Данас ме зове саборац и каже ми еј у Центру и на Тргу младенаца чанкови лигаши прикупљају потписе за одвајање Војводине и за потпуну аутономију! Ја реко ево крећем,нашли се и идемо у центар да их ''видимо''! Тамо неке дроље,и неки наркомани са њима...врбују људе,а то им и иде за руком! Ми пришли они гледају,знају ко смо,па нас питају оћемо да потпишемо? Ми почнемо да вичемо НЕ ни када би нас пушком терали,ни живи ни мртви! Не можемо да их пребијемо јер гледају две камере на нас. Касније смо им само исцепали неке плакате на којима пише ослободимо Војводину! Није проблем у величини државе,него је проблем ко управља државом,а ми знамо да су на њеном челу лопови и издајници!Зато треба исцепати њих а не СРБИЈУ! Шта мислите о предлогу да им ударимо контру,направимо петицију да Војводина остане при СРБИЈИ ???


source: wikipedia

text: 2005. је била проста година. Догађаји Јануар 6. јануар — Након судара возова у месту Гранитвил у држави Јужна Каролина у атмосферу је ослобођено око 60 тона хлора. 27. јануар — Затвореници који су преживели Холокауст, бивши припадници Црвене армије и лидери више од 40 земаља света, окупили се на шездесетогодишњици ослобођења концентрационог логора у Аушвицу. Фебруар 10. фебруар — Северна Кореја објавила да поседује нуклеарно оружје. 11. фебруар — Рачунарска игра World Of Warcraft пуштена у продају у Европи. 14. фебруар — Бивши либански премијер Рафик Харири је убијен када је детониран експлозив поред којег је прошао његов аутомобил, што је покренуло Кедарски револуцију. 14. фебруар — Око 60 људи убијено, и више од 200 повређено у пуцњави у Техерану у Ирану. 14. фебруар — Основан је Јутјуб, први видео постављен 23. априла. 15. фебруар — Ступио је на снагу протокол из Кјота, амандман на међународни споразум о климатским променама. Март 18. март — На позив министра спољних послова Словеније, Димитрија Рупела, први пут после њеног осамостаљења, у тој земљи боравио председник Србије Борис Тадић. 23. март — У пожару и експлозији у рафинерији нафте у Тексас Ситију погинуло је 15 особа. Април 2. април — У 21:37 часова по централноевропском времену, умро је 264. папа Римо-католичке цркве Јован Павле II. 7. април — у Београду потписан споразум о измени Уставне повеље Србије и Црне Горе. Споразум, којим су на неодређени период одложени избори за савезни парламент, потписали високи представник ЕУ Хавијер Солана, председник СЦГ Светозар Маровић, председник Србије Борис Тадић, председник Црне Горе Филип Вујановић и републички премијери Војислав Коштуница и Мило Ђукановић. 12. април — Европска комисија дала је позитивну оцену за Студију изводљивости преговора о склапању Споразума о стабилизацији и придруживању Србије и Црне Горе Европској унији. 13. април — Европски парламент одобрио је улазак Бугарске и Румуније у Европску унију 1. јануара 2007. године. 15. април — На мосту преко реке Тисе, између Зрењанина и Новог Сада, догодила се тешка саобраћајна несрећа када је аутобус фирме „Аутобанат“ слетео са моста и пао у реку. Погинуло више од десет особа, а двадесетак повређено. Председник Србије, Борис Тадић, посетио повређене исте вечери у зрењанинској болници. 19. април — Папска конклава Римокатоличке цркве изабрала је Немца Јозефа Рацингера за новог римског папу. Кардинал Рацингер је најстарије изабрани римски папа у задњих сто година. Изабрао је име Бенедикт XVI. 22. април — Генерал Небојша Павковић одлучио да се добровољно преда Хашком трибуналу. Википедија:Непознат датум — Банатско село Јаша Томић је под водом после изливања Тамиша из корита. Становништво је евакуисано; и село Међа и друга околна села су угрожена, а у општини Житиште уведене су ванредне мере одбране. 23. април — Одржан 18. Београдски маратон, оборено неколико рекорда. 26. април — Сирија је под међународним притиском повукла последњу групу од некадашњих 14.000 војника стационираних у Либану, окончавши тако 29-годишње уплитање у унутрашње прилике у тој земљи. 27. април — Ербас А380 обавио је свој први лет и заменио је Боинг 747, као највећи путнички авион на свету. Мај 19. мај — У Кијеву одржано полуфинале 50. Песме Евровизије. У финале 21. маја пласирале су се: Данска, Израел, Летонија, Мађарска, Македонија, Молдавија, Норвешка, Румунија, Хрватска и Швајцарска. 21. мај — У финалу 50. Песме Евровизије у Кијеву убедљиво победила представница Грчке Хелена Папаризу са песмом My number one. Јун 1. јун — У Хашком трибуналу приказани делови трочасовног филма на коме се види убиство шесторице Бошњака од стране паравојне јединице „Шкорпиони“. Јавност у Србији узбуркана. 5. јун — На такмичењу -{Miss world}- за најлепшу жену света изабрана Канађанка руског порекла Наталија Глебова. Галерију слика види овде 13. јун — Популарни амерички певач Мајкл Џексон у Калифорнији проглашен недужним по свим оптужбама. Википедија:Непознат датум — Немачка електро-поп група “Крафтверк” одржала концерт на стадиону Ташмајдан у Београду, у оквиру велике светске турнеје. 14. јун — Јамајканац Асафа Пауел поставља нови светски рекорд од 9,77 секунди у дисциплини 100-{m}- спринт. 19. јун — Бриселски самит Европске уније на којем је требало да буде договорен буџет ЕУ за 2007–2013 завршен потпуним колапсом, због непомирљивих ставова око Заједничке пољопривредне политике. Унија у дубокој политичкој кризи. 27. јун — ФК Железник Београд се спаја са Вождовцем. 28. јун — Састав Бијело дугме одржао концерт на Хиподрому у Београду пред 200.000 посетилаца. Озвучење заказало разочаравши многе; галерију слика види овде. Јул 6. јул — Драган Стојковић изабран за председника фудбалског клуба Црвена звезда. Википедија:Непознат датум — Домаћин Летњих олимпијских игара 2012. биће Лондон, саопштио је председник Међународног олимпијског комитета Жак Рог. 7. јул — У терористичким нападима у Лондону на возовима Лондонског метроа и једном аутобусу погинуло је 56 особа. 11. јул — Обележена десета годишњица масакра у Сребреници. 24. јул — Ленс Армстронг осваја седми узастопни Тур де Франс и потврђује своје "пензионисање" у бициклизму. 30. јул — Ватерполо репрезентација Србије и Црне Горе постала је светски шампион. Ватерполисти СЦГ су у финалу Светског првенства у Монтреалу победили репрезентацију Мађарске резултатом 8:7. Август 2. август — Авион Ер Франса, Ер Франс лет 358 је слетео са писте у Торонту, Канада. Сви путници су преживели несрећу а авион је тотално изгорео. 14. август — Кипарски Боинг 737 компаније Хелиос ервејз срушио се крај Атине. Погинуло 121 путника и чланова посаде. 16. август — Колумбијски авион са 152 путника срушио се у северозападном делу Венецуеле. Према подацима спасилачких екипа, нема преживелих. 28. август — Албански терористи убили двојицу српских младића крај косовског места Штрпце. 29. август — Ураган Катрина погодио јужни део САД, узроковавши велике штете у Њу Орлеансу. 30. август — Већи део америчког града Њу Орлеанса потопљено након налета урагана Катрине 31. август — У стампеду шиитских верника у Багдаду 635 мртвих. Септембар 11. септембар — Победом над Шпанцима, одбојкашка репрезентација Србије и Црне Горе освојила бронзану медаљу на европском првенству у одбојци. 25. септембар — Грчка је постала првак Европе у Београду, поставши тако прва земља која је истовремено првак старог континента у фудбалу и кошарци. 29. септембар — У Купу УЕФА Црвена звезда играла нерешено с португалском Брагом у Браги 1:1 и тиме се пласирала у лигу Куп УЕФА, а Партизан је на свом стадиону претрпео тежак пораз од Макабија из Петах Тикве: 2:5 тако да је елиминисан из овог такмичења. Октобар 1. октобар — У експлозијама на индонежанском острву Балију 22 мртвих. 3. октобар — ЕУ одобрила преговоре са СЦГ - Министри иностраних послова Европске уније одобрили су у Луксембургу Европској комисији да почне са СЦГ преговоре о Споразуму о стабилизацији и придруживању. 4. октобар — Ураган Стан погодио Средњу Америку убивши преко хиљаду људи. 5. октобра — Након изгубљених избора те бурних и насилних протеста више стотина хиљада грађана, окончана је у СР Југославији тринаестогодишња владавина режима Слободана Милошевића — облетница. 8. октобар — Потрес у Кашмиру 2005. 12. октобар — Википедија:Непознат датум — Друга кинеска свемирска летелица са људском посадом Шенжу 6 лансирана са два астронаута у петодневну орбиту око земље. Википедија:Непознат датум — Фудбалска репрезентација Србије и Црне Горе пласирала се на Светско првенство у фудбалу 2006 победом над репрезентацијом Босне и Херцеговине у Београду са 1:0. 22. октобар — 117 мртвих у паду авиона Боинг 737 у Нигерији. Новембар 10. новембар — Италијанска телевизија РАИ изнела оптужбу како су америчке снаге убиле стотине цивила хемијским оружјем бели фосфор у Фалуџи током операције Фантомски бес у новембру 2004. 11. новембар — Боинг 777-200ЛР поставио нови светски рекорд у дужини комерцијалног лета, летећи 21.601 -{km}- од Хонгконга, преко Тихог океана, Сједињених држава и Атлантика до Лондона. 21. новембар — Савет министара Европске уније одобрио почетак преговора о склапању Споразума о стабилизацији и придруживању са Босном и Херцеговином. 22. новембар — Савезни парламент Немачке данас је Ангелу Меркел из Хришћанско-демократске уније изабрао за прву канцеларку те земље. 30. новембар — Хашки трибунал ослободио свих оптужби припаднике некадашње ОВК Фатмира Љимаја и Исака Муслиуа, а Харадина Баљаја прогласио кривим по три тачке оптужнице и осудио на 13 година затвора. Децембар 6. децембар — Ирански војни транспортни авион Ц-130 срушио се на зграде у главном граду Ирана Техерану, убивши преко 100 људи. 8. децембар — Бивши хрватски генерал и хашки оптуженик Анте Готовина ухапшен на Канарским острвима. 10. децембар — На Мондијалу у Немачкој 2006. године селекција Србије и Црне Горе играће у групи Ц са Аргентином, Обалом Слоноваче и Холандијом. 17. децембар — Шефови држава или влада 25 земаља ЕУ-а одобрили су Македонији статус кандидата за чланство, на датум за отварање приступних преговора нису одредили. 21. децембар — Садам Хусеин изјавио на свом суђењу како га амерички војници муче и туку у затвору. 22. децембар — Википедија:Непознат датум — Ево Моралес прогласио победу на председничким изборима у Боливији. Победом је постао најновији левичар на челу једне јужноамеричке државе. Википедија:Непознат датум — У Њујорку окончан масовни штрајк градских превозника после тродневне блокаде овог вишемилионског града. 24. децембар — Афричка држава Чад је званично утврдила постојање ратног стања са суседним Суданом због подршке Судана побуњеницима у Чаду. Изричито се наводи, да се не ради о објави рата 26. децембар — У Санкт Петербургу на десетине лица отровано непознатим гасом у једном супермаркету. 28. децембар — Истакнути драмски уметник Стево Жигон изненада преминуо у својој 80. години живота. 29. децембар — Влада Републике Србије једногласно донела одлуку да одузме лиценцу Мобтелу за обављање телекомуникационих делатности. Рођења Јул 11. јул — Јован Мијатовић, српски фудбалер 26. јул — Ангелина Топић, српска атлетичарка (скок увис) Август 10. август — Никола Топић, српски кошаркаш Децембар 16. децембар — Коста Недељковић, српски фудбалер Смрти 2. јануар — Едо Муртић, хрватски сликар. (*1921) 13. јануар — Миодраг Поповић Деба, српски глумац (*1928) 15. јануар — Викторија де лос Анхелес, каталонска оперска певачица. (*1924) 26. јануар — Аленка Ранчић, српска глумица(*1935) 29. јануар — Ефраим Кишон, израелски књижевник и редитељ (*1924) 29. јануар — Жика Митровић, српски филмски режисер и сценариста. (*1921) Фебруар 3. фебруар — Лена Љубић, најстарија особа у Србији (*1891) 9. фебруар — Милован Илић Минимакс, српски телевизијски и радијски новинар (*1938) 22. фебруар — Младен Делић, спортски коментатор (*1919) Март 12. март — Милорад Васовић, српски географ (*1925) 21. март — Стојан Церовић, новинар и психолог. (*1949) 22. март — Кензо Танге, јапански архитекта (*1913) 30. март — Мирослав Беловић, позоришни редитељ. (*1927) Април 2. април: Папа Јован Павле II, римски папа 1978-2005. (*1920) Душанка Динић Кнежевић, српска и историчарка. (*1935) 5. април — Сол Белоу, амерички писац и нобеловац за 1976. (*1915) 7. април — Александар Деспић, српски хемичар и технолог, председник САНУ 1994-1998. (*1927) 13. април — Никола Љубичић, српски политичар и генерал. (*1916) 20. април — Драгослав Марковић, српски политичар. (*1920) Мај 17. мај — Пјеро Дорацио, италијански сликар (*1927) Јун 3. јун — Радомир Белаћевић, српски редитељ и сценариста (*1929) 4. јун — Миља Вујановић, српска глумица и астролог (*1945) 11. јун — Гена Димитрова, бугарска оперска певачица (*1941) 20. јун — Џек Килби, амерички инжењер. (*1923) Јул 17. јул — Љиљана Контић, српска глумица.(*1931) 22. јул — Драгош Калајић, српски сликар и новинар (*1943) 29. јул — Миле Лојпур, српски рокер и гитариста (*1930) Август 16. август — Миша Павић, српски фудбалер. (*1921) 21. август — Бранко Цига Миленковић, српски глумац (*1931) 25. август — Давор Бобић - Москри, српски репер. (*1977) 31. август — Соња Хлебш, српска глумица (*1927) Септембар 20. септембар — Симон Визентал, борац против нацизма (*1908) Октобар 10. октобар — Новица Блажић, српски математичар (*1959) 24. октобар — Роза Паркс, афро-америчка активисткиња за људска права (*1913) 27. октобар — Богосав Живковић, вајар и наивни сликар. (*1920) 28. октобар — Љуба Тадић, један од највећих српских глумаца (*1929) Децембар 6. децембар — Шарли Гол, луксембуршки бициклиста. (*1932) 25. децембар — Петар Денковачки, српски схиархимандрит и игуман (*1925) 28. децембар — Стево Жигон, доајен српског глумишта и режисер (*1926) Нобелове награде Физика — Рој Џ. Глобер, Џон Л. Хол и Теодор В. Хенш Хемија — Ив Шовен, Роберт Х. Грабс и Ричард Р. Шрок Медицина — Бери Џ. Маршал и Џ. Робин Ворен Књижевност — Харолд Пинтер Мир — Међународна агенција за атомску енергију и Мухамед Ел Барадеј Економија — Роберт Ј. Ауман и Томас К. Шелинг 2000-е


