Српски православни манастир Вазнесење: ЗАПИСИ ИЗ ЗЕМЉЕ ЖИВИХ, Манастир Ковиље ТИЈАНА: И тако дан за даном у манастиру време пролази, мени много брже него иначе у Заједници. Данас смо имале другачије активности него иначе, по први пут у животу сам радила са биљкама и било је тотално опуштајуће. Изузетно ми прија овакав ритам живота који се разликује од онога који ми иначе имамо. Има и до тога да свака промена значи. Могућност и прилику коју сам добила да вежбам клавир у слободно време ми пружају огромно задовољство. И сетим се себе какава сам била некад у детињству, пе много година, умела сам да се посветим ономе до чега ми је било стало, била сам упорна и нисам одустајала. Мислим да и даље имам те особине, жао ми је што сам успела да их прегазим својим дугогодишњим начином живота пре лечења. Али шта је ту је, никада није касно за промене и враћање на прави пут. Мисао дана: Иштите и даће вам се, тражите и наћи ћете, куцајте и отвориће вам се. Јер сваки који иште прима и који тражи налази и који куца отвориће му се. (Јеванђеље по Матеју) Верујући људи знају да страх није од Бога. По мени једини страхови које би човек требао да има су страх од Бога и страх од себе самог, у смислу да човек мора познавати добро себе и своје слабости и самим тим да избегава да се доводи у искушења која зависе од доношења неке његове одлуке. Успела сам да повежем са собом да тамо где је већа благодат су већа и искушења, али страхова скоро да и немам. У Заједници то јесте тако, али мислим да је овде у манастиру то израженије. Осећам неки унутрашњи мир и ствари које су ме иначе плашиле као да су нестале, или се макар притајиле док се не вратим у свет. Као да на оваквом месту имам већу веру у Бога и желим да пронађем начин како да је задржим и када се вратим својој кући. Знам да су молива и одлазак на службу најбитније ствари, али мислим да ту постоји још нешто, само још морам да откријем шта. Мисао дана: Оправдавши се, дакле, вером, имамо мир у Богу кроз Господа нашег Исуса Христа. (Посланица Римљанима) Схватила сам да, поред свих лепих тренутака које ми боравак у манастиру пружа, имам и два омиљена, за мене блажена. Први је када крећемо ујутро на послушање у кухињу сестра Д. и ја, пењемо се од капије до паркинга, и полако нам се открива чаробан поглед тачно преко пута, са више нијанси зелене боје, небо буде променљиво у зависности од врменских прилика, предивно ми је и кад је облачно, а посебно ме радује кад се магла спусти, осећам се као да се налазим у филму „Сумрак“. А тек кад је ведро! Немам речи да опишем ту лепоту, жао ми буде што немам времена да седнем и сатима гледам тако у даљину и упијам ту енергију природе. Можда ми се једног дана жеља и оствари. Други моменат који ми потпуно омекша срце и некако ме оплемени је тренутак кад узимам благослов од Мати након вечерње службе. Не знам тачно шта се ту догоди али се након тога осећам безбрижно, ведро, вољено, мирно, савршено. Баш као што и сама реч говори, осећам се благословено од живог Бога. Мисао дана: Ходите, поклонимо се и припаднимо Њему и плачимо пред Створитељем нашим. (Псалам) Бројим минуте до поласка у кревет. Али, жељно исчекујем и сестру П. да се врати са своје прве провере. У нашој заједници се јако осети кад само једна сестра фали. Ја нас сваки пут пребројавам по више пута дневно, поготово првих пар дана кад је нека сестра у одсуству. Хтела ти то или не, овде се увек зближиш, чак и кад се с неком сестром не слажеш најбоље, недостаје ти ако је нема. Ово су специфични услови, проводимо 24 сата заједно упућене једна на другу. А та радост кад се сестра враћа у заједницу! Буквално ти се враћа члан породице, ја то тако доживљавам. Једва чекам да чујем све новости. Једна ситница мало кочи а то је тишина од пар дана због прилагођавања на живот у заједници и сабирања утисака. Све то има своје зашто, али није лако суздржати се. Мисао дана: Јер ако један падне, други ће подигнути друга својега, а тешко једному! Ако падне, нема другога да га подигне. (Књига Проповедникова) Волим да присуствујем на молитви у Заједници, мада ми понекад буде напорно, ако сам физички уморна не могу баш увек да се сконцентришем, него одлутам и морам да се натерам да се вратим у молитву. Вечерња служба у манастиру ми јако прија души, сам амбијент црквице је некако интиман, појање и гласови су ми предивни, а наше монахиње у тим тренуцима доживљавам као анђеле који стоје за певницама и крећу се по цркви. А ја као да упијам ту благодат и енергију и слежу ми се сви утисци и долазим до тачке потпуног мира у себи. Опустим се, зажмурим и пролазе ми слике драгих људи кроз мисли и понекад се изненадим кад се сетим неког давно изгубљеног пријатеља из прошлости. Успем да се помолим и за људе који су ми нанели пуно патње и бола у животу. Мислим да ми за то много помаже заједница наших монахиња, та љубав и та сила коју сваки пут осетим и примим кад смо све заједно присутне на молитви. Мисао дана: Зато вам кажем, све што иштете у својој молитви , верујте да ћете примити и биће вам. И кад стојите на молитви, праштајте ако шта имате против кога, да и Отац ваш Који је на небесима опрости вама сагрешења ваша. (Јеванђеље по Марку) Јавила се сестра М. са провере и некако док сам дефинисала њену срећу мисли су ме одвеле у онај кутак где нерадо желим да се задржавам када је прошлост у питању. Али тај однос између детета и мајке и детета као мајке ме мучи у последње време. Тачније, почело је са причом тета Мире која има сина зависника и целокупан ток догађаја који је изнела тада ме је увео у размишљање о родитељима који су жртве; о мојој мами која је безусловно и неуморно трагала толиких година за својим изгубљеним дететом. На жалост, тек сад могу да схватим њену жртву; кроз причу тета Мире и њених суза осетила сам сву патњу и моје маме. Свака реченица, бродолом, очај, узалудне приче, бес, све је пројурило тог тренутка кроз крвоток и и ударило директно у вапај за велико“ опрости!“ Али и опрост је процес – на мени није да тражим опрост после свега већ да га кроз дела и молитву чекам у нади сваког дана. П. С. Данас смо имале први час веза и први пут сам после толико година осетила себе без маски. Уживала сам у дружењу и лепоти онога што јесам. Бар на кратко. Мисао дана: У томе је љубав, не што ми заволесмо Бога, него што Он заволе нас, и посла Сина Својега, као жртву помирења за грехе наше. (Прва Посланица Јованова) Није тешко писати о лепоти једног дана проведеног у манастиру са тако духовитим светом и таквом пејзажном архитектуром која би ми дала изузетну ексклузиву у тексту али поента овог писања је нешто мало другачија и ту закочим увек кад треба да упоредим неку ситуацију из овдашњег са нечим што ме је подсетило или подстакло на оно лоше што се дешавало. Разлог је што ништа није било тако једноставно и нормално – увек сам тежила и тражила нешто више и боље и тако се годинама ваљала у сопственом блату. Нисам имала појма да све долази из једноставности од највећих успеха до највећих радости. И кроз једно такво разматрање осетим велику захвалност према Богу што пролазим Заједницу и учим и живим са њом, што се коначно учим одговорности према себи и према животу и јасно видим смернице које ми дају моје ћерке као безусловну снагу покрета. Мисао дана: Ако ко рече љубим Бога, а мрзи брата својега лажа је, јер који не љуби брата својега којега види, како може љубити Бога којега није видео? Сваки дневник ми почиње обраћањем Богу, сваки дан у заједници почиње и завршава се молитвом, свакодневно молим бројаницу и ноћу за све моје слабости и недоумице. Молим се да моја колебања престану, да престанем да логиком која је неоснована оправдам своје закључке јер сам исувише слаба да примим истину. И свака следећа књига би ме увела у нову наду да ћу бити ближа оном за чим тежим. Али оно што је прочитано није ме довело у закључак као решен случај, све то као грешка стоји корисно у неком углу и оправдава своје редове онда кад их осетим кроз пример. Али да моје молитве бивају услишене осетила сам кроз речи Мати... Довољно је било да се опустим и ослушкујем и пратим пут јачања моје вере. Довољно је да видим где сам сада и са каквим жаром Литургије утичу на прочишћење моје душе. Довољно је што се у свакој мојој следећој реченици прожима реч „довољно“... и сасвим је довољно што сам овде где јесам. Мисао дана: И тако знај да је Господ Бог твој Бог, Бог вјеран који држи завјет свој и милост своју до тисућу кољена онима који га љубе и држе заповести његове. (Пета књига Мојсијева) Дивни су они дани у којима се осети величина вечности... Нису стални и није све тако охрабрујуће као у тим данима кад благодат при првом уранку обоји видокруг и осмисли дан ма колико се протезла бесмисленост у њему. Тако да онда решена да могу све и да ми тако мало треба – готово ништа осим онога што ми је дано. И тако ми свака радост одаје постојање смисла. А то сам баш овде научила и осетила са нашим монахињама. Научила сам много тога готово неописивог али ми је задржала пажњу посвећеност и у најмањим ситницама, која може да се огледа и у међусобним односима или неким неким наизглед површним стварима. Када се свему придода посвећеност – све добија величину смисла. У последње време држим се величине из тих дана а када нестане у облацима сивила подсећам себе на оно што треба да чиним да би ми се вратили. А они тако мало траже, траже управо оно што дају када их осећам – љубав, смерност, радост, пожртвовање, осмех... Хвала ти, Боже, што ме учиш и не посустајеш у свом стрпљењу. Мисао дана: Јер сте благодаћу спасени кроз вјеру; и то није од вас, дар је Божији, не од дјела, да се не би ко хвалисао. (Посланица Ефесцима) Бирати боје, бирати зачине, изабрати брескву, одлучити на којој страни кревета ћу да спавам и да ли ћу бити проблем или решење...Некад или сад... Да или не... Може латиница, али наша је ћирилица... Бранити себе од других или друге од себе...Рећи или прећутати. Да ли је прави моменат или није...Разум или осећајност...Учити се на својим или туђим грешкама... Да ли да буде воља моја или воља Његова...Урадити данас или оставити за сутра...Бити одан као пас или превртљив као мачка...Имати такта или се звати Татјана...Узети свој крст и бити са Њим или остати сам у мору људи... Господе, молим те, благослови моје одлуке и дај ми здраву свест када их доносим и мирну савест када други буду осећали њихове последице. Мисао дана: Због тога пак и сам се трудим да имам чисту савјест свагда пред Богом и људима. (Дјела апостолска) Монах, парче Неба на Земљи. Мртви, а нигде више живота него у њима. Дишу слободно, воле безусловно, дају несебично. Лече речима, кувају срцем, греју осмехом. Имају велике очи, носе чудну одећу и чудна имена, исто као и главне јунакиње у бајкама. И када делић њиховог и делић мога живота постану на неко време целина и у ту бајку уђем и ја, изблиза видим да нигде нема више стварности него ту. И то је атмосфера у којој ја налазим стазе које ме воде до мене. До мене која желим да се једном вратим у свој живот, да га живим широм отворених очију, непрекидно захваљујући Богу за све. Мисао дана: И гле, Господ пролажаше, а пред Господом велик и јак ветар који брда разваљиваше и стене разламаше, али Господ не беше у ветру, а иза ветра дође трус, али Господ не беше у трусу, а иза труса дође огањ, али Господ не беше у огњу. А иза огња дође глас тих и танак. А то беше Господ. (Прва Књига о Царевима) Тиркизно плаве чарапице и лаковане ципелице са машницама је имала преслатка девојчица на Литургији. Малине су пустиле црвени сок по жутом филу на торти и то је изгледало „Вау!“ Сестра М. и ја смо седеле на поду њене собе шћућурене једна уз другу и делиле своје велике тајне. Лакше дишем. Сестри Д. смо дале велики аплауз подршке пре аеробика. Десио се тренутак у вечности када смо све биле једно. Црвле је шљапкао по барицама у шетњи до школе. Било је слатко. Слике мог 463-ег дана у Заједници за одвикавање од болести зависности. Лечим се. Исцељујем се. Треба да постанем цело. Претпостављам да за то постоје делови. Господе, молим те, да ме исцелиш, да постанем онаква каквом си ме створио и какаву ме Ти желиш. Мисао дана: И нека буде светлост Господа Бога нашега на нама, и дело руку наших исправи на нама, и дело руку наших исправи. Размишљам о суштинском разлогу писања овог дневника. У реду је да је то због тога што треба да премотам филм и размислим о себи и свету и себи у свету. У реду је и то да се читајући побеђујем и да побеђујем трему. Али ја ипак мислим да је ствар у давању. Да нешто из себе ставим на папир, да дам. И то ми је некад толико тешко и компликовано. Себичност као лоша навика. Молим те, Господе, да ме научиш да дајем онако како Ти дајеш мени. Мисао дана: Један просипа и све више има; а други тврдује сувише и све је сиромашнији. (Приче Соломонове) Вечерас смо имале опроштајно вече са Бојаном и баш ми је било дирљиво и лепо. Невероватно ми је колико се девојка припитомила за пар дана. Сећам се њеног улетања у нашу собу када је допутовала. Биле смо затечене. Као да се десила природна катастрофа. И волела бих да дође у Заједницу, да се наоружа за живот. Подстакла ме је да размишљам о томе колико је тешко живети напољу и колико мораш бити спреман да би успео и да не кренеш линијом мањег отпора. Не дајем себи простора, не жели да размишљам о нама никако другачије већ као о тиму који добија. Мисао дана: И спасе их ради имена Свога да познају моћ Његову. Дан је неки микс од кише, сетних мелодија на клавиру и мојих сећања на мене која сам мајушна и која седим на степеницама у мојој кући, претурама о великој металној кутији од кафе на којој је насликан једрењак. Она је пуна љубавних писама мојих родитеља. Тата је у војсци а мама га чека. У њој још има и хрпа прелепих шарених разгледница. На њима су фотографије неких насмејаних девојчица, па неких куца и маца и неких далеких градова и њиховог светла. И не знам бољу реч која би описала емоцију која ме је обузела овај дан осим речи „блуз“. И знам реченицу коју сам прочитала а која гласи: „Ја сам здрав, живот је полудео.