text: Саманта Смит |Овај чланак не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| |Саманта Смит| |Датум рођења:||29. јун 1972.| |Место рођења:||Хултон (САД)| |Датум смрти:||25. август 1985.| |Место смрти:||Оберн (САД)| Саманта Рид Смит (енгл. Samantha Reed Smith; Хултон, 29. јун 1972 — Оберн, 25. август 1985) је била америчка ученица из Манчестера, Мејн, која је називана “најмлађи амерички амбасадор” у САД и “амбасадор добре воље” у Совјетском Савезу током свог живота. Постала је позната у ове две земље и широм света након писања писма Генералном секретару КПСС Јурију Андропову током Хладног рата и добијању одговора од Андропова који је укључивао личан позив у посету Совјетском Савезу који је Саманта прихватила. Праћена великом медијском пажњом у обе земље, учествовала је у мировним активностима у Јапану након своје посете Совјетском Савезу, написала је књигу и глумила је у телевизијској серији пре смрти у авионској несрећи. Садржај Биографија[уреди] Саманта је рођена 29. јуна 1972 у Хултону, Мејн и живела је тамо са својим родитељима, Артуром и Џејн. Обожавала је хокеј, клизање, читање и науку, и играла је за школски софтболски тим. У петој години је написала писмо краљици Елизабети, у којем је написала да је воли. 1980, када је Саманта тек завршила други разред, њена породица се преселила у Манчестер. Њен отац је предавао књижевност на Мејнском универзитету у Огасти, а мајка је радила као социјални радник. Касније је њена мајка написала како су догађаји почели. Након што је Јуриј Андропов постао вођа Совјетског Савеза, водећи америчке новине и часописи су имали његов портет на својим насловним странама и главне чланке посвећене њему са негативним оценама његовог преузимања власти и очекивања нових претњи према свету. Током овог периодам масовни антинуклеарни протести су се одвијали у Европи и Северној Америци, а телевизијски филм са темом нуклеарног рата The Day After је био предвиђен да се приказује на АБЦ током новембра. Роналд Реган је такође одбацио концепт детанта и наредио да се разместе крстареће ракете и Першинг ракете у Европи. Совјетски Савез је био увучен у рат у Авганистану већ три године, што је такође допринело међународној напетности. Саманта је приметила часопис Тајм (вероватно број од 22. новембра). “Ако се људи толико плаше њега”, упитала је своју мајку, “зашто му неко на напише писмо да га пита да ли жели рат или не?” “Зашто ти то не урадиш?”, одговорила је мајка. Писма[уреди] У новембру 1982, када је Саманта била у петом разреду, писала је совјетском вођи Јурију Андропову, покушавајући да разуме зашто су односи између Совјетског Савеза и САД толико напети: ” “Драги господине Андропов, Саманта Смит” Зовем се Саманта Смит. Имам десет година. Честитке на новом послу. Забринута сам да ће Русија и Сједињене Државе ући у нуклеарни рат. Да ли ћете гласати за рат или не? Ако нећете, реците ми како ћете да помогнете да не дође до рата. На ово питање не морате да одговорите, али желела бих да знам зашто желите да освојите свет или барем нашу земљу. Бог је створио свет за нас да бисмо живели у миру, а не да би ратовали. Искрено, ” “Драга Саманта Ј. Андропов.” Примио сам твоје писмо, које је као многа друга коју су дошла недавно до мене из твоје земље и из земаља широм света. Чини ми се - што могу рећи по твом писму - да си ти храбра и искрена девојчица, која подсећаш на Беки, другарицу Тома Сојера у чувеној књизи твог земљака Марка Твена. Ова књига је врло позната и омиљена у нашој земљи од стране свих дечака и девојчица. Написала си да си узнемирена око тога да ли ће бити нуклеарног рата између наше две земље. И питала си да ли радимо нешто да тај рат не избије. Твоје питање је најважније питање од свих питања које човек може да постави. Одговорићу ти озбиљно и искрено. Да, Саманта, ми у Совјетском Савезу покушавамо да урадимо све да не буде рата на Земљи. То је све што сваки Совјет жели. То је оно што нас је учио велики оснивач наше државе, Владимир Лењин. Совјетски народ добро зна каква је ужасна ствар рат. Пре 42 године, нацистичка Немачка, које је жудела за влашћу над целим светом, напала је нашу земљу, спаливши и уништивши много хиљада наших села и градова, убивши милионе совјетских мушкараца, жена и деце. У том рату, који се завршио нашом победом, ми смо били у савезу са Сједињеним Државама; заједно смо се борили за ослобођење многих људи он нацистичких нападача. Надам се да то знаш из часова историје у твојој школи. И данас много желимо да живимо у миру, да тргујемо и сарађујемо са свим нашим суседима на овој планети - са онима који су далеко и онима који су близу. А посебно са таком великом земљом као што су Сједињене Америчке Државе. У Америци, као и у нашој земљи, постоје нуклеарна оружја - ужасна оружја која могу тренутно убити милионе људи. Али ми не желимо да она икада буду искоришћена. Тачно зато је Совјетски Савез свечано изјавио читавом свету да никад - никад - неће први користити нуклаерна оружја против неке земље. Углавном предлажемо прекид њихове даље производње и почетак уклањања свих залиха на Земљи. Чини ми се да је сувишан одговор на твоје друго питање: Зашто желите да водите рат против целог света или барем Сједињених Држава? Ми не желимо ништа од тога. Нико у нашој држави, ни радници, ни сељаци, ни писци ни доктори, ни одрасли, ни деца, ни чланови владе, не желе ни велики ни мали рат. Ми желимо мир - постоји нешто чиме смо заузети: узгајањем жита, грађењем и проналасцима, писањем књига и летењем у свемир. Желимо мир за нас и за све људе на планети. За нашу децу и за тебе, Саманта. Позивам те, ако ти твоји дозволе, да дођеш у нашу земљу, најбоље овог лета. Сазнаћеш све о нашој земљи, упознаћеш своје вршњаке, посетити међународни дечји камп Артек на мору. И видећеш сама: у Совјетском Савезу, сви су за мир и пријатељство међу људима. Хвала ти за твоје писмо. Желим ти све најбоље у твом младом животу. Светски успех[уреди] Медијски циркус је био обезбеђен, а Саманту су интервјуисали Тед Копел и Џони Карсон, уз свакодневне извештаје већих америчких станица. 7. јула 1983, Саманта је одлетела у Москву са родитељома, провевши две недеље као гошћа Андропова. Током свог путовања је посетила Москву и Лењинград, и провела је неко време у Артеку, главном совјетском пионирском кампу у месту Гурзуф на Криму. Иако се Андропов, који је већ био тешко болестан, није срео са њом, разговарали су преко телефона. Саманта је написала у својој књизи да су у Лењинграду она и њени родитељи били изненађени пријатељством људи и поклонима које су им многи људи даривали. Говорећи на новинарској конференцији у Москви, Саманта је изјавила да су Руси били “исти као и ми”. И поред понуђеног специјалног смештаја, Саманта је дала предност Артеку. Због лакше комуникације, учитељи и деца са течним енглеским су изабрани да бораве у згради где је она била смештена. Оставши у спаваоници са још девет девојчица, Саманта је проводила време пливајући, причајући и учећи руске песме и игре. Медији су пратили сваки њен корак - слике и чланци о њој су објављивани од стране главних совјетских новина и магазина током њеног путовања и након њега. Када се Саманта вратила у САД 22. јула 1983, њен повратак су славили људи из Мејна и њена популарност је наставила да расте у родном крају. Она је постала политички и мировни активиста, водећи Дизнијев специјал из 1984. о политици, где је интервјуисла неколико кандидата за председничке изборе 1984, укључујући Џорџа Макговерна и Џесија Џексона. Ишла је у Јапан са својом мајком, где се срела са Јасухиром Накасонеом, премијером Јапана и присуствовала је Дечјем међународном симпозијуму у Кобеу. У свом говору на овом симпозијуму је предложила америчким и совјетским вођама да размене унуке на две недеље сваке године, тврдећи да председник “не би желео да пошаље бомбу на земљу коју ће његова унука посетити”. Касније је Саманта написала књигу Путовање у Совјетски Савез и узела је главну улогу глумивши са Робертом Вагнером у телевизијској серији Lime Street. Иако су многи људи у САД према њој показивали позитивна осећања, известан део њених судржављана, укључујући многе емигранте из Совјетског Савеза, су неповерљиво гледали на њен пут, тврдећи да је она само коришћена као пропаганда. Смрт и сахрана[уреди] Након лета са снимања Lime Street у лето 1985, Самантин авион је промашио писту у Обурну за 200 јарди и срушио се, убивши све у авиону (шест путника и два члана посаде), укључујући Саманту и њеног оца. Многе шпекулације о разлогу несреће су кружиле након тога. Спроведена је истрага, а званичан извештај није пружио подршку теоријама завере. Како је речено у извештају, несрећа се десила око 22:05, а место пада се налази 1,6 километара јужно од Обурнског аеродрома. Извештај даље каже: “Релативни нагибни угао и висина и брзина авиона на месту пада нису допустили путницима да преживе несрећу”. Главни закључак извештаја је да је то била мрачна и кишовита ноћ, да су пилоти били неискусни и да се случајно, десио квар на земаљском радару, мада то није необично и није често критично, Саманту Смит је оплакало око 1.000 људи на њеном погребу у Аугусти, Мејн, укључујући Владимира Кулагина из совјетске амбасаде у Вашингтону, који је прочитао личну поруку саучешћа од Михаила Горбачова. Ипак, није било представника америчке владе. Она и њен отац су сахрањени близу Хултона, где је и рођена. Почасти[уреди] СССР[уреди] Совјетски Савез је издао комеморативне маркице са њеним ликом. Дијамант, путнички брод и планина су назване у Самантину част, а њен споменик је саграђен у Москви. “Алеја Саманте Смит” у Артеку је названа по њој 1986. САД[уреди] Самантина мајка је основала Фондацију Саманта Смит у октобру 1985, која је подстрекивала размену студената између Сједињених Држава и Совјетског Савеза. Први понедељак у јуну сваке године је означен законом државе Мејн као Дан Саманте Смит и постоји статуа Саманте Смит поред Државног музеја Мејна у Аугусти, који приказује Саманту како ослобађа голубицу, док младунче медведа лежи на њеним ногама. Младунче медведа представља и Мејн и Русију. Државна школа у Вашингтону је такође названа по Саманти Смит. Русија[уреди] Након распада Совјетског Савеза 1991, извештавање руских медија о Саманти је престало. Споменик саграђен њој у Москви су украли крадљивци метала 2003. Ипак, неки интервјуи са њеном мајком Џејн Смит су објављивани у руским новинама почетком 21. века, а многи људи у Русији је се још увек радо сећају. 2003. Валериј Ваулин, пензионер из Вороњежа, је саградио споменик њој без икакве финансијске подршке од владе. Спољашње везе[уреди] - SamanthaSmith.info - веб-сајт посвећен Саманти Смит - A Nightline Moment From 1983 - ABC News (Dec. 2004) - Саманта Смит на ИМДБ - Основна школа Саманте Смит - Статуа Саманте Смит у Аугусти - Чланак о Самантиној посети Артеку - Фондација Саманта Смит - Извештај о авионској несрећи - Кампања за маркице Саманте Смит и Ане Франк


