text: Астрофизика је део астрономије који се првенствено бави физиком свемира, укључујући луминозност, густину, температуру и хемијски састав звезда, галаксија и међузвезданог простора, као и њиховом интеракцијом. Као што је рекао један од оснивача дисциплине, астрофизика „настоји да утврди природу небеских тела, а не њихов положај или кретање у простору – шта су, а не где се налазе.“ Међу предметима који се изучавају су, Сунце, друге звезде, галаксије, екстрасоларне планете, међузвездани медијум и космичка микроталасна позадина. Емисије ових објеката се испитују у свим деловима електромагнетног спектра, а испитивана својства укључују осветљеност, густину, температуру и хемијски састав. Астрофизика је веома широка тема, те астрофизичари обично примењују многе дисциплине физике, укључујући механику, електромагнетизам, статистичку механику, термодинамику, квантну механику, релативитет, нуклеарну физику и физику елементарних честица. У пракси, модерна астрономска истраживања укључују знатну количину физике. Назив универзитетског одељења („астрофизичког” или „астрономског”), често има више везе са историјом назива одељења, него са садржајем програма. Астрофизика може да се студира на нивоу основних студија, мастера и докторских студија у одељењима астронаутичког инжињеринга, физике или астрономије на многим универзитетима. На старогрчком „ἡ φύσις τοῦ ἀστροῦ” значи „природа звезде”. Историја Астрономија је древна наука, дуго одвојена од проучавања земаљске физике. У аристотеловском погледу на свет, тела на небу изгледала су као непроменљиве сфере чије је једино кретање било равномерно кретање по кругу, док је земаљски свет била област која је пролазила кроз раст и пропадање и у којој је природно кретање било праволинијско и завршавало се када би покретни објекат достигао свој циљ. Сходно томе, сматрало се да је небеско подручје направљено од суштински различите врсте материје од оне која се налази у земаљској сфери; или ватре како је сматрао Платон, или етра како је наводио Аристотел. Током 17. века, природни филозофи као што су Галилеј, Декарт и Њутн почели су да тврде да су небески и земаљски региони направљени од сличних врста материјала и да су подложни истим природним законима. Њихов изазов је био то што још нису били изумљени алати којима би доказали ове тврдње. Током већег дела деветнаестог века, астрономска истраживања су била фокусирана на рутински посао мерења положаја и израчунавања кретања астрономских објеката. Нова астрономија, која ће ускоро бити названа астрофизика, почела је да се појављује када су Вилијам Хајд Воластон и Јозеф фон Фраунхофер независно открили да се, приликом разлагања сунчеве светлости, уочава мноштво тамних линија (области у којима је било мање или нимало светлости) у спектру. До 1860. физичар Густаф Кирхоф и хемичар Роберт Бунсен су показали да тамне линије у сунчевом спектру одговарају светлим линијама у спектрима познатих гасова, специфичним линијама које одговарају јединственим хемијским елементима. Кирхоф је закључио да су тамне линије у сунчевом спектру узроковане апсорпцијом хемијских елемената у соларној атмосфери. На овај начин је доказано да се хемијски елементи који се налазе на Сунцу и звездама налазе и на Земљи. Међу онима који су проширили проучавање соларног и звезданог спектра био је Норман Локјер, који је 1868. открио блиставе, као и тамне, линије у сунчевим спектрима. Радећи са хемичарем Едвардом Франкландом на истраживању спектра елемената на различитим температурама и притисцима, он није могао да повеже жуту линију у сунчевом спектру ни са једним познатим елементом. Он је стога тврдио да та линија представља нови елемент, који је назван хелијум, по грчком Хелиосу, персонификованом Сунцу. Године 1885, Едвард Чарлс Пикеринг је предузео амбициозан програм класификације звезданог спектра на опсерваторији Харвард колеџа, у којем је тим жена рачунаркиња, посебно Вилијамина Флеминг, Антонија Мори и Ени Џамп Кенон, класификовао спектре снимљене на фотографским плочама. До 1890. године припремљен је каталог од преко 10.000 звезда који их је груписао у тринаест спектралних типова. Пратећи Пикерингову визију, до 1924. Канон је проширила каталог на девет томова и преко четврт милиона звездица, развијајући Харвардску класификацијску шему која је прихваћена за употребу широм света 1922. године. Године 1895. Џорџ Елери Хејл и Џејмс Е. Килер, заједно са групом од десет асоцираних уредника из Европе и Сједињених Држава, основали су -{The Astrophysical Journal: An International Review of Spectroscopy and Astronomical Physics}-. Тај часопис је био намењен попуњавању јаза између часописа из астрономије и физике, обезбеђујући место за објављивање чланака о астрономским применама спектроскопа; о лабораторијским истраживањима која су блиско повезана са астрономском физиком, укључујући одређивање таласних дужина металних и гасовитих спектра и експеримената о зрачењу и апсорпцији; о теоријама Сунца, Месеца, планета, комета, метеора и маглина; и о инструментацији за телескопе и лабораторије. Око 1920. године, након открића Херцшпрунг—Раселовог дијаграма који се још увек користи као основа за класификацију звезда и њихову еволуцију, Артур Едингтон је антиципирао откриће и механизам процеса нуклеарне фузије у звездама, у свом раду Унутрашња конституција звезда. У то време, извор звездане енергије био је потпуна мистерија; Едингтон је тачно спекулисао да је извор фузија водоника у хелијум, ослобађајући огромну енергију према Ајнштајновој једначини -{E = mc2}-. Ово је био развој посебно вредан шажње, јер у то време фузија и термонуклеарна енергија, па чак и то да се звезде углавном састоје од водоника (погледајте металност), још нису били откривене. Године 1925. Сесилија Хелена Пејн (касније Сесилија Пејн-Гапошкин) написала је утицајну докторску дисертацију на Радклиф колеџу, у којој је применила теорију јонизације на звездане атмосфере да повеже спектралне класе са температуром звезда. Оно што је најзначајније, открила је да су водоник и хелијум главне компоненте звезда. Упркос Едингтоновом предлогу, ово откриће је било толико неочекивано да су је читаоци њене дисертације убедили да измени закључак пре објављивања. Међутим, каснија истраживања су потврдила њено откриће. До краја 20. века, студије астрономских спектра су се прошириле на таласне дужине које се протежу од радио таласа преко оптичких, рендгенских и гама таласних дужина. У 21. веку се то је додатно проширено да укључује посматрања заснована на гравитационим таласима. Види још Списак астронома Акцелератор честица Референце Литература Astrophysics Scholarpedia Expert articles Спољашње везе Институт за Астрофизику свемира и космичку физику International Journal of Modern Physics D from World Scientific Cosmic Journey: A History of Scientific Cosmology from the American Institute of Physics Prof. Sir Harry Kroto, NL, Astrophysical Chemistry Lecture Series. 8 Freeview Lectures provided by the Vega Science Trust. Stanford Linear Accelerator Center, Stanford, California Astrophysical Journal Astronomy and Astrophysics, a European Journal List and directory of peer-reviewed Astronomy / Astrophysics Journals Master of Science in Astronomy and Astrophysics Ned Wright's Cosmology Tutorial, UCLA UNLV Astronomy & Astrophysics department Hot and Active Stars Research, astrophysicist Philippe Stee's homepage Примењена и интердисциплинарна физика Науке о космосу


source: fineweb

text: Пешкир Пешкир је комад тканине која лако упија воду. Најчешће служи убрзавању сушења тела, руку или лица што се постиже директним контактом са њиме, путем приањања или трљања. Углавном је правоугаоног облика, али се израђује и у другим облицима. У жаргонском изражавању, реч пешкир и њена изведеница пешко могу бити синоними за најчешће вулгарну реч педер. |Овај текст је клица. Можете допринети Википедији тако што ћете га|


„Wall Street Journal”: Бугарска, Румунија и Грчка смањују зависност од руског гаса - Russia Beyond Србија „Wall Street Journal”: Бугарска, Румунија и Грчка смањују зависност од руског гаса Бугарска ће кроз овај гасовод моћи да набавља гас из Азербејџана и са терминала за течни природни гас у Грчкој. Бугарска је потписала споразум са Румунијом и Грчком о изградњи конекције између система за транспорт гаса ових земаља, која је позната као вертикални гасни коридор, пише „Wall Street Journal”, позивајући се на изјаву помоћника министра енергетике Бугарске Жеча Станкова. Изградња конекције ће коштати око 220 милиона евра (236,2 милиона долара). Увођење у експлоатацију планирано је за 2018. годину, истакао је помоћник бугарског министра. Бугарска ће кроз овај гасовод моћи да набавља гас из Азербејџана и са терминала за течни природни гас у Грчкој. „Најзад ћемо добити нови извор гаса, јер смо досад били у потпуности зависни од једног извора, а то је Русија”, изјавио је Станков, а преноси лист „Ведомости”. Бугарска годишње троши око 3 милијарде кубних метара гаса, од чега 95% набавља од руског „Гаспрома”. Бугарска такође планира да експлоатише своја налазишта фосилних горива. Прошле недеље ова земља је расписала тендер за право на експолатацију нафте и гаса у приобалном подводном појасу Црног мора, саопштио је бугарски чиновник.


Курс АГЗ – Експлозивне материје - 16-27.9.19 | Српско-руски хуманитарни центар Курс АГЗ – Експлозивне материје - 16-27.9.19 У другој половини наставне 2019. године, СРХЦ је продужио реализацију једног од својих главних задатака – пружање помоћи балканским колегама у усавршавању својих практичних вештина и квалификација. Као што је познато, обука се одвија на високообразовним установама Министарства за цивилну одбрану, ванредне ситуације и отклањање последица од елементарних непогода Руске Федерације (МЧС Русије) и у Српско-руском хуманитарном центру (СРХЦ) у Нишу, користећи опрему коју је испоручила руска страна - пре свега, комплекс за обуку и тренинг „Штурм“. Управни одбор СРХЦ-а постепено реализује планове за прелазак СРХЦ-а у национални центар за обуку Сектора за ванредне ситуације МУП-а Републике Србије, који би требало да постане део постојећег националног система за обуку ватрогасаца и спасилаца. О обуци у Русији. Тема чишћења балканских територија, тешко контаминираних експлозивним предметима у периоду ратова и сукоба, који су се током 20. века одвијали на овим територијама, била је и остаје најважније питање, које власти морају да реше. У вези са тим, Сектор за ванредне ситуације МУП-а РС затражио је од руске стране да спроведе курс стручног усавршавања за локалне стручњаке на тему: „Основе безбедности при контакту са експлозивним материјама“. Од 16. до 27. септембра, на Академији цивилне заштите МЧС-а Русије, одржане су наставне активности на ову тему, а дванаест специјалиста из Републике Србије и Босне и Херцеговине је завршило обуку и добило сертификате о стручном усавршавању. Курс се састојао из два дела - теоријска настава на Академији цивилне заштите МЧС-а Русије - предавања о методологији рада са експлозивним материјама и практичне вежбе на полигонима тренинг центра у Ногинску. Специјалисти су посетили и упознали се са радом Центра за спровођење спасилачких акција посебног ризика „Лидер“. Руководство СРХЦ-а се нада, да су искуством и знањем, које су у Русији стекли наши пријатељи, побољшали професионалне вештине које ће им помоћи у њиховом племенитом и опасном раду.