“ И знам себе која сам се упорно и дуго трудила да полудим не бих ли се некако допала свету. Све док се нисам сетила некога Ко је победио свет. Мисао дана: Ево стојим на вратима и куцам; ако ко чује глас Мој и отвори врата, ући ћу к њему и вечераћу с њим и он са Мном. Ономе који победи даћу да седи са Мном на престолу Моме, као и ја што победих и седох са Оцем Мојим на престолу Његовом. (Откривење Јованово) Време је бескрајна координата са безброј тачака на себи. Ова коју бележим у овом трену на овом белом папиру зове се садашњост. Све оне забележене пре ње зову се успомене. Све оне које су изван мог видокруга зову се нада. О њима не знам ништа, њих желим. Успомена на данашњи дан имам доста, размишљам о њима и греју ми срце. И отићи ћу одавде, будућност ће постати садашњост а она ће се претворити у прошлост. Једино ће љубав која је димензија изнад времена опстати за Вечност. Видимо се тамо! Мисао дана: Кад се дуго молиш за човека, обавезно почињеш да га волиш. („Касандрин пут“, Јулија Вознесенска) Да ли сам узела свој крст и кренула за Њим? Да ли сам из средишта свог бића склонила себе и на упражњено место ставила Њега и кроз Њега ближњега свога? Међуљудски односи у Заједници за одвикавање од болести зависности у којој се ја налазим претходних 18 месеци – ти односи су мени мера мог опоравка. Градећи њих градим себе, дајући добијам и живећи ван правила логике имам ту невероватну срећу да познајем Бога који је у мене уградио апаратић који се зове савест и помоћу кога ја могу да ослушкујем да ли сам на добром путу. А имам и сестре у којима се огледам колико сам лепа. Мисао дана: Хајде да сви ми који желимо да будемо хришћани не очекујемо од света ништа, осим да будемо распети. (О. Серафим Роуз) Прича сестре М. о бојлеру и Душану уз море смијеха за вријеме кафе. Хрпа чоколаде и љути ковиљски ајвар. Разговор који крепи и даје снагу. Загрљај који масира и лијечи. Учење француског у најави. Спознаја да нагињем фанатизму и екстремизму у неким стварима. Чиста постељина и миришљава коса. Пар ставки које су саткале данашњи дан. Због оваквих дана будем захвална Богу за сво страдање кроз које сам прошла. У оваквим данима сам просто у миру са собом и свима око себе. У оваквим данима сам дио Вјечности и Вјечност је дио мене, све има смисао, свијет је један велики мозаик у којем се све савршено уклапа. Боје имају боју, осмијех исијава љубав, ваздух ме некако грли и осјећам како те сваки удисај чини сретним. Господе, помози ми да избацим сву прљавштину из себе, да засија у мени Твој лик, да оправдам то што се човјеком зовем. Мисао дана: Ти што долеваш од Свога светог уља у звезде и од безумних пожара правиш кандила пред славом Небеском, долиј Себе и у моју душу, и од страсног пожара направи кандило пред Небесима. (Владика Николај, „Молитве на језеру“) Годинама сам се осјећала несрећно, несхваћено и невољено. Годинама сам тражила љубав, тражила осећај породице, тражила да ме неко разумије и воли. Тражила некога, нешто да попуни празнину која ме је разарала. Лупала сам се по разним градовима, са разним људима, водила разним квази-филозофијама, узимала сам буквално све понуђено, али празнина је толико расла док ме скоро није прогутала. Црна рупа. Након свега, ево ме већ 13. мјесец у Заједници – моје сестре су ми породица, нашла сам тату-Оца и маму-Мати, учим се да препознајем и осјећам Бога и доброту у људима којима сам окружена. Имам све за чиме сам чезнула и полако се састављам и опорављам и надам се да ћу тако закрпљена, опорављена научити и ја да пружам и да се дајем. Мисао дана: Господе, извео си из ада душу моју, спасао си ме од оних који силазе у гроб. Писање дневника у кревету – право задовољство, иако то значи да је прилично касно чим се такав уступак прави. Сестре су све у кревету, чује се само понеко уморно „Господи, помилуј“...Све смо под утиском вечерашњег бденија. Не знам шта ми се догодило вечерас, нешто ме задрмало, оборило с ногу и хоћу још. Хтела сам да бденије заувијек траје, да сви заувијек останемо у малој црквици, да се радујемо, молимо и пјевамо. Овај осјећај ћу да сакријем негде дубоко у себи, као нешто драгоцјено и вриједно, нешто свето. Нешто што се не прича и не објашњава. Нешто што је ту и што јесте! Господе, чуј њежне пјесме нас који се окуписмо вечерас, услиши молитву нашу и помилуј нас! Мисао дана: И на ивицама срца вашег стоји Господ са свећом великом, што гори без дима и испарења, стоји Господ и чека на позив ваш, да унесе свећу у срце ваше и осветли га и сагори у срцу вашем сав страх и све страсти и све ругобне жеље и изгна из њега сав дим и зао мирис. Да ми је неко рекао да ћу журке са људима „сумњивог морала“ и хрпом илегалних ствари замијенити Литургијом, Причешћем, дружењем са монахињама уз духовне пјесме – и да ћу при томе бити десет пута сретнија и задовољнија него прије – рекла бих му да је луд. Одушевљава ме љепота једноставности и чистоте. Лијепо је бити нормалан, или у мом случају, лијепо је тежити ка томе. Налазим се у савршеним условима за остваривање тих тежњи, све ме гура да идем напријед, осјећам подршку са свих страна. И молим се да све ово што упијам овдје буде сјеме које ће да падне на земљу добру. Мисао дана: И Бог ће отрти сваку сузу њихову из очију њихових, и смрти неће бити више, ни жалости ни јаука, ни бола неће бити више. Дуго сам се питала зашто је мој пут баш овакав, туговала над својом судбином, па се назад опет враћала у блато, маскирајући своју слабост и кукавичлук. Била сам љута на себе, на живот, на породицу, на Бога. На крају, дошавши у заједницу, погледала сам негдје својој слабости у очи и процес прихватања је дуго трајао и искрено да кажем, још је негдје у процесу (срећа завршном). Прихватити да сам забрљала, упропастила све чега сам се дохватила и повриједила свакога ко ми се приближио и кога сам вољела, прихватити да сам болесна у суштини, да сам зависник – са свим тим што та модерна болест данашњице носи јако је тешко. Суочити се са собом и посљедицама својих поступака звучи као нека психолошка фраза, али сада видим коју то тежину носи. Заједница, људи око мене, Литургије, Причест, вријеме, Бог – ме опорављају, кроз разне фазе лагано долазим себи, откривам љепоту нормалног живота. Радујем се заједничарењу са овим дивним људима, новим искреним пријатељствима, радујем се учењу и откривању нових ствари, као да сам се тек родила па полако откривам нови свијет око себе. Помози ми, Господе, исцијели ме и научи ме да волим, мислим, осјећам и живим. Мисао дана: Какво крштење може опрати мој стид од Тебе? Какво покајање мој грех према Теби изгладити? Помози ми да се уништим, да ме нема, и да се поново родим, као младенац без прошлости. Помози ми, Родитељу мој. Последњи дан писања дневника. Осјећам огромно олакшање и задовољство, као да сам завршила неки тежак посао па сад могу на миру да одморим. Много волим да пишем. Док сам ишла у средњу школу и неки период после често сам писала. Биле су то најчешће неке мрачне, апстрактне, симболичне теме, а у другим случајевима нисам никад писала у првом лицу. Тај мрак који сам осјећала и у који сам лагано тонула сам најлакше износила на папир, додељујући све те емоције и проблеме неком измишљеном лику подсвјесног Ја. Овако док пишем осјећам се некако школски и схватам колико је то заправо тешко, колико ми је тешко да се овако јавно изразим и дам себе до краја. Иза једне написане реченице, поменутог осјећаја, стоји море пратећих доживљаја, стања, размишљања. Како се на папиру дати до краја? И има ли потребе за тим? Можда би до краја било превише. Мисао дана: Све чините без гунђања и двоумљења, да будете беспријекорни и честити, дјеца Божија, непорочна усред рода неваљалог и поквареног, у којему сијате као свијетила у васиони. (Посланица Филипљанима) Љето 2016. Температура близу 40 чини ми се. Селимир и ја у ауту, на путу, релација Зеница – Добој. Нервоза, бесмисао, напетост...Окус млаке Коле која лапи у устима тјера ме на повраћање. Телефон ми звони по десети пут – више и не гледам ко зове, сигурно је мама, а не могу да је слушам како галами и плаче, нити знам шта бих јој слагала више – гдје сам опет читав дан, на шта сам спискала паре и слично. Ауто се квари. Не знам да ли је већи пакао у мени или око мене. Селимир виче на мене, каже знао је да ће овако бити, требали смо да чекамо вече да кренемо...говори ми: „Ти си крива!“ Крећем да хистерично плачем и питам: „Ја? Ко сам ја? Ко сам то ја?“ Понављам питање пар пута, више га себи постављам, изговарам га као неку мантру. Наравно, тог дана ни одговор, ни смисао, ни себе нисам пронашла. Јесен 2018. Ево ме у манастиру. Устала сам јутрос у 6, читала јутарње молитве, послије пила кафу и весело чаврљала са осам жена. Провела сам цијело пријеподне у топлој кухињи, правећи колач од сира са сестром С. Чак сам и рецепт записала. Срећна сам, задовољна. Шеснаести мјесец већ како сам у Заједници за одвикавање од болести зависности. „Ко сам ја“ и даље се питам, али коначан одговор не налазим, коначан одговор не постоји. По неки нови откривам и добијам сваки дан. А смисао и суштина тих одговора су у основи исти, и сви потичу од љубави, истине и добра. Све их видим обасјана Твојом свјетлошћу. Све ми је јасније, са очију ми се развејава магла и све лоше се топи у Твојој близини. Буди увијек уз мене, чувај ме од мрака, бесмисла и помози ми да нађем одговоре. Мисао дана: Има ли дана иза твојих леђа, човече, које би желео да ти се поврате? Сви су те привлачили као свила, и остајали иза тебе као паучина. Као мед дочекивали су те, као смрад испраћао си их. Сви су препуни обмане и греха. (Св. Владика Николај, „Молитве на језеру“) Опрости ми што сам те изневјерила. Опрости ми за сваки твој уздах, за сваку твоју бол. Опрости ми за сваки твој нијеми крик, за твоје драге окице пуне суза и страха. За сваку твоју непроспавану ноћ, стања безнађа и очаја у која см те доводила. Опрости ми што си улицом ишла погнуте главе, не гледајући људе у очи, због срамоте коју си осјећала због мене. Опрости за непријатности које си осјећала када те питају за мене. Опрости ми што сам те лагала, крала твоје и татине тешко зарађене паре. Што сам продавала своје тијело и уништавала оно што си ти девет мјесеци носила испод срца, што си са љубављу и пажњом хранила и чувала. Опрости ми што сам уништавајући себе уништавала и тебе. Опрости ми што нисам била добра кћерка! Мисао дана: За све грехе људске кајем се пред Тобом, Многомилостиви. Гле, семе свих грехова налази се у крви мојој! Својим напором и Твојом милошћу ја угушујем тај зли усев дан и ноћ. Да не ниче кукољ, но чиста пшеница на њиви Господњој. Посматрам и слушам сестре док имају подјелу. Свака прича своју исповјест, износи неки скривени дио себе и своје прошлости. Дубље их упознајем и јасније видим. Нису ми више особе које волим или не волим, са којима сам пријатна или са којима сам на дистанци... Сада доживљавам њихово биће, њихову душу, патим са њима кад им је тешко, радујем се са њима када су срећне... Завирим мало испод површине и у свакој видим незаштићено дијете, биће жељно љубави и пажње, душу жедну Бога. У свакој се назире слика по којој је створена слика Бога живога. Господе, помилуј моје сестре, нека се засија Твој свијетли лик у свакој од нас. Мисао дана: Као човек који разбије стаклено огледало, па пође да огледа своје лице на лицима људским и лицима животињским и лицима свих ствари. И свугде налази неку црту сличну своме лицу, но нигде целину лица свога. Данас сам се на кратко вратила у период кад сам била осмогодишња дјевојчица. Субота је, предвече, прохладно вријеме. Мама је изашла на кућна врата и зове ме: „Хајде у кућу, читав дан си вани, сад ће мрак!