source: CulturaX

text: Да ли је могуће радити за тинејџере и дјецу - како и гдје дијете може зарадити - Деца - 2019 Дијете жели зарадити новац - у којој доби вриједи и како помоћи? За дијете од 13-17 година, изузетно важна ствар је прилика да се остварите у раду. Нека буде једноставно и слабо плаћено. Рад за тинејџера је припрема за живот одраслих, то је самопоуздање, врста теста способности и поука о финансијској писмености. Где дете може да зарадии шта закон каже о томе? 17 слободних радних места у којима дете или тинејџер могу зарадити новац Неке мајке и очеви вјерују да има довољно џепарца за њихову дјецу, а рад може нашкодити процесу учења. Већина родитеља стала је на страну дјеце, схвативши да независност и одговорност никога не сметају, већ само доносе користи. Дијете и новац - како пронаћи средњу земљу? Гдје дијете може "отпити гутљај слободе" и зарадити новац? Које опције посла данас нуди тржиште малољетницима? Интернет. Можда зарада није солидна, али џепни новац је дефинитивно довољан. Практичност рада - слободан распоред и могућност рада директно "са кауча" (и под надзором маме). Шта је потребно? Ваш е-новчаник (према захтјевима послодавца - ВебМонеи, отров или Киви) и жеља за радом. Опције: читање писама; линкови кликова; преписивање / ауторско право (ако дете нема проблема са писменошћу); постављање линкова; мониторинг локације; тестирање игара, рекламирање слика у Пхотосхопу, попуњавање сајтова јединственим садржајем, попуњавање веб сајтова, фрееланцинг, одржавање групе у друштвеним мрежама итд. Плата - од 3000-5000 п / месец и више. Продаја новина. У љето да бисте добили такав посао није тешко. Само треба да обиђете киоске (или уобичајену продајну тачку новина) и разговарате са "власницима". Посао је једноставан, плаћа се обично плаћа у фиксном износу "за излаз" или као проценат продаје - обично од 450 рубаља дневно. Постављање огласа. Најчешће су тинејџери привучени овим послом. Потребна су знања и вјештине. Суштина посла - у постављању огласа у вашем комшилуку. Плата - 5000-14000 п / месец. Допуна / прање аутомобила. За такав рад, дјеца се често узимају као приправници или за љетни период. Плате ће бити довољне не само за џепне трошкове - од 12.000 п / месечно. Дистрибуција реклама у поштанским сандучићима. Пропасти - мораћете много да трчите, а неће сваки улаз моћи да стигне тамо. Плата - од 6000-8000 п / месец. Цоуриер. Овај рад за ученике који имају најмање 16 година обично је финансијски одговоран. Суштина рада - у испоруци кореспонденције или робе у граду. Плата - од 8000-10000 р / месец. Обично се плаћа возарина. Чишћење територије, уређење града. Најчешћи посао за ученике. Слична места (башта, фарбање ограда, обнова реда на територијама, сакупљање смећа, итд.) Могу се наћи свуда. Плата ће се разликовати у зависности од региона. Просек - од 6000-8000 п / месечно. Дистрибуција летака. Адолесценти који дијеле рекламне летке на јавним мјестима видјели су сви. Рад је једноставан - предаје летке пролазницима. По правилу, за рад је потребно 2-3 сата дневно. За 1 излаз у великим градовима платити 450-500 п. Промотер. Овај рад подразумева промоцију робе (понекад уз дегустацију) у трговачким центрима, продавницама и изложбама / сајмовима. Суштина рада је да се посетиоцима понуде производи изложени на столу (на пример, сиреви, пића, јогурти, итд.). Плата - 80-300 п / х. Рад у забавним парковима. Овде има много опција - од колекционара до продавца сладоледа. Требало би да разговарате директно са управом парка. Плата - 6000-8000 п / месец. Писање теза / семинарских радова или есеја. А зашто не? Ако је тинејџер у стању да реши такве проблеме, онда он неће имати недостатак налога. Многи млади студенти или старији ученици прилично успјешно зарађују чак и на цртежима (ако имају способности). Цена прве тезе - 3000-6000 п. Ассистант теацхер. Девојчице од 16 година могу добити посао у вртићу као помоћни наставник. Истина, без санитарне књиге и љубави према дјеци није довољно. Плата - око 6000-8000 п / месец. Нанни. Ако рођаци или пријатељи имају децу са којима нема никога да седи док су мама и тата на послу, тинејџер може да се брине о њима. Званично, то ће бити проблематично (превише захтева - образовање, старост, итд.), Али дадиља за "пријатеље" је сасвим реална. Плаћање таквог посла, по правилу, по сату - од 100 п / сат. Дадиља за животиње. Многи људи који одлазе због посла или задовољства не знају ко ће напустити своје кућне љубимце. Ово је сјајан начин да радите за тинејџера - да пазите на пса или мачке (или друге животиње). Можете одвести кућног љубимца у свој дом (ако то није проблем, а родитељи не сметају), или можете доћи кући "клијенту" - прошетајте свог љубимца, храните га, чистите. Ако има мало корисника, можете објављивати огласе на форумима и огласним плочама на Вебу. Плаћање се обично може преговарати. Просечна зарада - 6000-15000 п / месечно. Конобар. Најпопуларнији рад са тинејџерима - посебно током лета. На пример, у МцДоналд'с мрежи - узимају је од 16. године. Плата - око 12.000-14.000 рубаља. Или у редовном кафићу. Тамо, по правилу, конобар углавном зарађује на напојницама, које могу достићи 1000 р / дан (у зависности од установе). Маил емплоиее Од достављача поште до помоћника директно у самој пошти. Увек постоји мањак особља. Можете се договорити за одмор или скраћено радно време. Истина, плаћа је мала - око 7000-8000 рубаља. Хотелски запосленик, хотел. На пример, собарица. Или рад на рецепцији, у гардероби, у кухињи, итд. Плата ће зависити од хотела "звезде". Поред ових, постоје и друге опције. Ко гледа, како кажу - наћи ће. Како и гдје дијете може радити - све норме прописане Законом По питању запошљавања малољетника, наше законодавство даје јасан одговор - адолесценти могу радити (Савезни закон бр. 1032-1 од 19/04/91; чланци 63, 65, 69, 70, 92, 94, 125, 126, 244, 266, 269, 298, 342, 348.8 ТЦ). Али - искључиво под условима утврђеним законом. Схватите и запамтите ... Теен аге - када је то већ могуће? Организација уговора о раду (ТД) може закључити са тинејџерком од 16 (и више) година. Ако је тинејџер млађи од 16 година, онда су услови за ТД закључак: Рад не би требао бити препрека за проучавање. То јест, мора бити спроведено док није слободно од студија. Дете је већ 15 година, ау вријеме склапања уговора он је студирао у општој образовној институцији (или је већ завршио школу). Лаган рад је прихватљив, што не штети здрављу адолесцента. Дете већ има 14 година, ау вријеме склапања уговора он студира у општеобразовној установи. Лаган рад је прихватљив, што не штети здрављу адолесцента. Не радите без писмене сагласности мајке (или оца), као и без дозволе старатељства. Дете је млађе од 14 година. Дозвољени рад који не штети моралном развоју и здрављу - у физичком васпитању и спорту и другим сличним организацијама (напомена - припрема за такмичења, учешће), као иу позориштима, циркусима, кинематографији, концертним организацијама (напомена - учешће у стварању / перформансу) радова). Не радите без писмене сагласности мајке или оца, као и без дозволе старатеља (напомена - трајање рада и други услови). Уговор о раду је са мамом или татом. Забрањено законом: Да запосли адолесценте без држављанства, странце или привремено живи у земљи. Инсталирајте пробни период за младе раднике. То јест, ако се дјетету додијели пробни рад на послу, то је незаконито (чл. 70, дио 4 Закона о раду). Водите тинејџере на пословна путовања. Привлачи прековремени рад, као и ноћу, на празнике и викенде. Закључите уговор са тинејџерима о одговорности. Замијените адолесцентску / помоћну допуст (накнаду). Подсјећамо тинејџера од празника (члан 125-126 Закона о раду). Отпуштање тинејџера на лични захтјев послодавца (напомена - изузетак: ликвидација предузећа) у супротности са општим правилима и без пристанка старатељства. Где адолесценти млађи од 18 година не могу да раде (по закону)? У опасној производњи и подземним радовима. Под опасним радним условима. На послу који може нашкодити и моралном развоју адолесцената и његовом здрављу (напомена - рад са дуванским производима, алкохолом, разним еротским / порнографским материјалима, у ноћним клубовима, у коцкарском послу, итд.). На радовима, чији је списак представљен у Уредби Владе од 25.02.2000. На послу који се односи на кретање пондера (члан 65. Закона о раду, Уредба Министарства рада од 07.04.99. Бр. 7). На рад у вјерским организацијама, као и на ротационој основи и са скраћеним радним временом. Такође запамтите: Радни тинејџер је обавезан да се подвргне лекарском прегледу, добијају посао, а онда га преносе на своју већину сваке године. Одмор за тинејџере је дужи - 31 дан.Штавише, дужан је да је даје у сваком тренутку који је погодан за запосленика (члан 267 Закона о раду). Ограничења рада на вријеме (чл. 92, 94 ТЦ). За тинејџера до 16 година: не више од 24 сата недељно, када ради током слободног времена из студија током школске године - не више од 12 сати недељно, када комбинује рад са студијем - не више од 2.5 сата / дан. За тинејџера старију од 16 година: не више од 35 сати недељно, када ради у слободно време, током школске године - не више од 17,5 сати недељно, када комбинује рад са студијем - не више од 4 сата дневно. Пријава студента за посао даје мами или тати. За запошљавање тинејџера старости 16-18 година Није потребна сагласност органа старатељства и мајке и оца Прављење самосталних тинејџера. Послодавац мора у уговору навести све услове рада адолесцента. Ворк бооктинејџер се обавезује без прекида да ли је у организацији радио више од 5 дана (члан 68 ТЦ). Стандарди услова рада за тинејџера: ниво буке није већи од 70 дБ, површина радног места је од 4,5 м2 / м, сто и столица су у складу са висином детета. А такође и одсуство неуропсихичких оптерећења, сензорних и визуелних, монотоније рада, емоционалног преоптерећења. Ангажован у предузетничким активностима тинејџер може легално да буде од 16 година.У овом случају, он је препознат као потпуно способан, а свој посао региструје као одраслу особу - службено. Дијете иде на посао - који документи могу бити потребни? Цивилни пасош (извод из матичне књиге рођених). Воркбоок. СНИЛС (имовина пензијског осигурања). Документи војне регистрације. Документ о општем образовању. Копија пасоша маме или тате. Помоћ школе о распореду тренинга. Закључак прелиминарног медицинског / инспекцијског надзора (на терет послодавца). За дијете од 14-16 година - пристанак мајке или оца + пристанак старатељства. За дете млађе од 14 година - пристанак мајке или оца + пристанак старатељства. Помоћ локалне клинике о здравственом стању. Како помоћи вашем дјетету у пословању дјеце и осигурати његову сигурност - савјете за родитеље Да ли је ваше дете одрасло и захтева свој радни досије? Још нисам нашао посао, али стварно желим независност? Рећи ћемо вам гдје да тражите посао: Прије свега, требате погледати размјену младих. Тамо, по правилу, увек постоје послови за тинејџере. Следеће - старатељство.