source: CulturaX

text: РТС :: Претње депортацијом монасима са КиМ Политика Претње депортацијом монасима са КиМ Претње депортацијом монасима са КиМ петак, 09. нов 2018, 19:02 -> 22:33 Након покушаја обнове боравишне дозволе један од монаха Епархије рашко-призренске суочио се са претњом да за неколико дана може да буде депортован са Косова и Метохије, саопштено је из Епархије рашко-призренске и додаје да се проблем око докумената који има већина Срба на КиМ показао као један од озбиљнијих проблема са којим се Срби на том простору суочавају. У саопштењу Епархије наводи се да је М. Ш., годинама монах у једном од манастира Епархије рашко-призренске, покушао прекјуче да обнови боравишну дозволу на КиМ. Дошао је на позив МУП-а Косова на фотографисање у полицију у Приштини пошто му је речено да му је одобрена боравишна дозвола (трећа по реду). Према ранијем договору, требало је да му издају привремену косовску личну карту са трајањем од пет година (редовне важе десет година). Међутим, када је дошао, после пар сати чекања, појавила су се два полицајца, одвели га иза зграде полиције до аутомобила. Тамо му је саопштено да му је захтев одбијен и то пре пре месец дана и да му је истекао рок за жалбу, па би по закону требало одмах да га депортују. Када је М. Ш. покушао да мирно објасни да није добио никакво обавештење о одбијању, већ да му је чак обећано да ће добити личну карту, питао је за разлог одбијања и полицајци су му саопштили да је то зато што има документе координационе управе (тј. документе које Република Србија издаје за Србе који живе на КиМ), и да је у међувремену косовско министарство унутрашњих послова прописало да се са таквим документима не може аплицирати за продужење боравка. Ипак, речено му је да дође следећег јутра, да се види са шефом канцеларије за миграције и странце при МУП-у. Тако је и било. М. Ш. је дошао данас (9. новембра 2018) ујутро очекујући да ће неспоразум бити разрешен, међутим, овог пута је добио и писмену потврду (решење) да је његов захтев одбијен. Дат му је нови рок од осам дана за жалбу уз обећање да до решења жалбе неће бити депортован ван Косова. О овом случају одмах је обавештена Епархија рашко-призренска и преко наших адвоката Епархија је у контакту са мисијом ОЕБС-а која посредује у овом проблему. Порука да се обавесте и друга свештена лица Посебно је забрињавајуће да је монаху М. Ш. речено у полицији да обавести и друга свештена лица која имају документа координационе управе за КиМ да ће бити депортовани ван Косова уколико не поседују редовна документа Републике Србије, која опет МУП Србије не издаје грађанима на КиМ, осим ако имају пребивалиште ван покрајине. Треба имати у виду да већина косовских Срба поседује само ове документе и пасоше координационе управе (који нису у безвизном режиму као редовни документи Републике Србије). Грађани се редовно суочавају са проблемом добијања виза јер им у страним амбасадама у Приштини траже косовске пасоше, а када се појаве у београдским амбасадама, кажу им да нису овлашћени да издају визе за грађане Србије. Према најновијим косовским правилима, странци треба да аплицирају минимум пет година да би добили привремена документа. М. Ш. је већ трећу годину редовно продужавао боравак, али је одједном суочен са ситуацијом да су се правила променила. Ово је иначе до сада седма промена коју косовске институције уводе од када су обећали да ће барем за црквена лица (у складу са Ахтисаријевим Анексом 5) по хитном поступку решавати боравиште за монахе и монахиње који сада живе у косовскометохијским манастирима. Епархија оцењује да је овакав однос косовских институција према Србима који већ годинама живе на КиМ крајње дискриминаторан и непосредно подстиче на исељавање нашег становништва. С друге стране, надлежне институције Републике Србије требало би што пре да пронађу решење како да помогну својим грађанима који се суочавају са све озбиљнијим тешкоћама како да преживе у постојећим условима. Епархија рашко-призренска мишљења је да ово питање хитно треба да се укључи и у дневни ред предстојеће седнице Савета безбедности УН у Њујорку и да се овај проблем укључи у извештај специјалног представника генералног секретара УН за КиМ. (субота, 10. нов 2018, 01:32) Kosmet [нерегистровани] Ćutanje ! Najbolje je i dalje se braniti,ćutanjem . (субота, 10. нов 2018, 01:18) Где си Вило? Нигде те не било !!! Рече Марко кад је касно на Косово стиго. Где сте сада Госпођо Могерини ??? (петак, 09. нов 2018, 21:06) Дејан [нерегистровани] По ком основу грађани републике Србије уопште треба да имају боравишне дозволе за своју јужну покрајину? Не верујем да је то тако дефинисано по резолуцији 1244 савета безбедности уједињених нација. Ако се из неког разлога спроводи некакво увођење виза за грађане Србије, онда је то већ озбиљно кршење људских права и треба да се изнесе пред савет безбедности УН. Западне силе колико год подржавали сепаратисте на Косову и Метохији ипак треба да обезбеде слободу грађана, статус Косова и Метохије није дефинисан никако другачије него кроз резолуцију 1244. (петак, 09. нов 2018, 21:01) Sto vise pregovaraju ovi nasi nama sve gore. (петак, 09. нов 2018, 20:56) anonymouszik [нерегистровани] Gde su sada pregovaraci iz Srbiji da pomognu monahu? Gospodo iz Eparhije rasko prizrenske obratite se presedniku Vicicu koji je najbolje upucen u taj problem jer on sa kosovskom vladom i EU u isto vreme pregovara. (петак, 09. нов 2018, 20:40) Korak po korak... Kosovu i ne treba stolica u UN. Rade šta hoće. Niko im ništa ne može. Srbija iz ovog ne može izaći ne kao pobednik, nego ne vidim da išta može dobiti. Ostaćemo bez monaha - poslednjih čuvara pravoslavlja i konačno u potpunosti i bez srpskog naroda. Možemo samo da posmatramo, da reagujemo,dase žalimo, ali kako koja godina prođe sve je lošija naša pozicija. (петак, 09. нов 2018, 20:26) Dragi Moji Srbi Slušaj Predsedniče mi Srbi smo ti mnogo verolali sada pokaži da si dosledan togac inače moraš da razmiliš (петак, 09. нов 2018, 20:04) Klasika..... Sta je sledece??Da umjesto krstova na manastire postavimo polumjesec.....ili mozda Natov simbol??? (петак, 09. нов 2018, 19:32) Саша [нерегистровани] Приштинске власти су неофашистичког карактера јер користе силу да би људе миц по миц прогнали из земље. Уколико уђисле да заузму север силом и без претходног договора Србија мора да уђе и пружи заштиту.


source: wikipedia

text: Набуко (), опера, drama lirico у четири дела Ђузепеа Вердија Либрето Темистокле Солера (Temistocle Solera) према драми Nabuchodonosor Аугуста Ансје-Буржуа (Auguste Ancie-Bourgeois) и Франсиса Корнуа (Francis Cornu), као и према балету Nabucodonosor Антонија Кортезија (Antonio Cortesi. Праизведба 9. март 1842., Милано у Teatro alla Scala Ликови и улоге Набуко (Nabucco), вавилонски краљ - баритон Исмаел (Ismaele), рођак јерусалимског краља Седекије - тенор Закарија (Zaccharia), јеврејски првосвештеник - бас Абигаела (Abigaille), ћерка Набука и робиње - сопран Фенена (Fenenna), Набукова ћерка - сопран/мецосопран Абдало (Abdallo), Набуков војсковођа - тенор Врховни свештеник бога Баала (Sacerdote di Belo) - бас Ана (Anna), Закаријина сестра - сопран Вавилонска и јеврејска војска, Јевреји, Левити, Девице, вавилонски дворјани, стража и војска на вавилонском двору, маги (вавилонски свештеници), народ (хор) Место и време Јерусалим и Вавилон, 586—587. п. н. е. Садржај I део „Јерусалим" Соломонов Храм. Јевреји се моле Богу да их заштити од надируће вавилонске војске. Првосвештеник Закарија доводи таоца, Фенену, ћерку вавилонског краља Набука. Он очајном народу враћа веру у Бога, говорећи им да нико није изгубио ко је у бој ишао са вером у Њега. Закарија поверава Фенену Исмаелу и сви одлазе да бране Храм и Јерусалим. Фенена и Исмаел остају сами. Фенена је једном ослободила Исмаела из заробљеништва у Вавилону и кренула за њим у Јерусалим. Он жели да јој се одужи и да је ослободи, али у том тренутку у Храм улази Абигаела са својом пратњом, сви преобучени у Јевреје. Она је такође заљубљена у Исмаела и нуди му да спасе његов народ ако се ожени са њом. Он то одбија и она жели да му се освети. У Храм беже остаци јеврејске војске и народ пред Набуком који тријумфално ујахује у храм. Закарија прети да ће убити Фенену, али га Исмаел у томе спречи. Набуко заробљава Јевреје који проклињу Исмаела и одводи их у ропство, а Храм и Јерусалим су у пламену. II део „Неверник" Сцена Одаје у палати у Вавилону. Набуко је поставио Фенену за регента док је он у рату. Абигаела је нашла документ који доказује да иако је прворођена ћерка Набука, неће она наследити престо, већ Фенена, пошто јој је мајка робиња. Она је скрхана том чињеницом. Улазе Свештеник и Маги и саопштавају јој да Фенена планира да ослободи јеврејски народ. Он јој предлаже да преотме престо и спречи је. Они су већ проширили гласине да је Набуко пао у борби и народ зове Абигаелу да влада. Она види прилику да поврати сјај Вавилону и Асирији и креће да са Свештеником и Магима свргне Фенену. Сцена II Дворана у палати. Фенена је дошла код Закарије да је преобрати у јеврејску веру. Закарија се моли Богу да ускоро дође време када ће Храм бити обновљен и безбожнички идоли уништени. Левити се окупљају на молитву када долази Исмаел. Они га проклињу, а он их моли за милост. Уто улази Ана и зауставља их јер је Фенена сада Јеврејка, и он није починио злочин. Абигаела долази и тражи круну од Фенене. Она одбија да јој је да, али у том тренутку се Набуко враћа из борбе. Узима круну и осуђује како своју ћерку што је издала свој народ, тако и превртљиве Маге. У свом лудом поносу, он себе проглашава за Бога, на шта га удари муња са неба. Он губи разум, а Абигаела користи прилику да приграби круну и престо. III део „Пророчанство" Сцена I Висећи вртови. Око Абигаеле је окупљено племство и сви јој одају почаст. Врховни Свештеник јој доноси указ којим се осуђују Јевреји и Фенена на смрт. Набуко, помућена ума, долази и затиче Абигаелу на престолу. Она га убеђује да је то у интересу царства и наводи га да потпише указ. Он то чини и Свештеник одлази са указом. Набуко тада схвата да је осудио и своју ћерку и преклиње Абигаелу да је спасе. Он јој прети да ће открити њено порекло, али Абигаела уништава документ и сада је једини доказ реч једног полуделог старца. Сцена 2 На обалама Еуфрата. Јеврејски народ зна да му се спрема смрт и оплакују изгубљену земљу коју никада више неће видети (Хор Јеврејских робова). Долази Закарија и прориче да неће умрети, већ да ће се Јудејски Лав поново уздићи, а да од Вавилона камен на камену неће остати и да ће их Бог спасити. Они у овим речима виде нову наду. IV део „Свргнути Идол" Сцена I Набукове одаје у палати. Набуко је заробљен у сопственим одајама и са прозора види како јевреје и Фенену воде на губилиште. У очајању он се баца на колена и моли јеврејском Богу да му помогне, а за узврат ће он ослободити Јевреје и поново подићи Храм. Разум му се враћа и он креће ка вратима. Упада Абдало са вреним војницима и са Набуком крећу да зауставе џелате. Сцена II Јевреји су скупљени пред кипом бога Баала да буду ритуално жртвовани. Фенена се моли Богу да се све брзо заврши. Улази Набуко са војском и ослобађа их. Кип Баала пада у прах. Сви у томе виде Божју вољу. Долази Абигаела која се отровала и видевши моћ јеврејског Бога, моли оца и сестру за опрост, а Бога да јој се смилује. Она умире, а Закарија у име Јехове проглашава Набука краљем. Познате музичке нумере Увертира Закаријина каватина D'Egitto la sui lidi (Кад у Мисиру) (I део) Абигаелина арија Anch'io dischiuso un giorno (И ја сам некад давно) (II део) Закаријина молитва Tu sull'labro de vegenti (Нека зборе уста моја) (II део) Финале II дела S'apressan gl'istanti (Тренутак још само) Хор јевреја Va pensiero (Пођи мисли) (III део) Закаријино пророчанство Oh! Chi piange? (О! Ко плаче?) (III део) Набукова арија Dio di Giuda (Боже Јудеје) (IV део) Спољашње везе Либрето Nabucco (Opera Stanford) Опере