Када продајете нешто са својим блогом или пишете да бисте пласирали своје пословање, имајте то на уму приликом сваког писања. Али да ли знате тачно како ваша публика иде од учења о вашем постојању, до доношења одлуке о куповини? То вероватно неће бити импулсивна одлука. Према истраживању Минтела, 69% потрошача истражује онлине пре него што донесе одлуку о куповини. За 18 до 34 године та статистика скочи на 81%. Данас више него икад, одлука о куповини је процес. Тај се поступак понекад назива путовање купца, а ви можете да помогнете својој публици на том путу користећи продајни левак. Ево зашто вам је потребан и како да сами дизајнирате. 1 Шта су токови продаје? 1.1 Фазе продајног тока 2 Зашто користити продајне токове? 3 Примери ефективних токова 3.1 Лудо јаје 3.2 Моз 4 Како дизајнирати властити продајни ток 4.1 Врх тока: Стварање свести 4.2 Средина тока: од перспективе до олова 4.3 Дно тока: Претварање купаца 5 Развијајте посао креирајући ток данас Шта су токови продаје? Продајни ток је врста визуелног приказа или модела процеса који ваши купци прате, од потпуно несвесног до доношења одлуке о куповини. Левак се користи као метафора јер је широк на врху и уско на дну: само делић ваше публике ће довршити процес да постане клијент. Фазе продајног тока Процес започиње на врху лијевка, који представља људе за које мислите да би могли да користе ваш производ или услугу, али који још нису чули за вас. Они можда ни не схватају да ваше решење постоји или не разумеју проблем који би могао да реши. На дну лијевка су ваши купци, људи који су одлучили да купују од вас. Фазе између њих варирају. Веће компаније са продајним и маркетиншким тимовима често имају компликоване токове са више фаза, попут графике на десној страни. Али, као мали посао, не треба вам ништа толико сложено. Можете користити једноставан, тростепени модел као што је: Зашто користити продајне токове? Тачно је да неће сваки купац следити потпуно исти поступак. Уместо лијевка, неки радије размишљају о путовању купца као о циклусу или другом моделу или чак одбацују идеју лијевка у потпуности. Иако можда нису репрезентација једна за све, токови су користан и ефикасан алат за привлачење више купаца и повећање конверзија. Помажу вам да упознате своју публику тамо где су и води их ка путу куповања од вас. Ако не користите продајни ток, можда ћете установити да сав свој труд усредсређујете на један крај тока не схватајући то. Ако ти: Повежите се са пуно перспектива, али занемарите праћење добрих прилика Затражите од своје публике да одмах купи велику куповину, без развијања односа са њима Блогишите све детаље о томе што нудите, али занемарите потенцијалне људе да схвате проблем који решавате ... онда прескачете фазе тока и губите купце у току поступка. Примери ефективних токова Ледени јаје лијак води читатеље блога на путу да постану купци. Лудо јаје Црази Егг је софтвер за мапирање топлоте који има сјајан ток: Врх тока: Имају водећи блог у индустрији о оптимизацији конверзије. Средина тока: Образац за претплату на блогу нуди бесплатну е-књигу „Како решити највеће проблеме у претворби“. Дно тока конверзије: Након што се претплатите, они ће од вас тражити да испробате 30-дневно бесплатно пробно време Црази Егг. Е-књига такође има ЦТА на крају који тражи да се пријавите. Моз нуди СЕО софтвер и алате за интернет трговце. Врх тока: Моз блог је један од најпознатијих блогова о СЕО и улазном маркетингу на вебу. Пошто је блог толико познат у индустрији, он ствара свест и поверење у бренд и њихове производе. Средина тока: Моз нуди ограничене бесплатне верзије неких њихових алата, укључујући Фолловервонк и Моз Лоцал, који вам дају укус о ономе што могу да понуде. Дно тока: Са Моз почетне странице, можете се пријавити за 30-дневно бесплатно пробно раздобље Моз Про-а. Како дизајнирати властити продајни ток Врх тока: Стварање свести Сврха ове горње фазе тока је да створи свест и добије своје име пред људима који би могли да користе оно што имате за понудити. Ако већ имате блог и активни сте на друштвеним мрежама, корак напријед. Можете да користите своје интернетско присуство стратешки као врх тока тако што ћете створити и делити праву врсту садржаја. Обавезно на почетку путовања имате садржај који је фокусиран на купце. Можда не разумеју проблем са којим се суочавају или како ће ваш производ или услуга пружити решење за тај проблем. Да бисте користили свој блог као врх тока, обавезно: Схватите своју публику и напишите занимљив садржај намењен њима Занатски магнетни, неодољиви наслови Користите привлачне слике Промовишите свој блог да бисте повећали своју читалачку публику Средина тока: од перспективе до олова Следећа фаза тока је успостављање односа са вашом публиком, изградња поверења и отклањање оних који нису у добром стању. Овде мноштво блогера баца лопту. Својим блоговима граде свест, али не знају где да воде људе одатле. Након што читаоци буду упознати са проблемом са којим се суочавају и решењем које нуде, можете их повезати са постовима који граде поверење, као што су: Студије случаја о томе како сте помогли другим купцима Одговори на уобичајена питања или примедбе које купци имају пре куповине Извод или пример вашег производа или услуге Објашњења и примери како се разликујете од конкуренције Билтен путем е-поште такође је одличан алат за средину лијевка. Они помажу у успостављању и продубљивању вашег односа са читаоцима вашег блога и подижу га на нови ниво. За помоћ у креирању билтена е-поште, погледајте ове постове: Како удвостручити своје претплатнике надоградњом садржаја Дно тока: Претварање купаца Дно тока је место где сте већ успоставили поверење са својом публиком и покушавате да их натерате да купују. Погледајте ове постове о томе како да искористите тај невслеттер да претвори претплатнике: Одредишне странице су такође одличан алат „одоздо од тока“: 9 најбољих одредишних страница и шта можете научити од њих Примјетите да се у горњим примерима бесплатна покуса често користе на дну лијевка. Можете помоћи својим потенцијалним купцима да се претворе у купце тако што ћете им понудити укус о томе шта ће добити уколико купе, било да је то у облику бесплатне пробне верзије, бесплатне консултације, извода или узорка. Развијајте посао креирајући ток данас Креирајте свој ток данас! Започните мапирањем једноставног поступка којим људи прелазе од странаца до купаца. Затим погледајте које фазе вам недостају и како можете помоћи својим купцима на путу. Дакле, ево нас за други недељни туториал о ВордПрессу. У прошлости смо научили како Док радите приручник за свој блог или билтен, можда размишљате о нечему у складу


Јасна порука играча и навијача фото (Н. Неговановић)


source: fineweb

text: Борбу око арктичке територије са њеним природним ресурсима и новим трговачким путевима већ упоређују са Хладним ратом. При томе, амерички чиновници и аналитичари наводе да у тој трци САД заостају за другим земљама, пре свих за Русијом. Лист наводи да обалска стража Аљаске нема довољно бродова да истовремено активно прати поморски саобраћај преко Беринговог мореуза и да контролише риболов у региону. Обалска флота, укључујући два ледоломца, застарева. Комуникација на горњим ширинама је неразвијена, нема дубоководних лука. За све то су потребне инвестиције, које су годинама недостајале због политичких спорова, буџетских ограничења и бирократије. „Ово није први пут да вичемо да земља нема могућности за подршку значајнијем присуству на Арктику“, наводи командант Обалске страже адмирал Пол Заканфт. Русија већ гради 10 станица за потрагу и спасавање у Арктичком региону и повећава војно присуство, обнављајући совјетске базе. Амерички војни званичници са зебњом гледају на то. Америчка војска размишља о смањењу две бригаде на Арктику, док је ратна морнарица САД признала да има слабо искуство у операцијама на Арктику. Осим тога, Русија је поднела захтев за проширење граница арктичког појаса у складу са конвенцијом УН о поморском праву, у исто време док САД ту конвенцију чак нису ни ратификовале. „САД чак нису ни ушле у ту игру“, сматра адмирал у оставци Роберт Пап који је раније командовао Обалском стражом САД, а сада је специјални представник Стејт департмента за питања сарадње на Арктику. „Желео бих да и САД ураде нешто од онога што ради Русија — нове базе, телекомуникације, истражно-спасилачке могућности“, нагласио је Пап. Он наводи да је током хладног рата, када је СССР послао сателит у космос, САД нису седеле скрштених руку, говорећи: „Браво, мајко Русијо“. Питање о будућности Арктика нашло се у центру новог геополитичког сукоба и поделило САД и њихове савезнике на једну страну и Русије на другу. Интересантно је да је извештај америчког Центра за стратешка и међународна истраживања, који је посвећен акцијама Русије на Арктику, добио назив „Нова ледена завеса“.


text: Илиндан у Погановцима На празник Светог пророка Илије мештани села Погановци прославили су храмовну славу. Свету Литургију служио је надлежни парох, јереј Немања Клајић. После литије око храма преломљен је славски колач и освећено славско жито са кумовима Илинком и Даријом Клајић из Будимаца. За кума за следећу годину јавила се гђица Невенка Мужинић из Погановаца. На појутарје храмовне славе свету Лутургију у храму Светог пророка Илије у Погановцима служио је новорукоположени јереј Синиша Мићановић, уз саслужење надлежног пароха јереја Немање Клајића. Отац Синиша је поздравио присутне вернике и истакао значај подвига Светог Илије, као пример сваком од нас хришћана за пут ка спасењу. Извор: Епархија осечко-пољска