“ Ја се, наравно, правим да је не чујем. Мама ме поново позива и овај пут мудро спомиње цртани и млијеко са кексом које ме ни дан данас не оставља равнодушном. Трчим у кућу и мирис долазеће хладне јесење вечери смењује се са мирисом врућег млијека и топле, домаће, породичне атмосфере. На ТВ-у се гледа нека емисија типа „Хроника град Добоја“, а на шпорету се крчкају неке супице док се у рерни пече пита. Кад се присјетим тих дана осјетим чежњу и дијете у мени пожели да се то врати. Али вријеме не иде уназад, једино можда негдје у будућој Вјечности налази се Рај дома и топлине који сам наслутила и предокусила кад сам била мала? Мисао дана: Минуло је детињство моје, храњено страхом и незнањем, и ишчезла је нада моја у небо и земљу. Сада само у Тебе гледам и Твог се погледа држим, колевко моја и васкрсење моје. Чекам Твој долазак, Пратим те кроз најтачнији сан, Где као свећа разгореваш мрак. Моје срце се чисти, Бол је нестао, Удишем бискост И лепоту свељубави природе, У зовућим ме Најнежнијим звуцима лета. Светло из једног малог угла, Допире у одаје мог срца, Тамо где је некада У мраку пребивао Мој најдражи сан. „Благословен који долази у име Господње“, Јеванђеље по Матеју. Тако гласи моја парола за вечерас. Чим сам закорачила у заједницу Земља Живих, добила сам благослов за даље лечење којем желим потпуно да се предам. И сада већ сматрам да моја тужна зависничка болест има и своје лице као и наличје, да је сама по себи вишеслојна, духовног карактера. У процесу лечења који је најпре уследио у Вршцу у психијатријској болници на ЗЕ одељењу, одељењу за лечење болести зависности, провела сам једанаест месеци. После тог дугог и посве мучног, исцрпљујућег периода, лечење лековима није више могло да напредује. Констатовала сам да ми је потребно даље духовно лечење јер сам се често осећала као угашено тело у које треба удахнути дух. Убрзо сам добила повратну информацију у вези Заједнице и њеног рада са нама зависницима. Наставила сам даље да ослушкујем, пратим и ток ствари препуштам чистој Божијој вољи. Благословена сам Да ли било шта може да помути воду Твоју сада када си из тамнице тек избавио душу моју? Слава Теби, Боже! Песвета Богородице, спаси нас! Мисао дана: Да дође Царство Твоје, да буде Воља Твоја и на земљи као и на Небу. Недеља. Лето као да се наставило у пуном интензитету, топло и сјајно, након кишовитог периода који је у неким тренуцима подсећао на јесен. Тако се и мени смењују расположења попут четири годишња доба док у исто време вапијем за постојаношћу и сталношћу. Ипак примећујем да су прелази из једног у друго много нежнији и ублаженији него што су били. Све је много природније и схватам да се један ток, као и ток реке, само треба пратити у својој пуноћи постојања. Кише су Твоје Освежиле и испуниле Набујалу природу Целог мог бића. Бол који носим Као терет Огреховљеног тела Бацићу у поток, Док кроз његов шум Мој душа Већ путује... Изворе чисти И јединствени, Изворе истинити Прими ме у свом Беспрекорном сјају. Мисао дана: Него као што је написано: што око не виде и ухо не чу и у срце човеку не дође, оно припреми Бог онима који Га љубе. (Прва посланица Коринћанима) Литургија за Литургијом. Каква благодат нам је дата овде у манастиру! И данас је тако обележен имендан монахиње. Данас нам је она испричала занимљиву причу о свом животу пре него што се замонашила и о Божијем призиву и промислу. Како све ствари како год наизглед нерешиве, зарад правог циља успевају да се разреше и наместе онако како је најбоље за осварење. Питам се шта је са мном. Знам само да желим спасење. Моја прошлост је некако зтворена и завршена, све више и више садашњост, овде и сада, доживљвам интензивније. А овде где тренутно јесам, осећам као једино право и истинско место на путу мог излечења. Господе, излечи ме до краја! Мисао дана: Заиста нисам дошао да вам будем учитељ мудрости, но сама мудрост. Вечерас је задње вече како пишем дневник овде у манастиру. Не знам колико сам успела да се изразим кроз писање које ми је кроз живот помагало углавном. Тежина коју осећам присутна је већ дуже време и да није благодати коју добијам, не знам како бих поднела овај период. Вечерас на подели причала сам о свом оцу и како у разним животним ситуацијама, људима, речима могу препознати присутност тог драгог човека. Једно лепо сећање везано је за часове проведене у читању стихова које смо делили међу собом. То су били прелепи моменти давања безусловне љубави. Само је пут, Кроз осунчани врт Места наших сусретања. Изашавши из окриља снова Прелазим границу краја И спуштам се низ месечев срп. Небо у твом оку и даље је пуно звезданог сјаја. Мисао дана: Док светлост имате, верујте у светлост. Опет дневник и ја! Зашто па макар и тренутак помишљам да побегнем од писања кад је оно толико укорењено и присутно у мом животу? Недостатак разборитости или можда одсуство љубави, питам се? Данас се читао акатист светом Сави а ја сам цео дана била под утиском. Сетила сам се свог оца и молила се за покој његове душе. Књигу коју је писао о животу светог Саве није никад успео да доврши. У то време док је радио на књизи зароњен у мноштво литературе, ја сам била ту да му помогнем око уношења текста у компјутер и око одабира илустрација за књигу. Мислим да сам требала много више да дам себе у свему томе и дубоко се кајем због тога што нисам. И ево још пар стихова о овом дану: Места покајања Овде на пола пута, Одакле се подише глас И чекају сузе Са неба, Да се спусте У реку, Ношена голицљивим ветром, Кријем се у крошњама Шумског дрвећа. Мисао дана: Ти си светлост, Боже мој, и не желиш да будеш скривен у тами и да не светлиш. Још једна ноћ у манастиру. Осећам се пријатно и задовољно. Нема струје тако да пишем под светлошћу свеће, баш као да сам сама одабрала овакав тренутак пун спокоја, мира као и мисаоне живоности. Често бих себи раније правила такву атмосферу да бих подстакла неку врсту инспирације. Кроз прозор допиру раздрагани гласови сестара. После низа година усамљености, моје се срце испуњава љубављу према новом животу. Дар који сам добила од Бога, дар је најчистије светлости. Мисао дана: Љубави моја, помилуј ме! Сило и Истино моја, помилуј ме! Све ређе размишљам о прошлости. Али ипак у неком разговору, провуче се као тамна сенка и допре лагано до мог ума где пронађе место и заносно овлада нада мном. Овде у Заједници ми то зовемо „вожњом“ разним искуствима које смо стекле у свом прошлом животу на супстанцама. Евоцирање успомена. Често такве наизглед безазлене ствари могу да ме врате у један већ доживљени али зачарани круг, јер у њему често осетим сласт и мириси су тако јасни, звуци оштри, боје интензивне као у сваком илузорном свету. Враћање је само својеврсно застајкивање, стагнација у лечењу а са друге стране одређена борба са злом на путу самопознања. Мисао дана: Избави душу моју од самообмане, Боже мој, да би се и тело моје избавило од телесног греха. Све може постати песма. Један тренутак, једна вечност, трептај ноћи, пољубац дана, најчистија мисао која се буди из најмрачнијег дела у нама и осветљава пут. Ништа није коначно и искључиво. Тежњом да се душа ослободи од свега што се дешава у свету, дотичем живот у свом цветању и проналазим извор у срцу. Све почиње на том месту и сви токови воде тамо. Из погледа Наших сусрета, Скида слојеве Густог мрака, Скривених У џеповима Звездане ноћи. Ношена путем Између два света, Спајамо се Нама драгим, Загрљајима. (Посвећено сестри Теодори) (Владика Николај, „Молите на језеру“) Емоције. Цео дан, у свим бојама навиру у мени попут речног тока. Ношена тако, кроз снажна струјања воде, стижем до брзака где се препуштам и не осећам више своје тело али убрзо се затичем између две стене и посматрам на тренутак своју тужну судбину, спремна да је оплачем. Тргнем се из тога и крећем у борбу са самосажаљењем, помислим, могу сама али ипак вода ме вуче на доле. Обузима ме шаренило дна. Пливам. У почетку са напором. Сетим се како ме је отац научио одмарању на води. Лежим на површини док одмичем у непознатом правцу. Сетим се притом Александра и размишљам о његовом телу које је однела река. Тонем по ко зна који пут. На обали долазим до свести да нисам сама. Невидљива рука спасења и громка песма сестара успева да каналише најезду емоција у мени. Сузе. Бели папир испод фине куглице врха фломастера. Мир... Мисао дана: Зар не може кап воде наћи пут да изађе испод планине на светлост? Зар не може огањ у срцу планине пропутити себи пут и избити на врх, где га Сунце чека? (Владика Николај, „Молитве ма језеру“) Јер већ си овде Где је почетак И не тражи крај. Јер сваки камен Који си понела Уклесан је Болом из Твојих белих руку. Мој први дневник, нове радне обавезе, између осталог и синоћна подела после које се осећам много боље, растерећена од свега што сам до саме поделе држала у себи. Велика и грандиозна подршка од стране мојих сестара дала ми је енергију и вољу да истрајем и поделим делић мог живота. Овај дан је у принципу био јако турбулентан, са доста искушења, на које сам свесно или несвесно реаговала. Сам пут са мати М. до града уз разговор ми је невероватно пријао, али сама чињеница да идем код зубара је била од старта неприхватљива. Све је ипак прошло у најбољем реду, између осталог чека ме читање дневника пред монахињама и сестрама. Надам се да се нећу онесвестити. Талас разних емоција продире ми кроз тело, обузима ме трема а притом осећам велику част и одговорност што ми је пружена прилика да на оваквом месту напишем најискреније шта осећам. Нећу вас изневерити. Мисао дана: Молитве, дете моје, више молитве! Бог може да ти помгне да подигнеш свој крст или да ти да снаге да га до краја носиш. И не заборави: Оно што је ћорсокак за људе јесте поље деловања Божијег пар еџцелленце. То је за Бога погодна прилика. Добра, лоша, тешка, немоћна, љута, груба, нежна, блага, топла, радосна, тужна, разочарана, осећај кривице, опраштање, тражење, молитва. Све у једном дану за свега неколико сати. Борба која непрестано траје. Свесна сам да споља тотално другачије изгледам али морам признати да се унутра распадам на делиће. То беше дан иза мене. Идем напред овај пут. Молитва, акатист Исусу Христу испуњавају моју душу. Вечерња молитва ми увек пружа тај јединствен осећај који бојажљиво чувам само за себе, као да се плашим да не престане. Као да је могуће да просто нестане а то најмање желим. Немогуће је то описати. Живот једноставно чине лепе емоције, просте ствари, лепота, љубав, вера, нада... Мисао дана: Тешка је бура на мору, још тежа у души. Али ни море ни душа не чисте се без буре. Као и сваки претходни дан и овај нас је научио нечему, донео нова искуства, учинио јачим, свакако извлачећи само оно најпотребије из свега. Предавање мати Т. на тему „Радост мира“, окупљене испред конака, испод звона код саме цркве. Ми и наше монахиње. Та невероватна количина енергије и искрености, разумевања, пажње, труда да се све изнесе, образложи, појасни, одговори на сваку врсту наше дилеме чине ову прелепу и јединствену заједницу. Носимо огромно искуство из манастира и нешто необјашњиво што ће остати уткано док год смо живе у наша срца. Благодат која нам олакшава живот и наредне дане у нашој заједници. Укупно три сата је трајало предавање, узајамни разговор и полемика на дату тему. Све смо подједнако учествовале и извукле поуку или се пронашле у теми. На основу коментара касније, закључила сам да су сви јако задовољни. Нешто касније су нам дошле гошће, искрено се надам да ћемо оставити леп утисак. Негде и не сумњам у то с обзиром на труд који улажемо. Заједничка молитва и вечера су учиниле дан комплетним. Презадовољна сам! Мисао дана: Тескоба и бол рађају истинске дарове. Што је тескоба већа, што је бол дубљи, то су и добијени дарови већи и драгоценији. (Мати Макарија, Пећка Патријаршија) Искристалисала су ми се осећања, емоције и добила сам одговор на дилеме за које сам била сигурна да никад нећу. Погрешна слика о себи и погрешна расуђивања, искомпликовало је самоспознају. Коначно, пао ми је камен са срца и спласнула је тежина коју сам осетила... Разговор са Мати ми пуно значи. Испрва збуњена добила сам одговор на свако питање, недоумицу о животу и себи. Све што сам чула је и више него довољно и више него одлично. После свке борбе излазим као победник, имам вољу и велику жељу да истрајем. Нећу одустати. Око осам сати увече почео је филм, кокице, сви на окупу и доживљај који зрачи са пуно разних енергија на једном месту, сви смо ту! Не могу а да не споменем наше гошће: унеле су шалу, смех, свежину, њихова харизма без које се не може. Надам се да ћу их опет негде срести. Мој последњи дневник у овом периоду, лупају ме разне емоције, морам признати да поред свега што ме је мучило остале су радост, срећа за које се чврсто држим. Само нек потраје. Мисао дана: Нема сигурног пута кроз живот, нема „сигурног „ пута у Рај. Бог неће послушног ученика већ сарадника. (проф. Светомир Бојанин) По други пут откада смо у манастиру добијам радну обавезу дневник у нешто краћој верзији од пет дана што ми изузетно прија. Разбијам предрасуде о себи, разбијам трему и морам признати да се овај пут много боље и опуштеније осећам. У претходном периоду доживела сам моменте које ћу вечно памтити, за које ћу се молити у будућности, надам се да ћу нешто слично доживети поново. У манастиру време изузетно брзо иде. Сваки дан је посебан и својеврстан. Монахиње нам пружају неизмерно пуно љубави, разумевања, пажње, све оно што је нама свима понаособ свакој недостајало у животу. Разговори и дружења расвешћују наше помућене мисли, расветљују мрак и помажу да правилно расуђујемо. Пуно смо се све везале за сваку монахињу понаособ и знам, али знам да ћемо се емотивно распасти кад се будемо враћале одавде, а ускоро нас то чека. Не могу апсолутно да урадим ништа поводом својих емоција јер сам сувише слаба и хиперсензитивна. Најопасније жене Р Србије и Р Српске са једне стране стола а са друге најмудрије, најжене, то јест монахиње. Ко би рекао да ћемо икад проводити време заједно док се гледамо у очи рушећи све предрасуде о нама и њима, уживајући на свакој Литургији, молитви, причести, ручку, вечери, појању, певању, сведочанству, дневнику, роштиљу, пикнику, шетњи , спорту. Са пуно смеха и радости започињемо дан заједно, тако се и завршава, најмоћнија сила у једној просторији. Хвала ти, Боже, и молим те – чувај нас! Мисао дана: Највећи израз твоје љубави, без обзира да ли си у манастиру или у свету, биће непрестана молитва за све људе. И једино ће те та молитва извући из окова самоизолованости. (старац Софроније) Седим преко пута у соби мати О. и уживам у самоћи док уједно пишем дневник и размишљам о дану који је иза мене. Сестре су ужурбане, веселе, док се спремају за сутрашњи дан и за спавање. Сат времена дуже у кревету је добитна комбинација. Јуче је све било у знаку припреме славе сестре М. и рођења Пресвете Богородице. Дан је био изузетно турбулентан од послушања, молитве, момената – све у знаку емотивног пада или супротно емотивног шока и одбрамбених механизама. У сваком случају, ми смо испуњене са пуно смеха, ентузијазма и у нашем малом врту чекамо наредни дан. Сутра је Литургија, причест а након тога кафа, ручак, дружење, послушања, шта нам више треба...