Често су актуелна слободна радна мјеста постављена директно на трибине. Ако не, контактирајте директно особље. Жели да преда летке? Окрећемо се директно момцима, дијелимо летке - рећи ће вам гдје и када пронаћи послодавца. Истовремено питајте о плати и радном времену. Пратимо јавне организације и компанијенудећи слична радна места. Интернет који ће вам помоћи. Напомена: пошто сте пронашли сличну компанију, побрините се да је њен рад легитиман. Маркетинг / рекламне агенције. Они често привлаче тинејџере да раде на својим промоцијама или да дистрибуирају летке. Место рада родитеља.Шта ако и они имају слична радна места? Ми такође разговарамо са пријатељима и рођацима. Образовна установа у којој Ваше дијете студира.За вријеме празника често су потребни помоћници за лаке поправке, чишћење или надоградњу територије, као и помоћници љетних кампова за ученике основних школа. Рад на Интернету.Тражимо на слободним и сличним локацијама (тамо, по правилу, ријетка је обмана са новцем). Дијете иде на посао - како полагати сламке, а не постати Цербер? Не покушавајте да одвратите дете (неће помоћи) - будите његов пријатељ и невидљиви анђео чувар. Цијенимо жељу дјетета да постане неовисан, помогне му да се настани у свом одраслом радном животу. Што више дијете има повјерења у вас, то је више отворено за вас - мање ће бити погрешака у његовом раду. Не узимајте новац који је ваше дијете зарадило. Чак и "депонован". То су његова средства, и он ће сам одлучити где да их потроши. Штавише, најчешће тинејџери иду на посао управо да би сачували своје снове. Не захтевајте да дијете уплаћује дио своје плате "у фонд породичног буџета". Тинејџер је дете, а ваша света дужност је да самостално подржите породицу. Ако хоће - помоћи ће себи. Немојте прецизирати - шта трошити новац. Нека он, суђењем и грешком, схвати да неправилно управљање новцем доводи до брзог исцрпљивања новчаника. Обавезно проверите послодавчеву пристојност и услове рада.Дјеца, због недостатка животног искуства, једноставно не могу примијетити детаље који ће одмах бити испричани одраслој особи - "бјежи одавде". Требало би да идете на посао пре него што се дете смести, а након редовног проверавања да ли се крше права вашег детета. Морате знати гдје је точно ваше дијете.Или га замолите да се јави сваких сат времена, или договорите да у џеп ставите посебан "светионик" (то је јефтино, лако је пронаћи где је дете, па чак и слушати с ким разговара). Обавезно провјерите постојање писаног уговора о раду. (или уговорни уговор). У супротном, дијете може остати барем без плате. И не можете ништа помоћи, јер нема уговора - нема доказа. Постоје и случајеви повреда адолесцената на послу, ау таквој ситуацији уговор о раду је гаранција да ће послодавац платити третман за повреде примљене на послу. Уговор о раду са тинејџерима мора бити закључен у року од 3 дана након почетка рада. Идеална опција - ако дођете са својим дјететом и будите сигурни да је овај уговор потписан. Када треба да интервенишем? Ако прекршите правила о условима рада утврђеним законом. На примјер, дијете добија аутопраоницу у ноћној смјени. Ако је дете "бачено" са платом. Ако вам послодавац или радни услови изгледају сумњиво. Ако се дијете не слаже према ТК или уговору о раду. Ако дијете прима плаћу у "коверти". Ако је дете превише уморно. Ако се школске оцене погоршавају, а наставници се жале. Будите дете пријатељ и помагач. Први кораци у одраслој доби су увијек тешки. Погледајте видео: Yandere Dev FULL interview Talks game development & ALLEGATIONS Gives me advice on good character (Новембар 2019). Copyright 2019 \ Женска Срећа И Благостање Магазин \ Дијете жели зарадити новац - у којој доби вриједи и како помоћи?


Записник са сто двадесет прве седнице одржане 24.02.2022 – Савет за штампу Записник са сто двадесет прве седнице одржане 24.02.2022 Са 121. седнице Комисије за жалбе, одржане 24.2.2022. године у 18 сати онлајн Присутни сви чланови Комисије: Оливера Милошевић, Зорица Вишњић,Владо Мареш, Драган Ђорђевић, Вида Петровић Шкеро, Јелка Јовановић, Тамара Скрозза, Бојан Цвејић, Златко Чобовић, Јелена Петковић и Снежана Андрејевић 1.Разматрање жалбе Наташе Стојковић на текст објављен на порталу „Решетка.рс“ 2.Разматрање жалбе проф. др Драгана Антића на текстове објављене у дневном листу „Блиц“ и на порталу „Блиц.рс“ 3. Разматрање друге жалбе проф. др Драгана Антића на текст обајвљен у дневном листу „Блиц“и на порталу „Блиц.рс“ 4.Разматрање жалбе Славице Стојановић, Иване Николић и Марије Хрњаз на текст објављен на порталу „Курир.рс“ 5.Разматрање жалбе Јелке Јовановић на текстове објављене на порталима „Новости.рс“, „Курир.рс“ и „Блиц.рс“ 1.Жалбу је поднела Наташа Стојковић, коју муж оптужује да је покушала да отме децу. У оквиру текста је емитован и видео – разговор са мужем који штрајкује испред полицијске станице, у којем он открива личне податке о њој и деци.У току расправе, Тамара Скрозза је истакла су јој у врху најомраженијих, кад је етика у питању, управо овакви случајеви у којима се људи свађају преко медија, а где се медији у оквиру кампање, која траје данима, сврставају на једну или другу страни. Ово је школски пример такве ситуације, а одговор редакције је најблаже речено смешан –они или нису свесни моћи медија и своје одговорности или се шале. Открили су све детаље и идентитет не само жене, него и деце. Додала је да оваквих случајева, нажалост, има све више, до сада углавом када је била реч бракоразводним парницама јавних личности, а сада су то све чешће људи који нису јавне личности. У сваком случају, реч је о појави која забрињава и која има ужасне последице. Вида Петровић Шкеро се сагласила са тим да је Кодекс прекршен, и додала да не одобрава то што медиј уопште долази на позив оца да узима изјаву о томе како се супружници сукобљавају, уместо да води рачуна о интересу деце. Најпроблематичнији је свакако, снимак очеве изјаве, који медиј није ни морао да објави, а посебно је поразан њихов одговор – да ће снимак уклонити ако мајка то тражи и ако то ураде и други медији, јер би и сами морали то да ураде, да нико не тражи. Владо Мареш је, насупрот овоме, рекао да ће гласати да Кодекс није прекршен. Сагласио са са оценом да овакве ствари не би требало да излазе у јавност, јер је реч о приватним стварима у које не треба „гурати нос“. С друге стране, реч је о човеку који је у неприлици, он тражи помоћ од медија, а помоћ коју су му пружили јесте у интересу деце. Они су ту због информације да је мајка тукла децу, деца су додељена оцу на старање, цела прича је јако тешка, али је суштина да су медији хтели да помогну и да не треба тражити „длаку у јајету“, јер откривање имена не значи много. Зорица Вишњић је рекла да у овом случају постоји интерес јавности, пошто су већ објављени снимци мајке како туче децу, али је тај интерес могао бити задовољен само објављивањем вести о протесу пред полицијом, те да ништа преко тога, попут интервуја са оцем, није оправдано. Овако се отишло у неприхватљивом смеру, јер медији настављају да одржавају тензије због читаности. Златко Чобовић је такође мислио да је Кодекс прекршен. Рекао је да не може и неће да улази у то ко је у овом породичном спору у праву, али да је медиј, ако већ није могао у живом преносу да утиче на то шта ће отац рећи, морао да уклони податке који откривају идентитете мајке и детета. Верује, међутим, да је Кодекс прекршен са предумишљаљем, јер је и у пријави полицији остављено име детета, иако су други подаци сакривени. Неприихватљиво је, како је додао, и објашњење редакције да ће снимак уклонити када то ураде и други медији, јер то што су и други нешто урадили, а шта ће можда бити предмет неког другог поступка, није оправдање за кршење Кодекса. Снежана Андрејевић је рекла да је њен утисак да не постоји други разлог за понашање оца сем жеље да обезбеди исход спора у своју корист. Не може да окарактерише то као позив у помоћ, и неприхватљиво јој је објашњење да он на тај начин штити своју децу. Ово, како је истакла, уопште није требало објављивати, јер у оваквим случајевима нема места сензационализму. Навела је да је у Србији прошле године пред судовима било више од 30.000 нових случајева породичног насиља, што је запрепашћујуће велики број и озбиљан друштвени проблем и медији би требало да се баве тим проблемом и да пишу о томе, али не појединачним случајевима и на овакав сензационалистички начин. Зато нема дилему да је Кодекс прекршен. Јелена Петковић је навела да грађани могу да траже помоћ од медија, ако мисле да институције не раде довољно брзо, па и у оваквим случајевима. Медији би, међутим, морали да имају у виду да су овакве ситуације посебно осетљиве и дубоко приватне, те да морају да приликом извештавања о томе поступају са повећаном пажњом и са пуно обзирности, што овога пута није био случај и због тога је Кодекс прекршен. Оливера Милошевић је нагласила да грађани који се обраћају медијима не морају да познају Кодекс, али новинари и уредници морају, па тако морају да буду свесни и опасности од живих преноса, док је Бојан Цвејић додао да је портал, ако већ није могао да интервенише у току живог преноса, морао одмах потом да интервенише и уклони спорне делове. Након расправе, Комисија је са десет гласова за и једним против одлучила да је прекршена тачка 1 поглавља 7., тачније смернице 1 и 2 у оквиру те тачке. 2. и 3. Ректор Универзиета у Нишу Драган Антић поднео је две жалбе које се односе на серију текстова објављених од краја новембра 2021. до краја јануара 2022. године, а којима је, како је навео, прекршено више тачака из поглавља 1, 5 и 8. Комисија је о жалбама водила обједињену расправу. Драган Ђорђевић је нагласио да је тема о којој лист пише легитимна, у јавном интересу је и требало је бавити се тиме, али је не на овакав ничин. У објављеним текстовима нема практично ни једног доказа за изнете тврдње, нема саговорника, чини се да је реч о кампањи и зато ће гласати да је Кодекс прекршен. Снежана Андрејевић је указала да је извештавање о трговини утицајем или о корупцији од општег значаја и зато би онај на кога се то односи морао да истрпи и тежи речник од обичног грађанина. У овом случају, постоји извештај ДРИ који указује на неке неправилности, али он није читаоцима представљен и образложен. Све што је написано може бити истина, али начин на који је то презентовано крши одредбе Кодекса. Оне је истакла да на свим факултетима има неправилности, како показују извештаји Државне ревизорске институције, јер факултети имају две врсте прихода – из буџета и од самофинансирајућих студената и често се приходи и трошкови мешају, не троше не онако како је планирано или се користе ненаменски, Све то јесте веома значајна тема, али текст, због оваквог начина писања, губи легитимитет који би могао да има. Златко Чобовић је рекао да је апсолутно неприхватљиво да се не позове ни ректор, ни било ко други са универзитета, те да то сигурно није несмотреност, већ намера или незнање. Такође и наслови су сензационалистички и тенденциозни, јер у наслову пише, рецимо, да се „испитују малверзације“, а заправо тек треба да се испита да ли постоје. Тамара Скрозза је истакла да је штета да је упропашћена добра тема и што је сада и неки други медији који би хтео да се тиме бави у старту онемогућен да то уради због овакве обраде теме. После свих ових текстова, читалац може да верује или да не верује у оно што пише, а то не би смело, јер би морали да буду понуђени докази, овако то стварно делује као кампања. Има доста инфомација за које не знамо ко је извор, нити да ли тај извор има свој интерес. Зорица Вишњић је рекла да је део тектова написан на основу извештаја ДРИ, на који се „Блиц“ позива, а део инфомација је инсајдерске природе, тако да није све паушално и без основа. Оно што текстовима сасвим сигурно недостаје јесте друга страна, јер је недопустииво да се напише и један, а не седам текстова, а да се нико са универзитета ништа не пита. Комисија је, потом, једногласно одлучила да су прекршене тачке 2, 4 и 5 поглавља 1, и тачке 2 и 3 поглавља 5. Иста одлука донета је и за другу жалбу. 4. Жалбу су поднеле супруга и ћерке настрадалог човека, твдећи да је објављена нетачна информација да га је „самлела“ машина, те да је ово изазвало велико узнемирење породице. Јелка Јовановић је, у току дебате, истакла да је Кодекс несумњиво прекршен, али да је посебан проблем одговор адвоката „Курира“ да у тренутку објављивања вести нису знали тачан узрок смрти. Зашто су онда спекулисали, упитала је. Вида Петровић Шкеро је, такође, указала на то да је одговор редакције манипулативан, јер се тврди да је верно пренет тескт из другог медија, а заправо је додато то да је машина „самлела“ човека. Свесно су, како је рекла, то додали да би ставили сензационалистички наслов који ће привући читаоце. Јелена Петковић је навела да јој је увек жао када породице, поред свега што проживе кад дође до несреће, морају да истрпе и овакве медијске написе. Рекла је да је Кодекс прекршен и да све наводи на закључак да су свесно изменили оригинални текст, изостављајући детаље које би жртву учинили препознатљивом, да би могли да ставе овакав наслов. Оливера Милошевић је рекла да је реч о „језивој злоупотреби трагедије“, те да је лист „додатно самлео породицу“ настрадалог човека. Тамара Скрозза је посебно нагласила да је плаши чињеница да неким медијима смрт није довољно страшна, него мора да се „обогати неким хорор детаљима“. Комисија је једногласно одлучила да су текстом прекршене тачка 1 поглавља 1, тачка 1 поглавља 5 и тачка 2 поглавља 7. 