source: wikipedia

text: Гаврило Принцип (Обљај, код Босанског Грахова, 25. јул 1895 — Терезин, 28. април 1918) био је српски студент и члан Младе Босне који се залагао за окончање аустроугарске владавине у Босни и Херцеговини. С осамнаест година извршио је атентат на аустријског надвојводу Франца Фердинанда и његову супругу Софију у Сарајеву 28. јуна 1914. године. Принцип и саучесници у атентату ухапшени су и представљени као националистичко тајно друштво, које је покренуло Јулску кризу, а која је допринијела избијању Првог свјетског рата. На суђењу, Принцип је изјавио: „Ја сам југословенски националиста, тежим за уједињењем свих Југословена, под било каквим политичким обликом и за њиховим ослобођењем од Аустрије”. Принцип је осуђен на дванаест година затвора, што је била максимална казна за његову старосну доб, а казну је служио у тврђави Терезин. Преминуо је 28. априла 1918. године од туберкулозе, узроковане лошим затворским условима који су му претходно проузроковали губитак десне руке. Биографија Гаврило Принцип је рођен у засеоку Обљај код Босанског Грахова 25. јула (13. јула) 1895. године. Био је друго од деветеро дјеце, од којих је шестеро умрло у раном дјетињству. Мајка Марија жељела му је дати име по свом покојном брату Шпири, али добио је име Гаврило на инсистирање локалног православног свештеника, који је тврдио да ће име по арханђелу Гаврилу помоћи да преживи. Принципи, који су некада носила презиме Чеко, живјели су вијековима у сјеверозападној Босни и били су православни Срби. Гаврилови родитељи, Петар и Марија (дјевојачко Мићић), били су сиромашни пољопривредници који су живјели од мало земље коју су посједовали. Припадали су класи хришћанских сељака познатих као кметови, које су често тлачили њихови муслимански земљопосједници. Петар († 1940), који је инсистирао на „строгој коректности”, никада није пио и псовао, а због тога су га сусједи исмијавали. У младости је учествовао у Невесињској пушци (1875—1877), устанку против Османског царства. Након устанка, вратио се као пољопривредник у Граховску долину, гдје обрађивао око 4 хектара земље и био је приморан давати трећину прихода земљопосједнику. Да би допунио своје приходе и нахранио породицу, бавио се превозом поште и путника по планинама између сјеверозападне Босне и Далмације. Упркос очевом противљењу, Гаврило је почео похађати основну школу 1903. године, са осам година. Превладао је тешку прву годину и постао веома успјешан у својим студијама, због чега га је директор школе наградио збирком српске епске поезије. У тринаестој години, Гаврило се преселио у Сарајево, гдје је његов старији брат Јован намјеравао да га упише у аустроугарску војну школу. Међутим, у тренутку када је Гаврило стигао у Сарајево, Јован се предомислио након што га је пријатељ посавјетовао да брата не прави „крвником сопственог народа”. Умјесто војне, Гаврило је уписао трговачку школу. Јован је школарину плаћао новцем који је зарађивао бавећи се ручним радом, носећи трупце из шума око Сарајева до фабрика у граду. Након три године школовања, Гаврило је пребачен у локалну гимназију. Године 1910. отишао је да ода почаст Богдану Жерајићи, српском револуционару који је покушао да изврши атентат на Маријана Варешанина, аустроугарског гувернера Босне и Херцеговине, прије него што је одузео себи живот. Гаврило се придружио Младој Босни 1911. године, друштву које се залагало за окончање аустроугарске окупације Босне и Херцеговине и уједињење са сусједном Србијом. Будући да су мјесне власти забраниле ученицима оснивање организација и клубова, Гаврило и остали чланови Младе Босне састајали су се у тајности. Током својих састанака разговарали су о књижевности, етици и политици. Године 1912, Гаврило је избачен из школе због учешћа у демонстрацијама против аустроугарских власти. Ученик који је био свједок инцидента тврдио је да је „Принцип је ишао од разреда до разреда и пријетио металним боксером свима који су се колебали да дођу на нове демонстрације”. Гаврило је напустио Сарајево убрзо након избацивања из школе и кренуо је пјешке на пут до Београда дуг 280 km. Према једном извору, приликом преласка границе и ступања на тло Србије, пао је на кољена и пољубио земљу. У Београду, Гаврило се добровољно придружио српским четничким одредима који су се борили против Османлија, под вођством мајора Војислава Танкосића. Танкосић је био припадника Црне руке, тада најважнијег завјереничког друштва у Србији. Испрва, Гаврило је одбијен у регрутној канцеларији у Београду због ниског стаса. Огорчен, пронашао је и самог Танкосића, који му је рекао да је премален и слаб. Понижен, вратио се у Босну и Херцеговину и са братом је преноћио у Сарајеву. Наредних неколико мјесеци провео је на линији Сарајево — Београд. У Београду упознаје Живојина Рафајловића, једног од оснивача Српске четничке организације, који га шаље (заједно са петнаест других чланова Младе Босне) у четничком центру за обуку у Врању. Ту упознаје управника Учитељске школе Михајла Стевановића Цупару. Гаврило је живио у Цупариној кући, која се данас налази у Улици Гаврила Принципа у Врању. Принцип увјежбавао пуцање, кориштење бомбе и ножа, а након што је обука завршена вратио се у Београд. Док је Гаврило боравио у Сарајеву 1913. године, Аустроугарска је прогласила ванредно стање, примјењивала војни закон, преузела контролу над свим школама и забранила све српске културне организације. Атентат на Франца Фердинанда Гаврило Принцип је 28. јуна 1914. године убио надвојводу Франца Фердинанда и његову супругу, војвоткињу Софију Хотек. Пар је стигао у Сарајево возом нешто прије 10 сати прије подне и возио се у трећем аутомобилу у шесточланој поворци према Градској вијећници. Кров на аутомобилу је био отворен како би маса имала добар поглед на путнике. Принцип и још петорица завјереника постројили су се дуж руте. Били су распоређени дуж Апелове обале, а сваки је имао задатак да убије Франца када аутомобил стигне до њиховог положаја. Први завјереник који је уочио аутомобил је Мухамед Мехмедбашић. Стајајући испред Аустроугарске банке, Мехмедбашић је изгубио живце и пустио да аутомобил прође не предузимајући ништа. У 10:15, када је поворка прошла поред главне полицијске станице, деветнаестогодишњи Недељко Чабриновић бацио је ручну бомбу на Фердинандов аутомобил. Возач је убрзао када је угледао објекат који лети према њему, а бомба је са десет секунди закашњења експлодирала испод четвртог аутомобила. Двојица званична која су се налазила у возилу била су озбиљно рањена. Након неуспјелог Чабриновићевог покушаја, поворка је наставила, а Принцип и остали завјереници нису успјели дјеловати због велике брзине којом се поворка кретала. Након што је Франц Фердинанд одржао свој говор у Градској вијећници, одлучио је да посјети жртве Чабриновићевог гранатирања у сарајевској болници. Да би избјегао центар града, генерал Оскар Поћорек одлучио да је Фердинандов аутомобил треба ићи равно кроз Апелску обалу до болнице. Међутим, Поћорек је заборавио рећи возачу, Леополду Лојки, за ову одлуку. На путу до болнице Лојка је погрешно скренуо у споредну улицу у којој је Принцип био позициониран испред локалне посластичарнице. Када је схватио да је погријешио, Лојка је закочио и почео да ићи уназад. Док је то радио, мотор је стао. Принцип је иступио испред, извукао свој пиштољ FN Model 1910 и из непосредне близине испалио два хица у правцу аутомобила, први је погодио Франца у врат, док је други погодио Софију у трбух. Обоје су преминули убрзо након тога. Хапшење и суђење Гаврило се покушао упуцати, али му је пиштољ одузет, прије него што је имао прилику да испали још један хитац. На суђењу је рекао да жали због убиства војвоткиње и да је хтио убити Поћорека, али да је ипак поносан на оно што је учинио. Даље је рекао: „Ја сам југословенски националиста, тежим за уједињењем свих Југословена, под било каквим политичким обликом и за њиховим ослобођењем од Аустрије”. Црна рука била је умјешана у атентат због кога је Аустроугарска издала демарш Србији познат као Јулски ултиматум, а који је био један од узрока избијања Првог свјетског рата. Гаврило је имао осамнаест година и једанаест месеци у то вријеме и био је сувише млад за смртну казну, јер му је до двадесете године требало још годину и 27 дана што је био минимум старосне границе коју је захтијевао Хабзбуршки закон. Умјесто тога, добио је максималну казну од двадесет година затвора. Затвор и смрт Гаврило је био окован у самици у тврђави Терезин, гдје живио у тешким условима и боловао од туберкулозе. Болест му је толико оштетила кости да му се морала ампутирати десна рука. У јануару 1916. Принцип се безуспјешно покушао објесити пешкиром. Од фебруара до јуна 1916, Принцип се четири пута састао са Мартином Папенхајмом, аустроугарским војним психијатром. Папенхајм је написао да је Гаврило вјеровао да би се Свјетски рат десио, без његових поступака и да се „не осјећа одговорним за катастрофу”. Гаврило Принцип је преминуо 28. априла 1918. године, три године и десет мјесеци након атентата. У вријеме његове смрти, ослабљен неухрањеношћу и болести, тежио је око 40 килограма. Страхујући да би његове кости могле постати реликвије за словенске националисте, затворски чувари тајно су Принципово тијело сахранили у неозначен гроб, али чешки војник који је учествовао у сахрани запатио је локацију и 1920. године Принцип и остали „Видовдански хероји” ексхумирани су и њихови посмртни остаци пребачени су у Сарајево, гдје су заједно сахрањени испод Капеле видовданских хероја на гробљу Светих Архангела, на којој се налази цитат владике Петра II Петровића Његоша: „Благо томе ко довијек живи имао се рашта и родити”. Оставштина Оставштина Гаврила Принципа и даље је спорна. У социјалистичкој Југославији, Гаврило Принцип био је поштован као народни херој и борац за слободу који се борио за ослобођење свих народа Југославија од аустријске владавине. Срби га славе као хероја и величају сјећања на њега, у складу са тим Ненад Самарџија, градоначелник Источног Сарајева, рекао је да атентат није био терористички чин него „покрет младих људи који су жељели да се ослободе колонијалног ропства”. За вријеме Југославије, данас Латинска ћуприја, мјесто атентата, носила је име Принципов мост у знак сјећања. Међутим, данас многи Хрвати и Бошњаци карактеришу Принципа као убицу. Споменици и комеморације Кућа у којој је Гаврило живио у Сарајеву уништена је током Првог свјетског рата. Након рата обновљена је као музеј у Краљевини Југославији. У Априлском рату 1941. Њемачка је извршила инвазију, окупацију и подјелу Југославије, а Сарајево постало дио Независне Државе Хрватске. Усташе, хрватски фашистички покрет, поново су уништиле кућу. Након успостављања социјалистичке Југославије 1945, Гаврилова кућа поново је постала музеј, а у Сарајеву је постојао још један музеј посвијећен њему. Током распада Југославије деведесетих година 20. вијека, Гаврилова кућа је уништена и поново обновљена 2015. године. Принципов пиштољ заплијениле су аустроугарске власти и на крају дале, заједно са Фердинандовом крвавом поткошуљом, Антону Пунтигаму, језуитском свештенику који је био Фердинандов близак пријатељ. Пиштољ и поткошуља остале су власништво аустријских језуита све док нису понуђени на дугорочни зајам Музеју војне историје у Бечу 2004. године. Сада су дио сталне поставке. Много је краткотрајних успомена на Гаврила Принципа. На углу гдје се догодио атентат 1917. је изграђен стуб. Уништен је сљедеће године. Четрдесетих година 20. вијека плочу која је подсјећала на Гаврилов чин уклоњена је током њемачке инвазије, а послије Другог свјетског рата, подигнута је нова плоча на којој је писало „У знак вјечите захвалности Гаврилу Принципу и његовим друговима, борцима против германског освајача, посвећује ову плолу омладина Босне и Херцеговине — Сарајево, 7. мај 1945. године”. Током рата у Босни и Херцеговини, рељефни отисци стопала који су означавали мјесто са којег је Принцип испалио кобне хице су уклоњени. Како се ближила стогодишњица атентата, на углу гдје је извршен атентат постављена је плоча на којој пише: „Са овог мјеста 28. јуна 1914. године Гаврило Принцип је извршио атентат на аустроугарског престолонасљедника Франца Фердинанда и његову супругу Софију”. Дана 21. априла 2014. у Товаришеву откривено је Гаврилова биста, а на саму стогодишњицу у Источном Сарајеву је постављена статуа. Годину касније, статуу Гаврила Принципа су у Београду открили предсједник Републике Србије Томислав Николић и предсједник Републике Српске Милорад Додик, као поклон Српске Србији. Николић је током откривања статуе одржао говор, у којем је између осталог и рекао: „Принцип је био херој, симбол ослободилачких идеја, тираноубица, носилац идеје ослобођења од ропства, која је кружила Европом”. По њему је названа књижевна награда која се додјељује у двије категорије, за најбољи књижевни рад и за историјску студију. Стрип Атентат с оне стране патње за средишњу тему има акције Принципа и Младе Босне и њихову коначну судбину. Сродник Гаврила Принципа је Зоран Костић Цане (Партибрејкерс). Види још Млада Босна Медаља за храброст (Република Српска) Слободан Принцип Сељо Мухамед Мехмедбашић Породица Принцип Богдан Жерајић ОШ „Гаврило Принцип” Земун Референце Литература Додатна литература Спољашње везе Мистериозни Бровнинг 9мм М1910 Гаврила Принципа (Оружје онлајн, Бранко Богдановић, 2021) Прича о једној фотографији: Срећан рођендан, господине Хитлер (Време бр. 1191, Мухарем Баздуљ, 31. октобар 2013) Младост за слободну Босну, др Владимир Гаћиновић, магазин Одбрана, специјални прилог бр. 105, 1. јул 2014. Сарајевски атентат - обавештајна енигма, Милан Мијалковски и Звонимир Пешић, магазин Одбрана, специјални прилог бр. 110, 1. октобар 2014. Стисак оковане руке, Ота Егерт - Последњи непознати пријатељ Гаврила Принципа Гаврило Принцип: Херој или терориста („Данас“, 6. септембар 2013) Принцип о себи: два манускрипта Гаврила Принципа Горка судбина свих Гаврилових спомен-плоча („Политика“, 28. јун 2015) Трагом Принципа у Алпима У Чешкој одата пошта Принципу и српским заробљеницима („Политика“, 28. април 2016) Gavrilo Princip's statement during trial Prison interview with Gavrilo Princip Рођени 1895. Умрли 1918. Граховљани Срби у Босни и Херцеговини Чланови Младе Босне Атентатори Сарајевски атентат Историја Срба у новом веку Ученици Прве београдске гимназије Сахрањени у Сарајеву