презадовољна сам! Мисао дана: Хиљаде златних крстова сија – добро је Божије јаче од зла. (Отац Јован Бабић) Размишљам и слажем утиске данашњег дана. Одређени део дана бих желела да се осамосталим и будем у миру са собом и са Богом. Посматрала сам све природне лепоте којима сам окружена и уживала у жубору потока. Назире се почетак јесени, рекла бих. Чудно како раније нисам ни примећивала годишња доба, осим када морам да променим одевну комбинацију. Као да сада живим у неком паралелном свету. Гужва, вика, псовке, нервоза, вазда нека журба, то је био мој живот као и већине Београђана и питам се какав је смисао таквог живота. Ни за тренутак нисам стала и запитала се где сам ја у свему томе, које је моје место, шта волим и шта ме испуњава. Стопила сам се са том масом празних и несрећних људи у свакодневну јурњаву за новцем, проводом, тражењем нових задовољстава али на погрешан начин и на погрешним местима. Колика год да је моја несрећа и колика год да су страдања, почињем да увиђам и другу страну тога, ону позитивну страну, ма како то апсурдно звучало. Да нисам била на таквом дну никад не бих упознала моје сестре, дајем себи право да их зовем „мојим“...не бих упознала наше дивне монахиње, нити дошла на овакво место, нити имала прилике да упознам овакву лепоту и дар живота. Јер живот је Божији дар и сада на њега тако гледам, а не као низ година и дана које сам испуњавала испразним стварима само да што брже прођу и заврше се. И увек говорила „сутра је нови дан“ а сутра је било исто као и „данас“ са можда још већом тежином празнине и бесциља. Једног дана ћу се вратити у тај свет и бити део истог, али се надам да ја нећу бити иста. Господе праведни, учини ме трезвеном и будном да ме грех не опије и не успава. Мисао дана: Ово сам вам казао да у мени мир имате. У свету ћете имати жалост, али не бојте се. Ја сам победио свет. Расејана сам цео дан и мисли ми, као и разговори, лутају с теме на тему. Сестре су болесне и то се осећа. Када једна није добро, друге саосећају с њом. Прави дух заједнице. Али ни болест нас није спречила да певамо Тонија, Тошета и шта год нам падне на памет. Не могу да се отргнем утиску који је разговор са Мати оставио на мене и који ме је подстакао да сагледам свој живот из неког новог угла – овде и сада. Прошлост и будућност, како и зашто, да ли ће бити или неће, све су то питања која ми се у протеклом периоду мотају по глави. Осећам се много другачије него пре Заједнице. Чисте сам главе, могу рационалније да размишљам и осећам Божије присуство у мени и око мене. Све те моје нереалне бриге и помисли су страх од непознатог и моје жеље да контролишем ситуације, људе, живот, а у ствари ништа од тога није под мојом контролом и у мојим рукама. И уместо што се толико уздам у себе (ево где ме је довела та моја силна памет!) решила сам да попустим и препустим се Божијој вољи и милости, да живим овде и сада са мојим сестрама и мудрим монахињама. Мати каже да је „самопоуздање познавање себе“, што значи да ја себе уопште не познајем. Дала сам себи задатак да озбиљно почнем да радим на себи. Прошлост је прошлост, променити је не могу, нити могу вратити време, а све те моје силне бриге везане за будућност препуштам Богу и вољи Божијој. Мисао дана: И мир Божији, који превазилази сваки ум, сачуваће срца ваша и мисли ваше у Христу Исусу. Морам признати да осећам огромно олакшање због последњег дана писања дневника. Признајем да ми је био на корист и осећам да сам могла да ставим на папир и кажем бар понешто што можда не бих могла обичним разговором. Прожима ме осећај потпуне испуњености и задовољства током целог данашњег дана и догађаја у њему. Не само зато што смо дуже спавали, нити се нешто посебно догодило, то је просто неки осећај у мени. Никада нисам тако дубоко истраживала своје осећаје и осећања, то јест врло сам их површно доживљавала. Ето, не знам зашто понекад имам претерану жељу да филозофирам зато да бих једноставно рекла још нешто. Људи често кажу да је живот само један. Сада то кажем не само као фразу, него заиста и осећам. Живот је пун успона и падова, туге и радости, успеха и пораза и могу га гледати као крст и терет или као дар Божији испуњен толико дивним, драгим и незаборавним тренуцима који се речима не могу описати и који су изнад свих потешкоћа и борби. То је нешто што заувек желим да носим у срцу, чувам за себе и налазим снагу у тим дивним успоменама. Бирам да празнину попуним животом, а не живот празнином. Мисао дана: Оправдавши се, дакле, вером, имамо мир у Богу кроз Господа нашег, Исуса Христа. Мало закаснело писање дневника, али утисци од јучерашњег дана и даље снажни. Моја прва слава у Заједници и то ништа мање него у манастиру. Доживела сам све оно о чему су ми сестре толико пута причале. Прекјуче је атмосфера у кући била као темпирана бомба, а јуче нови дан и нове ми. На тренутак ме сећање вратило на дан светог Николе у мојој кући. Други људи, друге приче, друга атмосфера, али исти тај неки познати осећај. Све буде живо, дан зрачи радошћу и весељем, дочекујем и испраћам госте. Тако је и јуче било. Беседа оца је изазвала у мени буру најразличитијих емоција. Мотивисала ме је и подсетила на циљ мог доласка и живота у Заједници и какав човек желим да постанем. Наравно, ни песма није изостала. Певале смо са најдубљим емоцијама као да немамо ни једну бригу овога света. Монахиње и ми. Певамо, дишемо, допуњујемо се, волимо и молимо се као један. Тренуци најискреније и немерљиве среће. Ово је мој тренутак вечности који сам замрзла и закључала га заувек у срцу у албуму успомена. Због оваквих дана и оваквих тренутака захвална сам Господу што ме је оставио у животу и допустио да осетим ове мале радости које чине живот. Мисао дана: Ти што свако семе живота оплођаваш; што лебдиш у свакој утроби; што у јајету птичијег гнезда седиш и мајсторишеш ново чудо од живота, оплоди, молим Ти се, и невидљиво семе добра у мени и бди над њим док не узрасте. Уморна сам и измучена мислима због малопређашње поделе и исцрпљена због напора који сам улагала целог дана да се победим и поделим једну од највећих мука у мом животу. Цео дан ми је прошао у мислима о подели и страху да ли ћу то моћи да изнесем. Чудно ми је било да слушам себе како то гласно изговарам, нешто што сам трећину живота гурала под тепих и улепшавала истину јер сам је се стидела. Али, у последње време се све чешће јављају горке и тешке мисли и осетила сам потребу да се ослободим тог тешког бремена. Сестре су ме храбриле целог дана и рекле да ће ми бити лакше када то изговорим наглас и суочим се јер истину да избегнем не могу. Најрадије бих све избрисала да не боли, али то тако у животу не бива. Осетила сам као да оживљавам прошлост и чачкам ране које су престале да крваре. Бар сам ја тако мислила. Та несрећа ми изгледа највећа и најгора јер је моја, и ми сваке вечери делимо оне најтеже ствари које муче душу. И ко ће ме разумети ако не оне? Сада осећам велико олакшање. Вероватно од силне жеље да осетим мир, почиње да попушта напетост у мени. Оставићу ове мучне мисли пред вратима бар на неко време. Боже који све знаш, буди милостив и мени и њима и свим грешним људима. Мисао дана: Помози ми, Боже мој, да победим свет у мени и лако ћу победити свет изван мене. Осећања су ми променљива као на клацкалици, час горе час доле. Ни тамо ни овде. Ни напред ни назад. Ја некада и ја сада. Недовољно далеко од старог живота а превише кратко у новом. Ухватила ме нека носталгија за породицом и домом. Питам се како су, како живе, да ли су добро, да ли су здрави. Мислим да се ко зна шта променило, а то је само пар месеци удаљености. А мени је сада као из наслова оне Лаушевићеве књиге „Година прође, а дан никад“. Ако ништа друго, имају огромну бригу мање, јер сам ја сада на месту које лечи и душу и тело. Жељна сам да их загрлим и пољубим, чини ми се, као никад до сад. Како се сусрет ближи све више размишљам о њима и замишљам како ће то изгледати. Мој живот иде потпуно другачије од очекиваног и свиђа ми се то. Оно што сам била последњих десет година ме не дефинише као особу. Таква рођењем нисам дата. Понављам то себи док не зазвучим искрено и као да то заиста мислим. Јачам и припремам се за варљиви земаљски свет у коме је лако низати грехе, препуштати се страстима и искушењима. Водим непрекидне борбе са самом собом, падам и подижем се и тако изнова и изнова. Осећам се као феникс који се диже из пепела. И градим нов живот на камену, а не на песку, поново све из почетка. Мисао дана: Ти си Онај што исто добро мисли у свима људима, иста мисао и светлост иста. Тобом човек човека познаје, тобом човек човеку пророкује. Твојим гласом људи се чују. Твојим језиком разумеју. Ваистину, Ти си Свечовек, јер сви људи су суштаством у Теби и Ти у свима и у свему. Нешто сам размишљала о савести уопште. До уласка у Заједницу нисам ни знала шта је, али временом сам научила и осетила како ме та иста савест изобличава, колико ме душа само болела и непрестано мислила о томе. Дошла сам до закључка да је све то тако требало да буде и да кроз страдања само јачам духовно, бар тако сам себе утешила. Драго ми је што се лечим баш у овој Заједници и што имам част и привилегију да будем још увек млада, јер поред мог лечења овде, Заједница ми је велика школа живота у сваком смислу те речи. Мисао дана: У томе је љубав, не што ми заволесмо Бога, него што Он заволе нас, и посла Сина Својега као жртву помирења за грехе наше. Брзо ми је прошао дан, баш чудно. Имале смо Литургију и могу рећи да ми је некако била посебна. Данас нешто мислим на моје, шта раде, како су, како им је на мору... па се зауставим да не одем у фазу кад ме ухвати меланхолија. После извесног времена ме пукне туга што ми се овде често дешава. Све су сестре старије од мене, осећам се као ружно паче, досађујем се...на крају станем и питам себе: „Зашто се сажаљеваш? Главу горе, сети се зашто си овде и гледај са позитивније стране!“ Мисао дана: Јер сте благодаћу спасени кроз веру и то није од вас, дар је Божији. (Ефесцима посланица) Не знам стварно да опишем моје тренутно стање. Да ли сам тужна, збуњена, изгубљена, љута, разочарана, повређена, да ли ме је ударио серотонин, само знам да не могу да опишем и каналишем. У глави ми мождане ћелије играју коло, дневник пишем још пет дана, ушла сам у радну групу...некако ми је то превише за један дан. Значи да ми је отац дао још већу одговорност што плус значи да треба још више да се трудим, преузимам иницијативе и будем пример. Сад пуном паром. Надам се да ћу оправдати указано поверење. Мисао дана: Пред седом главом устани, и поштуј лице старчево и бој се Бога својега. (Трећа књига Мојсијева) Проблем ми је да се отварам да је то невероватно. Шта сад да толико пишем? Не волим јер се бојим осуђивања, у смислу да ће други да ме осуђују. Све до уласка у Заједницу нисам видела никакав смисао, био је само бесмисао, мрак, и то ми је пружало задовољство, имала сам тотално искривљену и поремећену слику, задовољство сам тражила у скроз погрешним стварима и то ми је све остало као последица...тако да назовем...не могу ни дана данас да пишем а камоли причам о томе. Мисао дана: Мир вам остављам, мир Свој дајем вам. Не дајем вам га као што свет даје. Нека се не збуњује срце ваше и нека се не боји. Размишљам данас колико сам дуго глумила да сам нека друга особа. Колико сам у ствари мрзела себе. Питала сам се: „Ко си ти?“ Све што сам радила радила сам на силу, гушила сам себе уместо да помогнем себи, уместо да се радујем што живим, ја сам на сваки начин покушавала да то не постигнем. Тако да – сада се радујем што сам жива, што видим смисао живота, што сам коначно насмејана, што сам научила да се радујем, што помажем другима на нормалан начин, што се трудим да осећам своје грехе, што напокон имам вољу за живљењем и што ме срећном чине мале ствари. Мисао дана: Све испитујте, добра се држите. Од зла у сваком виду уклањајте се. (Прва посланица Солуњанима)