5. Чланица Комисије за жалбе Јелка Јовановић поднела је жалбу на три медија и четири текста у вези са извештавањем о саобраћајној несрећи у којој је погинуло дете. Јелка Јовановић није учествовала у расправи и одлучивању о овој жалби. Бојан Цвејић је рекао да му веома смета што овакве несреће постају мете таблоида у покушају да дођу до што већег броја кликова. Сличну ситуацију смо, рекао је, имали недавно када се дете утопило у Дунаву и апсолутно је недопустиво да медији искоришћавају породичне трагедије за кликове, а онда Комисији пишу да су хтели да скрену пажњу јавности на проблем. Вида Петровић Шкеро је, такође, указала на, готово увредљиве, наводе редакција које овакво извештавање правдају тиме да су хтели да одају пошту мртвом детету. Снежана Андрејевић је рекла да је обично уздржана када жалбе подносе чланови Комисије, али да ће овога пута направити изузетак је важна суштина, да се заштити јавни интерес. По њеном мишљењу, страшно је приказивати овакве видео снимке, али да то у овом случају мање вређа од одговора редакција, који су на ивици цинизма, а којима се оправдава „језиви сензационализам“. Комисија је једногласно одлучила да су сва три медија прекршила тачке 4 и 5 поглавља 4 и тачке 1 и 3 поглавља 7.


Протојереј Михаил Дронов: ПРАВОСЛАВНА АСКЕТИКА И ПСИХОАНАЛИЗА | објављено / 13.08.2017. Протојереј Михаил Дронов: ПРАВОСЛАВНА АСКЕТИКА И ПСИХОАНАЛИЗА Христово учење је било у правом смислу преврат у уобичајеном мишљењу како Јевреја, тако и целокупног античког света. То се односи пре свега на схватање вредности. Главна вредност сада није поседовање нечега као својег, биле то ствари овога света, или чак људи. Главна вредност је личносно општење. „Не тражим ваше, него вас“ (2 Кор. 12:14) – кратко је изразио ово ново схватање вредности ап. Павле. Вредност није оно што се може дотаћи или израчунати, већ неухватљива реалност која испуњава душу приликом сусрета и општења с другачијом личношћу, с Личношћу Бога и у Њему с личношћу човека. Преврат је дотакао и оно што се сматрало аморалним. Старозаветна свест није признавала искуства душевних доживљаја и помисли једнакозначних искуству спољашњих утицаја на човека и његове поступке. Али благу вест је немогуће прихватити, ако се човек не односи према свему што психички доживљава исто тако озбиљно, као и према спољашњој пракси. Блага вест носи пре свега ново искуство доживљаја свеобухватне радости. И обрнуто, упркос старозаветном мишљењу, свако негативно искуство – без обзира да ли се оно догађало у души или је повезано са делима – једнако је разорно. „Чули сте како је казано старима: не чини прељубе. А ја вам кажем да сваки који погледа на жену са жељом за њом, већ је учинио прељубу с њом у срцу свом“ (Мт. 5:27-28). Јеврејски учитељи-талмудисти, замишљали су границе греха на сасвим другачији начин, него што је учио Христос. Тако је на пример, у Талмуду смањена одговорност за пожуду. Ту се може срести овакво упозорење: „Ко гледа жену нецеломудрено, неће избећи грех“1. Ради се само о опасности од греха, а не о реалном греху. У Талмуду је наведена епизода из живота уваженог рабина: „Рабин Јоханан је имао обичај да седи близу женског купатила. Када су га неки упозоравали на опасност од греха, Јоханан је одговарао: ‘Ја сам из семена Јосифова у којем није могла да влада зла страст'“2. Према рабинистичким изрекама из Талмуда, греховне жеље не могу се човеку рачунати у грех, ако се не односе на идолопоклонство. Зле помисли Господ не рачуна у дела. Хришћанство, напротив, од самог почетка у основи сваког искуства сагледавало је пре свега психичко искуство, независно од тога, да ли је оно остало „унутар“ човека или се испољило у поступцима. Такво је Христово учење: „Јер из срца излазе зле мисли, убиства, прељубе, блуд, крађе, лажна сведочанства, хуле. И ово је што погани човека, а неумивеним рукама јести не погани човека“ (Мт. 15:19). Исконски приоритет унутарњег искуства над спољашњим, својствен хришћанској традицији, природно је добио свој развој у пракси свакодневног живота. У аскетској литератури Светих Отаца супротстављање спољашњим и унутрашњим саблазнима најчешће се назива духовним делањем. Већ сама чињеница што је реч праxиВ („делање“) која значи човекову активност у међусобном односу са спољашњим светом, била пренесена на духовну, унутарњу активност, говори сама за себе. Унутрашња борба је увек напетија од спољашњих напора; унутрашње искуство је увек богатије и шире од искуства спољних опажаја. Успех фројдизма се не може објаснити његовом сопственом научном утемељеношћу. „Објекат“ психоаналитичких истраживања није представљен ни убедљивом статистиком, ни широким захватом референтних група, пошто психолози имају неограничени приступ само психијатријским клиникама и приликом обављања психолошких консултација, тј. имају посла или са патологијом, или са веома специфичним контингентом који пати од повећане узнемирености3. Тајна успеха фројдизма је у томе што је он окренут према личном искуству онога ко се упознаје са концепцијама психоанализе. Прочитавши опис стадија сексуалности или фројдистичких комплекса, сваки човек је у својој машти нехотице већ „стекао“ искуства такве сексуалности, чак и ако га раније није имао4. Овакво усвајање у односу према човеку спољашњег искуства преконасртаја и помисли, описан је у многим споменицима патристичке аскетике. То се догађа зато што се Фројд према несвесном, које је он покушавао да испитује, односио као патолог-анатом према мртвом телу. Фројд је покушавао да описује појаве психе, не узимајући у обзир да истраживач ступа у међусобни однос са објектом, да он више не прави опис претходног објекта, већ опис нове психичке реалности коју је створио својим уплитањем. У стварности фројдистички комплекси се не разоткривају из дубине несвесног, већ их провоцира сама психоанализа – настаје искуство које раније просто није постојало. Међутим, Фројд је несвесно поимао као некакву објективну реалност. При томе се његово извођење у раван свести прихвата у својству описног модела, иако су у ствари и једно и друго феномени истог реда, то је искуство душевних доживљаја. Али једно се у фројдизму схвата као објективна датост (несвесно), а друго исто тако психичко искуство (свесно увиђање несвесног) – као њен научни опис. Као мишљење које у својој основи припада 19. веку, фројдизам тумачи једнакозначне психичке појаве као принципијално различите. Главну Фројдову тезу о владавини свести над чулима, и о улози коју игра интелектуално тумачење несвесног у лечењу болесника, изложили су сумњи већ његови први следбеници. Сада већина научника заступа мишљење да „несвесно уопште не може бити објекат научног сазнања, чим нам оно, по својој суштини, никада није дато у облику представе. А како немамо поузданих знања о несвесном, значи, не можемо имати ни праксу, засновану на знању о несвесном“5. Дакле, шта је то психоанализа? То је неоспорно појава која се односи на искуство међуличносног општења. Један од Фројдових руских следбеника говори чак о „својеврсном тројединству односа терапеутског, етичко-педагошког и просто пријатељског плана“ у психоанализи. Зато и данас, премда се испоставило да ова „нова наука“ није нимало научна, огромна маса Фројдових следбеника наставља да практикује психоанализу као психотерапију. Али у вези са терапеутском преоријентацијом психоанализе, од ње се више не очекује да се назива „творевином научне слике света“. Међутим, критерији научности су на психоанализу као метод лечења такође неприменљиви. Ствар је у томе што се психоанализа заснива на оном типу међусобних односа – међусобних утицаја лекара и пацијента који се најчешће назива хипнозом6, а хипноза се не да проучавати од стране позитивистичке науке из истог разлога због којег психоанализа не може у суштини да открије садржај „несвесног“; јер хипноза је неформализована реалност искуства личносних односа. Многи научници признају да је научност Фројдовог метода терапије типични мит, а Фројда сматрају генијалним митотворцем. Али терапију, тј. праксу лечења људи, савремена свест, потчињена „научној идеологији“, не може да препусти ненаучним методима. Управо је тиме изгледа мотивисана непрестана тежња следбеника психоанализе да ипак подведу под њу барем неку, макар и магловиту теорију, али „теорију“. Нарочито се чине покушаји да се одреди психотерапеутско лечење као некакав структурни „међусобни однос језичких и нејезичких, дискурзивних и недискурзивних облика утицаја“. Међутим, као најважнији услов психотерапеутских промена ипак се прихвата „емоционални контакт на предговорном нивоу, који је у нечему сродан хипнози и сугестији“7, тј. личносно општење које се логички не може описати. Објективна реалност на којој се заснива Фројдова психоанализа, јесте постојањенесвесног у људској психи. Идеја несвесног потиче из елементарног искуства снова и болесног бунила. Већ је у 18. веку била фиксирана несвесна делатност психе у три основна облика: „1) снови; 2) стања сомнабулизма, природно или вештачки изазвана; 3) неке појаве психичких болести“8. На томе се у суштини и завршава позитивистичка основа фројдизма. Остало су конструкције „оца психоанализе“ које не могу бити проверене методима традиционалне науке. Фројд је одбацио позитивистичко схватање несвесног као укупности рефлекса и инстинката. Он је разрадио модел несвесног у виду структуре комплекса и фантазама који се нижу један за другим у процесу потискивања слабијих од стране јачих. Они су, по његовом мишљењу, изазвани јединим универзалним нагоном – полним. Касније је, од 1920-1939. г, Фројд, истина, ревидирао структуру инстиката9. Од панеротизма он је прешао на дуалистичку схему. Сад је код њега ерос почео да изражава вољу према животу и љубави – то је конструктивна енергија психе. Негативни деструктивни психички импулс он је назвао именом старогрчке митолошке личности која оличава смрт, Танатос10. То су два „празова“ – Живот и Смрт. По Фројду психа има трослојну структуру11. Прво, несвесно или Оно – дас Ес – термин, позајмљен од Ничеа, чији је универзални импулс – либидо, или ерос – аморално егоистично начело. Друго, Ја, тј. свест, светла мрља у несвесном налик на амебу, својеврсни врх леденог брега који представља несвесно. Најзад,над-Ја које настаје око пете године живота као осећање кривице и формира се као интериоризација ауторитета родитеља, васпитача, наставника, итд, тј. то су социјална ограничења која себе поистовећују са Ја. По Фројду ови слојеви психе међусобно дејствују на следећи начин: с једне стране, на индивидуу врше притисак либидинозне силе које захтевају моментално задовољење жеља, а с друге стране делује над-Ја које претапа полну енергију у безопасну цивилизовану легуру. Циљ психоанализе је лечење неуроза, чији узрок Фројд види у сукобу између енергије несвесног и свести која је гуши и потискује, руководећи се етичким вредностима друштва. Психоаналитичар је онај ко у потпуности успева да излази на крај са својим несвесним. У конфликту између Оно и над-Ја он је успео да схвати „условности“ захтева овог другог, и дозволио је свом „несвесном“ природне, премда и срамотне, импулсе. Цео једноставни Фројдов модел психе заснива се на прихватању полног инстинкта у својству универзалне психичке енергије. Ако се испостави да полни инстинкт није универзалан, срушиће се цела зграда фројдизма. Но фројдизам не осваја само својом једноставношћу. Он привлачи пре свега тиме што „чини нешкодљивим“ морал, назвавши га социјалним над-Ја које је наводно формирано Едиповим комплексом. „Идеје психоанализе родиле су се из појединачних открића у области неуроза: била је несумњиво установљена чињеница несвесне условљености низа психичких појава и чињеница скривене сексуалности у низу делатности и облика који до тада нису спадали у област еротских. Постепено је ово појединачно откриће било пренесено на низ суседних области: на психопатологију свакодневног живота, на дечју психологију, завладало је