source: CulturaX

text: МАТИ МАКАРИЈА: Апсурдно је да Албанци траже пријем у Унеско - Видовдан Магазин Home Инфо МАТИ МАКАРИЈА: Апсурдно је да Албанци траже пријем у Унеско Игуманија манастира Соколица на Косову, мати Макарија, изјавила је да је апсурдно да Албанци траже пријем у Унеско. "Шта они имају да заштите? Немају ниједан, баш ниједан културни споменик. Осим Муратовог турбета и Синан-пашине џамије у Призрену, која је направљена од материјала срушене Цркве Светих архангела. Немају ни та два споменика, то су споменици ислама, Турске", изјавила је мати Макарија за "Блиц". Што се тиче унутрашњег дијалога, о чему се може водити дијалог? Прво, Србија никада не смије признати независност Косова, чак ни по цијену уласка у ЕУ, која непрестаним тражењем уступака и одрицања не показује жељу да Србију има за свога члана. Онај ко би се дрзнуо да свој издајнички потпис стави на акт о предаји Косова биће за сва времена означен као највећи непријатељ српског националног бића. Све док не признамо Косово, остаје нада. Не заборавимо да смо, једном у историји, пет вјекова били под окупацијом. Гајили смо наду, чекали и дочекали да ослободимо Србију и Косово. Историја је веома неинтелигентна, понавља се. Друго, као демократска и културна држава, морамо са достојанством и уважавањем разговарати са представницима Приштине, јер су они, без обира на њихова имена и улоге у минулим сукобима, ипак легални и на изборима потврђени заступници свога народа. Треће, и у овом тренутку можда и најважније, јесте поставити границу испод које се не може ићи у разговорима о положају Срба на Косову, а она је духовна, персонална и територијална аутономија Срба. У територијалну аутономију свакако треба укључити српске манастире, а духовна аутономија би, поред осталог, морала признати деловање СПЦ као чувара духовних и традиционалних вредности свога народа, а посебно као власника манастирске и црквене имовине. Шта је највећа разлика у животу Срба на сјеверу и на југу Косова? Живот Срба на југу и на сјеверу Косова није исти. Да би опстали као народ, јер су окружени Албанцима, јужњаци су приморани да се покоравају косовским законима. Срби на сјеверу су у другом положају. Они су у већини и још успијевају да се одупиру косовским законима. Траже иста права, јер веле да, ако су Албанци имали право да прогласе независност од Србије, онда и они имају право да захтевају независност од Приштине. Свакодневни живот и једних и других је сваким даном све тежи и тежи. Кажу, радујемо се кад чујемо поносну хвалу нашег предсједника о суфицту у државној каси, али нас растужује и забрињава дефицит у нашим новчаницима. За Србе на југу нема посла, а за Србе на сјеверу полако исчезава посао. Истина, гради се и посла има, али се на градилиштима могу видјети само Албанци. Како сместити у разум чињеницу да су споменик Св. кнезу Лазару у Косовској Митровици поставили Албанци? Срби предузетници полако гасе своје фирме, а њихови радници најављују напуштање Косова из простог разлога – трбухом за крухом. Плашим се да ће, из тих разлога, уследити нови егзодус Срба са Косова. Како се осјећају Срби на Косову? Срби се на Косову понекад осећају изданим јер, шта рећи о Телекомовој сестри фирми на Косову? Ако хоћете да имате телефон, морате да посједујуте косовску личну карту, што значи да се декларишете као поданик државе Косово. И још, како је евро званична монета на Косову, рачуне плаћате искључиво у еврима. Ако хоћете да путујете по Косову, морате да имате косовске таблице, што подразумијева косовску саобраћајну и возачку дозволу... Проблемима никад краја. Остаје питање зашто се у минулим преговорима није разговарало о обичним проблемима свакодневног живота? Јер људима, пре свега, треба обезбједити достојанство живота. Срби на Косову воле Србију и срцем и душом. Знају да без Србије ни они не би били Срби. Србијо Мајко, не заборави да се Твоја вјерна чеда на овом узбурканом мору косовском осјећају као дављеници који се хватају за грану чије име је Србија.


Породица - Страница 19 од 21 - Зелена учионица У брду обавеза које данашњи, убрзани темпо живота носи, понекад заборавимо оно најважније – децу. Неки од њих умеју на то сами да нас подсете, али има деце која једноставно ... Сви родитељи који имало брину о осећањима своје деце знају колико њих боли када виде маму и тату да се свађају. Ако су то добри родитељи, они ће дати све ... Како правилно волети дете Сваки родитељ ће вам рећи да своје дете воли највише на свету. Међутим, то што ви знате да своје дете волите – није довољно. Једноставно није. Чак ни ако сваког ... Стручњаци кажу да су дечји снови кључ њихове душе Ако вам ваше дете препричава снове, а ви на то само одмахнете руком и заборављате их истог тренутка, правите велику грешку. Јер, стручњаци кажу да су дечји снови кључ њихове ... Од детета не можемо сакрити емоције. И не треба. Свако прикривање и другачије именовање емоције која се јасно види на нашем лицу збуњује дете. Генерације деце пре неких 30, 40, ... Слушајте своју децу, пажљиво. Не у журби, не успут... Слушајте своју децу, пажљиво. Не у журби, не успут... Не дозволите да видите њихову вредност, тек кад их неко други похвали. Ви први треба да видите шта се крије у њима, ... Да ли икада пожелите да будете родитељ који своју дужност обавља опуштеније него већина родитеља данас, као што су то наши родитељи радили? Ја свакако пожелим. Не узимајте ово здраво ... Зашто је подршка деци битна? Драги родитељи и наставници, вероватно сте имали прилике да на послу искусите специфичну непријатност пред састанак са надређенима или колегама, или рецимо, током јавног изношењења критике на Ваш рачун. Знојење, ... Млади људи данас одрастају јако споро. Инфантилизам пубертетлија је укорењен у нашем животном устројству и обичним представама о деци. Раније је живот приморавао да се деца на рад навикавају отприлике ... Зашто ови дечаци не слушају маму, већ само тату Немања и Страхиња су браћа. Немања има пет, а Страхиња шест година. Њихов тата каже да су типични дечаци, живахни, несташни, траже пажњу и испитују границе. Не жали се на ... Ружић: Смањио се број заражених у образовном систему, вакцинисано 30% просветних радника Ђаци се враћају у клупе у понедељак, 19. априла Кад мама одлучи да постане предузетница – како се одважити на тај корак


text: Ниска У програмирању, ниска се обично препознаје као знаковни тип података и складиштење у меморији се врши тако што се сваки симбол представља коришћењем неке нумеричке вредности. Ниска је погодна за карактер-по-карактер обрађивање и по томе се разликује од класичних низова. У овом контексту, ниска не мора репрезентовати текст. За променљиву која је декларисана да је типа ниске, обично се алоцира довољно меморије да се ускладишти одређена количина симбола. Неке ниске су већ унапред дефинисане, као и њихова вредност и значење. Када се таква ниска дословно појави у изворном коду препознаје се као „стринг литерал“ и употребљава се у ознаци као таква.


text: Сотер Из Википедије, слободне енциклопедије |Овај чланак не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| Реч Сотер потиче из грчког језика што у преводу значи спасилац. Наука која се бави спасењем назива се сотерологија.


text: LADIES NIGHT У АРЕНИ СИНЕПЛЕКС ПОВОДОМ ПРЕМИЈЕРЕ ФИЛМА "НЕЗАВИСНЕ" - Војвођански новинар Забава Филм LADIES NIGHT У АРЕНИ СИНЕПЛЕКС ПОВОДОМ ПРЕМИЈЕРЕ ФИЛМА "НЕЗАВИСНЕ" октобар 5, 2020 октобар 5, 2020 urednik 0 Comments Премијера филма "Независне" доноси још један Ladies night у биоскоп Арена Синеплекс у четвртак, 8. октобра у 20:30 часова. Свака дама добиће поклон ваучер од наших пријатеља фитнес центра World Class и Unitecha, а за најсрећније даме припремили су и сјајне поклоне. Карте за филм су у продаји на благајнама биоскопа. На велико платно стиже глумица Кира Најтли у главној улози, а филм инспирисан истинитим догађајима враћа нас у 1970. годину када се у Лондону одржало такмичење за Мис света, чији је домаћин био америчка легенда комедије Боб Хоуп. У то време, такмичење за Мис света било је једно од најгледанијих – са преко 100 милиона гледалаца. Тврдећи да такмичење понижава жене, упадом на бину новоосновани Женски покрет за ослобођење стекао је славу преко ноћи, ометајући пренос такмичења уживо. Када се пренос наставио проглашење победнице изазвало је немир. Победница такмичења није била фавориткиња из Шведске него Мис Гренаде, прва црна жена која је постала Мис света. За неколико сати публика је постала сведок протеривања патријархата са бине, као и мењања западног идеала лепоте.


Ђинђић - велеиздајник из Београда Текст о Зорану Ђинђићу је изашао у Гардијану 14. марту 2003. Са свих страна стижу почасти убијеном српском председнику, председник Буш предводи у похвалама за његов снажан руководећи пример, док га канадска влада уздиже као гласника демократије, а Тони Блер се диви његовој енергији коју је посветио реформисању Србије. Посмртнице у западним новинама га готово једногласно називају бившим студентским лидером који је храбро водио побуну против тиранина-диктатора, да би коначно успео да преусмери своју земљу ка новој демократској ери. Али иза ове СNN верзије светске историје, стварна каријера Зорана Ђинђића изгледа доста другачије. За све оне који се данас уједињују против Западне доктрине смене режима важно је да запамте да Ирак није прва земља где су Америка и остале Западне земље спровеле промену режима који се није уклапао у њихове 3ffa стратешке циљеве. Пре три године је дошао ред на југословенског председника Слободана Милошевића. У својој недавно објављеној биографији Милошевића, Адам ЛеБор открива како је Америка напунила цегере српске опозиције са 70 милиона долара, приликом организовања пуча против Милошевића 2000-те. По личном наређењу Мадлен Олбрајт, посебно је формирано, у оквиру америчке владе Субверзивно одељење за Југославију, да би се бавило организовањем спонтаног дешавања народа, које ће евентуално резултирати у рушење Милошевићевог режима. У исто време, постоје докази да су организоване криминалне групе, под контролом Зорана Ђинђића и надзором америчких обавештајних служби, извршиле серију атентата против кључних сарадника председника Милошевића, попут министра одбране Павла Булатовића и Жике Петровића, директора ЈАТ-а. Када су коначно Слобо и његови социјалисти свргнути са власти, Америка је почела са реформом владе у Београду онако како је то најбоље служило америчким интересима. Новог председника Коштуницу, сви су дочекали са букетима цвећа, али Зоран Ђинђић- човек америчке владе, је био тај који је контролисао полуге власти- и у томе сигурно није разочарао своје Вашингтонске спонзоре. Први приоритет му је био да почне програм економске реформе- у ствари спровођења новог економског светског поретка распродајом будзашто државних ресурса Југославије западним корпорацијама. Тада је још увек, преко 70,000 Југословенских предузећа било у друштвеном власништву, и већина је била под управом радника и руководећих комитета, са свега 5% приватног капитала. По закону нико није могао да прода више од 40% имовине предузећа, 60% је остајало увек под контролом радника. Ђинђић је кренуо убрзаном акцијом да измени те законе, тако да је велика распродаја државних ресурса ускоро могла да почне. Након две године, у току којих су хиљаде друштвених предузећа распродате у бесцење, углавном корпорацијама из Западних земаља које су учествовале у бомбардовању Југославије 1999, (у форми извештаја Светске Банке) почели су да стижу хвалоспеви Ђиђићу и његовом укључивању међународних банки у српски приватизациони процес. Али овде нису били у питању само национални ресурси за које је Ђинђић добио наређења да их распрода. Дошло је време да се и Милошевић лично уклони, и то за награду од 100 милиона долара; без обзира што је уклањање Милошевића представљало легално киднаповање и директно кршење важећих југословенских закона- чак су у ту сврху послали у Београд авион Британског ратног ваздухопловства да пребаци Милошевића у амерички финансиран суд у Хагу, где му је суђено у монтираном процесу. Када такав човек (Ђинђић) распрода националне ресурсе своје државе, свог бившег председника и своје најјаче политичке противнике, шта му је друго пр 4000 ;еостало да прода? Своју земљу? У јануару ове године, Ђинђић је управо то и урадио. Упркос противљењу већине грађана своје земље, западни весник демократије је поступио по налогу међународне заједнице, и након 74 година постојања, је избрисао државу Југославију са политичке мапе света. Стратешки гол такве акције је било успостављање шаке слабих и завађених западних протектората, што је под Зораном Ђинђићем успешно остварено. Понекад, и најбоље извршени планови могу да подбаце. Упркос Западним изливима жалости- за Ђинђићем ће у Србији туговати само мањина. За велику већину Срба он ће остати упамћен као велеиздајник који се обогатио распродајом властите земље, и то онима који су против те земље водили тако дивљачки рат, пре свега неколико година. Ђинђићеве хваљене реформе су једино успеле да доведу до повећања цена свих комуналија, незапослености преко 30%, паду зарада преко 20% и резултирале су у то да данас две трећине Срба живе испод границе сиромаштва. Још увек је нејасно ко је испалио хитац који је усмртио Ђинђића. Највероватније да је и то била подземна мафијашка операција; његове везе са подземљем су му коначно дошле главе. Али, ма колико то звучи сурово, данас је пуно оних у Србији који би драге воље повукли тај обарач. Приликом моје задње посете Београду, био сам запрепашћен, не само са поражавајућом економском кризом, него и са нивоом мржње према Ђинђићу, коју је скоро свако отворено показивао у контакту са мном. Ђинђићева је популарност у то време, према статистичким истраживањима, пала испод 10%. Лекција коју можемо да научимо на примеру Србије, а која важи за Западне организаторе промена режима широм света, је веома проста. Ви можете да ломите народну вољу нехуманим санкцијама, да их засипате бомбама. Можете чак, ако желите, да силом рушите њихове владе које вам не одговарају, и да им након тога наметнете вашу вољу доводећи на власт једног Хамида Карзаиа, генерала Томи Франкса, или да поставите Зорана Ђинђића да имитира царског конзула. Али немојте да се заносите, да можете да натерате те понижене народе, да свим тим царским конзулима, на крају за све то још и одају пошту. Превод: Миодраг Новаковић Извор: Neil Clark: The quisling of Belgrade | World news | The Guardian