source: fineweb

text: Контролна група Контролна група је група испитаника у експерименталном истраживању која је лишена утицаја експерименталне варијабле и има улогу контроле важности утицаја оне варијабле која се истражује. Контролна група је уједначена са експерименталном групом испитаника по свим, за истраживану појаву, релевантним варијаблама осим експерименталне (независне) варијабле. Зато се разлика у добијеним резултатима на зависној варијабли код ове две групе може приписати дејству искључиво експерименталне варијабле. Литература[уреди] - Овај чланак, или један његов део, изворно је преузет из књиге Ивана Видановића „Речник социјалног рада“ уз одобрење аутора.


Указујемо широј јавности на научне теме и будимо интересовање за научна и технолошка достигнућа. Промовишемо научну писменост и научну културу. Спајамо научну заједницу и друштво, и кроз креативни дијалог градимо мостове између науке и грађана. Отварамо простор за сарадњу и међусобно разумевање. Пружамо обиље садржаја и активности у циљу промоције науке, прилагођених публици различитих узраста, интересовања и образовања. Документа Документа у вези са радом ЦПН-а: статут, извештаји о раду, финансијски извештаји, правилници, планови јавних набавки, програм рада... ПРИЈАВЕ Пријавите се за бројне догађаје које ЦПН организује током читаве године, као што су радионице за ученике, одрасле и предшколце, јавни позив за финансирање научнопопуларних пројеката. Визуелни идентитет ЦПН ставља акценат на квалитет и препознатљивост дизајна својих публикација, програма и осталих активности. Преузмите визуелни идентитет Центра. ФОТО Претражите фото-галерију у којој су забележени најзанимљивији детаљи са манифестација, трибина, семинара и осталих активности које ЦПН организује. ВИДЕО Међу видео-материјалима на Јутјуб каналу ЦПН-а налазе се снимци са трибина, манифестација и осталих догађаја, као и промотивни видео-клипови.


Царство Божије и царство празнине – Православље и духовност Њу Ејџа – Страна 17 – Светосавље « ПРЕТХОДНА СТРАНА1 ... 16 17 18 ... 72СЛЕДЕЋА СТРАНА » ДА ЛИ ЈЕ НОВИ ЗАВЕТ „ЗАСТАРЕО“? У новинама „Труд“ од 1. 7. 1995. објављено је да „на територији Русије, према тврдњама статистичара, данас делује око 300 хиљада народних исцелитеља, видовњака, магова и астролога.“ Триста хиљада светаца и пророка! Само пет година од укидања државног безбожништва у Русији већ на сваких триста педесет особа долази један „богомдани“ чудотворац! И ово је сасвим блиско стандардима савременог „цивилизацијског света“: како тврди амерички сектолог Г. Џ. Бери, “ само у Лос Анђелесу има око хиљаду активних контактера'“ (са духовима, нап. прир.). Ја, пак, ове „космичке информације“ дочекујем једноставним питањем: да ли је могуће ишта истински ново у религиозној историји човечанства после Новог Завета? Да ли у принципу може да настане нека виша представа о Богу од оне која је изложена на страницама Јеванђеља? Могу да постоје два схватања овог Јединственог Принципа. Прво се назиа „пантеистичким“: Бог није личност, већ једноставно Енергија, слична гравитацији, која прожима целу Васиону. Ова енергија нема ни слободу својих деловања, ни свести о њима, ни контролу над својим испољавањима. У целом свету долази до разноликог оваплоћавања Јединствене Енергије, која се испољава и у добру и у злу, и у стварању и у рушењу. Њена појединачна испољавања умиру, али она увек остаје своја, никог не жалећи и никог не волећи. Јелена Блавацка, под чијим утицајем се у многом и формирао савремени окултизам, овако је изражавала своје схватање Божанствене Енергије: „Непокретно Бесконачни и апсолутно Безгранични не може ни да жели, ни да мисли, ни да делује.“ Лако је приметити да је праведније, узвишеније размишљање о Савршеном Бићу она философија, која у Њему види Личност, самосвесну и самоконтролисану свест. Можда су атеисти у праву да нема никаквог „Савршеног Бића“. Ипак, ако се већ бавимо религиозном философијом и постављамо хипотезу о таквом Бићу, онда је дубља и доследнија она која самосвест сврстава у савршенства, и зато у Апсолуту види Личност. Приђимо муслиманском богослову и упитајмо: Може ли се рећи о Алаху да је Он љубав? Наш сабеседник ће се мало замислити. То је природно, пошто директне формуле „Бог је љубав“ у Курану нема, а за човека било које вере није баш тако просто да изговори богословску формулу које нема у оном писму које је за њега свето. Па ипак после извесног размишљања муслимански учитељ ће нам одговорити: “ Да. Наравно, пре свега, Алах је воља. Али може се рећи и то да у Њему постоји љубав према људима. Љубав је једно од деведесет девет светих имена Свевишњег.“ Та иста три питања постављамо и о старозаветном Јахвеу. И чујемо исте одговоре. И само ће на крају бити речено: „Јахве воли људе. И поред свег Свог надспокоја Он каже да не може да буде у потпуности миран и спокојан без човекове љубави... Он не даје само Закон. Он преклиње људе да га не забораве. Тешко Му је с људима. Он говори о Себи да је ‘Бог љубоморни’. Он је ступио у брак са Израиљем и неверност људи Га боли.“ Али љубав Бога према људима, онаква каква је познато у Старом Завету, није учинила Бога човеком. Ова идеја постоји у кришнаизму (где се Кришна схвата као Личност и Једини Бог Творац). „Врховни Господар“ Кришна није просто створио свет и није просто дао откровење. Он га је лично непосредно донео људима. Он је постао човек. И то чак не цар, већ слуга, кочијаш. Међутим, да ли је постао човек у потпуности и заувек? – Не, он је изгледао као човек само за време поуке. Ни људско тело, баш као ни људску душу, он није узео за Вечност. Њему није било тешко да буде човек. Али он сам није осетио ни људски бол, ни људску смрт... Свог ученика Арђуну благословио је да убија... Он заповеда људима да га воле. Да ли он сам воли људе – то није до краја јасно.


МОК смањио број руских спортиста на Олимпијским играма


Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=Караш&oldid=11170268“ Категорије: ШараниСлатководне рибеРибе ЕвропеРибе АзијеСакривене категорије: Articles with 'species' microformatsКатегорија на Остави са локалним линком истим као на Википодацима Навигациони мени Bân-lâm-gúБеларускаяCatalàCebuanoЧӑвашлаČeštinaDanskDeutschEestiEnglishEspañolEsperantoEuskaraفارسیFrançaisIdoÍslenskaItaliano日本語ҚазақшаКырык мары한국어LatviešuLëtzebuergeschLietuviųLivvinkarjalaMagyarNederlandsNorsk bokmålPolskiRomânăРусскийРусиньскыйSlovenščinaSrpskohrvatski / српскохрватскиSuomiSvenskaТатарча/tatarçaTiếng ViệtTürkçeУкраїнськаWinaray中文 Уреди везе Ова страница је последњи пут измењена 5. август 2015. у 15:22.