text: 14. јул (14.7.) је 195. дан године по грегоријанском календару (196. у преступној години). До краја године има још 170 дана. Догађаји 765 — Цар Сјуан-цун из династије Танг је побегао из престоница Си'ана пошто су се Ан Лушанове снаге приближиле граду током Ан Луашнове побуне. 1789 — Народ у Паризу заузео затвор Бастиљу, симбол монархије, у ком је било заточено свега неколико затвореника. Тај дан се сматра почетком Француске револуције и преокретом у европској историји. Тај се дан прославља као национални празник у Француској. 1867 — Код енглеског града Редхила шведски изумитељ динамита, Алфред Нобел, први пут демонстрирао свој изум. 1889 — Одржан скуп социјалистичких и комунистичких организација из Немачке и Француске, познат као Друга интернационала. Поред оснивања Друге интернационале, донета је резолуција о осмочасовном радном дану и о прослави 1. маја као дана међународне солидарности радника. 1900 — Војске Алијансе осам држава су заузеле Тјенцин током Боксерског устанка. 1901 — Отворено прво радничко позориште у Србији представама изведеним у кафани „Радничка касина“. 1902 — Основано је Српско просвјетно и културно друштво „Просвјета“ у Сарајеву. 1933 — Националсоцијалисти у Немачкој, који су у јануару под вођством Адолфа Хитлера дошли на власт, забранили све опозиционе странке. 1933 — Почела је нацистичка еугеника са усвајањем Закона за спречавање наследно оболелог потомства који је захтевао обавезну стерилизацију сваког грађанина који пати од неког наводног генетског поремећаја. 1958 — Под вођством генерала Абдула Карима у Ираку извршен војни удар у ком су убијени краљ Фејсал II и премијер Нури ел Саид, чиме је Ирак постао република. 1959 — Поринут је први брод на атомски погон, USS Long Beach у Квинслију, у Масачусетсу. Брод је постизао брзину од 30 чворова на сат а имао је два нуклеарна реактора. 1965 — „Маринер 4“, америчка сонда лансирана 1964. године, направио је прве фотографије Марса. 1969 — После пораза репрезентације Хондураса од Салвадора у квалификацијама за Светско првенство у фудбалу 1970. и нереда усмерених против салвадорских миграната у Хондурасу, војска Салвадора је напала Хондурас. 1976 — Кинески грађевинари завршили железничку пругу названу „Танзам“, која је повезала луку Дар ес Салам у Танзанији и Замбију. У Канади је укинута смртна казна. 1992 — Амерички бизнисмен српског порекла, Милан Панић, постао први премијер Савезне Републике Југославије. 1997 — Хашки трибунал осудио босанског Србина Душана Тадића на 20 година затвора због учешћа у етничком чишћењу босанских Муслимана на подручју Приједора, у северозападној Босни. 1999 — После 17 година од краја рата између Аргентине и Уједињеног Краљевства за Фолкландска Острва, обновљени летови између Аргентине и тих острва у јужном Атлантику. 2000 — 25 година по завршетку Вијетнамског рата САД и Вијетнам склопили трговински споразум, који је Вијетнаму отворио врата Светске трговинске организације. Суд у Мајамију донео пресуду по коме највеће америчке компаније за производњу цигарета морају платити 145 милијади долара на име одштете пушачима са Флориде због угрожавања здравља. 2001 — Влада Србије је саопштила да је откривен камион-хладњача у акумулационом језеру хидроелектране Перућац, где је нађено између 50 и 60 лешева за које се претпостављало да су жртве рата између Савезне Републике Југославије на једној и НАТО пакта и побуњених Албанаца са простора Косова и Метохије на другој страни. 2016 — Најмање 84 људи изгубило је живот, а 100 је повређено на шеталишту у Ници пошто је камион улетео међу шетаче током прославе Дана пада Бастиље. Возач камиона убијен, у возило пронађене ручне гранате и наоружање. Рођења 1743 — Гаврила Державин, руски песник и политичар. (прем. 1816) 1816 — Жозеф Артур Гобино, француски аристократа, дипломата, мислилац и теоретичар расизма. (прем. 1882) 1862 — Густав Климт, аустријски сликар, представник симболизма и један од оснивача Бечке сецесије. (прем. 1918) 1868 — Гертруда Бел, енглеска списатељица, путница, администраторка, археолошкиња и шпијунка. (прем. 1926) 1896 — Буенавентура Дурути, шпански револуционар и анархиста. (прем. 1936) 1910 — Вилијам Хана, амерички аниматор, редитељ и продуцент, суоснивач студија -{Hanna-Barbera}-. (прем. 2001) 1913 — Џералд Форд, амерички политичар, 38. председник САД и 40. потпредседник САД. (прем. 2006) 1918 — Ингмар Бергман, шведски редитељ, продуцент и сценариста. (прем. 2007) 1923 — Иван Губијан, југословенски атлетичар (бацач кладива), први југословенски освајач олимпијске медаље. (прем. 2009) 1923 — Дејл Робертсон, амерички глумац. (прем. 2013) 1928 — Ненси Олсон, америчка глумица. 1930 — Драгољуб Мићуновић, српски филозоф и политичар, председник Демократске странке (1990—1994). 1942 — Хавијер Солана, шпански политичар. 1952 — Џоел Силвер, амерички продуцент. 1960 — Џејн Линч, америчка глумица, списатељица, певачица и комичарка. 1966 — Метју Фокс, амерички глумац. 1971 — Хауард Веб, енглески фудбалски судија. 1973 — Али Багет, амерички модел. 1978 — Рожер Гримау, шпански кошаркаш. 1979 — Сергеј Игнашевич, руски фудбалер. 1981 — Халид ел Такер, фудбалер из Саудијске Арабије. 1983 — Игор Андрејев, руски тенисер. 1983 — Милош Мирковић, босанскохерцеговачко-српски кошаркаш. 1984 — Самир Ханданович, словеначки фудбалски голман. 1985 — Фиби Волер Бриџ, енглеска глумица, продуценткиња и сценаристкиња. 1987 — Сара Канинг, канадска глумица. 1990 — Џејмс Нанели, амерички кошаркаш. 1991 — Шабаз Непијер, америчко-порторикански кошаркаш. Смрти 1223 — Филип II Август, француски краљ (1180—1223). (рођ. 1165). 1790 — Ернст Гидеон фон Лаудон, аустријски фелдмаршал. 1808 — Никодим Светогорац, светогорски монах, богослов и светитељ Православне Цркве 1817 — Ана Лујза Некер, француска књижевница позната као Мадам де Стал. (рођ. 1766). 1882 — Били Кид, амерички криминалац и одметник. (рођ. 1859). 1887 — Алфред Круп, немачки индустријалац и произвођач оружја. (рођ. 1812). 1904 — Пол Кругер, јужноафрички бурски политичар, председник Трансвалске републике (1883—1900). (рођ. 1825). 1910 — Маријус Петипа, француско-руски балетан, учитељ балета и кореограф. (рођ. 1818). 1954 — Хасинто Бенавенте, шпански драмски писац и добитник Нобелове награде за књижевност 1922. године. (рођ. 1866). 1971 — Мак Диздар, босанскохерцеговачки и југословенски песник, књижевник и новинар.(рођ. 1917) 1991 — Павел Морозенко, совјетски глумац. (рођ. 1939). 1998 — Ричард Макдоналд, суоснивач највећег ланца ресторана у свету, „Мекдоналдс“. (рођ. 1909) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Свете мученике Козму и Дамјана Преподобног Петра патриција Светог мученика Потита Међународни дан небинарних људи


Готово половина Американаца има члана породице или блиског пријатеља који је зависан од дроге Уобичајено је да Американци знају некога ко има тренутну или прошлу зависност од дроге - и то је искуство које углавном прелази демографске и страначке линије. Истраживање Пев Ресеарцх Центер-а спроведено у августу показало је да 46% одраслих Американаца каже да има члана породице или блиског пријатеља који је зависан од дроге или је био у прошлости. Идентичан удео мушкараца и жена то говори (по 46%), као и идентичан удео демократа и демократски наклоњених независних у односу на републиканце и републиканце који су мршави (такође по 46%). Нема статистички значајних разлика између белаца (46%), Латиноамериканаца (50%) и црнаца (52%). Подаци савезне владе дају контекст за ове налазе истраживања. У 2016. години је око 7,4 милиона Американаца старијих од 12 година (2,7%) пријавило понашање у протеклих годину дана које испуњава критеријуме „поремећаја употребе недозвољених дрога“, према Управи за злоупотребу супстанци и службама за ментално здравље (САМХСА). Ови критеријуми укључују корисника дроге који чини „неуспешне покушаје смањења употребе“ или наставља навику „упркос физичком здрављу или емоционалним проблемима повезаним са употребом“. Незаконити лекови обухваћени истраживањем САМХСА су марихуана, кокаин, хероин, халуциногени, инхаланти, метамфетамин и злоупотреба лекова на рецепт, као што су средства за ублажавање болова или стимуланси. У 2016. години најчешћи поремећаји употребе илегалних дрога односили су се на марихуану (процењује се да погађа око 4 милиона људи старих 12 и више година) и средства за ублажавање болова на рецепт (око 1,8 милиона). Опиоиди, који су постали фокус Трампове администрације, могу доћи у облику уличних дрога, попут хероина, или средстава за ублажавање болова на рецепт. Иако релативно мали удео Американаца извештава да има поремећај употребе илегалних дрога, број и стопа предозирања дрогомпреминуле особеје нагло порастао последњих година, са опиоидима који чине све већи удео ових смртних случајева. Опиоиди сада чине више од шест од десет смртних случајева предозирања дрогом. Према подацима Центра за контролу и превенцију болести, у 2015. години било је 52.404 смртних случајева од предозирања дрогом, више него утростручено од 16.849 који су се догодили 1999. године. У истом периоду прилагођена старостистопасмртних случајева предозирања дрогом - који узимају у обзир промене становништва - порастао је са 6,1 смрти на 100.000 људи на 16,3. Повећања су наишла на пол, старост и расне и етничке линије, а погођена су рурална и урбана подручја. Прелиминарне процене показују да су амерички смртни случајеви предозирања дрогом наставили да нагло расту у 2016. години. Цоуртнеи Бровн предвиђања за даљинско гледање Трампове присталице разликују се од осталих гласача ГОП-а по спољној политици, питањима имиграције Американци кажу да је национална политичка дебата постала токсичнија и да би „ужарена“ реторика могла довести до насиља Негативни имиџ Русије усред кризе у Украјини 4. Ниво јавног комфора који говори о политици и Трампу Будућност слободног говора, тролови, анонимност и лажне вести на мрежи Објаве које спомињу „Црни животи су битни“ налетеле су на налоге посланика на друштвеним мрежама након убиства Џорџа Флојда 2. Број и тренд


maria demina 18 марта 2015 г., 8:21 maria demina 18 марта 2015 г., 8:34 maria demina 18 марта 2015 г., 8:35 maria demina 18 марта 2015 г., 8:43 maria demina 18 марта 2015 г., 8:46 maria demina 18 марта 2015 г., 8:47 Марина 18 марта 2015 г., 0:07 maria demina 18 марта 2015 г., 8:50 Alena Gracheva 18 марта 2015 г., 0:19 maria demina 18 марта 2015 г., 8:55 Юлия Бурдин 18 марта 2015 г., 0:27 maria demina 18 марта 2015 г., 8:58 Ольга Котова 18 марта 2015 г., 0:59 maria demina 18 марта 2015 г., 9:03 Carin 18 марта 2015 г., 1:19 maria demina 18 марта 2015 г., 9:05 Нина 18 марта 2015 г., 3:01 maria demina 18 марта 2015 г., 9:10 Людвига 18 марта 2015 г., 4:21 maria demina 18 марта 2015 г., 9:16 Zabawa 18 марта 2015 г., 4:34 maria demina 18 марта 2015 г., 9:17 Мрійниця 18 марта 2015 г., 5:16 maria demina 18 марта 2015 г., 9:24 cerato 18 марта 2015 г., 5:30 maria demina 18 марта 2015 г., 9:14 cerato 18 апреля 2015 г., 2:17 Лёнка и Донька 18 марта 2015 г., 6:27 maria demina 18 марта 2015 г., 9:26 kiri-chan 18 марта 2015 г., 6:52 maria demina 18 марта 2015 г., 9:30 Наталья Юркевич 19 марта 2015 г., 8:01 maria demina 19 марта 2015 г., 9:50 maria demina 20 марта 2015 г., 9:47 Екатерина Иванченко 20 марта 2015 г., 0:00 Aďka 20 марта 2015 г., 6:54 Lana Passey 21 марта 2015 г., 0:28 Judy Cooper Textile Images 21 марта 2015 г., 5:22 İrinA 22 марта 2015 г., 8:41 Наташа (Мася) 23 марта 2015 г., 0:10 Наталья Муминова 23 марта 2015 г., 0:51 Танюшкин сундучок рукоделок и не только 23 марта 2015 г., 6:24 alex_vologda 23 марта 2015 г., 7:33 Nataffka 24 марта 2015 г., 1:31 Рыбка Кои 24 марта 2015 г., 3:02 Daria Spiritu 24 марта 2015 г., 3:34 Алёна Ковалёва 24 марта 2015 г., 4:37 Оксана Клишина 24 марта 2015 г., 7:30 maria demina 25 марта 2015 г., 9:45 Елена Герасева 25 марта 2015 г., 3:15 maria demina 25 марта 2015 г., 9:50 Валентина Филатова 27 марта 2015 г., 0:54 Юлия (Кострома) 30 марта 2015 г., 0:09 maria demina 30 марта 2015 г., 0:34 НаТуся 30 марта 2015 г., 6:23 maria demina 30 марта 2015 г., 8:34 Сардана Никитина 31 марта 2015 г., 2:02 Елена Иваваки 1 апреля 2015 г., 7:41 maria demina 1 апреля 2015 г., 9:47 maria demina 2 апреля 2015 г., 9:54 Светлана Исаева 2 апреля 2015 г., 5:53 maria demina 3 апреля 2015 г., 9:43 Алевтина 5 апреля 2015 г., 1:01 Эля 5 апреля 2015 г., 3:46 maria demina 7 апреля 2015 г., 0:58 maria demina 8 апреля 2015 г., 8:53 ЯГОДКА 9 апреля 2015 г., 4:37 Anna Stryukov 9 апреля 2015 г., 7:07 Юлия 11 апреля 2015 г., 5:56 ElenaDEA 15 апреля 2015 г., 2:51 Ольга Пашукова 16 апреля 2015 г., 2:26 maria demina 16 апреля 2015 г., 8:15 Ella and Nesta 21 апреля 2015 г., 9:47 Mamahobby 23 апреля 2015 г., 1:54 Allunya 3 мая 2015 г., 7:40 maria demina 7 мая 2015 г., 9:32 Бузя 11 мая 2015 г., 7:24