text: Корисна апликација која омогућава снимање вашу комуникацију, и, потпуно је фокусирана на савремене технологије и могућности паметних телефона! Свеже апликација која ће омогућити ваше тело да се припреме за пролеће, успут, време је да почнете! Ипак, постоји план да се израчунати само 30 дана! Ово је занимљива апликација креирана за дизајнирање сопствених идејна решења и ентеријера куће, стана или просторије које могу бити веома корисни! Претраживачи за мобилне платформе постаје све више и више, имам осећај да још више њих него ПЦ, тако да програмери морају да највише такмиче са? Јединствен у својој врсте апликација ће вам омогућити да креирате своју игру, у ствари! Осим тога, моћи ћете да га делите и играју игрице на друге кориснике! Ако ваш паметни телефон је картон доста слика, али сви они имају нешто тужно или само досадно - ова апликација ће помоћи у решавању овог проблема! Кување корисна ствар, кувар, не можеш бити, али бар нешто треба да буде у стању да кува, а ова апликација ће вам показати како да то урадите укусно, врло је важно! Дефинитивно корисна апликација за оне који воле да путују, нарочито стопала, али то није љубав тада лута у потрази за место одакле левој страни ... Чудно, али истинито, Гоогле Корпорација је представила нову апликацију и овај гласника ... Иновација је тешко назвати барем, али сигуран сам да је у томе, и нешто добро. Већ дуже време нисмо имали рецензије корисних апликација које су сигурни да сте пронашли апликације на паметном телефону! Ево још једног, што је велика напомена. Ова апликација за обраду фотографија који је прилично занимљиво, поготово за оне који су већ успели да уживају у популарни програм Присма ... Апликација за Андроид, који је створен за путнике и свим другим људима који желе да знају шта их окружује, је ваш лични туристички водич!


text: Травијата () је опера у три чина италијанског композитора Ђузепеа Вердија. Либрето је написао Франческо Марија Пјаве према драми Дама с камелијама () Александра Диме. Премијера је одржана 6. марта 1853, у Театро ла Фениче () у Венецији. Име „травијата“ буквално значи „жена која је залутала“, или фигуративније „она која је посрнула“, што је алегорија на палог анђела, Сатану. Опера је сместа постала веома популарна и налази се на стандардном оперском репертоару. У САД се налази на списку двадесет опера које се највише изводе - тачније, на трећем месту, одмах иза Мадам Батерфлај и Боема. Настанак Верди је 1852. тражио тему за своју нову оперу. У Паризу је погледао популарну драму Дама с камелијама Александра Диме млађег. У сарадњи с либретистом Франческом Марија Пјавеом, прионуо је на посао, с намером да компонује оперу „за своје доба”, са савременом темом, у савременим костимима. Теме друштвене осуде, предрасуда и лицемјерја су Вердију тада биле блиске, јер је у Бусету живио невенчано с бившом сопранисткињом Ђузепином Стрепони, мајком ванбрачне деце, и због те везе био је изложен згражању и протестима конзервативних суграђана. У то доба, Италијани су били далеко мање либерални од Француза и Верди је скандалозну Маргариту из Даме с камелијама (која се темељи на славној париској куртизани Мари Дуплесис, бившој Думиној љубавници) претворио у племениту Виолету. Међутим, убрзо је открио да управа оперске куће Ла Фениче која је наручила дело, његову идеју савременог извођења сматра неприхватљивом. Радња се морала цензурисати премештањем у прошлост, у време око 1700-е. Верди је такође имао лоше мишљење о 38-годишњој Фани Салвини-Донатели сопрану одабраном за премијеру. Све га је то узнемирило и када је 21. фебруара дошао на пробе у Венецију, гласно је дао до знања да није задовољан. Историја извођења Вердијеве зле слутње су се обистиниле на премијери 6. марта 1853. године. Публика је негодовала и добацивала погрде током представе. Чини се да је главни разлог био неадекватна певачка постава; Грацијани није певао добро, а сопранисткиња Фани Салвини-Донатели је била прекрупна за улогу Виолете. Након премијере, Верди је написао писмо пријатељу Емануелу Музију: „Травијата” синоћ - фијаско. Јесам ли крив ја или певачи? Време ће показати. Након тог неуспеха, Верди је извршио одређене измене, понајвише у -{II}- и -{III}- чину, и када је опера следећи пут приказана, 6. маја 1854, с другим певачима, доживела је велики успех. Поход на светске позорнице Травијата почиње премијером у Бечу, 4. маја 1855. Лондонска премијера се одржала 24. маја 1856, америчка 3. децембра 1856. у Њујорку, а француска у Паризу 6. децембру 1856. године. Популарност Травијате не јењава. Према статистици са Операбасе, само у 2014. години Травијата је широм света изведена у 146 градова, 927 пута у 224 различите продукције, чиме је била најприказиванија опера 2014. године. Лица Виолета Валери, париска куртизана, сопран. Флора Бервоа, њена пријатељица, сопран. Алфред Жермон, младић заљубљен у Виолету, тенор. Жорж Жермон, његов отац, баритон. Гастон, Виконт од Леторјера, Алфредов пријатељ, тенор. Барон Дуфол, Виолетин заштитник, баритон. Маркиз д'Обињи, Флорин пријатељ, бас. Доктор Гранвил, бас. Анина, Виолетина служавка, мецосопран. Ђузепе, Виолетин слуга, тенор. Слуга код Флоре, баритон. Пријатељи и слуге Виолете и Флоре, маске (хор). Синопсис Радња се одвија у Паризу и околини, према Диминој драми око 1700. године, али се најчешће поставља (према Вердијевој замисли) у време праизведбе, односно, средином 19. века. Чин први Салон у Виолетиној кући у Паризу. Виолета је организовала забаву да прослави свој повратак у друштво након кратког, али интензивног напада туберкулозе. Међу гостима су и њени дугогодишњи пријатељи, а Гастон представља свог пријатеља који је заљубљен у њу и који је сваки дан долазио да пита за њено здравље док је била болесна. Она му се подсмева, али и барону Дуфолу који се није интересовао за њу. Он одговара да је зна тек годину дана, а Виолета му се подсмева јер је Алфред „зна тек неколико минута“. Пријатељи позивају барона да наздрави, али он одбија, па избор пада на Алфреда. Он наздравља лепој Виолети и истиче да је љубав најбитнија ствар на свету, док Виолета каже да је то радост и забава. Наједном, Виолети позли и она госте пошаље у другу салу на игру док она дође себи. Алфред долази и изјављује Виолети љубав. Она га одвраћа од тога, јер мисли да је неспособна да воли и да њему, поштеном младићу, не приличи да буде са једном куртизаном. Ипак, даје Алфреду цвет камелије и каже му да га донесе када свене. Алфред срећан одлази, а и гости напуштају забаву јер већ свиће. Виолета остаје сама и чуди се каква се то осећања буде у њој. Она одбацује љубав као лудост и велича радост и забаву, али јој се стално враћају Алфредове речи да је „љубав само било свемира“. Чин други Сцена прва Сеоско имање крај Париза. Алфред и Виолета су већ три месеца заједно и напустили су вреву Париза да уживају у самоћи и љубави. Ипак, Алфред открива да Виолета тајно распродаје своју имовину да би Алфреду пружила раскошни живот који заслужује и он постиђен одлази за Париз да подигне свој новац из банке. У кућу долази Алфредов отац, Жорж, који од Виолете тражи огромну жртву: да напусти Алфреда јер њена лоша репутација доноси срамоту његовој породици и његовој кћери, која неће моћи да се уда због тога. Виолета је очајна и преклиње Жоржа да је не тера на то, јер је тек пронашла праву љубав и ако остане без ње, умреће. Ипак, она пристаје. Жорж одлази, а Виолета пише опроштајно писмо Алфреду, у којем не наводи прави разлог одласка. Она одлази у Париз да покуша да заборави Алфреда, али он креће за њом да се свети упркос очевим молбама. Сцена друга Забава-маскенбал код Флоре. Разлаз Виолете и Алфреда главна је тема оговарања. Виолета долази у пратњи барона Дуфола, а и Алфред је ту. Он мисли да га је Виолета напустила због барона и он му бесно пребацује у игри картама. У намери да заштити Алфреда од бароновог беса она га наговара да оде. Скрива од њега прави разлог што га је оставила и лаже да је због љубави према барону. Он је пред свима оптужује да је била са њим само из користи и позива све да му буду сведоци да јој он плаћа за њене услуге. Баца јој у лице новац које је освојио у картама. Сви су огорчени његовим поступком и осуђују га, барон га изазива на двобој, а појављује се и Жорж Жермон који говори да је недостојан онај који „чак и у бесу повреди жену“. Виолета Алфреда моли да јој опрости и да ће једном знати какву жртву она чини и тада ће све схватити. Чин трећи Виолетина спаваћа соба. Тешко болесна од туберкулозе, Виолета је сама и напуштена од свију. Крај ње је само Анина. Долази доктор Гранвил и убеђује је да ће оздравити, али она зна да то није истина. Добија писмо од Жоржа Жермона, који поручује да је барон рањен, а да је Алфред у бекству. Он јој обећава да ће му све рећи и да је чека боља будућност. Она је очајна, у страху да ће умрети сама, да на гроб једне посрнуле жене нико неће ставити ни цвет. Но, Алфред се појављује и, пошто му је отац све објаснио, опрашта јој. Виолета и Алфред говоре о новом животу који их чека. Али, за Виолету је касно и она умире на рукама вољеног Алфреда. Познате музичке нумере Здравица „Пијмо, нек' песма нам буде у души“ (), први чин. Виолетина арија „Ох, можда је он“ (), први чин. Алфредова арија „Кад нисам крај ње“(), други чин. Жоржова арија „Зар ти више није драг“ (), други чин. Игра Андалужанки и матадора, други чин. „Позвах га ја да дође“ (), финале другог чина. Виолетина арија „Збогом, дани прошли“ (), трећи чин. Референце Литература Budden, Julian The Operas of Verdi: Volume 2: From Il Trovatore to La Forza del Destino. New York: Oxford University Press. . Kimbell, David in Holden, Amanda (2001). . Krehbiel, Henry Edward (1909). A Book of Operas: Their Histories, Their Plots and Their Music. New York: The Macmillan Company, 1909. View at Google Books. . Loewenberg, Alfred Annals of Opera 1597–1940 (third edition, revised). . Meadows, F. C. (1892), Meadows' Italian and English Dictionary. London: Bernard Quaritch. Melitz, Leo (1921), The Opera Goer's Complete Guide,(trans. from German by Richard Salinger, revised by Louise Wallace Hackney). Garden City, New York: Garden City Publishing Company. Parker, Roger "La traviata", in Stanley Sadie, (Ed.), The New Grove Dictionary of Opera, Vol. Four. Piave, Francesco Maria (1865). Violetta, la Traviata, opéra en 4 actes, musique de G. Verdi Phillips-Matz, Mary Jane Verdi: A Biography, London & New York. Rattalino, Pierro Memoriale di "Pura Siccome". La storia di Violetta la traviata raccontata dalla sorella nubile di Alfredo. Zecchini Editore. Walsh, T. J. . Baldini, Gabriele (trans. Roger Parker, 1980), Balthazar, Scott. The Cambridge Companion to Verdi. New York: Cambridge University Press. . Chusid, Martin, (Ed.) Verdi’s Middle Period, 1849 to 1859, Chicago and London. De Van, Gilles (trans. Gilda Roberts) Verdi’s Theater: Creating Drama Through Music. Chicago & London. (hardback). Gossett, Philip Divas and Scholar: Performing Italian Opera, Chicago. Osborne, Charles The Complete Opera of Verdi, New York: Da Capo Press, Inc. Parker, Roger The New Grove Guide to Verdi and His Operas, Oxford & New York. Pistone, Danièle Nineteenth-Century Italian Opera: From Rossini to Puccini, Portland, OR. Toye, Francis (1931), Giuseppe Verdi: His Life and Works, New York: Knopf Walker, Frank, The Man Verdi New York: Knopf, 1962, Chicago. Warrack, John and West, Ewan, The Oxford Dictionary of Opera New York. Werfel, Franz and Stefan, Paul Verdi: The Man and His Letters, New York, Vienna House. Спољашње везе Либрето ове опере. Клавирски извод Травијате. Партитура Травијате. Digitised miniature score for solo piano published by Ricordi in Milan in 1855, from National Library of Scotland. Опере