КК Сутјеска — Википедија, слободна енциклопедија 1948. год.; пре 71 године (1948) Спортски центар Никшић (1) Куп Црне Горе КК Сутјеска је црногорски кошаркашки клуб из Никшића. Тренутно се такмичи у Првој лиги Црне Горе и у Другој Јадранској лиги. КК Сутјеска је основана 1948. године. Некада је клуб наступао под именом Ибон Никшић. Свој највећи успех су остварили 2013. када су освојили црногорски куп, победивши у финалу до тада неприкосновену Будућност. Осим тога клуб је 2012. и 2013. године био вицешампион Црне Горе, те 2012. и 2014. године финалиста националног купа Црне Горе (с тим што је 2014. Никшић био домаћин финалног турнира и убедљиво оборио све дотадашње рекорде посете на утакмицама домаће кошаркашке лиге). У сеѕони 2014/15. Сутјеска је по први пут учетвовала у регионалној међународној Балканској лиги (БИБЛ) и као дебитант стигла до друге фазе тог такмичења са извјесношћу да се пласира у саму завршницу. Међутим, због мањег инцидента на једној од одлучујућих утакмица против Приштине у Никшићу, клуб је за зеленим столом изгубио утакмицу, а тиме вјероватно и пласман даље. И поред тога у Никшићу су пали и клубови који су много бољој финансијској ситуацији од Сутјеске, а били су и освајачи овог такмичења попут: Рилски Спортиста, Кожува, Пећи. Сутјеска је у сезони 2014/15. поново играла финални меч за првака Црне Горе и успјела да у једном мечу савлада подгоричку Будућност, што ниједан клуб до тада није урадио. Трећи финални меч није завршен због инцидената на паркету па је Будућност за зеленим столом освојила тиулу првака Црне Горе. У сезони 2015/16 Сутјеска постаје члан АБА ј.т.д. лиге, први пут у клупској историји, те Црна Гора тако након више од 10 година добија свог другог представника. Оно што је био куриозитет абалигашких утакмица у Никшићу је огромно интересовање публике, гдје је утакмице просјечно пратило 2600 гледалаца. Сви рекорди посјете у никшићком спортском центру оборени су на мечу између домаће Сутјеске и евролигаша београдске Црвене Звезде,али и Партизана, те подгоричке Будућности, када је утакмицама присуствовало 4500 људи. На 13 утакмица у регуларном дијелу АБА лиге играних у Никшићу укупна посјета је била 38500 гледалаца. Сутјеска је, своју дебитантску сезону у АВА ј.т.д. лиги, завршила на 13. мјесту, са 9 побједа и 17 пораза, те испала из лиге. Прва побједа остварена је у Љубљани, против Олимпије, у оквиру трећег кола (60:61). На гостовању су још савладани Крка (58:66) и МЗТ Скопље (71:75). У Никшићу су пали Металац (84:73), Задар (71:60), Олимпија (86:78), Партизан (82:71), Крка (87:81) и Будућност (92:91). У последњем колу, Сутјеска је гостовала Задру, побједа је доносила опстанак, али су поражени резултатом 85:83. Сутјеска је, у сезони 2015/16, доживјела неуспјех и у купу Црне Горе, гдје је поражена у полуфиналу од Морнара 89:77. Првенство Црне Горе: Вицепрвак (3): 2012, 2013, 2015. Победник (1): 2013. Финалиста (3): 2012, 2014, 2019. Учинак у претходним сезонама[уреди] Куп Црне Горе 2017/18. Полуфинале ПО Полуфинале — — 2018/19. Полуфинале ПО Финалиста Друга Јадранска лига — 6. место — 2019/20. — — Друга Јадранска лига — За више информација погледајте: Категорија:Кошаркаши Сутјеске Горан Поли Бојанић Спортски центар Никшић је спортско место у Никшић, Црна Гора. Изградњи се приступило 1977. године постављањем камена темељца, а као основа послужио је отворени олимпијски базен , који је коришћен за вриеме првенства 1972. године. Одлуком СО Никшић, 1991. године основано је ЈП Спортско рекреативни центар Никшић. Регистровано је за пружање услуга спортистима и рекреативцима, уступање на коришћење спортских садржаја и пружања услуга образовања и васпитања, у овој области. Назив ЈП Спортски центар Никшић, као и нови лого усвојен је 2006. године. Лоциран је у ширем градском центру, поред обале ријеке Бистрице са укупном површином од 2,5 хектара. Катацитер спортског центра Никшић је 3.000 седећих места. ЈП Спортски центар Никшић је вишенаменски спортски објекат у коме се јасно издвајају: Велика дворана за дворанске спортове Отворени фудбалски терен Диспанзер спортске медицине ^ Историја КК Сутјеска Архивирано на сајту Wayback Machine (октобар 20, 2013) (на језику: енглески), www.kk-sutjeska.me, 14. 11. 2013. Званичан твитер профил Званичан Еуробаскет профил Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=КК_Сутјеска&oldid=21930326” Кошаркашки клубови из Црне Горе Ова страница је последњи пут уређена на датум 29. мај 2019. у 16:07 ч.


Покатоличени Срби затровани аварским менталитетом. На западу ништа ново..... Јован Дучић - ХОРДА Ми нисмо познали вас по заставама, Ни ваше хероје „од лавова љуће” Све на коленима вукли сте се к нама Носећ мач убице и луч паликуће. Без буктиња иде та војска што ћути, Пожар села светли за маршеве горде... Ваше громке химне не чуше нам пути: Немо убијају децу старе хорде. Поломисте више колевки, о срама! Него херојима отвористе рака, Подависте више њих у постељама, Него што сте у крв срушили јунака. Узели сте очи фрескама са свода, Главе киповима хероја из бајке; Спржили сте семе у страху од плода, И реч убијали убијајућ мајке! Пресити се земља од крвавог вала, Али вам победа не осветли лице; Јер ловор не ниче с буњишта и кала, Он је за хероје, а не за убице!


source: CulturaX

text: Београд Archives - Царса Београд добија Савски трг којим ће доминирати 28 метара високи споменик Стефану Немањи БИЋЕ ПОСТАВЉЕН ИСПРЕД ДОСАДАШЊЕ ГЛАВНЕ ЖЕЛЕЗНИЧКЕ СТАНИЦЕ Заменик градоначелника Горан ВЕСИЋ: "Биће уређена и велика пешачка зона, саобраћај ће ићи по ободу трга, осим трамваја који ће се кретати кроз сам трг. Улице Савска и Карађорђева биће реконструисане и у другој половини године завршићемо и добити реконструисан Савски трг" ______________________________________________________________________________ СПОМЕНИК Стефану Немањи висок [...] Ми стално поричемо себе јер кад ти неко удара пендреком по глави онда ти на крају нећеш да будеш оно што јеси само да те оставе на миру. То ми не смемо да дозволимо. Ми се стидимо да причамо у свету о Јасеновцу који је наша голгота и коју морамо да изнесемо, рекао је једном [...] Београд је један од најзначајнијих центара на коме су се смењивали разни историјски догађаји. Будући да је стар преко седам миленијума на њему су се одиграли многи ратови, освајања и сукоби. И сами крајеви главног града изведени су из легенди, догађаја или чак и на основу неких упечатљивих личности [...] Фестивал "Дани Белгородске области у Београду" одржаће се у главном граду Србије следеће године У оквиру посете делегације Белгородског националног истраживачког државног универзитета током сусрета говорило се о догађањима која би требало да упознају становнике ове балканске земље, а посебно њеног главног града са Белгородским регионом. Ректор ове високошколске установе Олег Полухин је заједно са колегама посетио [...] ПРЕДИВАН ГРАД СА ДИВНИМ ЉУДИМА: Речи ирске новинарке о Београду учиниће вас поносним Новинарка Еленор Гогин у тексту за ирски "Индепендент" преноси своје позитивне утиске о првој посети Београду, наводећи да је то предиван град, са дивним људима Чини ми се да бих могла да опишем као невероватну случајност чињеницу да ми је такси возач, који ме је возио на аеродорм, рекао да је живео у Београду [...] Масонски симболи у Београду TV prilog o masonskim simbolima, emitovan u emisiji " TV Mreža " na RTS2. Autor priloga Jelena Vasić. Да не би испало да су у Београду све сами клонови Чеде Јовановића, из наших избора познатог као друга Жељка Комшића, Фронтал.СРБ доноси интервју са новинаром који није ни за другосрбијанштину, али ни за Вучића. Наше теме су Косово, Српска, Београд, Доњецк, Лугањск и наравно – азбука. Миодраг Зарковић: Србија у велеиздајничком тумарању кроз [...]


"NCR" један од највећих послодаваца, сачували 5.000 људи - | - Извор: Танјуг Председник Александар Вучић изјавио је данас, на отварању "NCR" кампуса на Новом Београду, да је та компанија највећи амерички послодавац у Србији, и један од највећих укупно гледано, која ће ускоро запослити свих 5.000 људи, које смо, на тај начин, сачували у земљи. Извор: Пинк Вучић је у свом обраћању истакао да су доласку "NCR" и изградњи велелепне зграде, у којој, што је и значајније, раде људи чији је просек година тридесет две, претходили бројни састанци, разговори у које је уложено много труда и енергије. Посебно је апострофирао заслуге Марије Живановић Смит из компаније "NCR", Српкињу удату за Американца, која је, каже, дала све од себе, уложила огромну енергију и труд да би се дошло до овога што имамо данас. "А, дошли смо не само до велелепне зграде, иако је прелепа, већ до готово броја од 5.000 људи који раде у згради. Они су суштина свега", поручио је Вучић. Захвалио је партнерима из САД што су препознали Србију као добро место за своју компанију, као и америчком амбасадору Ентонију Годфрију, чије лепе речи о Србије значе и позив другим компанијама да дођу у нашу земљу. Вучић је рекао и да је држава значајно финансијски помогла "NCR"-у, али је изнео и податак, у одговор на критике због те помоћи, да је држава до сада само од радних пореза и доприноса, добила пет пута више од онога што је дато у кешу. "То је велика ствар и показује да је то била добра, мудра одлука", рекао је Вучић. Председник је указао да у "NCR" раде људи који виде да Србија има шансу да сустиже и смањи разлику у односу на најразвијенији део света. "Од 5.000 људи овде, можда би 1.000 остало, а 4.000 њих би отишло. То су људи везани за софтверске технологије... Ја појма немам шта ви овде радите иако су ми 20 пута објаснили. Али, разумео сам оно што је важно да је тих 5.000 младих остало у земљи. Они имају будућност, могу да размишљају да ли и колико деце ће да имају, да планирају будућност у земљи. То је најважније", рекао је Вучић. Он је пренео да је "NCR" највећи амерички послодавац у Србији, а један од највећих уопште. "Ово је велики дан и велика ствар за нас. Не отварамо сваки дан, ни сваке године фабрике за 5.000 људи, а камоли овакве иновативне центре", рекао је Вучић. Укупна вредност инвестиције је већа од 100 милиона долара. У компанији већ ради 4.200 људи, још 200 њих по уговору, док је у плану запошљавање још 600 људи. Камен темељац за кампус положен је у мају 2019. године. Са својим софтвером, хардвером и лепезом услуга, "NCR" омогућава скоро 550 милиона трансакција дневно, у виду малопродаје, финансија, путовања, угоститељства и телекомуникације. Централа компаније, основане 1884. године, је у савезној америчкој држави Џорџији. Преокретнут тренд, смањује се број новооболелих Коначно смо успели да преокренемо тренд повећања броја новооболелих од корона вируса, истакао је данас председник Србије Александар Вучић указујући да је ово друго јутро да имамо смањење броја новооболелих. "То нико није приметио јер мешају ствари. Мора увек да се пореди понедељак са понедељком, не са другим даном. Имамо два дана спуштање процента и у апсолутним бројкама“, нагласио је он на отварању "NCR" кампуса. Према његовим речима то ће да траје још извесно време. Казао је да је преокрет тренда добра вест за привреду. Пренео је да је Србија у преговорима са Фајзером око куповине њиховог лека против корона вируса. "Набавили смо већ одређене количине једног лека против короне који има огромну успешност у заштити људи од короне“, рекао је он. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председниц 4ee0 м Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


text: Покров Пресвете Богородице: Слава Манастира Нова Грачаница У петак, 14. октобра прославићемо славу Манастира Нова Грачаница. У четвртак се служи вечерња служба у 17 часова. У петак Света Литургија почиње у 10 часова. Литургију ће служити Преосвећени Епископ Лонгин. После Литургије следи ручак и пријем у великој сали. У суботу, 15. октобра 2011. године у манастиру Нова Грачаница гостује Коњевец Квартет из Русије. Квартет ће да учествује у вечерњој служби са почетком у 17 часова а после тога следи кратак концерт народне музике. Улазак на концерт је бесплатан, а посетиоци ће моћи да оставе прилог и купе дискове са музиком квартета.