text: 18. септембар (18.9.) је 261. дан у години по грегоријанском календару (262. у преступној години). До краја године има још 104 дана. Догађаји 96 — Након убиства Домицијана, Римски сенат је за новог императора изабрао Нерву, првог од Пет добрих царева. 324 — Константин Велики је нанео одлучан пораз Лицинију у бици код Хризопоља, што је био увод у Константинову самосталну владавину Римским царством и укидање тетрархије. 1502 — Шпански морепловац италијанског порекла Кристифор Колумбо стигао је у Костарику на свом четвртом и последњем путовању у Нови свет. 1739 — Потписивањем Београдског мира окончан је рат између Аустрије и Турске, започет 1736. Аустрија је потиснута са Балкана, а Турска се вратила на Дунав и Саву. Централна Србија је поново постала део Османског царства, а Аустрија је била присиљена да Турцима врати и Малу Влашку и делове Босне које је добила Пожаревачким миром 1718. 1759 — Французи су после војног пораза морали да препусте Енглезима провинцију Квебек у Канади, а у последњој бици су погинула оба команданта - енглески Џејмс Вулф и француски Луј Монкалм. 1810 — У Чилеу је почео устанак против шпанске колонијалне власти под вођством Бернарда О’Хигинса, касније председника Чилеа (1817—1823). 1822 — Француски египтолог Жан Франсоа Шамполион дешифровао је египатско писмо, (хијероглифе). 1851 — Изашао је први број америчког дневника „Њујорк тајмс“, који је основао Хенри Џервис Рејмонд. 1931 — Јапански војници су подметањем бомбе под пругу изазвали Мукденски инцидент, што је Јапан искористио као повод за напад на Манџурију. 1934 — СССР је приступио Лиги народа. 1944 — Након тешких борби, америчке оклопне јединице под командом генерала Џорџа Патона заузеле су у Другом светском рату луку Брест, значајно војно поморско упориште у северозападној Француској. Први пролетерски корпус НОВЈ ослободио Ваљево. 1947 — Ступио је на снагу Акт о државној безбедности, којим је основан Савет за националну безбедност и Агенција ЦИА. Америчко ратно ваздухопловство постало је засебан вид америчких оружаних снага. 1961 — Авион који је превозио генералног секретара Уједињених нација Дага Хамаршелда се срушио код Ндоле у Северној Родезији. 1973 — Генерална скупштина УН акламацијом је примила у чланство обе немачке државе - Источну и Западну Немачку; у чланство УН примљени су и Бахами. 1988 — Током антивладиних демонстрација, у којима је убијено хиљаде људи, војна хунта је оборила председника Бурме Маунга Маунга. 1989 — Након 22 године прекида, Израел и Мађарска су обновили дипломатске односе. Индијска влада одлучила је да обустави војне операције против Тамилских тигрова и да до краја године повуче трупе из Шри Ланке. 1995 — Босна и Херцеговина је примљена у чланство IAEA. 1997 — Исламски терористи су у центру Каира напали туристички аутобус и убили девет немачких туриста и египатског возача. 2001 — Окружни суд у Београду саопштио је да је из масовне гробнице у Батајници код Београда ископано најмање 269 тела за која се сумња да су посмртни остаци косовских Албанаца убијених и погинулих за време рата на Косову 1999. 2003 — Босна и Херцеговина је приступила болоњском процесу. Рођења 1709 — Самјуел Џонсон, енглески песник, драматург, есејиста, моралиста, књижевни критичар, биограф, уредник и лексикограф. (прем. 1784) 1765 — Папа Гргур XVI. (прем. 1846) 1786 — Јустинус Кернер, немачки песник и писац књига из области медицине. (прем. 1862) 1819 — Леон Фуко, француски физичар. (прем. 1868) 1872 — Адолф Шмал, аустријски бициклиста и мачевалац. (прем. 1919) 1895 — Иво Тијардовић, хрватски композитор, писац и сликар. (прем. 1976) 1905 — Грета Гарбо, шведско-америчка глумица. (прем. 1990) 1929 — Петар Џаџић, српски књижевни критичар. (прем. 1996) 1933 — Роберт Блејк, амерички глумац. (прем. 2023) 1949 — Питер Шилтон, енглески фудбалски голман и фудбалски тренер. 1950 — Мирослав Лазански, српски новинар, војнополитички коментатор и писац. (прем. 2021) 1951 — Ди Ди Рамон, амерички музичар, најпознатији као суоснивач, басиста и певач групе -{Ramones}-. (прем. 2002) 1952 — Никола Јовановић, југословенски фудбалер. 1959 — Јовица Цветковић, српски рукометаш и рукометни тренер. 1961 — Џејмс Гандолфини, амерички глумац и продуцент. (прем. 2013) 1967 — Роберто Росети, италијански фудбалски судија. 1968 — Тони Кукоч, хрватски кошаркаш. 1971 — Ленс Армстронг, амерички бициклиста. 1971 — Џејда Пинкет Смит, америчка глумица и музичарка. 1972 — Ана Софреновић, српска глумица. 1973 — Марио Жардел, бразилски фудбалер. 1973 — Џејмс Марсден, амерички глумац, музичар и модел. 1974 — Сол Кембел, енглески фудбалер и фудбалски тренер. 1975 — Џејсон Судејкис, амерички глумац, комичар, сценариста и продуцент. 1976 — Роналдо, бразилски фудбалер. 1979 — Алисон Ломан, америчка глумица. 1986 — Кили Хејзел, енглески модел, глумица и певачица. 1989 — Серж Ибака, конгоанско-шпански кошаркаш. 1989 — Едвин Џексон, француски кошаркаш. 1990 — Кристина Пајкић, српска глумица. 1993 — Патрик Шварценегер, аустријско-амерички глумац и модел. 1995 — Ђоко Шалић, српски кошаркаш. Смрти 893 — Зханг Ксионг, кинески ратник. 1385 — Балша II, владар Зете. 1753 — Христофор Жефаровић, српски сликар, зограф, бакрорезац и калиграф (рођ. 1690) 1783 — Леонард Ојлер, швајцарски математичар (рођ. 1707) 1812 — Сафранболулу Изет Мехмет Паша, османски политичар, 186. велики везир Османског царства (рођ. 1743) 1911 — Петар Столипин, руски правник, државник и трећи председник владе Русије.(рођ. 1862) 1924 — Ф. Х. Бредли, енглески филозоф и аутор (рођ. 1846) 1961 — Хјалмар Агне Даг Хамаршелд, генерални секретар УН. (рођ. 1905) 1967 — Џон Кокрофт, енглески физичар. (рођ. 1897) 1970 — Џими Хендрикс, амерички певач и гитариста. (рођ. 1942) 1975 — Владан Недић, српски књижевни историчар. (рођ. 1920) 2002 — Маргита Стефановић Маги, српска музичарка, клавијатуристкиња групе Екатарина Велика. (рођ. 1959) 2007 — Љиљана Молнар-Талајић, босанскохерцеговачка и хрватска оперска певачица и сопранисткиња. (рођ. 1938) 2008 — Звонко Миленковић, српски музичар, члан групе „Рокери с Мораву“. (рођ. 1956) 2012 — Сантиаго Кариљо, шпански теоретичар и политичар, творац појма еврокомунизам (рођ. 1915) Празници и дани сећања


Cuit, Palma de Majorka - komentar restorana - TripAdvisor Restorani u blizini – Cuit Cuit – aktivnosti u blizini Cuit, Palma de Majorka Br. 466 od 2.138 – Restorani – Palma de Majorka Avenida Jaume III 21 | NAKAR Hotel, 07012 Palma de Majorka, Majorka, Španija +34 871 51 00 46 4,0 165 komentara Br. 58 od 157 – međunarodna – Palma de Majorka Br. 467 od 1.911 – restorani – Palma de Majorka Avenida Jaume III 21 NAKAR Hotel, 07012 Palma de Majorka, Majorka Španija Овај ресторан смо претходно резервисали за део прослава мојих пријатеља за викенд у Палми. Поставка ресторана је невероватна, с погледом на Палму. Оброк је био заиста добар, а презентација је била лепа. Потом смо посетили бар на крову после пића. Изврсно јело за ноћни излазак Резервишите овај ресторан за слављенички оброк с обзиром да су моја сестра и пријатељи ове године напунили 60 година. Место је већ било прилично заузето и имала је још једну велику рођенданску групу, али особље је било заиста добро и услуга им је била на...лицу места. Наручио сам свињетину смрвљену од пистација. Озбиљно једно од најбољих јела које сам икад имао. Наручили смо и десерте и на наше изненађење, особље је изашло са мало колача и свећа за рођенданске девојке и свима нам пружило чашу каве. Тако промишљено и цијењено. Имали смо дивно вече у овом ресторану иако се вани одвијала велика олуја и тераса је била затворена. Враћам се у Палму неколико пута следеће године и бринућу се да сваки пут буде резервисан.Više Фантастиц фоод! Сваки први гутљај је изазивао тај "ооф" уздах сваког од нас да само најбољи укуси могу скупити. Моја пилећа салата је била савршена - само бих волела да могу да кувам пилетину да буде влажна и нежна. Мој син је стално тражио додатни...хлеб како би био сигуран да је свака кап соса од јастога обрисана и поједена. Направили смо сва 3 курса, јер сам предвидио да ће десерти у овом ресторану бити вредни додатних калорија и надуваних осећања - и било је. Ми смо тешка породица да бисмо задовољили све нас, и сви смо били јако задовољни. Додајте у фантастичну храну фантастичне погледе преко Палме са катедралом која се поноси, хладна атмосфера, дивна услуга и ноћ је била савршена. Срећом, почели смо са пићима на кровној тераси - диван поглед, дивна рана вечер, јер сам се осећала тако опуштено да сам била спремна да меандер кућу после савршене вечери. СТВАРНО добра вриједност - платио сам исто за врло просјечне оброке у ресторанима за одмор.Više Лепа тераса и добра храна. Дефинитивно би се враћали поново и поново. Одлична атмосфера и укусан оброк. Hale, Ujedinjeno Kraljevstvo Велики поглед на дивну храну Прекрасан ресторан са терасом и баром са спектакуларним погледом са приступом кровном простору који је одличан за узимање вашег аперитива. Спомињам "узимање" јер се чини да тамо уопште нема никаквих услуга. Као гост Накара ово је постало помало досадно Мени Микуел Цалентс-а дегустацио је био...укусан, чекарки нису били јако интерактивни ни за вечеру или за доручак, а сигуран сам да то није увек случај.Više Фантастични поглед на Палму и залив Десно у центру града, отишли смо у кафић на крову града Накара предивно поподне да узмемо џин и тоник док размишљамо о заласку сунца. Разумне цене, добре вибрације и нису толико гужве. Био је то бесконачни базен, али ја разумем само за госте и Дј-а...стављају пристојну музику. Нисмо пробали ресторан јер смо имали резервацију на другом месту. Препоручујемо је неколико сати ако имате неко време. Упркос томе, нашу услугу смо сматрали помало непажљивим када вам је дуго времена било потребно још једно пиће са стаклом и не питајући да ли смо нешто више натерали (морамо то директно питати).Više Одлична атмосфера и добра храна Модернистички кораци и погледи су врхунац у Цуиту. Храна је такође била добра. Показао је избор посуђа у фиксној фази, као и листу вина. Врло пријатна и пријатна услуга. Whitley Bay, Ujedinjeno Kraljevstvo Није јефтина, али укусна! Мали, али избор изборника. Презентација хране веома привлачна за очи и укусна је. Услуга је била пријатељска, али није била наметљива. Ресторан преко надокнаде Ресторан вам наплаћује 4 € за маслине и маслиново уље које стављају на сто и које нисте наручили. Веома лоше! Упозорење! Иначе је храна у реду и расторан је модеран, минималистичан, али у реду. Нећемо поново ићи тамо. На врху у Палми Хотелски ресторан са погледима који су добри као што је ово може бити у искушењу да се умањи напорима од пријетње стомака његових гостију. Али не ЦУИТ. Служба је била брза и пријатељска и цела атмосфера је била паметна али неформална. А да ли сам...поменуо фантастичан поглед? Мени је одлично искористио локалне састојке и посуђе, али им је давао довољно савременог увијања како би задовољио загађене прехрамбене производе. Ценим то што су кувари морали да прођу климања на моду, али се надам да ће ускоро проћи тренутни модел за пене и ваздух. Пена на нашим декадентним трговима печеног јагњеда недостајала је и укуса и супстанце. Али то је била једина минус точка. Делови су били великодушни: неки од стартера сами направили добар оброк. Међутим, посуђе није било упаковано угљеним хидратима: кромпир, пиринач и резанци нису заузели пуно простора на плочама. Одлична локална вина и локални Хиербас лицке су похвалили мени. Фабулоус фоод, велл јудгед сервице анд. . . Да ли сам споменуо да имају леп поглед?Više Brzo saznajte odgovore od osoblja i prethodnih posetilaca objekta Cuit.


