ситуације морају да буду засновани на овој резолуцији, зато што она каже да би решење питања статуса требало да се реши уз поштовање суверенитета и територијалног интегритета Србије. Министар Рогозин је тему Косова вратио у политички живот Русије. Да ли је овакво интересовање најава промене курса у спољној политици, те геополитичког прстена интересовања модерне Русије за Србију? Ова ситуација била је и биће у фокусу интересовања Русије, али ако дозволите држао бих се свог мандата који се односи на хуманитарна питања. Оно што могу да кажем је да је Резолуција 1244 прекршена када је проглашена независност Косова. И та чињеница је негативно утицала на процес решавања питања права на Косову. Ми смо против кршења људских права било где на свету и противимо се дуплим стандардима, као када се брине о људским правима на Западу, а иста игноришу у некој другој земљи. Нажалост, наши западни партнери тако решавају проблеме и неретко нам указују да постоји опасност појављивања избеглица и интерно расељених лица у некој регији. Што се Косова тиче, тамо имамо конфликтну ситуацију и за 12 година нико није успео да реши проблем интерно расељених лица, углавном Срба. Не можемо да кажемо да се ове чињенице занемарују, али можемо да кажемо да се не предузимају одговарајуће мере. Између осталог није довољно охрабривање структура на власти, како они себе називају, које су у обавези да сарађују у стварању услова за безбедан и организовани повратак интерно расељених лица. Протести ванпарламентарних странака на улицама Москве наметнули су тему људских права као горућу и у самој Русији. Председник Руске Федерације Дмитриј Медведев и други представници руског руководства поводом протеста су рекли да се у земљи развија нормалан демократски процес. Људи имају могућност да реализују своје право исказивањем мишљења и организацијом демонстрација. Све то говори у прилог чињеници да се у Русији развија демократија. У овој причи не би требало тражити дупло дно, али требало би рећи да Русија као и друге државе не прихвата мешање друге државе под било којим изговором. Све оно што се дешава је нормално и одговара нормама међународне владавине права. Савремена дешавања у свету утврђују у мишљењу да је борба за људска права постала најчешћи изговор за ратна дејства великих сила. Да ли је америчка формула демократије постала судбина свих земаља света? Русија и многе друге државе су против коришћења те дефиниције демократије, јер демократија нису банане и она се не може извозити. Постоје опште признате демократске вредности и стандарди који су фиксирани у различитим међународним документима. Државе које су учеснице конвенција и споразума морају да се држе њих. Демократија може да се развије само унутар неке земље, с обзиром на вредности и норме, и процес њеног установљења може да буде веома тежак. Пример за то су арапске земље. Наравно, развој било којег демократског система заснован је на поштовању културно историјских особености те државе. Зато је тешко замислити два подједнака демократска система и моје је мишљење да то не постоји. Швајцарска и Немачка, Француска и Русија, Шпанија и Русија, САД су различити системи, али по својим темељним карактеристикама имају демократију. И можда то јесу демократије на различитим етапама свог развоја. У арапским земљама аутократија је замењена демократијом. У којој мери је процес био природан, а у којој наметнут? Мислим да када говоримо о „арапском пролећу“ требало би рећи да је покрет кренуо одоздо, јер су у питању широке народне масе које су тражиле промене у социјално економског животу. Захтеви су имали законску основу. Али сасвим је друга ствар када се питање људских права користи ради мешања у унутрашње прилике у некој земљи, ради промене режима. Овакви покушаји имају опасне последице, као што су дестабилизација на регионалном, па чак и на међународном нивоу. Да ли је то разлог због којег је Русија уложила вето у УН када је реч о Сирији? Руско руководство и министар Лавров дали су објашњење што се ове теме тиче, али могу да потврдим да је начин на који је руска страна регулисала ситуацију у Сирији заснована на мишљењу да је потребно поправити хуманитарну ситуацију у овој земљи, зауставити насиље које долази са свих страна и почети унутар сиријски политички процес, уз учешће и опозиционих и снага које су на власти, а све ослањајући се на иницијативе које је изнела Лига арапских земаља, без мешања других фактора. Недавно је ваше Министарство урадило извештај о кршењу људских права у Америци. Да ли је то био покушај да се демистификује улога спасиоца света? Сарадници мог Кабинета су припремили први извештај МИП-а Русије о стању људских права у низу држава. Посебан део је посвећен САД-у, али и земљама ЕУ, као и онима које се сматрају развијеним демократијама. На основу објективних информација које смо добили од поузданих међународних извора, међу којима су и водеће невладине организације, показали смо да постоји озбиљан проблем у домену поштовања људских права у тим земљама. Указали смо да ови проблеми немају границе. Извештај није критика ради критике, већ позив на конструктивну сарадњу, без идеологизације и политизације, одговарајућих институција. Овакве извештаје припремаћемо на годишњем нивоу.