целокупном облашћу учења о неурозама. У борби дисциплина ова идеја је потчињавала најудаљеније гране психологије; било је показано да је помоћу ове идеје у рукама могуће разрађивати психологију уметности, етничку психологију. Али упоредо с тим, психоанализа је прешла границе психологије: сексуалност се претворила у метафизички принцип у низу других метафизичких идеја, психоанализа у поглед на свет, а психологија у метапсихологију“13 . Метод „слободних асоцијација“ до кога је Фројд дошао, одрекавши се хипнозе, тесно је повезан с његовом концепцијом трансфера15. Суштина метода је у томе што психоаналитичар стварањем одређених услова поверења изазива у пацијенту струјање „слободних асоцијација“ које избијају из његовог „несвесног“ и садрже материјал за анализу. Као материјал могу да служе случајне везе речи, грешке, омашке у говору, снови и сл. Задатак с којим се врши анализа је довести болесника до тога да постане свестан узрока својих душевних патњи, и то управо онако како их схвата психоаналитичар. При томе, провоцирајући болесника на „слободне асоцијације“, психоаналитичар може да стане у њихов „центар“16, тј. да сам постане објекат на коме болесник излива своје „струјање свести“, пошто болесник, због необичности околности, ступа с њим у прилично дубоке личносне односе. Појаву, када болесник сврсисходно руши „слојевите“ дубине своје подсвести на психоаналитичара, Фројд је назвао трансфером, тј. преношењем, у подсвест потиснутих нереализованих жеља и импулса, са оних објеката у вези са којима су настали, на психоаналитичара. До свог схватања несвесног Фројд је дошао, полазећи од већ сазреле концепције трансфера18, тј. полазећи од лажне премисе. Зато, као што је појам трансфера код њега заснован на моделу психе која искључује реално међуличносно општење, исто тако његово схватање „несвесног“ није динамичка реалност личносног контакта, реалност која се ствара овде и сада, већ представа о објективираном старом пртљагу заборављених осећања и жеља. „Несвесно“, иако га Фројд приказује попут кипућег котла, промишља га као затворено у неки крути статични омотач несвесног памћења који личност као да није способна да пробије – као да је човек осуђен на вечно проживљавање старог искуства и уопште није способан за учешће у новом искуству међуличносних односа. Ако је „отац психоанализе“ тако доживљавао људску личност, то може говорити само о његовом дубоком и непробојном егоцентризму из којег је и поникла концепција оваквог „безличносног“ трансфера. Треба истаћи да разлике у доживљају света између хришћанског Истока и Запада потичу још из раног средњевековља. Већ су тада између Рима и Константинопоља избиле несугласице и у пневматологији, и у схватању прародитељског греха и Искупљења. Али њихов корен је у различитом схватању човековог устројства. Запад никада до краја није прихватио појам личности(ипостаси) који је формулисан на основу хришћанског Откривења од стране кападокијских учитеља, светитеља Василија Великог (329-379), Григорија Богослова (330-390), и Григорија из Нисе (335-394). Западни појам индивидуепоказао се потпуно различитим од источног појма личности. Штавише, источна патристика осим појмова суштина (природа) и личност(ипостас) издваја још и трећи појам: енергија који је коначно формулисао св. Григорије Палама (1296-1359)20. „У овим трима фундаменталним категоријама природе, ипостаси и енергија исцрпно је изражено богословско схватање начина суштаствовања (постојања) Бога, света и човека“21. Како одређује савремени грчки православни философ и богослов, Христо Јанарас, под енергијом се има у виду способност природе, или суштине, да чини своје постојање доступним сазнању и заједничарењу22. То значи да природне енергије не само што разликују људски род од других бића, него још и издвајају у својим конкретним пројавама сваког појединог човека из средине њему сличних. Природне енергије представљају онај начин којим разоткрива, испољава себе другост сваке људске ипостаси, тј. сваке људске личности23. Патристичку антропологију зато је немогуће схватити без познавања тријадологије. Бог у Свом бићу има Три Личности и Њима заједничку божанску природу. Исто то се открива и у односу људских личности. Цело човечанство је јединствена природа, као да је то један човек – први човек Адам24 од којег су сви и потекли. Мноштво људских ипостаси има заједничку природу исто онако као што заједничку природу имају три ипостаси Свете Тројице. Међутим, људи, за разлику од Лица Свете Тројице, не осећају своје природно јединство са целим човечанством – сваки доживљава своју индивидуалну природу као независну од свих осталих. То је резултат грехопада. Поновно сједињење људи на основу заједничке природе, враћање једноме телу Адама остварује се у Цркви. Али тај повратак је могућ само кроз Новог Адама – Христа. Лоски истиче да личност-ипостас уједињује целог човека: његов дух, душу и тело28. Кроз све то изражава се личност и свим тим она влада, иако може слободно да се повуче на свој посед, а може и да располаже с њим како хоће: може да га преда као дар другоме – Богу и човеку. И тек када је преда, стиче истинску природу свецелог човека. Дакле, личност је призвана да одређује постојање сопствене природе29. Али после грехопада ипостас се затворила у своју природу, у правом смислу постала „индивидуа“, она себе ограничава и „стешњава“. Напротив, личност која превазилази ропство природи, личност која се не држи за њу као за једини извор постојања, личност која слободно предаје своју природу другоме – остварује своје предназначење, достиже јединство с Богом. „Несвесно“ у психоанализи и хришћанском искуству Човекова свест је само једна од енергија природе. Али када је она искључена, остаје само искуство које је личност накупила и које представља њен „енергијски“ садржај. Управо је и он назван несвесним. Последица прародитељског греха се и састоји у томе што, чак и не будући тога свестан (тј. дејствујући мимо свести), човек врши егоистички греховни избор. Тиме он нарушава првоздану везу своје личности са општом људском природом, раскидајући њено јединство, одвајајући од ње своју малу индивидуалност. Ако човек греши у већини случајева несвесно, покајање – савлађивање греха – може бити само свесно. Реч покајање у грчком оригиналу – метаноиа, означава управо промену ума, промену свести. Проблем је у томе што је поремећај између природних сила у прародитељском греху толико дубок, да је човекова свест немоћна да обезбеди тоталну контролу свих испољавања његове личности. Човек би био безнадежно осуђен да није Христа! Човек би био осуђен или на невесели, а још чешће мучни мрак егоистичке усамљености, или на бесконачну и безуспешну борбу свести против других природних енергија: воље, осећања, телесних инстиката. У реалности, истина, ова борба се пре или касније завршава самоумирењем... Човек би био осуђен на бивствовање у мраку греха, да нема тајне Цркве, коју је створио Спаситељ света. У Цркви, чија је срж Христом установљена Евхаристија, човекова свест је концентрисана првенствено на Личност Самога Христа која открива Себе у литургијском благодарењу, и тек у другом реду – на своју унутарњу духовну борбу31. У чину крајњег поверења које је заправо могуће само у односу према Најљубљенијем, човек Му признаје своју неспособност да одржи под контролом своје мисли и осећања. Само овакав став свести открива у чему се у суштини састоји штетност греха. Она је у томе што грех као копрена неподношљивог отуђења закрива човеку Христа чак и у случају ако је његово претходно општење са Христом било необично дубоко и радосно. Штавише, као што мучно искуство греха долази човеку несвесно и овај га постаје свестан у најбољем случају постфактум, тако је и Евхаристија у стању да доноси искуство радости које долази мимо свести. На томе је нарочито засновано причешћивање деце и болесника лишених здравог расуђивања, причешћивање које практикује православна Црква. Одсуство свесности није препрека за сједињење с Христом, препрека је, напротив, свесно противљење Њему. Зато „несвесно“, схваћено као наравствено испуњени доживљаји и вољни импулси које свесна рефлексија не фиксира, за традиционално хришћанско поимање јесте необично важно. Појам Фројдовог „несвесног“ био је формулисан приликом проучавања пре свега клиничке хистерије и проучен је на „материјалу“ који је задржао само сексуалне „комплексе“. Као резултат тога психоанализа се показала као потпуно једнострана психопракса, која поистовећује несвесно искуство с потиснутим полним жељама, на језику хришћанске аскетике названим страстима. Позитивистичко и фројдистичко схватање „несвесног“ суштински се разликује од патристичког. Позитивисти не примећују наравствени аспект оног садржаја личности који они називају „несвесним“. У најбољем случају лекари-позитивисти разликују болест и норму, тј. у стању су само да констатују оне поремећаје психе који су праћени снажном душевном патњом. Међутим, позитивистичка теорија их приморава да сва негативна стања подсвести схватају у својству реалности која не подлеже наравственој оцени. Оваква оцена у суштини може бити направљена само у перспективи вечности, што позитивизам одбацује. За научнике-позитивисте с којима се својевремено препирао Фројд, несвесно је успомена која се сачувала у човековом памћењу, а да он то и не слути32. При томе несвесно, тј. наша прошлост, непрестано одређује наш живот, иако ми то не примећујемо. Психолог Рише, једна од Фројдових претходника, с несвесним је изједначавао све инстинкте уопште. „Замислите, на пример, кукавицу – пише он – која подмеће своја јаја у туђа гнезда. Када то кукавица чини, њој се чини да то чини из сопствене побуде, јер она, свакако, никада није видела да тако поступа друга кукавица (...) иако она не познаје узроке својих радњи, тај их узрок у потпуности одређује33. Човек, разуме се, није кукавица, али нису мање битне разлике између Ришевог психичког модела и антрополошког модела источних Отаца. Понашање кукавице је заиста записано у њеној „подсвести“, али кукавица не поседује оне енергије које поседује људска личност. Зато кукавица никада неће моћи обогатити своју подсвест искуством сазнања „несвесног“, она ће отићи из овога света са истим искуством, утемељеним у њеним инстинктима, с којим је и дошла на овај свет. Код човека је то потпуно другачије. Исто као и кукавица, он се рађа са „чистом“ подсвешћу у којој су записани само соматско-психички инстикти, али он се рађа као боголика личност. Чак и у случајевима озбиљних поремећаја, све до потпуног дебилитета који лишава човека разума, он и даље остаје лик (образ) Божији и није лишен особитог личносног општења са својим Творцем. Током живота, у процесу пројављивања личности кроз своје енергије (разум, психу, соматику) човек се обогаћује, испуњавајући подсвест новим искуством. С тим искуством он и напушта овај свет. У другом свету, како учи ап. Павле (1 Кор. 13:9-10), наша садашња вера (земаљска и још несавршена способност сазнања) и нада (земаљска способност за вољно одређивање циља) престају да буду за њега актуалне. Оне су инструменталне енергије личности. У другом свету остаје актуалним само стечено искуство које се – ако је то идеални случај – назива љубављу. А у неуспешним варијантама то је искуство неостварених (или остварених) жеља (телесних и душевних), искуство немира, страхова, мржње (или, говорећи језиком психоаналитичара, конфликата). Управо ће ово негативно искуство које је остало човеку једино актуално након преласка у други свет, претворити његово вечно биће у пакао. Може ли се, полазећи од патристичке антропологије и аскетике хришћанских Отаца, објективирати ово несвесно искуство у својству реално постојећег пртљага који човек носи са собом у други свет, попут садржаја животног ранца? У извесној мери, да. Свети Оци су понекад прибегавали појму „рукописа“ (обвезнице) грехова, када су говорили о терету човекове греховности. Међутим, ту се може радити само о књижевној слици и њеном пастирско-педагошком развоју. Настала је чак и благочастива слика анђела који записује човекова зла и добра дела. Али ипак, ако се садржају новозаветног Писма и дела отаца-аскета приступи строго, рукопис грехова наших је иста таква метафора као и она из посланице ап. Павла Коринћанима: „Ви сте наша посланица, написана у срцима нашим, коју знају и читају сви људи; показујући се да сте посланица Христова, кроз наше служење написана, не мастилом, него Духом Бога живога, не на каменим таблицама, него на телесним таблицама срца“ (2 Кор. 3:2-3). Ако се вулгарно објективирање добрих и злих дела и дозвољавало, онда