Уз захтев за замену иностране возачке дозволе, који подноси држављанин Р. Србије, треба приложити: републичкој административној такси • накнада за републичку административну таксу износ: табела - Републичка административна такса (PDF верзија, Word верзија) републичкој административној такси (PDF верзија, Word верзија) ПОСЕБНА НАПОМЕНА. Возачу који је возачку дозволу Р. Србије заменио за инострану, возачка дозвола може се издати само на основу замене иностране возачке дозволе или на основу поново положеног возачког испита. Нико у исто време не може користити две возачке дозволе издате од стране две државе.


Данијел Дидук: Срамота је што је Пољска признала нарко протекторат “Косово” Данијел Дидук, представник одбора за међународне односе Националног препорода Пољске (НОП) и уредник најпознатијег пољског националистичког сајта nacjonalista.pl, је у овом интервјуу, одговорио за сајт НСФ РС је на многа занимљива питања везана за пољски национализам. Добро је познато да пољски наци ccc 086;налисти организују маршеве подршке српском Косову. На који начин је ваша организација укључена у све ово? Наш ангажман је од кључног значаја, јер ми не само да смо организовали многе од тих маршева, већ се појављујемо у великом броју на демонстрацијама организованим од стране наших колега из других група, као што су „Фаланге“ или „Аутономни националисти“. Ја сам лично организовао два про-српска окупљања у мом граду, одржао говор пред градском скупштином, док су моји другови дијелили стотине информативних летака о Косову, етничком чишћењу Ср 3ffa ба, НАТО ангажману итд. Дакле дефинитивно, наш допринос је очигледан и драго нам је да промовишемо исправне ставове о Косову који су у супротности са медијским лажима о добрим Јенки војницима и ђавољим Србима. Можете ли описати идеологију Треће позиције у вези са приликама у пољском друштву, економији и политици? Како бисте те идеје спровели у Пољској? Наше разумијевање Треће позиције је у линији са католичким учењима која се могу извести из „Rerum Novarum” и „Quadragessimo Anno” и од таквих аутора као што су Џилберт Честертон , Хилар Белок и Адам Добосзински. Имплементација ове идеје значи прије свега: стварање пријатељске, „про-пољске“ економске климе кроз укидање многих лажних пореза, као што су ПДВ и акцизе, јер 99 % прихода од ових пореза не иде за опште добро, већ искључиво у џепове криминалних елита. Следећа ствар је укидање високих камата за кредите од стране банака и небанкарских лоповских предузећа. Укратко, то значи објаву рата највећој свјетској финансијској куги – зеленаштву. Бранићемо право на наше природне ресурсе, посебно у индустрији бакра. Све што лежи на нашој земљи треба да остане пољско, а не у рукама страних корпорација. Криминална приватизација јавног сектора мора се одмах зауставити и људи који су гледали искључиво личну добит и корист кроз осиромашење пољске нације, морају бити изведени пред лице правде. С друге стране, држава би требало да брани мала пољска и породична предузећа. На политичком пољу, Трећа позиција подразумијева сјечење свих веза са ционистичким Израелом, који је ужасна, криминална држава; повлачење из ЕУ и НАТО-а; реформисање унутрашњег система укидањем либералне демократије и свих њених трулих политичких партија и успостављање „заједничке владавине народа“ што значи један, самосталан политички ентитет: „Национална политичка организација“. Улога шефа државе би била значајнија него што је сада случај, цијели државни бирократски апарат треба да се смањи за 50 %, требало би да имамо јаку владу министара експерата, као и Народну скупштину која ће представљати свијет политике, заједно са „Корпоративном комором“ која би представљала пољски бизнис. Општи избори нису потребни, јер они стварају регионалне и класне подјеле. Али то не би значило тоталитарну структуру као у Трећем рајху или СССР-у. Умјесто тога, у исто вријеме планирамо ојачати локалну управу, као и градска вијећа (који би била демократски изабрана гласањем локалног становништва), и извршити децентрализацију државне структуре. На друштвеном плану, Трећа позиција и католичка учења претпостављају укидање ЛГБТ и про-абортус лобија, те оштро кажњавање људи који су укључени у такве активности. Држава и образовни систем треба да промовишу хришћанске, европске вриједности, као што су: здрава и чврста породица, част, храброст, искl 4000 8;еност, патриотизам, осјећај за понос и за историју. Такође, ми ћемо сачувати бијели, европски карактер наше нације, спречавајући било какве масовне не-европске имиграције у нашу домовину подстакнуте од стране капиталистичког система. Какав је ваш став према НАТО-ЕУ-САД? Ми у потпуности одбацујемо ову „несвету“ тројку. И НАТО и ЕУ су творевине САД-а и само њихово постојање одржава и спроводи америчку хегемонију над великим дијелом свијета након „Хладног рата“. С друге стране, да се каже да су Сједињене Државе врхунац зла била би неистина. Америчка нација се користи од стране супер-глобалиста на исти начин као што су Руси коришћени некада, у току геноцидног бољшевичког експеримента. У ствари, многи од црвених терориста су напустили СССР прије његове пропасти и преселили су се у САД, гдје су брзо прешли на „нео-конзервативизам“. Оснивач ове нове „религије“, Вилијам Кристол, некада је био црвени троцкист. Сада ове глобалистичке змије отровнице имају САД и глобалну капиталистичку економију као главно оружје против слободних народа Европе и цијелог свијета. НАТО и ЕУ су само њихови алати, а то често занемарују многи људи који једноставно нису упућени, јер их нико не обавјештава. НОП је један од веома ријетких покрета у Пољској који информише јавност о свему томе у нашим публикацијама и штампи, а такође смо организовали окупљања и демонстрације против НАТО агресије на Србију. Када се вратимо у то вријеме, већина људи у Пољској вјеровала је да смо морали да се дистанцирамо од некадашњег окупатора – Русије – по сваку цијену, чак и по цијену да позовемо овдје „Јенки“ војнике и будемо под њиховим кишобраном. Већина популистичких „десничара“ и „исправних националиста“ такође је промовисала овај поглед, баш као што то раде и сада. Ми смо ишли против воље јавности и нисмо били баш популарни, али смо говорили истину. Сада сви знају о НАТО злочинима, не само у Србији, Босни или на Косову, већ и у Ираку, Либији и Сирији. Пољски људи нису глупи, само су у великој заблуди. Национални Препород Пољске је анти-глобалистички. Одбијамо „амерички сан“, „ционистички сан“ или „капиталистички сан“, без обзира како га зову. Зато никако не можемо бити про-НАТО или про-ЕУ. Такође ћемо бити против Америке док год Американци не схвате да њихово „царство“ треба да буде укинуто за њихово добро, јер и они такође трпе. Као сљедбеници Треће позиције заступате идеју Европе слободних и независних нација, али претпостављамо да постоје земље које преферирате у сарадњи на међународном нивоу? Да, дефинитивно. Овдје говоримо подједнако о идео-политици и геополитици. Ако говоримо о идео-политици, желимо да сарађујемо са било којом земљом која заступа дослиједан антиглобалистичк 4000 и став, искључујући неке марксистичке „музеје“ попут Кубе или Сјеверне Кореје. Данас би прва и најважнија била Сирија, која је вођена од стране социјално-националистичке ал-Баатх партије и која остаје (након Садамовог Ирака и Гадафијеве Либије који више не постоје) последње упориште секуларног, револуционарног национализма у арапском свијету. Подршка Сирији је у суштини дужност сваког активног „треће-позиционара“ било гдје у Европи и у свијету. Ту је и Иран, који је имао велику националну револуцију, којом је 1979. оборена про-америчка марионета Шах, и нова Хомеинијева влада се обавезала да искорјени како западни утицај, тако и утицај совјетских комуниста. Наравно Иран је и даље кључни савезник Сирије и заиста средиште анти-глобалистичких напора широм свијета, који се манифестују кроз њихово активно учешће у Покрету несврстаних и самосталном раду иранских медија, који врло често угошћавају европске националисте, ревизионисте и дисиденте. Након Сирије и Ирана, морам да поменем земље „Боливаријанске алтернативе“ у Јужној Америци, гдје је такође социјализам спојен са национализмом и хришћанским вриједностима. Почевши од Венецуеле Уга Чавеза који је измислио овај концепт и био одговоран за изградњу ове геополитичке алтернативе, онда имамо и Еквадор, гдје је предсједник Кореа велика личност, католик и националиста. Такође, Боливија Ева Моралеса итд. Када се пребацимо на геополитику, једнако важну грану политике, постајемо мање идеалистични и више реални. А то значи прије свега неопходност сарадње са нашим сусједима. Пратећи лекције Студницког, ја кажем да је Пољској потребан стратешки однос са Њемачком. Једино такав однос ће нам омогућити да изградимо велику „Интермарум“ или Балтичко-црноморску унију слободних нација која би укључивала Украјину, Мађарску, Румунију, Србију и друге земље овог региона (у широј перспективи такође скандинавске нације). Ова „латитудинална оса“ би нам свима служила јер би нам гарантовала заједнички суверенитет и независност од глобалних гиганата као што су САД, Русија или Кина. Пољска као држава је тежила том циљу прије него што је постала марионетско-комунистичка држава. Међутим, недостатак сарадње са Њемачком која је кључни фактор овдје, није нам дозволио да остваримо ове амбициозне планове. Наравно, данас су Њемачка, Пољска, Украјина, Србија потчињени свјетској политици и то се мора прво промјенити. Како видите односе између Пољака и Срба у будућности, а посебно односе између српских и пољских националиста? То зависи од тога да ли ћемо ослободити наше народе или ћемо и даље живјети под јармом ционистички вођеног либерализма. Садашња пољска марионетска влада признала је Косово и & 2bc2 #1086;држава дипломатске односе са овим нарко-протекторатом. То је страшна срамота. Када националисти дођу на власт у Пољској, један од првих потеза у нашој спољној политици, сигурно ће бити прекидање свих веза са Косовом и званично признавање српског права у најмању руку на највећи дио Косова. Надам се да ће и српски националисти када буду на власти подржати наше право на пољску Шлезију, која је сада под пријетњом вјештачког „шлезијског“ сепаратизма финансираног од стране ЕУ-глобалиста. Србија је веома важан геополитички фактор у јужној Европи. Као таква, не би требало ни на који начин да се игнорише. За нас српске националисте, питање независности Републике Српске и уједињење са Србијом је значајно као и питање Косова. Какав је ваш став по том питању и да ли ће пољски националисти у вези овога подржати Републику Српску као што сте нас подржали у вези Косова? Без икакве сумње, постојање двије српске државе је стање шизофреније, тако да ћемо подржати идеју уједињења српског народа у јединствену државу. Међутим , то се мора урадити на интелигентан начин, како би се спријечили неки негативни исходи и могуће западно мјешање. У ствари, вјерујем да и остали дијелови Федерације Босне и Херцеговине треба да буду, дио по дио, демонтирани и трансформисани у нешто друго. Српски народ треба да узме неке дијелове од тога, али не регионе гдје Хрвати и Бошњаци чине већину или значајну већину. Овај дио земље треба да остане „Босна“, али у облику заједничког хрватско-српског протектората. Муслимани треба да имају право на самоопредјељење, очување својих вјерских и културних вриједности у оквиру таквог ентитета, али било које акције које би подривале српски или хрватски утицај би требале бити спријечене, јер бошњачки народ је једном већ кориштен и експлоатисан од стране западних сила за спровођење њихових интереса. Да би се реализовао овај пројекат, потребно је 3ffa значајно побољшање билатералних односа између Хрватске и Србије првенствено. Вјерујем да ништа није немогуће и можда једног дана, чак и независна Пољска, Румунија, Италија и Мађарска би могли да учествују у разговорима, помажући Хрвате и Србе у постизању конструктивног рјешења. ИЗВОР