СЕМЕ КОПРА - КОРИСНЕ ОСОБИНЕ И КОНТРАИНДИКАЦИЈЕ - КОРИСНИ САВЕТИ Семе копра - корисне особине и контраиндикације Семе копра су познате скоро свима. За неке је биљка повезана са мирисом љета, конзервираном храном и краставцима, за друге - зачињена арома наликује окусу омиљеног јела, а за неки копар постаје лијек који помаже да се носи са здравственим проблемима. Оваква разноврсна примјена се објашњава јединственим природним саставом биљке, која не ствара само посебну препознатљиву арому, већ и низ корисних својстава копра. Општа корисна својства семена копра Биљка, посебно семе копра, садржи многа једињења која су корисна за људско тело било које доби. Ако узмемо у обзир укупни састав, онда садржи Б витамине, укључујући Б1, Б2, Б9, као и ПП, Ц и А. Дилл је драгоцен у погледу присуства микро и макро елемената. У зависности од места раста, у различитим концентрацијама су садржани следећи елементи: Гвожђе, манган, селен; Бројни метаболички и други биолошки процеси захтевају аминокиселине, а семенке копра садрже довољне количине. Од главних се могу идентификовати: Валин, Лизин, Леуцин; Састав копра и масних киселина (Омега 6, Омега 3), као и палмитинске, стеаринске, лаурске, односи се на засићене сорте. Ту су и линолна и линоленска. Пикантна арома ствара смоле и етерична уља. Због хемијског састава семена копра имају следеће генерализоване корисне особине: Стимулација метаболичких процеса дигестивног система, црева и целог организма. Дезинфекционо својство. Неутрализација инфективних жаришта различитих типова. Јачање ефекта на нервни систем. Анти-упални. Када се правилно примењује, могуће је суспендовати инфламаторне реакције унутар ткива. Допуњавање организма нутријентима, превенција бериберија, недостатак микронутријената. Смирујући ефекат. Помаже код посебне нервне узбуђености, помаже у нормализацији сна. Стабилизујући ефекат. Ово се односи на циркулациони систем, уринарни комплекс и друге делове тела. Пурифиинг проперти. Уз правилан унос семена копра, можете очистити тело од штетних састојака, ослободити се вишка течности. То се постиже захваљујући диуретском ефекту, природној стимулацији метаболичких процеса. Семе копра може имати благотворан ефекат на скоро сваки део тела. Главно је да их исправно узмемо, не сматрамо да је биљка панацеја, у одсуству резултата, обратите се лекару за стручну помоћ. Употреба семена коморача у медицинске сврхе Благотворна својства семенки копра се широко користе у традиционалној медицини, као и као додатни састојак у дијететским суплементима, неким фармаколошким препаратима, козметици. Да би тело одржавало разне болести имају своје препоруке и дозе, морају се узети у обзир да би се постигао позитиван резултат. Семе копра за бебе Новорођенчад често има проблема са варењем, коликама. Често су повезани са природним формирањем црева и пролазе док дете расте. Да би помогло дјетету да се носи са болом, да би стимулисала мотилитет цријева је способна за инфузију сјеменки коморача, али пре-обавезне консултације са педијатром. Закухајте кашичицу сјемена са чашом кипуће воде, унесите око сат времена, дајте беби више од 5 пута у 5 мл. Ако је беба дојена, копар можете заменити водом да бисте заменили увођење инфузије из семенки копра у исхрану дојиље. То ће побољшати стање бебе, повећати лактацију. Сјеме копра за будуће мајке Током трудноће, семење биљке може бити корисно, важно је само осигурати да нисте алергични и посавјетовати се са својим лијечником. Неопходно је узети инфузију из најмањих доза, ако је све у реду, онда је за будуће мајке дозвољено да га користи, шољицу, 4 пута дневно. Раствор се припрема од кашике семенке, 250 мл кипуће воде, инфундира се око сат времена. Прихватање ове инфузије помаже: Смањите натеченост, јер је састав биљке диуретик; За побољшање цријева, укључујући смањење вјероватноће затвора, елиминишите надутост; Да би се нормализовао рад гастроинтестиналног тракта, понекад решење помаже да се реши ране токсикозе; Смањите нервозу, учините је да мирнији сан. Пошто биљка садржи витамине, масне киселине и друга корисна природна једињења, редовно узимање такве инфузије ће подржати тело будуће мајке. Коси семе за гастроинтестиналне проблеме Најчешће семе коромача користе се за решавање проблема са пробавним системом, цревима. Наравно, за озбиљне гастроинтестиналне дисфункције потребна је посебна медицинска терапија, али као средство за ублажавање неких поремећаја, као и за превенцију, ова пикантна биљка је сасвим прикладна. Постоје различити рецепти за узимање семенки копра. Користе се у дробљеном облику, инсистирају на вотки, пари са кипућом водом. Свака од опција се препоручује за одређену болест, али класична метода припреме једне кашике биљке на 250 мл кипуће воде остаје класична. Правилном употребом припремљених производа помоћу семена копра могу се постићи следећи резултати: Нормализација цревне микрофлоре смањује ризик од дисбиозе, констипације, дијареје. Стимулација правовременог пражњења гаса, упозорење на надутост. Побољшање пробавне функције, интестинални мотилитет. Помаже код умјереног тровања, користи се као антибактеријски, тоник. Нормализација панкреаса, лечење и превенција панкреатитиса. Третман семеном копра се практикује за многе болести гастроинтестиналног тракта, али упркос биљном пореклу препарата који се припремају, треба нам шармантан савет од лекара. Третман генитоуринарног система Семе копра се често препоручује за циститис, јер композиција омогућава борбу против инфекције мокраћне бешике, стимулише излучивање урина. Уз адекватно лечење и константну инфузију копра, симптоми се смањују, опште стање се стабилизује. Такве инфузије се могу узети у акутној фази циститиса, као и профилактичко средство. За жене, зачинско биље може помоћи код менопаузе, као и ублажити стање током менструације. За мушкарце постоје рецепти уз употребу средстава, укључујући и копар, за побољшање потенције, превенцију простатитиса. Чишћење тела семеном копра Периодично, тело треба да се очисти од нагомиланих штетних материја, шљаке и токсина. То се може урадити уз помоћ семенки копра, који не губе своје особине ако се користе као зачини, у комбинацији са другим биљем. Добар резултат може се постићи редовним узимањем инфузије семена биљака. Прочишћавање се врши услед следећих ефеката: Побољшање метаболизма, метаболичких процеса; Стимулишите функцију црева, спречите затвор. Комплексан ефекат свих активних супстанци помаже да се уклони акумулиране штетне материје из тела на природан начин, без озбиљног оптерећења на пробавне органе, црева. Коси семе као лек за стрес Биљка у свом саставу има одређене природне састојке, што има смирујући ефекат. Ефекат је релативно лаган, али је довољан за угоднији сан, нормализацију нервног система. За разлику од фармаколошких седатива, семенке копра су безбедне и за труднице. Горња корисна својства семена копра нису једина, већ се користе и за лепоту, губитак тежине. Постоје посебне дијете, у којима, поред ограничења у храни, семена биљке су обавезно укључена у исхрану у дробљеној или пиварској форми. Одржавајте чисту кожу, ослобађајте се акни и неких других дерматолошких проблема, можете користити и ову биљку. Семе копра се користе у различите сврхе, али треба имати на уму да је, упркос природном саставу и комплексу корисних својстава, неопходно искључити контраиндикације пре употребе. Они су релативно мали, али их не треба занемарити. Контраиндикације семенки копра Неки људи имају индивидуалну нетолеранцију према биљци или алергију, посебно на етерична уља, смолу, која се налази у трави и ствара специфичну арому. Чак и ако такве реакције нису уочене раније, када се користе инфузије у којима су концентрисани сви елементи, постоји вероватноћа нетолеранције на композицију. Употреба семена коморача није препоручљива чак ни за следеће појаве: Рана гестација или тешка трудноћа. Постоји ризик од прорјеђивања крви, отварања крварења; Низак притисак повезан са различитим дисфункцијама; Акутне или узнапредовале фазе гастритиса, пептички улкус; Низак ниво згрушавања крви, последњи стадијум дијабетеса. Изузимајући контраиндикације и усклађеност са правилима пријема, сјеменке коморача могу бити дјелотворно помоћно и профилактичко средство против многих здравствених проблема. Најважније је разумети да традиционална медицина неће заменити пуноправно професионално лечење.