text: 1952. је била преступна година. Догађаји Јануар Фебруар 6. фебруар — Џорџ VI (краљ Уједињеног Краљевства и доминиона: Канаде, Аустралије, Новог Зеланда, Јужне Африке, Пакистана и Цејлона) умире у 56. години, након дуже болести. Наслеђује га ћерка принцеза Елизабета, војвоткиња од Единбурга као краљица Елизабета II, која се у том тренутку налазила у посети Кенији. 7. фебруар — Елизабета II је проглашена краљицом Уједињеног Краљевства у Сент Џејмсовој палати у Лондону. 18. фебруар — Грчка и Турска постале чланице НАТО-а. Март 10. март — Суочен са могућим изборним поразом, бивши председник Кубе Фулгенсио Батиста је извршио државни удар и преузео власт. Април 11. април — Војним пучем власт у Боливији преузео Национални револуционарни покрет. 28. април — Јапану је по споразуму из Сан Франциска враћен суверенитет који му је одузет после пораза у Другом светском рату. Мај Јун 1. јун — Отворен је за пловидбу канал Волга-Дон, који спаја Каспијско језеро са Црним морем. Јул 23. јул — У Египту је извршен војни пуч под вођством генерала Мохамеда Нагиба, којим је збачен краљ Фарук I. 23. јул — У Паризу је основана Европска заједница за угаљ и челик, прва претеча Европске уније. 25. јул — Ступио је на снагу уговор о Европској заједници за угаљ и челик, што је била прва фаза стварања Европске уније. Август 10. август — Европска заједница за угаљ и челик почиње са радом Септембар 8. септембар — Објављен је роман Ернеста Хемингвеја Старац и море. 9. септембар — У Београду, на ушћу Саве у Дунав због невремена потонуо брод „Ниш“ који је превозио путнике на линији до Земуна, удавиле се 104 особе. Октобар Новембар 4. новембар — На председничким изборима у САД, кандидат Републиканске странке, Двајт Д. Ајзенхауер, постао је нови шеф Беле куће победивши противкандидата Демократске странке, Адлеја Стивенсона. 20. новембар — Први званични путнички лет преко Северног пола из Лос Анђелеса у Копенхаген. 25. новембар — У позоришту у Лондону је први пут изведена Мишоловка Агате Кристи, која непрекидно изводи више од 60 година. Децембар 5. децембар — Почетак Великог смога у Лондону. Хладна магла комбиновала се са загађеним ваздухом и довела град у стање мировања током четири дана. Касније, Министарство здравља објавило је процену да је 4.000 људи умрло као резултат смога. 14. децембар — Изведена прва успешна операција раздвајања сијамских близанаца у Охају. Рођења Јануар 5. јануар — Ули Хенес, немачки фудбалер 7. јануар — Само Хун, глумац из Хонг Конга 10. јануар — Илија Завишић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 17. јануар — Рјучи Сакамото, јапански музичар, композитор, музички продуцент, активиста и глумац (прем. 2023) 19. јануар — Ирфан Менсур, српски глумац, редитељ, сценариста, педагог и ТВ водитељ 20. јануар — Миодраг Зец, српски економиста 20. јануар — Пол Стенли, амерички музичар и сликар, најпознатији као гитариста и певач групе -{Kiss}- Фебруар 2. фебруар — Парк Геун Хје, јужнокорејска политичарка 13. фебруар — Фреди Мертенс, белгијски бициклиста 16. фебруар — Џејмс Инграм, амерички музичар, музички продуцент и глумац (прем. 2019) 15. фебруар — Томислав Николић, српски политичар, председник Србије (2012—2017), оснивач и први председник СНС 21. фебруар — Виталиј Чуркин, руски дипломата (прем. 2017) 24. фебруар — Радован Миљанић, српски глумац (прем. 2021) Март 4. март — Умберто Тоци, италијански музичар 5. март — Петар Борота, српски фудбалски голман (прем. 2010) 5. март — Робин Хоб, америчка књижевница 11. март — Даглас Адамс, енглески књижевник, сценариста и драматург (прем. 2001) 22. март — Милан Штрљић, хрватски глумац 23. март — Ким Стенли Робинсон, амерички писац 27. март — Марија Шнајдер, француска глумица (прем. 2011) Април 1. април — Анет О’Тул, америчка глумица, плесачица и музичарка 4. април — Гари Мур, северноирски музичар, најпознатији као блуз/рок гитариста и певач (прем. 2011) 5. април — Мич Пилеџи, амерички глумац 10. април — Зоран Петровић, српски фудбалски судија 10. април — Стивен Сигал, амерички глумац, продуцент, сценариста, мајстор борилачких вештина и музичар 17. април — Жељко Ражнатовић Аркан, српски криминалац и војник, командант СДГ, оснивач и први председник ССЈ (прем. 2000) 20. април — Божидар Маљковић, српски кошаркашки тренер 22. април — Мерилин Чејмберс, америчка порнографска и мејнстрим глумица, плесачица, модел (прем. 2009) 27. април — Џорџ Гервин, амерички кошаркаш 28. април — Чак Левел, амерички музичар, најпознатији као клавијатуриста, члан група -{The Allman Brothers Band}- и -{The Rolling Stones}- 28. април — Мери Макдонел, америчка глумица 29. април — Дејвид Ајк, енглески теоретичар завера, писац, фудбалер, ТВ водитељ, новинар и спортски коментатор Мај 1. мај — Предраг Тодоровић, српски глумац (прем. 2015) 2. мај — Кристин Барански, америчка глумица, певачица и продуценткиња 6. мај — Кристијан Клавје, француски глумац, сценариста, редитељ и продуцент 11. мај — Шоре Агдашлу, иранско-америчка глумица 11. мај — Франсес Фишер, енглеско-америчка глумица 14. мај — Роберт Земекис, амерички редитељ, продуцент и сценариста 15. мај — Чез Палминтери, амерички глумац, сценариста, продуцент и драматург 18. мај — Џорџ Стрејт, амерички музичар, глумац и музички продуцент 21. мај — Биљана Ковачевић-Вучо, српска правница и активисткиња за људска права (прем. 2010) Јун 5. јун — Нико Макбрејн, енглески музичар, најпознатији као бубњар групе -{Iron Maiden}- 7. јун — Лијам Нисон, северноирски глумац 7. јун — Орхан Памук, турски писац и сценариста, добитник Нобелове награде за књижевност (2006) 15. јун — Љиљана Стјепановић, српска глумица 16. јун — Драган Шакота, српско-грчки кошаркаш и кошаркашки тренер 18. јун — Керол Кејн, америчка глумица 18. јун — Изабела Роселини, италијанска глумица, редитељка, сценаристкиња, продуценткиња, списатељица и модел 20. јун — Џон Гудман, амерички глумац и комичар 22. јун — Грејам Грин, канадски глумац 25. јун — Љубиша Стојановић Луис, српски музичар (прем. 2011) Јул 1. јул — Ден Акројд, канадски глумац 3. јул — Лора Браниган, америчка музичарка и глумица (прем. 2004) 11. јул — Стивен Ланг, амерички глумац и драматург 14. јул — Џоел Силвер, амерички продуцент 15. јул — Тери О’Квин, амерички глумац 17. јул — Дејвид Хаселхоф, амерички музичар и глумац 24. јул — Гас Ван Сан, амерички редитељ, сценариста, фотограф, музичар и писац Август 1. август — Зоран Ђинђић, српски политичар и филозоф, премијер Србије (2001—2003), градоначелник Београда (1997), дугогодишњи председник ДС (прем. 2003) 2. август — Ален Жирес, француски фудбалер и фудбалски тренер 3. август — Освалдо Ардиљес, аргентински фудбалер и фудбалски тренер 13. август — Горица Поповић, српска глумица и певачица 17. август — Гиљермо Вилас, аргентински тенисер 17. август — Нелсон Пике, бразилски аутомобилиста, возач Формуле 1 18. август — Патрик Свејзи, амерички глумац, музичар и плесач (прем. 2009) 21. август — Џо Страмер, енглески музичар и глумац, најпознатији као суоснивач, гитариста и певач групе -{The Clash}- (прем. 2002) Септембар 2. септембар — Џими Конорс, амерички тенисер 5. септембар — Здравко Рађеновић, српски рукометаш 16. септембар — Мики Рорк, амерички глумац, сценариста и боксер 18. септембар — Никола Јовановић, југословенски фудбалер 22. септембар — Љупче Жугић, српски кошаркаш, кошаркашки функционер, новинар и маркетиншки стручњак 25. септембар — Кристофер Рив, амерички глумац (прем. 2004) 26. септембар — Предраг Милетић, српски глумац 28. септембар — Силвија Кристел, холандска глумица и модел (прем. 2012) Октобар 1. октобар — Бари Карољи, мађарски песник, преводилац, фолклориста и графичар ромског порекла 5. октобар — Харолд Фалтермајер, немачки музичар, композитор и музички продуцент 7. октобар — Иво Грегуревић, хрватски глумац (прем. 2019) 7. октобар — Владимир Путин, руски политичар, председник Руске Федерације 18. октобар — Чак Лори, амерички редитељ, сценариста, продуцент и композитор 19. октобар — Вероника Кастро, мексичка глумица, певачица, продуценткиња и ТВ водитељка 22. октобар — Џеф Голдблум, амерички глумац и музичар 26. октобар — Лазар Ристовски, српски глумац, редитељ, продуцент и писац 27. октобар — Роберто Бенињи, италијански глумац, комичар, сценариста и редитељ Новембар 1. новембар — Бора Ђорђевић, српски музичар и песник 1. новембар — Змаго Сагадин, словеначки кошаркашки тренер 5. новембар — Олег Блохин, украјински фудбалер и фудбалски тренер 5. новембар — Бил Волтон, амерички кошаркаш 6. новембар — Јаков Седлар, хрватски редитељ и продуцент 8. новембар — Алфри Вудард, америчка глумица, продуценткиња и активисткиња 13. новембар — Будимир Стојановић, српски музички уметник и професор 18. новембар — Делрој Линдо, британски глумац 24. новембар — Тјери Лермит, француски глумац, редитељ, сценариста и продуцент 25. новембар — Радмила Хрустановић, српска политичарка, дипломаткиња и адвокатица, градоначелница Београда (2001—2004) 29. новембар — Џеф Феј, амерички глумац Децембар 25. децембар — Си-Си-Ејч Паундер, америчка глумица Смрти Фебруар 6. фебруар — Џорџ VI, британски краљ 14. фебруар — Морис Де Вејл, белгијски бициклиста. (*1896) 19. фебруар — Кнут Хамсун норвешки писац, добитник Нобелове награде за књижевност 1920. (* 1859) Март 9. март — Александра Колонтај, руска револуционарка и дипломата Април 13. април — Радован Саватић, српски бициклиста. (*1879) Мај 6. мај — Марија Монтесори, италијански лекар и педагог Јул 26. јул — Ева Перон, жена аргентинског председника Хуана Перона. Август 19. октобар — Ернст Штерувиц, аустријски политичар. (* 1874) Новембар 12. новембар — Александар Лифка, оснивач првог биоскопа у Југославији. (* 1880) Нобелове награде Физика — Феликс Блох и Едвард Милс Персел Хемија — Арчер Џон Портер Мартин и Ричард Лоренс Милингтон Синг Медицина — Селман Абрахам Ваксман Књижевност — Франсоа Моријак Мир — Алберт Швајцер (Немачка) Економија — Награда у овој области почела је да се додељује 1969. године 1950-е 51952


На крају трећег дана уписа, у 16.00 часова, уписано је 160 студената на Основне академске студије Архитектура (ОАСА) 2016/17,...