Laurent Latruwe и Gordana Kostic : La Division Skanderbeg - Histoire des Waffen-SS albanais у издању париске издавачке куће Godefroy de Bouillon НАЈСУРОВИЈА ИСТИНА О КОСМЕТУ Књига за к 3ffa ојом вапи мученичко Косово, а за коју наша дипломатија неће ни да зна! Пише: КОМНЕН БЕЋИРОВИЋ Протеклог лета представник Савета безбедности за решење коначног статуса Косова и Метохије, бивши фински политичар Марти Ахтисари, изјавио је како се, да би се дошло до тог решења, мора апсолутно узети у обзир историја Косова и Метохије током петнаест година Милошевићеве владавине. ПРЕЋУТАНА ПИТАЊА Није ми познато да му је са српске стране одговорено равном мером и да је стари Ахтисари упитан: а шта ћемо са оним владавинама које су се, све гора једна од друге, смењивале током више од пола миленијума на Косову: турско-албанска која је трајала пет стотина двадесет и три године (1389-1912), фашистичко-италијанско-немачка која је трајала четири године (1941-1945) и комунистичка која трајала четрдсет три године (1945-1988)? Владавине током којих се спроводио над српским народом на Косову и Метохији терор невиђен у историји света: истребљивањем, свакавим ропством и тлачењем, превођењем у муслиманску веру, уништавањем културне баштине, масовним изгоном Срба са њихових вековних огњишта и запоседањем ових од стране дошљака из Албаније. То питање старом Ахтисарају, као и Дорис Пак, Олију Рену и другим европским и америчким заговорницима «независног Косова», могло би се поставити, лично и преко медија, уз огромно мноштво историјских доказа, све поразнијих један од другога по шиптарску страну. ЋУТОЛОШКА ДИПЛОМАТИЈА ИДЕОЛОШКА На жалост, то наша диполоматија не чини, него истрајава, изузев ту и тамо, у ћутолошкој и удварачкој инерцији стеченој под велеиздајничким Гораном Свилановићем који је вриштао, још прије но што је дошао на положај шефа српске дипломатије, пред злотвором Холбруком : « Ослободите нас Косова ! Ослободите нас Косова!» А сада је, као и Ахтисари, члан такозване Међународне кризне групе, International Crisis Groupe, која лобира за отимање Косова и Метохије од Србије ! Нећу да овом приликом говорим о себи ни о томе како је моја је књига, објављена пре пет година на француском, «У души Косово», потпуно бојкотована, а излазак моје «Хроника албанског зла на Косову» онемогућен, него ћу указати на један други застрашујући пример нехата, аљкавости, запарложености, немуштости, непредузимљивости наше диполоматије у време кад треба да се чује на сва звона, кад треба да неуморно, и дању и ноћу, радити како на очувању Косова и Метохије тако и на скидању свеопште љаге са српског народа и васпостављању истине и правде о њему. А ево тога примера : већ пуне две године постоји на француском језику обимна књига од преко 300 страна страшне истине о Косову и Метохији, која би требало да је одавно преведена на енглески, немачки и руски, која би требало да је достављена свим владама и свим њиховим представницима који одлучују о судбини Косова, свим дипломатk 4000 2;ма, посебно члановима Контакт групе. Као што је било неопходно организовати њено адекватно приказивање у медијима, интервјуисати њене ауторе, ставити је на сајт Министарства иностраних послова одакле би свакако била преузета од страних нам пријатељских сајтова као што је онај Џарета Израела Тhe Emperor's New Clothes, ТENC. Наравно да је требало да је понесу у свом пртљагу и да њоме замахну наши представници на српско-албанским преговорима у Бечу о коначном статусу Косова и Метохије. Та књига се зове «La Division Skanderbeg - Histoire des Waffen-SS albanais », аутори су јој Laurent Latruwe, стручњак за војна питања, и Gordana Kostic, историчар, а изашла је у децембру 2004 у издавачкој кући Godefroy de Bouillon у Паризу, која носи име по славном витезу из Првог крсташког рата којим је Јерусалим повраћен у хришћанске руке (1090). Насловна страна књиге Лорана Латрува и Гордане Костић: Дивизија Скендербег - историја албанске SS дивизије Косоварски балиста коље српског свештеника ГЕНЕЗА ОНЕМОГУЋАВАЊА ВАСКРСАВАЊА СЛАВНЕ СРПСКЕ ДРЖАВЕ Књига је плод научне обраде огромног мноштва извора о чему сведочи бројни приложени документи, богата библиографија и око 450 референци. Пошто се на првих осамдесет страна краће баве историјом Косова и Метохије, његовим процватом у саставу српске државе Немањића, Косовском битком и падом Србије под турску власт, затим освајањем и исламизацијом Албаније, аустријско-турским ратовима који су довели до сеоба великог броја Срба у Угарску, аутори посвећују више простора збивањима у XIX – ом веку. Тада се врши жестока албанизација Косова и Метохије не само због традиционалне подршке од стране Турске својим највернијим поданицима, Албанцима, него и због уласка у опаку игру Аустрије која све чини да онемогући васкрс српске државе, како би она, Аустрија, служећи се Албанцима, наследила умирућу турску царевину на Балкану. То започиње стављањем Босне и Херцеговине под управу Аустрије након Берлинског конгреса 1878, затим анексијом те области 1908, и стварањем, први пут у историји, албанске државе 1913, чиме је, измђу осталог, Аустрија таквом својом балканском политиком проузроковала Први светски рат. Један од шиптарских племенских поглавица, Бајрам Цур се ставља на чело Албанске Легије (Albanische Legion), обучене од стране аустро-угарских официра, која се бори против Срба. Након пропасти Аустрије 1918, ослобођења Косова и Метохије после петвековног ропства и стварања Југославије, паклену игру Аустрије према Србима наставља Италија, подпаљујући шиптарске претензије на Косово, анимирањем качачких банди, стварењем «Комитета Косово» и све већим роварењем, у спрези са нацистичком Немачком, ради разбијња Југославије, у ствари Српства, до чега долази априлским ратом 1941. Адолф Хитлер и велики јерусалимски муфтија Ел Хусеини у Берлину 1941 Велики јерусалимски муфтија Хадз Амин Ел Хусеини врши смотру Waffen SS Ханџа 4000 88; дивизије новембра 1943. године у Сарајеву Тада, у крилу такозваног Новог Европског Поретка, настају две чудовишне творевине, Независна Држава Хрватска и Велика Албанија у којима ће Срби доживети праву Голготу, утолико страшнију што су комунисти између самих Срба распалили идеолошки братоубилачки рат ради остварења утопијских теорија двојице њемачких филозофа, Маркса и Енгелса. Лоран Латрув и Гордан Костић баве се на преосталих двеста страна њихове потресне књиге страдањем косовских Срба, описујући са поткрепљућим доказима из српских, немачких, италијанских и француских архива, безбројна убиства, понижења, отимачине, пљачке, паљевине, прогоне које врше хорде разних шиптарских милиција, понајвише Вулнетара, добровољаца, и припадника Бали Комбетара, Националног фронта, које харају Косовом и Метохијом. Као правило служи им поклик једног од њихових поглавица, Ферат бег Драге : « За нас је дошло време да истребимо Србе !... Неће више бити ни једног Србина под сунцем Косова!» Тако у августу 1941, банда којом командује Бајазит Бољетинац, бивши коњички капетан у југословенској војсци, спаљује село Ужице крај Косовске Митровице, усмртивши двадесет седам жена и једно малолетно дете. Уочи Божића 1942, Шиптари из « Комитета Косово», врше страховит покољ српских цивила у Пећи, који не спроводе до краја једино захваљујући интервенцији италијанских трупа, како италијански дипломата Карло Умилита јавља својој влади у Риму. Он, у другом једном документу каже, како, пролазећи Косовом и Метохијом, види свуда око пута обезглављене лешеве људи и жена у распадању. Само за два дана, 30 и 31 јануара 1943, у месту Гробле, бива побијено од стране Вулнетара 741 цивила, а у јулу исте године, у једној операцији у околини Гњилана, њих 600... Хајнрих Химлер врши смотру 13 SS Ханџар дивизије Позив Хрватима и босанским муслиманима да ступају у Waffen SS јединице под вођством Адолфа Хитлера и Анте Павелића Даље набрајање значило би превођење великог дела књиге. Супротно устаљеним наводима да је на Косову и у Метохији усмрћено током шиптарске страховладе у сенци италијанско-германског фашизма око 10 000 Срба, Лоран Латрув и Гордана Костић процењују тај број на 30 до 40 000 особа, док се број прогнаних пење и на 150 000. Они пишу: «Та политика искорењивања не-Албанаца муслимана одговарала је плану кога је направио Бедри Пејани, вођа паналбанских комитета на Косову. Он је заговарао уједињење муслиманске Босне, Санџака испражњеног од Срба, и Велике Албаније у једну панисламску балканску конфедерацију која би се уклопила у нову Европу сила Осовине. Велики јерусалимски муфтија, Хаџ Амин Ел Хусеини, приликом једног сусрета са Пејанијем, одобрио је тај план за који се занимао ондашњи радикални ислам, ангажован у антибољшевичку и антијеврејску борбу иза Хитлера. Али Не 2c3a 84;ци, бесумње неповерљиви према таквим пројектима, одбили су да то подрже. Истина је да би се тиме територијално осакатила Независна Држава Хрватска Анте Павелића, битног Хитлеровог савезника на Балкану ». ПАКЛЕНИ АНТИСРПСКИ ПЛАНОВИ Нарастањем српског покрета отпора, како партизанског тако и четничког, а нарочито услед пораза које је трпјела Мусолинијева Италија, Шиптари постају главна узданица Рајха у том делу Балкана те им Немци дају одрешене руке према Србима, као што влади у Берлину јавља Херман Нојбахер, министар за југоисточну Европу: «Косовски Албанци се журе да прогнају колико год могу Срба». Истовремено на немачку иницијативу оживљава, у септембру 1943, Друга призренска лига, настављајући програм Прве, створене под окриљем Турске и Аустрије у јуну 1878, програм према коме све словенске и грчке области које су Албанци притисли, по цену најстрашнијег насиља, за време турског ропства, треба да заувек остану албанске. Међу мноштвом шиптарских милиција, најмногобројнији су балисти од око 12 000 људи које Немци употребљавају за операције против Срба већег замаха. Како се јачањем српског отпора, капитулацијом Италије у септембру 1943, поразима на руском фронту, огромним разарањима које Немачка трпи на сопственом тлу од стране англо-америчке авијације, све више стамњује над Рајхом, то лични Хитлеров пријатељ Велики муфтија Ел Хусеини, уверава Фирера, и том смислу ускоро издаје фатву, да ће 4,5 милиона балканских муслимана бити неисцрпна резерва бораца за коначни тријумф Рајха. Први корак ка извршењу тог обећања представља формирање, под покровитељством Рајхсфирера Хајнриха Химлера, злогласне муслиманске Waffen SS Handzar divizije, октобра 1943 у Сарајеву, чију смотру врши лично Велики муфтија Ел Хусеини. Двоје аутора утврђује да је доласку Ел Хусеинија у Сарајево допринео својим ватреним ангажовањем тада осамнаестогодишњи Алија Изетбеговић. Доброваљачка брдска Handzar divizija, која је бројал 3ffa а у почетку 12 000 војника од којих 2000 Албанаца, била је друга војна формација те врсте, после такодје злогласне дивизије Prinz Eugen састављене 1941 од припадника немачке народности, фамозних Фолксдојчера (Volksdeutscher), на територији Југославије, поглавито из Војводине. ЗАКЛЕТВЕ ХИТЛЕРУ Други корак ка спасавању Хитлеровог Рајха помоћу ''Бошњака'' и Шиптара представља оснивање, априла 1944 у Митровици, такође планинске Waffen SS Skеnderbeg divizije уз велики прилив добровољаца, нарочито из редова Вулнетара и Бали Комбатара те Косовске регименте, прародитељке садашњег «Заштитног Косовског Корпуса», тако да је број пријављених убрзо достигао цифру од 9 000 будућих бораца од којих је сваки изрицао ову заклетву : «Кунем Ти се, Адолфе Хитлеру, германски Вођо и Канцелару Рајха, да ћу бити веран и храбар. Обећавам Ти да ћу слушати Тебе и оне које ми Ти поставиш за предпостављене, до смрти. Нека ми Бог буде у помоћ!» Из овога се види до које мере трабуња писац Исмаиљ Кадаре, кад се у једном од својих дивљачких медијских наступа против Срба, са своје стране заклиње да су Немци толико поштовали Албанце и дивили им се, да су им намењивали кључну улогу у управљању будућим хиљадугодишњим Рајхом, попут улоге коју су имали у Отоманском царству. Као што сам то истакао у свом одговору Кадареу, доступном на сајту www.b-i-infos.com ,Немци су толико ценили Албанце да им није било ни на крај памети да поверавају Албанцима вођење послова Рајха, него им нису дали да воде чак ни једну војну формацију састављену из њихових сопствених редова, будући да је сав командни кадар Skеnderbeg divizije био, прво на на челу са генералом, Аугустом Шмидтхубером, а затим генералом Јозефом Фицумом, потпуно немачки. Чак се у једном немачком војном извештају, који цитирају аутори, каже да се Албанци боре као један, а да пљачкају као тројица. Главни подвизи Skеnderbeg divizije, као и дивизија Prinz Eugen и Handzar, биће не само удари против снага српског антифашистичког отпора, него и предавање читавих села и крајева, огнњу и мачу, дакле злочини над незаштићеним становништвом. Један такав стравичан злочин, који Латрув и Костић детаљно доносе, посебно кроз сведочења преживелих, јесте покољ крајем јула 1944, од стране скендербеговаца скоро свих житеља села Велика, као и околних села, у области Плава, кад је број жртава само за два-три дана премашио 1000! Међутим све убрзанијим урушавањем Рајха, у diviziji Skеnderbeg, као и у осталим сличним формацијама, долази до масовне бежаније и прелажења под заставу Јосипа Броза, док само најокорелији остају верни својој заклетви Фиреру и доспевају на обале Одера где у садејству са другим сличним војним хитлеровским бојовницима из разних европских земаља завршавају под ватром руских каћуша своју најамничку авантуру у служби једног од највећих зала које је свет икад познао. Други пак међу онима који су, пребегавши из Skеnderbeg divizije и друг 4000 80;х шиптарских формација, партизанима, и укљичивши се, приликом ослобођења Косова и Метохије у јесен 1944, у Седму косовско-метохијску бригаду Народно-ослободилачке војске Југославије, већ у јануару 1945, дижу на челу са Шабаном Полужом, побуну и окрећу оружје против својих нових сабораца побивши међу њима око 300 и одавши се убијању, силовању, пљачки, паљевини нарочито у области Дренице, њиховом главном упоришту. Била су потребна читава три месеца и ангажовање око 40 000 војника сада већ регуларне Југословенске армије, да би се сломила побуна и пао један од последњих фашистичких бастиона на европском континенту. Наравно да је та побуна балиста са жртвама које је проузроковала, изазавала талас одмазде од стране новоуспостављеног режима над балистима којих је Космету страдало око 40 000, док их је свакако још већи број страдао у самој Албанији од стране антифашистичког покрета који је, уз свестрану подршку и помоћ југословенских комуниста, водио Енвер Хоџа. Њему је Тито, доследан разним србофобским резолуцијама Комунистичке Партије Југославије између два рата, обећао Косово и Метохију, обећање које је он са својим србијанским сатрапима, упркос свом сукобу с Енвером Хоџом у оквиру своје велике свађе са Стаљином, 1948, скрупулозно извршио. Прво помиловањем и интеграцијом низа балистичких првака, чија се имена наводе у књизи, у редове Комунистичке партије, затим постепеним предавањем власти у српској провинцији Шиптарима и остављањем српског становништва у њој током наредних деценија на њихову апсолутну милост и немилост. То би, у најкраћим цртама, била садржина ове изузетне, а потпуно са српске стране игнорисане књиге, будући да није завредила, колико ми је познато, ниједан осврт ни чланак у нашим медијима, осим одличан текст Косте Христића објављен у нашем француско-српском часопису Balkans-Infos, број 98 за април 2005! Међутим, ствар постаје јаснија када се има у виду да је током четири године амбасадоровала у Паризу једна обична креатура Горана Свилановића, бивши дугогодишњи новинар Танјуга без иједног чланка, Радомир Диклић Бацко, чији сам погубни учинак описао у опсежном тексту доступном на Интернету под насловом Поразни учинак једног амбасадора. За његове четворогодишње владавине, као и за шестогодишње владавине неспособне и антисрпске чељади, међу којима Бранка Богавац, острашћена Дукљанка и обажаватељка поменутог Исмаиља Кадареа, у нашем Културном центру у Паризу, није се смела изговорити реч Косово, а камоли да се у њој промовише књига најсуровије истине о Косову. Јер Skеnderbeg divizija са осталим шиптарским војним формацијама из Другог светског рата, је прародитељка терористичке UCK-e која је током 90-их поринула Косово и Метохију у крв и огањ и изазвала апокалипсу Нато-а над Србима. Што се тиче Богавчеве, чуо сам је како се летос на ТВ Монтен 4000 ;егро хвали шта је све учинила за промоцију Монтенегра током свог двогодишњег директоровања у Културном центру, наравно на рачун Србије, посебно истичући да је је задужила свога сина Александра да преводи на француски књигу Ђукановићевог дворског историчара бошњачке провенијенције, Шерба Растодера, иначе њеног госта у Културном центру прошле јесени, књигу о томе како је наводно Србија најцрње поробила Црну Гору 1918 ! СИЛОМ КЊИГЕ НА СИЛУ КЊИГОМРЗАЦА Међутим мора се признати да је неопростиво затајила и служба амбасадора Предрага Симића, који је наследио Радомира Диклића, утолико пре што се ради о човеку високог интелектуалног нивоа и обавештености, за разлику од његовог чемерног претходника. У сваком случају «La Division Skanderbeg» Лорана Латрува и Гордане Костић, треба извући из анонимности, увелико је промовисати, дати јој место које заслужује у јавности, посебно у аргументацији српске стране у преговорима о будућем статусу Косова и Метохије. Књига мора да се што хитније нађе на столу Мартија Ахтисарија, као лице и наличје његовог заузимање за албанско Косово. А ако је тачно све оно што наш брат у истини и Српству Карл Савић разоткрива у обимном чланку, који објављује у овом броју Истина, о нацистичкој прошлости Мартија Ахтисарија, у сваком случају о његовом настојању да се финским припадницима Waffen SS јединица подигне споменик, попут настојања садашње ''косоварске власти'' да се сличан споменик подигне шиптарским Waffen SS јединицама, онда треба зазвонити на узбуну и жестоко поставити питање даљег останка Мартија Ахтисарије на функцији коју сада заузима и коју очито злоупотребљава као противник српске и саучесник албанске стране. slike uz tekst na linku http://www.istina.at/index.php?optio...2049&Itemid=62