text: Тоиота рав-4 - Прегледи најбољих аутомобила 13-04-2018 Аутомобили Аутомобил Тоиота РАВ 4 дебитовао је 1994. године као караван са три врата. 2019 Тоиота РАВ4 КССЕ - нови мали СУВ Бенцхмарк? Овај суштински нови СУВ избачен је изван постојећих стереотипа. Комбинација погона на сва четири точка, независно ослањање свих точкова и структура пратећег каросерије омогућила је новом аутомобилу одличне карактеристике управљања и висок ниво удобности вожње. РАВ 4 је означио почетак компактне СУВ класе, комбинујући способност превазилажења терена са спортском динамиком на аутопуту и удобност аутомобила. Име аутомобила је скраћеница од Рецреатион Ацтиве Вехицле 4 Вхеел Дриве - аутомобил на све точкове за активности на отвореном. Аутомобил са краткоспојним вратима са три врата је изузетно хармоничан. Имајући упечатљив, оригиналан изглед, незнатно ушушкан кокпит возача са спортским управљачем и уграђеним бирањем инструмената, аутомобил ствара слику "офф-роад спорт цоупе". Међутим, петогодишња верзија РАВ 4, која се појавила 1995. године, тврди улогу породичног аутомобила. Због издужене базе и задњег превлака у колима, било је простора за путнике на задњем седишту, повећана количина пртљага. За прву генерацију РАВ 4, постоји само један мотор - дволитарни бензински мотор снаге 128 КС. Овај мотор је пријатељски јапански, издржљив и има одличне перформансе, пружајући прилично лак аутомобил са одличном динамиком. Поред тога, веома је економичан - потрошња горива на 100 км износи 9-11 литара. Постоји и модификација аутомобила са погоном на сва четири точка и верзија РАВ 4 са погоном на предње точкове. Ово је много мање уобичајено од погона на сва четири точка, а цена је 10% нижа. Преносни аутомобили готово беспријекорни. Верзија са погоном на сва четири точка има РАВ 4 сталну шину са погоном на сва четири точка са расподелом тренутка једнако између предњих и задњих точкова. Аутомобил је опремљен или апсолутно поузданим ручним мењачем или "аутоматским" са електронском контролом, који се такође показао као најбољи. Аутоматски мењач има два начина рада - економичан ("Норм") и спорт ("ПВР"). Међутим, постоји један "али". Аутомобил нема главни атрибут СУВ - помицни помак, без којег је готово немогуће претворити сва четири точка у песак или вискозну прљавштину. РАВ 4 има супер уграђену шасију. Тоиота дизајнери су успјели пронаћи савршену равнотежу између руковања, крутости и комфора. У кривинама, ауто се понаша савршено! У њима, он је скоро савршен модел понашања возила на сва четири точка. Али, за разлику од путничког погона на сва четири точка, омогућава вам да осетите границе могућности пре него што ситуација постане критична. Одличан квалитет вожње у аутомобилу углавном обезбеђује тело лежајева (без оквирја) и потпуно независна суспензија. У пролеће 2000. године покренута је друга генерација РАВ 4. У току развоја новог аутомобила, нагласак је стављен на јачање производне слике новог СУВ концепта постављеног оригиналним моделом. Истовремено, захваљујући радикалној прецизности слабих тачака претходног модела, аутомобил је успео да пренесе сјајну личност као лидера међу СУВ-јевим малим класама, који би надвладали сличне моделе других брендова креираних након РАВ-а 4. Пре свега, промењен је изглед претходног РАВ 4, опремљеног већим гумама и малим преснимима - приликом израде новог дизајнерског рјешења, аутомобил је добио стилно, "мањи" изглед. Истовремено, ентеријер је такође значајно побољшан, пре свега због побољшаног квалитета завршне обраде. Изгледа занимљиво уметање "испод метала" са декоративним хромираним глави "вијцима". Салон РАВ 4 друге генерације постао је пространији са мало или без промене спољних димензија. Предња седишта аутомобила имају три механичка подешавања и имају широк опсег уздужног подешавања. Задња седишта су вишефункционална и имају засебна подешавања (уздужни и угао леђа). Међутим, без обзира на то, особа која је висока 190 цм може да седи на задњем седишту иза човека исте величине тела само гурањем задњег седишта назад. Гранат аутомобила има релативно малу висину оптерећења и неколико бочних џепова. Друга генерација РАВ 4 опремљена је бензинским мотором ДОХЦ ВВТ-и са запремином од 1.998 литара. и снага од 150 КС Тростратна верзија РАВ 4 опремљена је 1.8 литарским бензинским мотором снаге 128 КС. Од пролећа 2001. године, на неким аутомобилима је инсталиран Д-4Д турбо дизел мотор са запремином од 1.995 литара. и снаге 113 КС, убрзавајући РАВ 4 на 100 км / х за 12 секунди. Управљање ажурирано РАВ 4 је ван похвале. Аутомобил сигурно држи праву линију и чак при брзини од 160 км / х омогућава вам да поново изградите из једног реда у други без напетости. Аутомобил реагује брзо и тачно до најмањих кретања точкова. Међутим, глаткост РАВ 4 не сија. Аутомобил верно одговара на најмању неправилност и понавља профил пута .. Али са све већом брзином, све се мења на боље. Аутомобил је опремљен независном суспензијом МцПхерсон (МцПхерсон). Вискомуфта се користи у сталном погону на сва четири точка. Нови РАВ 4, као и раније, долази са петостепеним ручним мењачем или са четвооптужном "аутоматиком". На РАВ 4 са турбодизелом уграђен је само "механичар". Основна опрема (Р2) укључује подесиву управљачку стезицу, подесиву висину возачевог седишта, грејана предња седишта, електрични прибор, преклопно задње седиште, клима уређај, радио касетофон, предње ваздушне јастуке, АБС, светла за маглу, алу фелне и централно закључавање са даљинским управљачем. У овој конфигурацији нуди верзију машине са три и пет врата. Више напреднија опрема (Р4) додатно укључује загревање спољашњих огледала, диференцијал са ограниченим клизним стражњим осовином и такозвани "широки пакет" (235/60 Р16 гуме и крилице). У овој опреми се испоручују само дуготрајне измене. Аутомобили у луксузном перформансу Р5 различитог кожног ентеријера. Лако рестилирање, који је модел прошао 2004. године, поред замене браника, нове решетке и оптика, представио је РАВ4 новим моторним мотором - 2,4-литарски бензином и капацитетом од 163 КС. У јесен 2005. године на салону аутомобила у Франкфурту одржана је трећа генерација РАВ4 премијере, а масовна производња почела је 2006. године. Трећа генерација РАВ4 је изгубила своју верзију са три врата. У срцу аутомобила је потпуно нова платформа. Растао је мало по висини и ширини, има завидан изглед и удобан, квалитетан ентеријер. Мотор се сада покреће без кључа, радио чита мп3, а екран "говори" на руском. Инструменти - нови, оптитронични, частно централно место сада се додељује брзином (пре него што је у центру био тахометар). Мерач тахометара, заједно са мерачем горива и мерилима температуре, налази се са стране. Постоји више места за мале ствари. Осим волуметријског бокса у средишњем наслону за руке, сада нема само једну, већ две кутије за рукавице. Али што је најважније, кабина је постала још пространија. На пример, растојање између предњих и задњих седишта повећано је за 55 мм, постало је слободније у раменима и изнад глава. 2019 Тоиота РАВ4 - први преглед Иначе, задње седиште је сада подељено не једнако, већ на два неуједначена дела (60:40). Ако је пре Тоиота РАВ 4 продат у две верзије - погон на предње точкове и погон на погон на сва четири точка, сада је избор смањен на чисто погон на предње точкове и погон на предње точкове са позадинским додацима. Вискомуфта, активиран електроником и повезивање погона на задњим точковима приликом клизања предњих точкова, уведен је у задње или насилно, на захтев возача. Након "ручног" прикључка задњег погона притискањем специјалног дугмета на предњој плочи, квачило је активирано и аутомобил је постао погон на сва четири точка. Међутим, због чињенице да није било диференцијалне диференцијалне струје, како би се избегло оштећење пријеноса, било је могуће прикључити погон на сва четири точка само изван асфалтних путева или на клизавим површинама. Да се нежна квачила не прегреје, добила је сензор температуре. На тај начин, паметна електроника је искључила квачило у два случаја - када је достигла брзину од 40 км / х, иу случају да се квачило прегријало због активног клизања задњих точкова. Једини недостатак такве одлуке био је да је ауто заустављен на терену врло брзо постао погон на предње точкове због прегријавања задње квачила. Распон мотора је проширен - појавио се моћни бензински мотор од 2,4 литра, рециклирани мотор од два литра додао је само 2 "коња" до 150, допуњује слику новог 2,2-литарског Д-4Д дизел мотора са 136 кс. (177 кс турбопуњача). За америчко тржиште понуђен је атмосферски мотор капацитета 3,5 литара од 200 КС. Мењач је и даље, било је аутоматско мануелно и са 4 брзине са 5 брзина. Померање новог Рав 4 постало је могуће са највишим нивоом удобности и сигурности. Сигурност обезбеђује седам ваздушних јастука (основна опрема) и активни сигурносни систем интегрисаног Ацтиве Дриве-а. Овај систем координира рад стабилизационог система, погона на сва четири точка и управљања електричним погоном. 2009 је био датум "рођења" четврте генерације. Аутомобил је добио нови дизајн. Обновљене линије браника и решетка дају РАВ4 модеран изглед. Модел има пространу кабину и пртљажник. Аутомобил је произведен у три верзије: основни, ограничени и спортски, који су дизајнирани за пет путника. Опционо, можете инсталирати трећи ред седишта, а капацитет ће се повећати на седам путника. Стандардна основна опрема укључује: 16-инчне челичне точкове (17-инчна лака легура може се купити за накнаду), аутопилот, пуну снагу, нагибни телескопски управљач, систем за отварање врата без кључа, стерео са шест звучника, ЦД / МП3 -играч и аудио улаз. Списак верзије Спорта је нешто већи: побољшани спољашњи стил, 18-инчни алуминијумски точкови, спортско вешање, позадински затамњени прозори, грејани ретровизори и светла за маглу. Најскупља опрема Лимитед такође није разочарала: аутоматска контрола климе у две зоне, кожни покривени волан, уграђени ЦД цхангер за шест ЦД-а са сателитским радио-уређајима (у бази и Спорт верзије су опционалне), 17-инчни котачи са меканим погоном. Спортски пакет изгледа као опција за погон на погон на сва четири точка са 6-цилиндричним мотором, укључује задња врата без резервне гуме, пнеуматике РунФлат, надограђени аудио систем са ЦД дисковима са шест дискова и сателитским радио-уређајима. А за додатну накнаду за верзије Спорт и Лимитед можете купити тапацирунг кожног седишта, седиште за електрично напајање, стерео систем са девет звучника, Блуетоотх и сателитски радио, камеру са позадинским приказом и, традиционално, прозирни сунчани кров. И само за ограничену опрему, могуће је наручити предња седишта, допуњавана грејањем, а за задње путнике забавни систем са ДВД-ом. Међутим, у зависности од земље у којој се продаје Тоиота РАВ4, опције се могу променити. Две опције мотора. Опциони шестоцилиндар има снагу од 269 КС запремина 3.5 литара. За то долази аутоматски аутомат са пет брзина. Четвороцилиндрични мотор Тоиота РАВ4, који долази као стандард, повећао је снагу са 170 на 179 кс За овај мотор инсталиран је четверостепени аутоматски мењач. Аутомобил Тоиота РАВ4 може бити или погон на сва четири точка или само са погоном на предње точкове. Верзије на предњим точковима имају ограничене разлике у клизању. Модификација 4ВД-а помоћу електронског система погона на сва четири точка преноси главну снагу на предњу осовину, а задњи га користи само када се склизне. Можете блокирати систем и погон на сва четири точка. Тада ће се снага између мостова расподелити једнако. Сигурност аутомобила добија кључно место. Тоиота РАВ4 2009 је опремљен дисковним кочницама са АБС-ом, контролом вуче, бочним ваздушним јастуцима за предња седишта, ваздушним јастуцима пуним димензијама, активним предњим наслоном за главу, контроло стабилности. Помоћни систем за успон и спуштање дуж нагиба додатно се инсталира на моделима са 6-цилиндричним мотором и / или трећим редом седишта. На сајму аутомобила у Женеви 2010. године Тоиота је представила следећу рестилизовану верзију СУВ-а РАВ4. Аутомобил је доста променио изглед. Дизајн предње стране је потпуно редизајниран да би се направила још бржа и динамична слика. Нова заштитна капа и светла решетка успешно су употпуњени уским и издуженим предњим светлима, чинећи аутомобил изразљивијом агресијом. Изражавајућа светла за маглу за маглу наглашавају аеродинамички облик предњег браника са интегрисаним спојлером. Одлучили су да не додирну добар задњи задњи део и замене задња светла - сада су ЛЕД. Ажурирани РАВ4 коначно је изгубио резервни точак на петим вратима. Па, према традицији, додати су точкови другачијег дизајна и три нове боје екстеријера. Истина, вриједно је напоменути да је већина рестилираних промјена утицала само на уобичајену верзију са кратком базом. Дугачка база, међутим, задржала је стари изглед, као и све механике. Међуосовинско растојање модификације дугих међуосовинских размака повећава се за 100 мм у поређењу са стандардном верзијом и износи 2660 мм. Промене у свим димензијама аутомобила омогућиле су повећање простора унутар кабине и количину пртљага. Дужина кабине ове модификације аутомобила повећана је за 45 мм и износи 1.865 мм, растојање између предњих и задњих седишта повећано је са 800 на 865 мм, што омогућава још удобније уређење путника у аутомобилу, а количина пртљага се повећала са 410 на 540 литара. За ову модификацију предложен је јединствени дизајн решетке, наглашавајући врхунски квалитет опреме. Аутомобил је опремљен са два типа четвороцилиндричних бензинских мотора - нови 2.0-литарски Валвематиц мотор са двоструким варијабилним вентилом ДуалВВТ-и за аутомобиле са стандардном међуосовинском основом и традиционалном за дугачку међуосовинску верзију 2.4-литарског мотора који производи 170 КС. Капацитет мотора нове генерације са радном запремином од 2.0 литара повећан је са 152 кс до 158 КС 2.2-литарски дизел мотор у различитим верзијама даје снагу од 150 КС или 180 КС. За обновљену верзију Тоиота РАВ4, понуђена је и ажурирана линија преноса: нови 6-степени мануелни мењач, нови променљиви Мултидриве С варијатор и 4-брзински аутоматски мењач (за верзију са проширеном међуосовинско растојањем). По избору купца се нуди уграђени пун погон или погон на предње точкове. Погон на предње точкове доступан је за верзију аутомобила са 2.0-литарским мотором и 6-степеним мануелним мењачем. Стил унутрашњости остао је исти, али је побољшао квалитет материјала. Контролни уређаји у кабини добили су Оптитрон осветљење, што значајно смањује умор возачевих очију. Поред тога, као опција, комбиновани кожни тапацирунг и Алцантара су постали доступни. Надограђена верзија добила је и нови волан, који је задржао равничарски облик дна, али у верзијама са варијатором, имао је "помичне шипке" за "виртуелне зупчанике". На новом управљачу постоје дугмићи за контролу аудио система, гласовних команди, Блуетоотх бежичног система повезивања и мултифункционалног дисплеја. Посебна пажња заслужује русификовану навигацију. Од максималних пет звездица, Тоиота РАВ4 је добио четири звездице у Еуро НЦАП сигурносном рејтингу, као и три звездице за сигурност пешака.