се то чинило највише на Западу, где је на тој основи настало чак и учење о изванредним заслугама светих, заслугама које се могу „прерасподелити“ кроз трговину индулгенцијама. У целини хришћански аскети су оперисали таквим моделом личности који се у потпуности смешта у границе „овде и сада“ и није му потребно никакво складиште добрих или злих поступака. То је динамички модел наравственогстања које се у сваком тренутку може променити у овом или оном правцу. То се може илустровати на примеру разбојника који се уочи смрти покајао на крсту и Христос га је прихватио (Лк. 23:42-43), или светог подвижника Сисоја. Када је био на самрти, ученици му рекоше: „‘Ти, оче, немаш потребе за покајањем’. Он им одговори: ‘Не, уверен сам да још нисам ни почео да се кајем’. А сви су знали да је савршен“34. Ако се под покајањем (метаноиа) подразумева унутрашњи рад на стварању новог искуства узајамног општења с Богом, било би тачније рећи да он још није завршио покајање, тим пре што се аналогна прича о ави Агатону завршава речима: „Када су браћа хтела да му поставе још једно питање, он им рече: ‘Учините ми љубав, не говорите са мном, зато што сам заузет’. Рекавши то, он са радошћу предаде свој дух“35. Човек је оно што он јесте у датом тренутку. Он је оно каквим га је формирало искуство целокупног претходног живота. С друге стране, он је сам, напором воље и свести, формирао у себи то душевно-емоционално искуство. Као супротност овоме у Фројдовом моделу психе несвесном је додељена улога несумњиво већа, него једноставно душевно-емоционалном стању које је динамички упило у себе све претходно искуство, при чему прошлом искуству Фројд даје очигледно већу улогу, него непосредном личносном општењу које се догађа овде и сада. Фројдово несвесно је „каша“ од потиснутих фантазама које доносе личности патње приликом конфликта с над-Ја, али сами они су наравствено неутрални. Зато је Фројдова психоанализа покушај да се неутралише „пртљаг“ несвесног који изазива нелагодност, да се неутралише позитивистичким путем, без наравствене борбе, и, наравно, без обраћања личном Богу. Православна аскетика, напротив, гради модел развоја страсти (паљоВ), у којем је пажња принципијално концентрисана на садашњост36. Прошло искуство, неоспорно има значај али иступа само у улози навике (еxиВ) која помаже или да пристанемо на саблажњиву помисао, или да је одбацимо37. Садржај актуалног искуства (тј. искуства које протиче у „реалном времену“, приликом међусобног утицаја са светом и људима) јесу помисли (логисмои)38. За разлику од Фројда аскетика источне патристике главно место додељује свести – „царском“ у човеку. Управо његов ум (свест) контролише настајање помисли – насртаја (просболх) који долазе било из спољашњег света, било из успомена прошлог искуства, за сада још увек наравствено неутралних. Даље свест или одбацује саблажњиву помисао, учвршћујући то у навици, или се слаже с њом, допуштајући чулно наслађивање у самој њеној жељи. Управо „снага жеље“, у најширем смислу (а не уски панеротизам), у њеним погрешним пројавама лежи у основи свих греховних страсти. На тај начин воља (способност да се жели) и осећање (способност да се доживљавају ова или она емоционална стања) јесу природне енергије личности које формирају позитивни (духовно блаженство) или негативни (наравствена/морална/ патња) садржај искуства. Актуализира, „оживљава“, ово искуство управо човеков ум (или свест) у процесу сазнања овог искуства. Ако се Фројдово несвесно са свим његовим „потискивањима“ и „замењивањима“ поистовети с навикама – било у греховним страстима, било, напротив, у богосазрцању светоотачке аскетике, постаје разумљиво: православна аскетика не придаје тако судбоносно значење „несвесном“, као што то чини отац психоанализе. Као што на негативном плану претходно искуство „навика“ не може у потпуности да детерминише човекову слободу избора, тако и на позитивном – никаква „навика“ светости не гарантује од пада све док подвижник није прекорачио праг другога света. Међутим, још пре Фројда, позитивизам је доследно ишао у правцу апсолутизирања „несвесног“ у својству неке објективне реалности. С тачке гледишта православне патристике реална је само личност као уипостазирана људска природа. Начин на који разоткрива и испољава себе људска ипостас (тј. људска личност), према православном гледишту, носи енергијски карактер. Ако је Фројд спреман да прихвата скоро као објективирану „материјалну“ реалност такве пројаве психе као што је „несвесно“, православна антропологија, напротив, убрајајући у природне енергије вољну, интелектуалну и стваралачку енергију личности, не задовољава се само њима. Човековом природном енергијом се сматра и његова телесна, соматско-физиолошка, индивидуалност, рачунајући ту свакако и његов пол. У извесном смислу Фројдова позиција се показала као средишња између материјалистичког позитивизма и хришћанске антропологије. Пре свега у том погледу што се појаве психичког живота по Фројду више нису повезивале са чисто соматским механизмима и рефлексима. У другом погледу фројдизам се показао даљим од хришћанства, чак и у односу на позитивистичку рефлексологију, у којој су појмови страсти и контроле осећања још увек били основни радни појмови40. Фројдово увођење у научну употребу појмованесвесног и трансфера омогућује психолозима да се избаве од остатака хришћанске аскетике која је још сачувала своје трагове у психологији, барем на нивоу терминологије. Међутим, аскетика источне патристике, насупрот емпиријској науци 17-19 века, проучава човека не споља, у својству анатомског објекта физиологије и психе, већ – изнутра. Психоанализа се такође обратила проучавању људске психе унутар властитог искуства, а не споља, као што је то било пре Фројда. Међутим, циљеви овог проучавања човековог унутарњег света супротни су. Циљ аскетике је да изведе човека из зачаурености његовог индивидуализма у реалност међуличносног општења са Богом и с људима. Циљ психоанализе је, напротив, избавити се од душевних патњи, остајући затворен у својој персони. Психоанализа је заснована на илузији да се, спознавши несвесно, тј. умиривши своју савест, може стећи унутарњи мир са самим собом, мир за којим толико чезне душа која пати. Зато, тешко да ће бити грешка тврдити да је дубински мотив који је водио Фројда стварању сопственог модела психе, заснованог на појму несвесног – унутарње неприхватање хришћанске, а и сваке религиозне аскезе уопште. Сигмунд Фројд и „сексуална револуција“ Поставља се питање, међутим, какво ће то бити друштво у којем ће свако да би избегао неурозе дозвољавати себи све што захтева његово „несвесно“. Истина, избећи ограничења које намеће социјално над-Ја ипак неће поћи за руком, јер ради социјалне безбедности мораће се негде повући црта дозвољеног. Немогуће је да сви одједном постану психоаналитичари који дозвољавају себи све. Али „револуција“ у сфери полних односа, револуција коју су припремиле Фројдове идеје, ипак се догодила, истина, не за живота оца психоанализе, већ три десетлећа након његове смрти. Савремени амерички стручњак за хришћанску етику, професор Калифорнијског универзитета, Роберт Брјус Мек Ларен, испитујући њено порекло, сматра да је она започела око 1960. године. Његово сведочанство нарочито је значајно, пошто се Мек Ларен ослања на статистику и податке социолошких анкета (спроведених, истина, углавном у САД). Он истиче да су се револуционарне промене друштвеног морала догодиле за једно поколење. „Њихове последице су толико далекосежне да су неупоредиве са било чиме што се запажало раније у многим поколењима. Можемо, на пример, да се замислимо над тим да су до 1915. године 75% невеста које су први пут ступале у брак биле девственице (невине); године 1982. ова бројка се смањила на 43%. Штавише, 57% неудатих жена су почеле да живе ванбрачним полним животом. Од њих скоро трећина затрудни, а само 35% њих се удаје пре него што је дете рођено. Почев од 1969. године, број ванбрачних порођаја међу америчким малолетницама повећан је за 139%, што је два пута више него у Енглеској и седам пута више него у Холандији“41. „Између 1938. године и средине 1960-их – наставља да разоткрива динамику ових промена Мек Ларен – сфера ширења предбрачног полног општења била је прилично постојана за младе људе који похађају колеx: око 55% за младиће и 25% за девојке. Девет од 14 истраживања обављених после 1955. године показала су сферу распрострањености сексуалног живота за представнице женског пола око 40% и мушког пола око 60%. Анкета, спроведена 1989. године на Универзитету у Xорxији, повећала је ову бројку на 77%. Истраживања у колеxу Ивy Леагуе42 показало је да већина студената посматра девственост као девијацију (скретање од норме), а публикација 1992. године показује да приближно 95% младића и 80% девојака учествују у сексуалном општењу пре брака“43. Револуција је свакако немогућа без револуционара. „Маркс“ ове револуције, разуме се, постао је Фројд. Било је у овој у правом смислу речи америчкој револуцији и сопствених „витезова без мане и страха“, на пример, Маргарета Сенxер (Зангер, 1879-1968). „Цео њен дуги живот био је посвећен заштити права мајке да убија своју децу, помамне пропаганде абортуса, слободног секса, контрацепције и стерилизације“44. Године 1921. Сенxерова је основала Националну лигу за контролу рађања која је затим прерасла у Међународну федерацију планирања породице (МФПП). До рата Сенxерова је у издањима која је основала пружала простор Адолфу Хитлеру и водећим стручњацима у области расне теорије. Сенxерова има неоспорни приоритет у односу на национал-социјалисте у расној еугеници: „Више деце од расно вреднијих, а мање од невреднијих – то је главни циљ контроле рађања (...) Контрола рађања није ништа друго до процес уништавања корова човечанства“. У мање вредне Сенxерова и њена лига убрајали су црнце, Словене, Италијане и Јевреје45. Данас је чедо Маргарете Сенxер, МФПП, главни поборник абортуса у свету. Приходи од клиника у којима се врше абортуси углавном и формирају њен буxет. Међу њеним филијалама у 134 земље света је и руска филијала – Руска асоцијација планирања породице, створена 1992. године. РАПП као филијала МФПП, има већ 52. унутрашње филијале и 200 центара контроле рађања. Ова невладина организација иступила је као иницијатор пројекта „Полно васпитање ученика“, чију реализацију је почетком 1996. године предузело Министарство општег и професионалног образовања и Министарство здравља Руске Федерације. Аутори програма на које отпада 374 часа од првог до једанаестог разреда, предвиђају подробно проучавање свих врста полне изопачености, као и свих метода контрацепције. Онанија се препоручује као средство које омогућује да се укине или смањи психолошка нелагодност. Приручник под називом „Ваш пријатељ презерватив“ и уxбеник из сексологије за први разред у сликама приказују полне чинове и уче децу да се баве „безопасним сексом“ без „лажног стида“46. Међутим, главни циљ због којег је наводно уведен програм, који је за свега две године „појео“ 66 775 милијарди рубаља руских пореских обвезника47, као што је већ добро показало светско искуство, апсолутно је недостижан оваквим средствима! Ти циљеви су: „спречити ране абортусе, венерична обољења и сексуално насиље“48. Већ цитирани амерички професор констатује да се, упркос очекивањима, спектар болести које се преносе сексуалним путем није смањио услед слободног приступа профилактичким средствима, већ се фактички повећао за 100 000 нових случајева сифилиса који се бележе сваке године у САД, за милион нових случајева гонореје и 20 милиона нових случајева неизлечивог херпеса. „Најразорнија последица нове полне активности – наставља он – постала је појава синдрома стеченог имунодефицита (ЕЈДС – Сида). Број смртних случајева од Сиде у САД повећан је са 644 у 1983. години на 11 713 у 1986. години и, како се очекивало, достигао је 179 000 у 1992. години. Међутим, до септембра 1992. године тај број се већ приближио 300 000. Светска здравствена организација очекује 40 милиона случајева у целом свету око 2000. године“49. Треба рећи да се стручњаци за хришћанску етику на Западу налазе у веома тешком положају. Данас се тамо нико чак и не усуђује да доведе у сумњу да „једино тачна, једино научна“ антрополошка теорија јесте психоанализа, као што је некада у земљама социјалистичког лагера оваква теорија био марксизам. А пошто сваки искрени хришћанин органски не прихвата фројдизам и његове огранке, они који се баве хришћанском етиком морају да померају своју пажњу са антрополошких питања на социолошка, пошто данас и у Америци и у целом свету