source: wikipedia

text: 1991. је била проста година. Догађаји Јануар 5. јануар — Грузијске трупе су напале Цхинвали, чиме је почео Јужноосетијски рат из 1991–1992. 9. јануар — Председништво СФРЈ усвојило Наредбу којом изричито наређује расформирање свих нелегалних оружаних састава на територији Југославије. 13. јануар — Совјетски војници су напали присталице независности Литваније код ТВ торња у Вилњусу, усмртивши 14 особа. 16. јануар — САД и западни савезници почели су операцију Пустињска олуја масовним ваздушним ударима по војним и индустријским циљевима у Ираку и Кувајту, 19 часова после истека ултиматума Уједињених нација. 17. јануар — Ирак је лансирао 8 ракета скад на Израел као одмазду за почетак Заливског рата, иако Израел није учествовао у њему. 25. јануар — Скупштина (Собрање) СР Македоније, једне од република СФР Југославије усвојила је декларацију о независности и платформу за преговоре о будућности Југославије. Фебруар 13. фебруар — Америчко ратно ваздухопловство је бацило две ласерски вођене паметне бомбе на склониште у Багдаду, усмртивши најмање 408 цивила. 23. фебруар — Основана Српска радикална странка. 25. фебруар — Ирачка ракета скад је погодила, у Заливском рату, касарну америчких маринаца код саудијског града Дахран, при чему је погинуло 28 војника, а већи број је рањен. 26. фебруар — Садам Хусеин је преко радија најавио повлачење ирачке војске из Кувајта. 28. фебруар — Председник САД Џорџ Буш старији је прогласио победу у Заливском рату и наредио прекид ватре. Март 2. март — У Пакрацу дошло до сукоба између српских цивила и хрватских паравојних снага. 3. март — Становници Летоније и Естоније убедљивом већином гласали за независност од Совјетског Савеза. 9. март — У Београду су избиле демонстрације против режима Слободана Милошевића који је организовао Српски покрет обнове. 12. март — Председништво СФРЈ није изгласало предлог генералског врха ЈНА о завођењу ванредног стања на територији СФРЈ. 15. март — "Бирмингемска шесторка", шест Ираца погрешно оптужених да су 1974. подметнули експлозије у пабове у енглеском граду Бирмингем, је ослобођена после 16 година у затвору. 17. март — Већина совјетских грађана изјаснила се на референдуму за очување савеза држава под новим именом Заједница Независних Држава. 31. март — На Плитвицама у Хрватској избио први сукоб хрватске полиције и наоружаних Срба. Април 9. април — Врховни совјет Грузијске ССР је прогласио независтност од Совјетског Савеза. 10. април — У судару ферибота и танкера код Ливорна услед густе магле, погинуло је 140 особа. Мај 2. мај — У Борову селу убијено дванаест припадника МУП -а Хрватске. 6. мај — Демонстрације у Сплиту 1991. 15. мај — Спречен избор Стипе Месића за председника Председништва Југославије. 19. мај — Упркос бојкота локалних Срба, гласачи су на референдуму подржали независност Хрватске од СФРЈ. 21. мај — Премијер Индије Раџив Ганди убијен бомбом скривеном у букет цвећа, током предизборног митинга у јужној индијској држави Тамил Наду. 28. мај — Снаге Етиопског народног револуционарног демократског фронта ушле су у Адис Абебу, окончавши владавину Дерга и Етиопски грађански рат. 29. мај — ФК Црвена звезда је постала првак Европе у фудбалу у Барију победивши Олимпик из Марсеља са 5:3 после извођења једанаестераца. 31. мај — У Лисабону је потписан мировни споразум о Анголи, којим је после готово 16 година окончан Анголски грађански рат. Јун 17. јун — Парламент Јужне Африке укинуо последњи закон на којем је, од 1950, била заснована политика апартхејда. 19. јун — Последњи совјетски војници су напустили Мађарску после 45 година дугог присуства. 25. јун — Парламенти Словеније и Хрватске су прогласили независност тих република од СФРЈ. 27. јун — Југословенска народна армија кренула у оружану акцију освајања југословенских граничних прелаза. У десетодневном ратовању са припадницима словеначке територијалне одбране, погинуло нешто више од 40 особа. 30. јун — Стјепан Месић, под притиском Европске заједнице, изабран за председника Председништва СФРЈ. Јул 1. јул — На састанку у Прагу лидери источноевропских земаља укинули су војни савез Варшавски пакт, основан 1955. 7. јул — Усвојена је Брионска декларација о тромесечном одлагању примене одлука о независности Словеније и Хрватске, којом се влада СФР Југославије обавезала да ће повући савезну војску (ЈНА) из Словеније, а словеначке власти на демобилизацију словеначких трупа. 18. јул — Председништво СФРЈ донело је на седници у Београду одлуку о повлачењу Југословенске народне армије из Словеније. 31. јул — Председници СССР и САД Михаил Горбачов и Џорџ Буш потписали у Москви споразум о ограничењу нуклеарног оружја великог домета. Август 19. август — У Совјетском Савезу је покушан државни удар којим су присталице тврде линије покушале да збаце са власти Михаила Горбачова, творца совјетске „гласности” и „перестројке”. 21. август — Хрватске власти почеле блокаду касарни ЈНА у Хрватској и ускратиле им снабдевање струјом, храном и водом. 24. август — Председник СССР Михаил Горбачов дао је оставку на место шефа Комунистичке партије и затражио да Централни комитет донесе одлуку о распуштању партије. 24. август — Почели напади снага ЈНА и српских паравојних јединица на Вуковар. 25. август — Белорусија прогласила независност од Совјетског Савеза. 27. август — Молдавија је прогласила независност од СССР. Септембар 8. септембар — У Македонији одржава се референдум за независност. 95% гласача изјашњава се за независност. 20. септембар — Црногорска народна скупштина је у Жабљаку прогласио Црну Гору еколошком државом и прихватила декларацију о заштити природе. Октобар 3. октобар — Председништво СФРЈ прогласило стање непосредне ратне опасности на територији Југославије, и прешло у рад у четворочланом саставу, тј. без чланова из Словеније, Хрватске, БиХ, и Македоније. За председника „крњег“ Председништва изабран Бранко Костић, представник Црне Горе. 7. октобар — Експлозија у председништву Хрватске на Банским дворима- хрватска страна тврди да је авијација ЈНА тиме покушала да убије Фрању Туђмана, док југословенска страна тврди да су сами Хрвати подметнули контролисану експлозију, огласивши ваздушну опасност. 8. октобар — После истека тромесечног брионског мораторијума Словенија и Хрватска су поново прогласиле независност од Југославије. 22. октобар — Крње председништво Југославије је одбацило предлог Европске заједнице да југословенска федерација буде реконституисана у асоцијацију суверених држава. Новембар 4. новембар — Корасон Акино је дала председнички опроштај бившој првој дами Филипина Имелди Маркос и дозволила јој да се врати из изгнанства. 4. новембар — Гари Каспаров је победио на шаховском турниру у Тилбургу. 18. новембар — После тромесечне опсаде, Вуковар пао у руке ЈНА и разним српским паравојним јединицама. Децембар 8. децембар — Председници Русије, Белорусије и Украјине Борис Јељцин, Леонид Кравчук и Станислав Шушкевич у Минску потписали споразум о формирању Заједнице Независних Држава која би заменила СССР. 8. децембар — ФК Црвена звезда је савладала Коло Коло са 3:0 у финалу Интерконтиненталног купа. 19. децембар — У Книну бива проглашена независност Републике Српске Крајине. 20. децембар — Анте Марковић поднео оставку на дужност председника Савезне Владе. 25. децембар — Михаил Горбачов поднео оставку на функцију председника СССР. 26. децембар — Врховни совјет Совјетског Савеза констатовао да земља више не постоји, након што су све републике прогласиле независност. Рођења Јануар 1. јануар — Дарија Клишина, руска атлетичарка 4. јануар — Чарлс Мелтон, амерички глумац и модел 6. јануар — Вил Бартон, амерички кошаркаш 7. јануар — Едан Азар, белгијски фудбалер 7. јануар — Ален Стевановић, српски фудбалер 8. јануар — Стефан Савић, црногорски фудбалер 12. јануар — Тина Крајишник, српска кошаркашица 12. јануар — Пикси Лот, енглеска музичарка и глумица 16. јануар — Немања Р. Милетић, српски фудбалер 20. јануар — Полона Херцог, словеначка тенисерка 26. јануар — Николо Мели, италијански кошаркаш 27. јануар — Александар Игњовски, српски фудбалер 30. јануар — Нина Мицић, српска сноубордерка Фебруар 5. фебруар — Теренс Рос, амерички кошаркаш 6. фебруар — Александар Катаи, српски фудбалер 10. фебруар — Ема Робертс, америчка глумица и певачица 11. фебруар — Никола Миротић, шпански кошаркаш 13. фебруар — Синиша Бабић, српски фудбалер 17. фебруар — Бони Рајт, енглеска глумица, редитељка, сценаристкиња и продуценткиња 17. фебруар — Ед Ширан, енглески музичар 19. фебруар — Адријан Пејн, амерички кошаркаш (прем. 2022) 20. фебруар — Сали Руни, ирска књижевница 21. фебруар — Џо Алвин, енглески глумац 24. фебруар — Немања Убовић, српски ватерполиста 27. фебруар — Ања Тепеш, словеначка такмичарка у скијашким спортовима Март 4. март — Мелвин Еџим, канадско-нигеријски кошаркаш 6. март — Александар Драговић, аустријски фудбалер 6. март — -{Tyler, the Creator}-, амерички хип хоп музичар, музички продуцент и дизајнер 13. март — Стефан Ђорђевић, српски фудбалер 13. март — Тристан Томпсон, канадско-амерички кошаркаш 14. март — Емир Бекрић, српски атлетичар 16. март — Џастин Кобс, америчко-црногорски кошаркаш 18. март — Тијана Малешевић, српска одбојкашица 18. март — Пјер-Иг Ербер, француски тенисер 20. март — Луси Џоунс, велшка певачица, глумица и модел 21. март — Антоан Гризман, француски фудбалер 23. март — Факундо Кампазо, аргентински кошаркаш 23. март — Џенана Шехановић, босанскохерцеговачка пијанисткиња 29. март — Нголо Канте, француски фудбалер 30. март — НФ, амерички хип хоп музичар Април 2. април — Милан Родић, српски фудбалер 3. април — Хејли Кијоко, америчка музичарка, глумица и плесачица 5. април — Марија Бергам, српска глумица 7. април — Ен-Мари, енглеска музичарка 7. април — Лука Миливојевић, српски фудбалер 9. април — Лазар Радосављевић, српски кошаркаш 11. април — Тијаго Алкантара, шпански фудбалер 11. април — Славен Дошло, српски глумац 13. април — Бранкица Михајловић, српска одбојкашица 16. април — Кејти Мајли, америчка пливачица 16. април — Никола Пешаковић, српски кошаркаш 22. април — Данило Анђушић, српски кошаркаш 23. април — Немања Тодоровић, српски кошаркаш 30. април — Данијел Алексић, српски фудбалер 30. април — Травис Скот, амерички хип хоп музичар и музички продуцент Мај 6. мај — Иван Бува, хрватски кошаркаш 9. мај — Ерик Грин, амерички кошаркаш 11. мај — Никола Петрић, српски фудбалски голман 15. мај — Нејт Волтерс, амерички кошаркаш 16. мај — Григор Димитров, бугарски тенисер 17. мај — Јохана Конта, британска тенисерка 23. мај — Лена Мајер-Ландрут, немачка певачица 23. мај — Марко Шћеповић, српски фудбалер 25. мај — Дерик Вилијамс, амерички кошаркаш 27. мај — Ксенија Первак, руска тенисерка 28. мај — Александар Лаказет, француски фудбалер 31. мај — Азилија Бенкс, америчка музичарка и глумица Јун 3. јун — Тијана Ајдуковић, српска кошаркашица 4. јун — Раџив Ван ла Пара, холандски фудбалер 4. јун — Лоренцо Инсиње, италијански фудбалер 7. јун — Емили Ратајковски, амерички модел и глумица 11. јун — Сасу Салин, фински кошаркаш 14. јун — Костас Манолас, грчки фудбалер 16. јун — Немања Недовић, српски кошаркаш 18. јун — Зураб Датунашвили, грузијско-српски рвач 20. јун — Петар Ђуричковић, српски фудбалер 26. јун — Дијего Фалчинели, италијански фудбалер 28. јун — Кевин Де Бројне, белгијски фудбалер 29. јун — Кавај Ленард, амерички кошаркаш Јул 3. јул — Анастасија Пављученкова, руска тенисерка 8. јул — Вирџил ван Дајк, холандски фудбалер 9. јул — Ивана Дудић, српска глумица и мађионичарка 9. јул — Рајли Рид, америчка порнографска глумица 10. јул — Немања Јарамаз, српски кошаркаш 10. јул — Џонатан Кафу, бразилски фудбалер 12. јул — Пабло Карењо Буста, шпански тенисер 12. јул — Хамес Родригез, колумбијски фудбалер 14. јул — Шабаз Непијер, америчко-порторикански кошаркаш 16. јул — Андрос Таунсенд, енглески фудбалер 16. јул — Александра Шип, америчка глумица и музичарка 22. јул — Тенис Сандгрен, амерички тенисер 25. јул — Брендон Дејвис, амерички кошаркаш 25. јул — Ђорђе Стојковић, српски глумац 26. јул — Немања Г. Милетић, српски фудбалер Август 9. август — Фуркан Алдемир, турски кошаркаш 10. август — Пратиша Банерџи, индијска глумица (прем. 2016) 11. август — Милица Павловић, српска певачица 12. август — Крис Мидлтон, амерички кошаркаш 15. август — Филип Младеновић, српски фудбалер 17. август — Остин Батлер, амерички глумац и певач 20. август — Марко Ђоковић, српски тенисер 21. август — Калифа Кулибали, малијски фудбалер 26. август — Дилан О’Брајен, амерички глумац 28. август — Марко Вешовић, црногорски фудбалер 28. август — Андреја Пејић, аустралијски модел 29. август — Дешон Томас, амерички кошаркаш 31. август — Седрик Соарес, португалски фудбалер Септембар 4. септембар — Александар Атанасијевић, српски одбојкаш 4. септембар — Петар Бојић, српски фудбалер 7. септембар — Милан Миловановић, српски кошаркаш 10. септембар — Дуња Илић, српска певачица 19. септембар — Си Џеј Маколум, амерички кошаркаш 27. септембар — Симона Халеп, румунска тенисерка 29. септембар — Лука Бабић, хрватски кошаркаш 29. септембар — Адем Љајић, српски фудбалер 30. септембар — Жофре Ловерњ, француски кошаркаш Октобар 2. октобар — Роберто Фирмино, бразилски фудбалер 5. октобар — Торнике Шенгелија, грузијски кошаркаш 9. октобар — Олександр Липовиј, украјински кошаркаш 10. октобар — Лали, аргентинска музичарка, глумица, плесачица и модел 10. октобар — Маријана Пахон, колумбијска бициклисткиња 10. октобар — Габријела Чилми, аустралијско-италијанска музичарка 10. октобар — Џердан Шаћири, швајцарски фудбалер 13. октобар — Дарко Лазић, српски певач 24. октобар — Бојан Дубљевић, црногорски кошаркаш 30. октобар — Томаш Саторански, чешки кошаркаш Новембар 1. новембар — Нађа Нинковић, српска одбојкашица 1. новембар — Лангстон Хол, амерички кошаркаш 4. новембар — Адријана Чечик, америчка порнографска глумица 8. новембар — Никола Калинић, српски кошаркаш 8. новембар — Остин Холинс, амерички кошаркаш 10. новембар — Марко Васиљевић, српски глумац 11. новембар — Немања Радовић, црногорски кошаркаш 15. новембар — Шејлин Вудли, америчка глумица 15. новембар — Огњен Мудрински, српски фудбалер 16. новембар — Немања Гудељ, српски фудбалер 23. новембар — Марко Јеремић, српски кошаркаш 24. новембар — Албано Оливети, француски тенисер 25. новембар — Никола Максимовић, српски фудбалер Децембар 2. децембар — Чарли Пут, амерички музичар и музички продуцент 4. децембар — Дује Дукан, хрватско-амерички кошаркаш 4. децембар — Зои Куш, америчка порнографска глумица 5. децембар — Кристијан Јелич, америчко-српски играч бејзбола 6. децембар — Коко Вандевеј, америчка тенисерка 6. децембар — Милица Мандић, српска теквондисткиња 10. децембар — Кики Бертенс, холандска тенисерка 12. децембар — Ненад Гаврић, српски фудбалер 12. децембар — Александар Шћекић, црногорски фудбалер 16. децембар — Никола Козомара, српски бициклиста 18. децембар — Рикардо Гомеш, фудбалер са Зеленортских Острва 20. децембар — Жоржињо, бразилско-италијански фудбалер 22. децембар — Бојан Матић, српски фудбалер 22. децембар — -{DaBaby}-, амерички хип хоп музичар 24. децембар — Луј Томлинсон, енглески музичар, најпознатији као члан групе -{One Direction}- 26. децембар — Дилан Енис, јамајканско-канадски кошаркаш 31. децембар — Бојана Јовановски, српска тенисерка Смрти Јануар 4. јануар — Звонко Лепетић, хрватски глумац (* 1928) 5. јануар — Југ Гризељ, југословенски новинар (* 1926) 5. јануар — Васко Попа, српски песник (* 1922) 11. јануар — Ратко Сарић, српски глумац (* 1916) 11. јануар — Карл Дејвид Андерсон, амерички физичар и нобеловац (* 1905) 14. јануар — Михаило Стевановић, српски филолог (* 1903) 31. јануар — Џон Бардин, амерички физичар и нобеловац (* 1908) Март 2. март — Серж Гензбур, француски музичар и филмски режисер (* 1928) 3. март — Вилијам Џорџ Пени, енглески атомски физичар и математичар (* 1909) 25. март — Милутин Татић, српски глумац (* 1923) Април 16. април — Дејвид Лин, енглески филмски режисер, продуцент, сценариста и монтажер (* 1908) Јун 6. јун — Стен Гец, амерички џез саксофониста (* 1927) 14. јун — Пеги Ешкрофт, енглеска глумица (* 1907) 19. јун — Џин Артур, америчка глумица (* 1900) Јул 2. јул — Ли Ремик, америчка глумица (* 1935) 14. јул — Павел Морозенко, совјетски глумац (* 1939) 24. јул — Исак Башевис Сингер, јеврејски књижевник и нобеловац 1978. (* 1904) Август 5. август — Јован Аћин, српски редитељ и сценариста (* 1941) 8. август — Џејмс Ирвин, амерички астронаут (* 1930) 24. август — Сергеј Ахромејев, маршал Совјетског Савеза (* 1923) 27. август — Патријарх српски Герман (Ђорић), српски патријарх (* 1899) Септембар 11. септембар — Радмила Димић, српска певачица (* 1922) 28. септембар — Мајлс Дејвис, амерички џез трубач и композитор (* 1926) 29. септембар — Милан Тепић, мајор ЈНА (* 1957) 30. септембар — Тома Здравковић, српски певач (* 1938) Октобар 16. октобар — Благо Задро, хрватски војник и командант (* 1944) Новембар 9. новембар — Ив Монтан, француски шансонијер и глумац (* 1921) 23. новембар — Клаус Кински, немачки глумац (* 1926) 24. новембар — Фреди Меркјури, певач групе Квин (* 1946) Децембар 15. децембар — Василиј Зајцев, совјетски снајпериста у Другом светском рату (* 1915) 25. децембар — Антон Бургер, нациста и командант конц. логора (* 1911) Нобелове награде Физика — Пјер-Жил де Жен Хемија — Рихард Р. Ернст Медицина — Ервин Нехер и Берт Сакман Књижевност — Надин Гордимер Мир — Аунг Сан Су Ћи Економија — Роналд Коз 1990-е 91991