text: Архијерејска Литургија у Лепавини У суботу, 6. јула 2013. године, на дан св. мученице Агрипине и спомена иконе Пресвете Богородице Владимирске, Његово Високопреосвештенство Митрополит загребачко-љубљански Јован служио је у манастиру Лепавини свету архијерејску Литургију, уз саслужење архимандрита Гаврила (Вучковића), настојатеља манастира, и протојереја-ставрофора Марка Ногића, пароха у Великој Бршљаници. У својој беседи Високопреосвећени Јован је, говорећи о сутрашњем празнику Рођења св. Јована Крститеља – Ивањдану, истакнуо изузетни значај који у Божанском домостроју спасења има пророк, Претеча и Крститељ Господњи Јован. „Св. Јована Крститеља видимо на икони званој Деизис, икони мољења, где се Пресвета Богородица и св. Јован са испруженим рукама обраћају Господу Христу као Судији на Страшном суду да буде милостив роду људском. На свитку који држе и Пресвета Богородица и св. Јован (пише): „Господе прими мољеније Матери Твојеја“ и „Господе прими мољеније Претече Твојего“. Иконограф је исписао даље речи да Господ увек слуша њихове молитве и да их испуњава...“, рекао је у беседи Митрополит Јован. Извор: Митрополија загребачко-љубљанска


Радите најтежи посао-штитите државу - | - Извор: Taнјуг Припадници МУП-а штите и чувају државу, од чега не постоји ништа теже, јер је увек најлакше за све кривити управо државу, и хвала вам што обављате најтежи посао, поручио је данас председник Александар Вучић свим припадницима полиције. Извор: PTC1 Вучић је истакао да је веома важно да имамо снажну полицију, фантастичне ватрогасце, људе који помажу приликом било које природне непогодe, јер када грађани не знају коме да се обрате - обрате се полицији, да им помогне да реше проблеме “Ви сте ти који чувате и штитите државу, а не постоји ништа теже од тога, јер не постоји ништа популарније него за све кривити ту исту државу. И зато вам велико хвала што обављате најтежи посао, што се на дневном нивоу суочавате са убицама, разбојницима, онима који нашој деци дају другу и убијају нашу будућност”, поручио је председник Србије. Полиција је ту, каже, да чува ред, мир и поредак, да буде гарант свакоме да може да буде сигуран да ће му деца слободно ићи у школу, отићи у град и да ће се сигурно вратити својим кућама. “Од вас зависи борба против организованог криминала и корупције и тра 71ae им од вас 1.337 нових припадника, да будете још жешћи и снажнији у тој борби. Ничија партијска књижица или положај на било ком месту у држави, влади не сме да вас спречи да обављате закон”, рекао је Вучић. А, закон је једноставан - сви који га крше, баве се криминалом, корупцијомм морају да одговарају. “Тако ћемо имати пуно поверење, грађани ће знати да добијају најбољи могући рад сваког од нас, и у томе је ваша улога непроцењива”, рекао је Вучић. Председник се захвалио припадницима полиције на храбрости, а њиховим породицама што су у стању да разумеју потребе посла. “Не могу да замислим колико су пута ваши супружници, родитељи патили и питали где сте, како и на којем задатку, колико је опасан. Kада је полицајца рањен не осврћемо се, постало је нормално и уобичајно, а само ви и ваше породице знају колико је тешко. Онолико мало колико могу и као председник Србије увек ћу бити ту са вама и вашим породицама да кажем хвала на свему што чините за нашу земљу, нашу Србију“, рекао је он. Вучић је изразио уверење да ће полицајци уложити још више труда, енергије, имати још више снаге да се обрачунају са криминалом, корупцијом и са свим другим што угрожава земљу, да ће показати шта значи храброст и обученост. “Што се станова тиче то је нас посао и ми ћемо то урадити И ове и идуће године имаћете повећање плата. Српски полицајац мора да има достојан живот, нормалну плату да може да обавља свој посао“, поручио је он. Вучић је замолио полицајце да са пуном посвећеношћу, огромним трудом, еланом раде свој посао. “Захвалан сам свим полицајцима, активним и пензионисаним који су, када је било најтеже, бранили земљу када је била нападнута споља на нашој територији KиМ. Хвала свима који су увек били уз свој народ. Ја се поносим вама, за разлику од оних који су се од вас склањали и вас склањали“, рекао је он. Грађанима Србије је поручио да је полиција ту да штити њихова права, да полиција мора једнако да штити права Србина и Бошњака у Пазару, Мађара и Србина у Суботицу, Румуна и Србина у Вршцу, Бугарин и Србина у Димитровграду, припадника било које нације и мањинске групе. Ваша обавеза је да будете људи на сваком месту. Људи и поштовање закона су основна правила која имате“, нагласио је он. Захвалио се полицајцима што стоје по јаком сунцу данас и помажу да се искаже највеће поштовање 1.377 њихових колега који су положили заклетву. “Држава ће се постарати да живите боље, са мање проблема него што су живели старији, а ви преданим радом да се одужите држави. Имамо само једну државу, резервну немамо“, закључио је он. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


text: Пољани или Полани, (пољ.Polanie) су словенско племе које је живело на просторима данашње Пољске, пре настанка пољске државе. Претпоставља се да је Пољска и добила име по овом племену. Постоје хипотезе о њиховој миграцији на терене између Одре и Висле, али не постоје докази који би их потврдили. Такође се тврди да су они потомци племена Срба од којих је већина у VII веку напустила Великопољску да би се населила на терену данашње Србије. По најновијим истраживањима најстарије насеље којим су владали Пјастовићи био је Гиеч одакле су и завладали осталим групама Пољана. Сматра се да је највећи град половином X века био град Познањ. Важно насеље је било и Гњезно. Пољани су показивали јаке државотворне особине. Такође су успели да потчине суседна племена (нпр. Вислани).