присталице нове етике контролишу свест маса захваљујући масовним медијима и xиновској индустрији забаве. У Русији која се активно интегрише у светску заједницу, сви схватају да је главни циљ контрола законодавства и морала, контрола која руководи системом образовања и масовним медијима. То схватају и „витезови“ нове револуције, и онај преостали здрави део друштва који им се супротставља и бори се за право заштите деце од разврата. У целом свету, и, разуме се, у Русији, тенденција да се учини дозвољеним оно што је још јуче било недозвољено, за сада још увек преовлађује. Треба истаћи да су чак по мишљењу аутора који сматрају себе Фројдовим настављачима, његова основна открића – трансфер и Едипов комплекс – настала као резултат грешке или претераног поверења лекара према хистеричним пацијенткињама. Испоставља се да самих појава које су подстакле на откриће основних концепција фројдизма, заправо није ни било. На празном месту створен је фројдистички мит, али он је сувише добар да би се њега одрицали због његове неоснованости! То се догађа зато што Фројдова концепција трансфера која претпоставља актуализацију прошлог искуства и његово преношење на други објекат, скида са човека одговорност за „оживљавање“ несвесног. Хришћанска аскетика пак објашњава исту појаву сасвим другачијим антрополошким моделом и развојем страсти који је изграђен на основу њега. Страст је неправилно коришћење моћи душе од стране личности, коришћење које се догађа управо овде и сада. Претходно искуство само ствара искушавајуће насртаје, али личност сноси пуну одговорност за прихватање одлуке – пристајање или непристајање на искушење које настаје у вези са насртајем. Други фројдистички мит је панеротизам. У психоанализи се еротском склоношћу не сматра само полни осећај у уобичајеном смислу, већ сваки међусобни однос људи, заснован на природном инстикту, на пример, однос одојчета према мајци50. Неоспорно, у деловању свих инстинката, у њиховој рефлекторној структури може се наћи одређена сличност, па би чак и сасвим коректно било пронаћи уопштавајући назив за све типове међусобних односа међу људима, чији су узрок психосоматски инстинкти. Међутим, ако се инстинкт продужења врсте и рефлекс сисања код одојчета обједине под заједничким називом „полни нагон“ који се заправо неоспорно односи само на прву од ових двеју појава, друга појава ће се неизбежно доживљавати као обојена оним својствима прве која ова уопште нема. Па ипак, категорије Фројдове психоанализе сувише су се чврсто укорениле у савременом мишљењу, тако да им прибегавају чак и неки сасвим добронамерни православни богослови51. Треба рећи да су Свети Оци, да би приказали карактер љубави Бога према човеку и човека према Богу, заиста понекад употребљавали слику телесне љубави, али они су издвајали у телесном инсктинкту пре свега снагу полне жеље која је погодна ради поређења снаге љубави према Богу; они нису претварали ту жељу у кључни принцип тварног света као што је то чинио Фројд. За патристичку антропологију (нарочито за преп. Максима Исповедника) карактеристично је заправо схватање жеље и воље као универзалне моћи душе. Полни нагон је посебан случај „снаге жеље“, а не обрнуто! Ова заједно са „раздражујућом силом“, или емоционалном страном људског живота, сачињава нижу психичку сферу људске природе; вишу сачињава његов ум, или дух, тј. способност самопознања. Зато у полном инстикту Оци виде ништа друго до један од облика у којем се пројављује способност жеље и жудње. Други облик испољавања ове моћи душе – телесна жеђ и глад – далеко чешће се налазе у традиционалној хришћанској литератури као метафора „глади и жеђи правде“ (в. Мт. 5:6). „Као што кошута тражи потоке, тако душа моја тражи Тебе, Боже“ (Пс. 41:2). У Новом Завету управо је ова сфера природног живота човека – сфера исхране, а не продужетка врсте – непосредно повезана са узајамним односом човека и Бога. Тачније, не она сама, већ вољно начело у њој које се пројављује као ничим утољива жеља. Зато Христос говори: „Ја сам хлеб живота: који мени долази неће огладнети, и који у мене верује неће никад ожеднети“ (Јн. 6:35). Тајна која сједињује људе у Цркву Христову, тајна Евхаристије, заснована је као заједничка трпеза, заједничко утољење глади, кушање Хране и Пића. Жеља, вољна енергија, универзални је принцип функционисања психосоматске и духовне суштине човека. Свет, стављен једном у кретање, налази се у стању непрекидне енергетске размене. Оно што приморава човека да се брине о одржавању живота свога тела, продужетку врсте, о преображају његове природне средине, то је снага жеље, енергија воље. Чежња за љубављу, жеља за сусретом с личношћу која слуша, схвата и као одговор открива себе, доводи човека у додир с другим личностима, личностима људи и Бога. За Свете Оце у човека утиснути Лик Божији пројављује се у самој снази жеље која може бити усмерена како према нечем узалудном, тако и према истинској вредности – Богу. Фројд се својевремено одрекао праксе непосредне хипнозе, заменивши је методом „слободних асоцијација“. Како се слажу његови следбеници-психоаналитичари, био је то својеврсни политички потез. Прихватити хипнотичку „сугестију у психоанализи – значи оборити њену рационалну конструкцију, увести у њу скоро непознати елемент – неуклоњиву афективност; то значи коренито променити слику психоаналитичара у очима јавности: он се претвара у истраживача, окруженог непознатим“. А онда ће бити теже привући пацијенте и обављати бескрајне сеансе лечења, чији су резултати „несавршени, непоуздани и краткотрајни“52. Па ипак Фројд је читавог живота задржао нарочито интересовање према хипнози. Какав је то, заправо, тајанствени феномен – хипноза? Психоаналитичари се труде да на све могуће начине у својим пацијентима распрше сумње у њену примену и истовремено признају да је она главна основа сваке психотерапије. Како признају многи психотерапеути, „Фројд је увео хипнозу у психотерапију, али ју је растворио у нејасном појму трансфера“53. Међутим, он није био први који је покушавао да појаве које изазивају мистичне бојазни маскира формом налик на науку. По мишљењу савременог аутора Манонија54, концепција трансфера која објашњава психопраксу јесте крајњи стадиј одређено усмерене еволуције објашњавајућих модела, у чијем се исходишту налазила представа о опседнутости злом силом. Ова еволуција се развијала линијом постепеног одбацивања појмова који су се некада доживљавали као темељни. Најпре је било уклоњено хришћанско учење о злим дусима, те је лечење тако тајанствених појава као што је психичка болест, почело да се повезује с магијским дејствима. Затим се укида појам магије, па остаје „магнетизам“ као некаква природна појава. Из „магнетизма“ се издваја лечење хипнозом. А укинувши хипнозу, Фројд је добио трансфер. Сасвим је очигледно да је то била само еволуција објашњавајућег модела, а не саме појаве. Појава остаје једна те иста како у случајевима који се схватају као опседнутост, тако и у психопракси фројдизма. Дакле, у процесу постепених замена, позитивизам је уклонио природни људски страх пред демонском духовношћу! Иако појава није ни за длаку постала разумљивија, она више не плаши негативним искуством у наравственом (моралном) погледу. Али највише запањује то што је, по мишљењу Шертока, сада већ дошло време да враћамо стварима њихова имена. „Време је да се окренемо проблему сугестије, укинувши табу којим је до сада био обележен тај појам“55 – пише он. И заиста, зашто да не, ко се сада плаши хипнозе? Почетком 90-их година одлазећег века милиони совјетских телевизијских гледалаца жудно су прихватали „исцељујућу“ хипнозу телевизијских мага. Ствар се свела на ситницу – размотати обратно цео низ замена до краја – али тако да се људи не боје да добију исцељујућу енергију од самог ђавола. „По плодовима њиховим познаћете их“ (Мт. 7:16). Треба одати признање Фројдовим следбеницима: они нису пропустили да испробају свој „универзални“ метод и на његовом оснивачу. Нарочито Шерток и Сосир доста подробно анализирају црте карактера и мотиве који су довели Фројда до његових открића. На пример, из његових личних писама помаља се лик необично частољубивог човека, иако је сам Фројд био склон да види у тој својој црти обележје хероизма. Његово частољубље се испољавало чак и у „ситницама“, на пример, у питању приоритета научних идеја. Фројдови биографи бележе да, иако је термин „потискивање“ увео Тен још 1870. године, а Фројд је то морао знати, он себи приписује приоритет стварања овог термина56. Тако је частољубље оца психоанализе „потиснуло“ из његове свести честитост поштеног научника, оставивши склоност према ситном плагијату. Међутим, треба се замислити какво је тло било потребно па да се таква идеја појави. Она је могла настати само уз потпуно игнорисање једне тако изузетно важне животне реалности, као што је личност другог човека и међуличносно општење. Било је потребно најдубље убеђење да су људи толико затворени у себе, затворени у свет сопственог несвесног, да нису у стању да виде у другом човеку личност. У оваквом крајње индивидуалистичком унутрашњем устројствудруги је заиста само знак за буђење заборављених фантазама, а не човек. Препоручујемо / 13.08.2017.


СЛИНГ ТВ ПРЕДСТАВЉА НОВУ МУЛТИ-СТРЕАМ УСЛУГУ СА ФОК КАНАЛИМА - ОСТАЛО Слинг ТВ представља нову мулти-стреам услугу са Фок каналима Слинг ТВ представио је нову услугу месечне претплате од 20 долара која укључује канале из 21ст Центури Фок-а и нову функцију која омогућава три истовремена стрима на различитим уређајима. Сервис за стриминг у власништву Дисх Нетворк Цорп. који наставља да наноси ударце традиционалним плаћеним ТВ претплатама, додаје ФКС, Фок регионалне спортске мреже и Фок мрежу која се емитује на 17 тржишта у почетку, према извештају Тхе Валл Стреет Јоурнал . Као додатни бонус, Слинг претплатници добијају приступ програмирању популарних емисија Емпире на захтев и читавој библиотеци Симпсона. Од лансирања, наши купци су тражили више канала и више стримова, рекао је извршни директор Слинг ТВ-а Рогер Линцх у изјави. Док су додатни канали први корак ка том захтеву, рекао је Линч, вишеструки стреамови би требали бити радо поздрављени. Више од милион претплатника плаћене телевизије напустило је своје претплате прошле године јер сечење каблова наставља да гризе индустрију кабловске телевизије. Вишеструки стримови омогућавају до три различита члана породице у домаћинству, на пример, да истовремено гледају различите програме на својој телевизији, таблету или паметном телефону. Иако услуга претплате која укључује Фок омогућава вишеструке стримове, не очекујте да ћете у тој линији видети канале у власништву Диснеи-а. То значи да нема ЕСПН-а. можете ли добити абц на слинг тв-у Дакле, док љубитељи спорта могу да гледају спортске догађаје на свом регионалном Фок каналу, неће имати потпуно искуство. ЦБС и Цомцаст-ов НБЦУниверсал у овом тренутку нису склопили уговоре са Слингом како би понудили своје спортске канале. Портпаролка Дизнија рекла је за Тхе Јоурнал да је компанија у активним дискусијама о мулти-стреам сервису. Прошлог месеца, Слинг, за који се процењује да има више од 500.000 претплатника, поставио је рекорд гледаности током НЦАА мартовско лудило насловна игра. Некатегорисан Гаминг Остало Музика Вести


На секцији "Вести", имајте на уму следеће правило СФ Србије: Quote: Односи се првенствено на вијести агенције Асошиејтед Прес, али и на све остале новинске агенције. (као и друге материјале заштићене Copyright-oм: софтвер, филмови, музика и сл.) Нека врста интернет бон-тона предвиђа да се вијести објављују у форми наслова, поднаслова и линка (евентуално са навођењем до 65 ријечи укупно ), а не читаве вијести као до сада. Као примјер доброг рада погледајте секцију Newslinks & Articles на којој се строго спроводи ово што је описано. Такође, коментари типа: "Смрт овоме, смрт ономе..." (ма шта неко од нас мислио о " 4000 овоме или ономе") се сматрају кршењем Првог Амандмана Устава САД , а пошто је Стормфронт амерички сајт, таквим коментарима ми би смо могли да угрозимо постојање Стормфронт Србије или чак Стормфронта уопште. У БУДУЋЕ: -Неће бити дозвољено кршење патентних и ауторских права -Неће бити дозвољено кршење Првог Амандмана Устава САД, који омогућава слободу говора. Непоштовање оваквог начина рада биће контролисано! Омашке у навођењу вијести ће бити исправљане, али учестало понављање истих омашки биће санкционисано одузимањем репутационих поена (Infraction points), брисањем порука или модерацијом корисничког налога. Oве савјете и упозорења схватите озбиљно, зарад постојања Стормфронт Србије.