text: Ни Перишић, ни Џунић ни Булатовић, већ могућност принудне управе у Нишу? | Јужна Србија Инфо Почетна | Новости | Политика | Да ли постоји могућност принудне управе у Нишу? 22.06.2016. З.С. Јужна Србија Инфо Нишка јавност и медији спекулишу ових дана ко ће бити кандидат за градоначелника, подразумевано из редова Српске напредне странке. Из Београда незванично стиже вест као крајња могућност, а то је принуда управа у граду? Фото: Јужна Србија (ni.rs, centralmedia.rs, НТВ) Узаврело лето и политичка сцена у Нишу, у граду где још увек није одржана конституивна седница СГ која се предвиђа и даље незванично, за 29. јун, као крајњи термин у законском року. Од самог доласка на власт још 2012. међу функционерима Српске напредне странке у Нишу постоји одређена конкуренција, па и повремено непријатељство, све зарад још бољих, како политичких функција, тако и руководећих места у јавним предузећима и јавном сектору и оно појединцима најбитније, приказивање у најбољем светлу код Александра Вучића.. Ових дана, многи самозвани аналитичари и такозвани познаваоци политичких прилика, спекулишу ко би могао да буде кандидат за градончелника из редова најбројније странке. Међу могућим кандидатима за то место, помиње се досадашњи градоначелник Зоран Перишић, затим Дарко Булатовић, директор Електродистрибуције (Југоисток) и адвокат Бобан Џунић, досадашњи председник ГО Палилула, који је чак врато мандат на седници Општине Палилула, ради одборничког мандата у градском парламенту. Јуче су медији објавили да је могући кандидат за председника ГО СНС-а, Звездан Миловановић, сувласник КЦН (Коперникус)? Нико од помеутих, није потврдио ове спекулације, али ни демантовао исте. Познато је, да је бивши министар одбране Братислав Гашић у више наврата долазио у Ниш, као човек од поверења Александра Вучића, да смири страсти међу нишким напредњацима, али без успеха. Бивши председник ГО СНС и градоначелник Ниша Зоран Перишић, покушао је такође у више наврата јавности да прикаже хармонију међу напредњацима, коментаришући испаде појединаца, као нормалан политички плурализам? Наш извор из врха Српске напредне странке у Београду, каже да је и сам Вучић више пута био у искушењу да "почисти" ситуацију у Нишу, што потврђује и његова критика и обраћање на предизборном митингу у хали Чаир, када је у врло строгом маниру испрепадао функционере те странке у Нишу. Кобинаторика и лобирање у овом тренутку сигурно је узаврела, и на највишем нивоу. Ко ће бити градоначелник, ко директор Клиничког центра у Нишу, ко директор Електродистрибуције, за сада се не зна. Нишлијма остаје да сачекају исход ове ситуације, након конституивне седнице Скупштине града Ниша и одлуке врха СНС-а.. # Братислав Гашић СНС градоначелник Зоран Перишић Дарко Булатовић Бобан Џунић избори 2016 Звездан Миловановић @sns_srbija @ProfdrPerisic @DarkoBulatovic_ @DzunicBoban @ Кога бира Гашић у Нишу? фудбал Алексинац Београд Тржница ЈП саобраћај Дарко Булатовић Дом здравља СНС Куршумлија Зоран Перишић СПЦ саобраћајна незгода поплава Александар Вучић Пирот Медијана градска општина Прокупље Клинички центар Ниш студенти Бујановац Горан Цветановић Врање Коронавирус Раднички ФК ДС Влада Републике Србије инвестиције рецепт Нишка Бања Клинички центар Лесковац Прешево Ниш убиство Скупштина града Ниша кошарка Јужна Србија Инфо полиција Владичин Хан Градина