text: Непал (), званично Савезна Демократска Република Непал (), планинска је континентална држава у Хималајима на северу јужне Азије. Граничи се на југу, истоку и западу са Индијом и на северу са Кином (Аутономним регионом Тибет). Површина Непала је 147.181 km2, где је 2005. живело 27.133.000 становника. Политичка и верска престоница земље је његов убедљиво највећи град Катманду. По уређењу Непал је савезна демократска република. Историја Кроз већи део своје историје Непал је био монархија. Њиме је од 1768. владала династија Шах која је ујединила мала краљевства. У време британске колонијалне власти у Индији Непал је остао независан, али изолован од спољног света, плативши цену кроз привредну неразвијеност и феудалну заосталост. Привредне реформе и делимично отварање према суседној Индији последњих деценија довеле су до промена набоље. Сметња развоју је било избијање грађанског рата 1996. у којем се марксистичка герила борила против централних власти. Године 2006. окончан је грађански рат договором о одржавању избора за уставотворну скупштину. Непалски парламент је 28. маја 2008. године изгласао укидање монархије и успостављање Савезне Демократске Републике Непал. Географија Положај Државе са којима се Непал граничи су Кина и Индија. Површина државе износи 147.181 km2. Непал је држава трапезоидног облика на јужним падинама Хималаја, дуга око 800 и широка око 200 km. Геологија и рељеф Иако мала држава, Непал поседује велику разноврсност предела, од тропско влажне климе на југу, до највиших врхова света на северу. Обично се дели у три физичко-географске регије: планине, брда и регион Тераи (влажна регија). Ове еколошке зоне се простиру у правцу исток-запад, а вертикално их пресецају речни системи. Са повећањем надморске висине долази до смањивања температуре. Осам од десет највиших светских врхова је у Непалу, од којих се највиши врх на Земљи Монт Еверест (8.848 m, непалски: Сагармата) налази на граници са Кином. Воде Флора и фауна Клима Привреда Главна привредна делатност и даље је пољопривреда, али расте удео услужних делатности (туризам). Држава велику помоћ прима од страних донатора: Немачке, Кине, Јапана и САД. Пољопривредне културе су: кукуруз, пшеница, пиринач, памук, дуван, кромпир, чај као и ароматично биље. Сточарство је развијено; оваца (2,4 мил) говеда (7 мил) свиња, коза. Индустрија је у зачетку: текстилна, прехрамбена, дуванска, коже, обућа. Руде: злато, бакар, гвожђе, манган и никл. Становништво У Непалу живи више од 60 различитих етничких заједница и каста. Најбројније четири групе су: кшатрије (око 16%), брамани (око 13%), Магар (7%) и Тару (6,75%). Етнички Шерпе, познати као водичи алпинистичких експедиција, чине свега 0,68% становништва. Хиндуизам је најбројнија религија (80%), следи будизам (11%). Оснивач будизма Сидарта Гаутама (Буда) је рођен у Непалу. Непалским говори око половине становника, а служи и као -{lingua franca}- за говорнике других језика. Око половина становништва живи испод границе сиромаштва (1,25 $ дневно). Непалска застава једина је државна застава која нема правоугаони облик. Административна подела Референце Литература Michaels, Axel, et al. "Nepalese History in a European Experience: A Case Study in Transcultural Historiography." History and Theory 55.2 (2016): 210–232. Garzilli, Enrica, "A Sanskrit Letter Written by Sylvain Lévi in 1923 to Hemarāja Śarmā Along With Some Hitherto Unknown Biographical Notes (Cultural Nationalism and Internationalism in the First Half of the 21st Cent.: Famous Indologists Write to the Raj Guru of Nepal – no. 1), in Commemorative Volume for about 30 Years of the Nepal-German Manuscript Preservation Project. Journal of the Nepal Research Centre, XII (2001), Kathmandu, ed. by A. Wezler in collaboration with H. Haffner, A. Michaels, B. Kölver, M. R. Pant and D. Jackson, pp. 115–149. Garzilli, Enrica, "Strage a palazzo, movimento dei Maoisti e crisi di governabilità in Nepal", in Asia Major 2002, pp. 143–160. Garzilli, Enrica, "Il nuovo Stato del Nepal: il difficile cammino dalla monarchia assoluta alla democrazia", in Asia Major 2005-2006, pp. 229–251. Garzilli, Enrica, "Il Nepal da monarchia a stato federale", in Asia Major 2008, pp. 163–181. Garzilli, Enrica, "La fine dell'isolamento del Nepal, la costruzione della sua identità politica e delle sue alleanze regionali" in ISPI: Istituto per gli Studi di Politica Internazionali, CVII (Nov. 2008), pp. 1–7; Garzilli, Enrica, "Le elezioni dell'Assemblea Costituente e i primi mesi di governo della Repubblica Democratica Federale del Nepal", in Asia Maior 2010, pp. 115–126. Garzilli, Enrica, "Nepal, la difficile costruzione della nazione: un paese senza Costituzione e un parlamento senza primo ministro", in Asia Maior 2011, pp. 161–171. Garzilli, Enrica, "The Interplay between Gender, Religion and Politics, and the New Violence against Women in Nepal", in J. Dragsbæk Schmidt and T. Roedel Berg (eds.), Gender, Social Change and the Media: Perspective from Nepal, University of Aalborg and Rawat Publications, Aalborg-Jaipur: 2012, pp. 27–91. Garzilli, Enrica, "Nepal, stallo politico e lentezze nella realizzazione del processo di pace e di riconciliazione", in Asia Maior 2012, pp. 213–222. Garzilli, Enrica, "A Sanskrit Letter Written by Sylvain Lévy in 1925 to Hemarāja Śarmā along with Some Hitherto Unknown Biographical Notes (Cultural Nationalism and Internationalism in the First Half of the 20th Century – Famous Indologists write to the Raj Guru of Nepal – No. 2)", in History of Indological Studies. Papers of the 12th World Sanskrit Conference Vol. 11.2, ed. by K. Karttunen, P. Koskikallio and A. Parpola, Motilal Banarsidass and University of Helsinki, Delhi 2015, pp. 17–53. Garzilli, Enrica, "Nepal 2013-2014: Breaking the Political Impasse", in Asia Maior 2014, pp. 87–98. Tiwari, Sudarshan Raj (2002). The Brick and the Bull: An account of Handigaun, the Ancient Capital of Nepal. Himal Books. . Kayastha, Chhatra Bahadur (2003).Nepal Sanskriti: Samanyajnan. Nepal Sanskriti. . Stiller, Ludwig (1993): Nepal: growth of a nation, HRDRC, Kathmandu, 1993, 215pp. Спољашње везе Влада Владе Непала Званични веб-сајт Непалске туристичке управе Опште Непал на сајту Би-Би-Си њуз Непал на сајту UCB Libraries GovPubs Непал на сајту Encyclopædia Britannica Кључне развојне прогнозе за Непал на сајту International Futures Државе у Азији Континенталне земље


Група џабалебароша, којима мама и тата плаћају забаву звану "стрит-арт". Све сам "уметник" до "уметника".. Труде се да оживе "нов начин изражавања младих".. Ма дај.. И то још користећи се (колико сам могла да запазим) амерички сленг, који користе чамуге по гетоима!! Не могу да схватим људе, условно речено, којима су узори неки бескичмењаци попут црнаца у Америци. Који су сами по себи синоним за паразите људског друштва. Без обазирања на њихову расу, а која сама има за циљ уништење беле расе на овој планети. Ови изроди беле расе су јако добро финансирани првенствено од својих родитеља, а колико смо и сами сведоци и од разних НВОа. Неки нови клинци?? Ма то су све сами нерадници и шљам!!


Кад је сунце залазило у океан,


text: Вирџинија (), званично Комонвелт Вирџинија (), је држава САД. Позната је и као Стари доминион () с обзиром да је некада била енглески доминион. Такође, Вирџинију зову и Мајком председника () јер је у њој рођено више председника САД него у било којој другој држави. Главни град је Ричмонд, док је Вирџинија Бич највећи град а Округ Ферфакс има највише становника. Процена је да је у 2013. у Вирџинији живело нешто више од 8,2 милиона становника. Историја ове области почела је са неколико домородачких заједница, међу којима се истицао народ Поватан. Колонију Вирџинију је 1607. успоставила Лондонска Компанија () као прву трајну енглеску насеобину у Новом свету. Робовска радна снага и земља стечена расељавањем домородачког становништва имали су значајну улогу на почетку развоја колоније. Вирџинија је била једна од тринаест колонија у Америчкој револуцији, док је током Америчког грађанског рата била на страни Конфедерације. Током грађанског рата северозападни окрузи су се одвојили и формирали су Западну Вирџинију. Генерална скупштина Вирџиније () најстарије је законодавно тело у Новом свету. Привреда Вирџиније је веома разграната: пољопривреда је најразвијенија у долини Шенандоа; федералне агенције, међу којима су и седишта Министарства одбране и Централне обавештајне агенције, смештене су у северном делу државе; а војни комплекси су у Хамптон Роудсу, где је и седиште највеће морске луке у Вирџинији. Током шездесетих и седамдесетих година 20. века пољопривреду је заменила индустрија као главна привредна грана у Вирџинији, да би 2002. компјутерски чипови постали главни извозни производ ове државе САД. Географија Вирџинија се простире на површини од 110.785 km2, што је чини тридесет петом државом САД по величини. Према северу и истоку се граничи са Мерилендом и Дистриктом Колумбија; према истоку излази на Атлантски океан; према југу се граничи са Северном Каролином и Тенесијем; према западу се граничи са Кентакијем; и према северу и западу се граничи са Западном Вирџинијом. Границу са Мерилендом и Дистриктом Колумбија углавном чини река Потомак. Јужна граница Вирџиније је дефинисана на 36°30' северне географске ширине. Демографија Највећи градови Административна подела Вирџинија је подељена на 95 округа и 39 независних градова (градова-округа). Окрузи су: Акомак, Албемарл, Алегени, Амилија, Амхерст, Апоматокс, Арлингтон, Бакингхам, Бат, Бедфорд, Бланд, Ботетот, Брансвик, Баканан, Вајз, Вашингтон, Вестморланд, Вит, Ворен, Глостер, Грејсон, Грин, Гринсвил, Гучланд, Дикенсон, Динвиди, Есекс, Јорк, Калпепер, Камберланд, Керолајн, Керол, Кембел, Кларк, Крејг, Ланкастер, Лаудон, Ли, Ловиса, Луненбург, Медисон, Мекленбург, Метјуз, Мидлсекс, Монтгомери, Нелсон, Нортамберланд, Нортхемптон, Нотовеј, Њу Кент, Огаста, Кинг Вилијам, Кинг енд Квин, Кинг Џорџ, Принс Вилијам, Принс Едвард, Принс Џорџ, Оринџ, Ајл ов Вајт, Патрик, Паухатан, Пејџ, Питсилвејнија, Пјуласки, Рапаханок, Ричмонд, Роанок, Рокбриџ, Рокингхам, Расел, Сари, Сасекс, Саутхемптон, Скот, Смит, Спотсилвејнија, Стафорд, Тазвел, Ферфакс, Флојд, Флувана, Фокир, Фредерик, Френклин, Хајланд, Халифакс, Хановер, Хенрајко, Хенри, Чарлс Сити, Честерфилд, Џајлс, Џејмс Сити, Шарлот, Шенандоа. Градови-окрузи су: Александрија, Бедфорд, Бјуна Виста, Бристол, Вејнсборо, Вилијамсбург, Винчестер, Вирџинија Бич, Галакс, Данвил, Емпорија, Кавингтон, Колонијал Хајтс, Лексингтон, Линчбург, Манасас, Манасас Парк, Мартинсвил, Норфок, Нортон, Њупорт Њуз, Питерсбург, Покосон, Портсмут, Радфорд, Ричмонд, Роанок, Сафок, Сејлем, Стентон, Ферфакс, Фолс Черч, Фредериксбург, Френклин, Харисонбург, Хемптон, Хопвел, Чесапик, Шарлотсвил. Референце Литература Спољашње везе Државе САД


http://www.snp-miletic.org.yu/module...rticle&sid=582 Ако је новинарство господичне Бранкице (Б92) врх српског ТВ новинарства, какав је тек онда његов остатак. Толико бесмислених питања и лажних оптужби поставити у једном разговору може само нетко кога је инструирао човјек попут Бебе Поповића, "Гоеббелса" бивше власти. Нисмо били изненађени када смо прелиставајући хрватску штаму наишли смо на силан број текстова који распршавају облаке заблуда што их још увек велики део српске јавности има према неким медијима у Србији који себе промовишу као слободне и проевропске и којима су пуна уста измирења са суседним државама, а које се опет свим силама труде, овде и у гостима, да пљују на све српско и национално. И које из тог разлога мало ко ван Србије одавно не поштује. Колико се на пример у Хрватској цене такви, српски, назови новинари говори и текст Иве Пуканића председника управе хрватског високотиражног листа Национал. За оне који нису упознати, хрватски лист Национал који данас чита готово сваки Загрепчанин већ 1995. године одмах по оснивању дошао је у сукоб са тадашњим режимом Фрање Туђмана те је како Пуканић каже "Туђанове полицајце, како јавне тако и тајне, сусретао готово сваки дан". Дакле није тешко закључити да је то лист налик онима који су у Србију упумпали "5 -то октобарску револуцију" и који су из неког разлога свима нама за размишљање се јавили практично у свим бивши републикама СФРЈ, као и у бившим државама. СССР-а. За очекивати било би да су међусобни односи таквих медија у Србији и Хрватској који наводно заговарају исте циљеве и вредности одлични. Али... Текст који преносимо из чланка објављеног у загребачком градском листу Zagreb News чији је тираж чак 620.000 примерака, а који носи назив "Зашто сам опростио Фрањи Туђману - Драги Фрањо пуно ти хвала", а у коме се након сусрета са новинарком београдске медијске куће Б92 (!) извињава свом дугогодишњем политичком непријатељу, а што би са "хрватског" преведено на "српски" значило да на пример Веран Матић након сусрета са познатим новинарем неког хрватског лево оријентисаног медија, опрашта Слободану Милошевићу за наводне грехе за које га је до тада оптуживао. Преносимо одломак текста, а завршну реч остављамо вама. * * * Можете ли замислити да се све то што се без икакве контроле догађа у Београду ваља према Загребу? Што год говорили и колико се год љутили и били незадовољни нашом полицијом и судством, Хрватска је у успоредби са свим осталим дијеловима "западнога Балкана", укључујући ту и Румуњску и Бугарску, k 366c 4;исоко уређена и цивилизирана држава. У ту цивилизацију убрајам и медије. Прошлога тједна посјетили су ме из београдске телевизије Б92. Господична Бранка, српска новинарска мегазвијезда, у два сата успјела је показати завидан спектар незнања, предрасуда и индоктринираности. Толико бесмислених питања и лажних оптужби поставити у једном разговору може само нетко кога је инструирао човјек попут Бебе Поповића, "Гоеббелса" бивше власти, који ме мрзи из дна душе. Ја њега не мрзим, него само презирем зато што је корумпиран и купљен од мафије. Ако је новинарство господичне Бранкице врх српскога ТВ новинарства, какав је тек онда његов остатак. Стога, драги Фрањо, још ти једном хвала што виша нисмо скупа. Далеко им била кућа. Недељни лист Zagreb News, 14. jun 2006, broj 48 Одломак из текста - "Зашто сам опростио Фрањи Туђману - Драги Фрањо пуно ти хвала"