- Цхат бесплатно са свим врстама људи из Тумбарумба. Да бисте га навели, идите на "Сеттингс".


Ја сам као Том Бради и то ме је претворило у дивље Царб Фиенд На први поглед то можда не изгледа као четвртка Нев Енгланд Патриотс Том Бради и имам пуно заједничког. Никада нисам бацио тачдаун, а камоли више од 400, а још мање вјерујем да ће убедити супермодел да се заљуби у мене (Давид Ганди, где си?). То је рекао, поседујем више парова Уггс-а и волим Бостон. Видите, ја и он, нисмо толико различити. И то није место где се сличности завршавају. Испоставља се да имамо нешто заједничко када се ради о исхрани. Пре неколико месеци, прилично строг режим прехрамбеног порекла Бради-а је био ослобођен у свијету до крила критике и испитивања. На основном нивоу, исхрана коју је креирао Томов лични кухар Аллен Цампбелл, је стандардна мешавина органских протеина и поврћа без шећера и без глутена. Према Цампбелл-у, исхрана је 80 посто органског поврћа и цјелих зрна као што су смеђи пиринач, киноа и пасуљ, а 20 посто пусто месо као што су органски стеак и пилетина. То је у суштини дијета коју пратим сада, минус читав низ других ствари које редовно наглашавам да једем, па у част повратка фудбалске сезоне и овог надчовјечног спортиста, посвећао сам се једу као Том Бради за једну недељу. ПОВЕЗАНЕ: 4 не-сок чисти који вас неће оставити Хангри Да бих се припремио за моју недељу као некога елите, набавио сам органске пилеће груди, квиноје и пасуљ. Нисам се приближио ниједним нијансама (парадајз, паприка, печурке, патлиџан) јер их Том избјегава зато што нису антиинфламаторни и требао сам да избјегнем упалу чак и удаљеним удруживањем. Том Бради не пије кафу. У ствари, он никад није ни пио животно-еликсир. И, да би ствари погоршале, Том Бради не једе шећер. Било које врсте. Заправо, ријетко једе воће, осим што повремено додава банану на гуму. Дакле, као што би могла да замисли здрава пица за пиће, која би могла да замисли општу популацију шећера, већину дана провела сам у стакленом случају магнезијума, исцрпљености и емоција. Том Бради још увек не пије кафу и још сам се трудио. И био сам гладан. Кул сам што једем здраво и строго кувам с кокосовим уљем, али то се већ показало као провјера стварности на шта чисто јести стварно значе. Том је чист колико и долази, изазов са којим се сусреће и крене у корак, јер верује да ће му донијети вечну каријеру као број један у четвртфиналу у фудбалу (то ће вероватно вјероватно бити). Ментална магла у страну, осећала сам се одлично, једем готово строго протеине и поврће. Дани три и четири Ова дијета, као што сте претпоставили, је мало мала. И до сада сам се залазио за нешто скробно. Да ли сте икада приметили да када уклоните чак и малу количину соли, шећера и масти коју нормално конзумирате, прва ствар коју жудите је најсмјестија, најтоплија, најсиромашнија Домино пица коју можете замислити? То сам био за сваки минут дана три и четири дана. Читао сам да ће Брадис, у покушају џеза у току оброка, створити нездраву храну из здравих. На примјер, према Јоанне Геррард Иоунг, кухару за сирове прехрамбене производе, нутриционисту и личном кухару за Брадис на неколико година, они ће једити кремасту кокосову резану посуду направљену у потпуности из јулиеннед поврћа. Скроб је био ствар моје прошлости. ПОВЕЗАНЕ: Тоуцхдовн! Ово су најтоплији играчи из сваког тима у НФЛ-у Пет дан Брзо сам одлучио да, без кафе, ово истраживање на дијетама трајало би само током целог радног вијека. Искључио сам ово. Имао сам непрекидне мисли лазања и могао сам само да избегнем М & М дозатор у канцеларији кухињу за још један целодневни дан. Једем органску пилетину и поврће сретно знајући да ће и ово проћи и раније него што сам првобитно планирао. Да ли сам слаб? Наравно. Али бар бих ускоро био слаб и кофеинован. Још један млечник, глутен, шећер, парадајз, јодизована сол и дан без кофеина под мојим појасом, поравнала сам се иза плоче нокоса величине пице у мом омиљеном мексичком ресторану, радо нећу водити од најбољих тимова у НФЛ-у до победе или убрзаног пењања по мојој најтежој писти.


ГДЕ СУ НИКСОНОВЕ НЕВОЉЕ ПОЧЕЛЕ | КОД СМИТХСОНИАН | СМИТХСОНИАН - ЧЛАНЦИ, НА СМИТХСОНИАН-У, БЛОГОВИ, ОКО ТРЖНОГ ЦЕНТРА - 2021 Где су почеле Никонове невоље 18. јуна 1972. у Васхингтон Пост- у се појавио занимљив предмет; петорица мушкараца ухапшена су због провале у седиште Демократског националног комитета у комплексу Ватергате. Током наредне две године, прича ће превладати од локалне радозналости до међународног скандала, на крају доводећи до оставке председника Никона, коју је најавио на данашњи дан 1974. године. Прича почиње још у септембру 1971. године, три године пре Никонове оставке, с тим разбијеним орманом сиве датотеке, изложеним у изложби „Америчко председништво“ у Америчком историјском музеју. На први поглед, изгледа прилично као било који други: лако га можете замислити у рачуноводственој канцеларији или иза учитељског стола. Али приметите врх, одмах поред браве: затрпан је, доказ да је неко покушавао да приступи датотекама. У то време у свом председништву, Никон је био раздражен због пуштања папира из Пентагона, откривајући неправде земље у Вијетнаму. Даниел Еллсберг, војни аналитичар, пакете је избацио у Нев Иорк Тимес . "Никон је хтео да нађе неке информације о Еллсбергу које би га дискредитовале и информације које је изнио", каже кустос америчког историјског музеја Харри Рубентстеин. „Сазнао је да је видео психијатра на Беверли Хиллсу, па је помислио„ Ах-хах, ево начина дискредитовања некога! “ Створена је прикривена група која је уклонила цурење: водоинсталатери Беле куће. "Они се пробијају на врло груб начин, да би наговештавали да је неко провалио да би потражио дрогу или нешто слично, па користе лопатицу за то", каже Рубенстеин. "Покушавали су да прикрију своје записе изгледајући као да то ради неко ко није знао шта раде." Стварање Водоинсталатера у покушају да се прљавштина уништи на Еллсберга, Рубенстеин каже, "почетак је процеса који подрива Никона." Следећег лета, водоинсталатери су ипак ухваћени када је заштитар на Ватергатеу приметио да су врата која воде у гаражу на паркингу закачена како се не би закључала. Поправио га је, али десет минута касније поново је утврдио да га је снимио. Позвана је полиција, а петорица мушкараца су ухапшена у канцеларијама ДНЦ-а. Током наредне две године, опетовани покушаји заташкавања пљачке Ватергате-а и веза Никонове администрације са њим на крају су довели до истрага, саслушања и оставке председника. Један од фактора одговорних за сага гљива од кампање размазивања до свргавања председника била је штампа. „Провал Ватерватер-а је прекинут као прича, а затим је накратко пропадао“, каже Рубенстеин. „Штампа, активна истражна штампа, била је централна у причи о испитивању и оспоравању председничке власти и моћи.“ Прича је углавном о напетости између привилеговане власти и поштовања правила, каже Рубенстеин. "Никон није осећао да је као извршни директор организовање групе људи за предузимање одређених активности било противно закону, иако су сви ти закони у књигама говорили да то не можете да учините." потврда да се јавност није сложила. "У својој суштини, Ватергате се односи на злоупотребу председничке моћи, не само због националне безбедности, већ и због политичких питања", каже Рубенстеин. А Еллсбергов кабинет? Након пљачке, др. Фиелдинг „одлучио је да донесе кабинет са собом и сачува га као доказ провале. Дакле, постоји сат свих тих година ", каже Рубенстеин. "Онда сам једног дана добио позив од ове жене, Елизабетх Фиелдинг, која ми је рекла да у свом подруму имају овај кабинет за који верују да има неки историјски значај. Да ли би нас интересовало? “


-Унапређење управљања земљишта увођењем ГИС-а;


Турску заболео ударац по џепу - 30.11.2015, Sputnik Србија Односи Москве и Анкаре су се заоштрили и пуцају по свим шавовима, након што је Турска у Сирији оборила руски војни авион Су-24. 30.11.2015, Sputnik Србија анализе и мишљења, коментари и аналитика, турска, египат, економија 17:34 30.11.2015 (Освежено: 00:53 26.08.2021) © Flickr / FastPhiveНевреме на једној турској обали. Анкара је сада у паници, јер ће турска привреда, која се у великој мери ослања на туризам, претрпети озбиљну штету због губитка руских туриста. Експерти процењују да ће ти губици износити чак 10 милијарди долара. 29 Новембар 2015, 21:55 У тренутку када је у Сирији оборен Су-24, у Турској се налазило више од 10.000 руских туриста, а већ сада је тај број знатно мањи. „Према информацијама које су нам доставили водећи туроператори Руске Федерације, у Турској се тренутно налази 2.964 руских туриста. То су организоване туре и њихов број ће се смањивати, а после 7. децембра практично их у Турској неће ни бити“, саопштили су у руској Федералној агенцији за туризам. Овај „ударац по џепу“ заболео је Анкару, па су се већ огласили турски званичници који позивају Русе да не одустају од путовања у ту земљу, док готово истовремено турско Министарство спољних послова препоручује својим грађанима да не путују у Русију „без преке потребе“. Турски министар туризма Махир Унал је изјавио да Руси не треба да одустају од одмора у турским летовалиштима, без обзира на погоршање односа између две земље. „Туристички сектор треба посматрати одвојено од политике“, додао је он. Унал је истакао да „лично позива Русе у Турску“, напомињући да је прошле године ту земљу посетило око три милиона руских туриста. „Као министар културе и туризма, желео бих да кажем грађанима Русије: Турска је ваш дом. Ви можете безбедно провести овде одмор, као и раније“, додао је он. Позиви су уследили након што су велике руске туристичке агенције и туроператори обуставили продају аранжмана за Турску, и након препоруке руских званичника да грађани Русије не посећују Турску због „терористичких претњи које у тој земљи расту“. Требало би подсетити и да је у петак руски министар иностраних послова Сергеј Лавров изјавио да ће безвизни режим са овом земљом бити суспендован од 1. јануара 2016. Пре тога, Русија никада није увела такве мере једнострано. Асоцијација туроператора Русије саопштила је да одлука о суспензији безвизног режима неће бити од пресудног значаја за (руску) туристичку индустрију, с обзиром на то да је 2015. године Русију посетило свега 360 хиљада турских туриста, што је девет пута мање од броја руских грађана који су се одмарали у Турској. По броју туриста у Турској Русија заузима друго место, одмах иза Немачке, а само током прошле године допринос руских туриста турској економији износио је 3,7 милијарди долара, или око 12 одсто укупних прихода турске туристичке индустрије. Донедавно су Египат и Турска биле омиљене дестинације многих Руса. Али, после терористичког напада на руски путнички авион А321 над Синајским полуострвом и обарања руског војног авиона СУ-24 у Сирији ситуација се драстично променила. Већина Руса сада радије посећује домаће туристичке дестинације, пре свега Сочи и Крим, а када је реч о путовањима у иностранство, туроператори предвиђају да ће Египат и Турску заменити Уједињени Арапски Емирати, Тајланд и Вијетнам.