text: 25. август (25.08.) је 237. дан у години по грегоријанском календару (238. у преступној години). До краја године има још 128 дана. Догађаји 325 — У Никеји је завршен Први васељенски црквени сабор, који је сазвао римски цар Константин Велики. Никејски сабор осудио је различите јереси, посебно александријског свештеника Арија, успоставио доктрину о „светом тројству“ и реформисао Јулијански календар. 766 — Цар Константин V Копроним понизио је деветнаест високих званичника, након откривања завере против њега. Он кажњава вође, Константина Подопагоуроса и његовог брата Стратегиоса. 1248 — Холандски град Омен добија градска права и права на утврђења од Ота III, надбискупа у Утрехту. 1258 — Регент Ђорђије Моузалон и његова браћа убијени су током пуча под вођством аристократске фракције, отварајући пут свом лидеру, Михајлу VIII Палеологу, да у крајњој линији узурпира престол Никејског царства. 1270 — Краљ Француске Луј IX Свети умро је у Тунису док је трајао Осми крсташки рат. 1537 — Формирана је Почасна артиљеријска компанија, најстарији преостали пук у британској војсци, а други по старини. 1543 — Антонио Мота и неколико пратилаца постају први Европљани који посећују Јапан. 1580 — Рат сукцесије у Португалу: шпанска победа у Бици код Алкантара доводи до Иберијске уније. 1580 — Галилео Галилеј демонстрира свој први телескоп за венецијанске законодавце. 1530 — Португалске снаге поразила је Краљевина Канди у Бици код Ранденивела на Шри Ланки. 1758 — Седмогодишњи рат: Фридрих Велики поразио је руску војску у Бици код Цорндорфа. 1814 — Рат из 1812.: Други дан Пожар у Вашингтону, британске трупе отварају ватру на Конгресну библиотеку, Трезор Сједињених Држава, Министарство рата Сједињених држава и друге јавне зграде. 1823 — Амерички крзнар (трапер) Хуг Глас је открио гризли медведа док је био на експедицији у Јужној Дакоти. 1825 — Уругвај је прогласио независност од Бразила. 1825 — Почиње Белгијска револуција. 1839 — У Ужицу је основана гимназија. 1842 — У Крагујевцу су уставобранитељи предвођени Томом Вучићем Перишићем подигли буну сељака незадовољних повећањем пореза и оборили са власти кнеза Михаила Обреновића. 1875 — Капетан Метју Веб је постао први човек који је препливао канал Ламанш, пливајући из Довера, из Енглеске, у Калис, у Француској, за 21 сат и 45 минута. 1883 — Француска и Вијет Нам потписују Уговор о Хуангу, признајући француски протекторат над Анамом и Тонкином. 1894 — Китасато Шибасабуро открива инфективни агенс бубонске куге и објављује своје налазе у The Lancet. 1898 — Седам стотина грчких цивила, 17 британских стражара и британског конзула убила је турска мафија на Криту у Ираклиону, Грчка. 1814 — Први светски рат: Јапан је прогласио рат против Аустро-Угарске. 1814 — Први светског рат: Библиотеку Католичког универзитета у Лувену намерно уништава немачка војска. Хиљада незаменљивих књига у готици и ренесансних рукописа су изгубљене. 1816 — Створена је Служба Националних паркова Сједињених Држава. 1920 — Пољско-совјетски рат: Пољске снаге под командом Јозефа Пилсудског су успешно приморали Русе да се повуку од Варшаве у бици за Варшаву, одлучној бици Пољско-совјетског рата. 1921 — САД су потписале с пораженом Немачком мировни уговор, чиме је формално окончано ратно стање двеју држава у Првом светском рата. 1933 — Земљотрес у Диеки у области Мао, Сичуан, Кина, погинуло 9.000 људи. 1939 — Уједињено Краљевство и Пољска формирају војни савез у којем Велика Британија обећава да ће бранити Пољску у случају инвазије од стране стране власти. 1940 — Британско ратно ваздухопловство је у Другом светском рату бацило прве бомбе на Берлин. До завршетка рата 1945. на Берлин је пало око 80.000 тона савезничких бомби. 1942 — Други светски рат: други дан битке код источних Соломона; конвој јапанског поморског саобраћаја који се креће према Гуадалканалу повлачи се под савезничким ваздушним нападом. 1944 — Снаге Слободне Француске и Покрета отпора су ослободиле Париз у Другом светском рату. 1945 — Десет дана након завршетка Другог светског рата са Јапаном најављујући своју предају, наоружане присталице Кинеске комунистичке партије убили су америчког обавештајног официра Џона Бирха, који је по неким америчким правницима сматран за прву жртву хладног рата. 1948 — Одбор Представничког дома за антиамеричке активности одржао прво слање телевизијског извештаја: "Дан конфронтације" између Витакер Чемберса и Алгера Хиса. 1950 — Председник САД Хари Труман је нареди америчкој војсци да преузме контролу над националном железницом како би се спречио штрајк. 1961 — Председник Бразила Жанио Квардос је после само седам месеци на том положају неочекивано поднео оставку, наводећи као разлог неидентификоване „окултне снаге“. 1964 — Кенет Каунда је постао први председник Замбије. 1965 — Снежна лавина која се сручила с глечера у швајцарским Алпима затрпала је 108 људи. 1967 — Џорџа Линколна Роквела, оснивача америчке нацистичке партије, убио је бивши припадник његове групе. 1972 — Кина је први пут употребила вето у Савету безбедности УН и успротивила се пријему Бангладеша у светску организацију. 1980 — Зимбабве се придружи Уједињеним нацијама. 1981 — Амерички васионски брод без људске посаде „Војаџер 2“ имао је свој најближи прилаз Сатурну. 1989 — После 12 година и шест милијарди пређених километара, „Војаџер 2“ доспео је до планете Нептун, претпоследњој планети у Соларном систему у то доба, и њеном сателиту Тритон и послао на Земљу снимке тих небеских тела. 1991 — Белорусија је добила независност од Совјетског Савеза. 1991 — Почела је Битка за Вуковар. 1991 — Линус Торвалдс је објавио прву верзију оног што ће постати Линукс. 1992 — Почиње "Операција Смолућа" од стране Војске Републике Српске 1997 — Егон Кренз, бивши вођа источне Њемачке, осуђен је због политике убистава на Берлинском зиду. 1999 — На основу тајне оптужнице Хашког трибунала за злочине против човечности, у Бечу је ухапшен начелник Генералштаба Војске Републике Српске генерал-пуковник Момир Талић. Ухапшен је у сали у којој је у току био семинар о војној доктрини. 2001 — Мете-Марит Тјесем Хојби, самохрана мајка и бивша келнерица, удала се у Ослу за норвешког престолонаследника, принца Хакона. 2001 — Америчка певачица Алиах и неколико чланова њене издавачке куће су погинули у авиону који је пао непосредно након полетања са аеродрома Марш Харбоур, Бахами. 2006 — Бивши премијер Украјине Павло Лазаренко осуђен је на девет година затвора због прања новца, преваре и изнуде. 2012 — „Војаџер 1“, свемирски брод, ушао је у међузвездани простор и постао први предмет произведен од стране човека који је то учинио. 2017 — Ураган Харви настао у Тексасу представљао је моћан ураган 4. категорије, најјачи ураган у Сједињеним Америчким Државама почев од 2004. године. У наредних неколико дана олуја је изазивала катастрофалне поплаве у великом делу источног Тексаса, убивши 106 људи и изазивајући 125 милијарди долара штете. Рођења 1530 — Иван IV Грозни, руски цар. (прем. 1584) 1707 — Луис I од Шпаније, краљ Шпаније. (прем. 1724) 1744 — Јохан Готфрид фон Хердер, немачки писац, филозоф и протестантски теолог. (прем. 1803) 1786 — Лудвиг Аугуст од Вителсбаха, баварски краљ. (прем. 1868) 1819 — Алан Пинкертон, амерички детектив шкотског порекла. (прем. 1884) 1918 — Леонард Бернстајн, амерички композитор, диригент, аутор, предавач музике и пијаниста. (прем. 1990) 1928 — Херберт Кремер, немачко-амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (2000). 1930 — Шон Конери, шкотски глумац. (прем. 2020) 1930 — Александар Младеновић, српски лингвиста. (прем. 2010) 1933 — Том Скерит, амерички глумац. 1933 — Вејн Шортер, амерички џез музичар (саксофониста) и композитор. (прем. 2023) 1942 — Ђурђија Цветић, српска глумица. (прем. 2015) 1946 — Бранко Цвејић, српски глумац. (прем. 2022) 1949 — Салиф Кеита, малијски музичар. 1951 — Роб Халфорд, енглески музичар, најпознатији као певач групе -{Judas Priest}-. 1955 — Бранислав Лечић, српски глумац и политичар. 1958 — Тим Бертон, амерички редитељ, продуцент, сценариста, концептуални уметник, писац и аниматор. 1961 — Били Реј Сајрус, амерички музичар и глумац. 1970 — Клаудија Шифер, немачка манекенка, глумица и модна дизајнерка. 1970 — Роберт Ори, амерички кошаркаш. 1972 — Џо Рајт, енглески редитељ. 1974 — Бојан Костреш, српски политичар. 1985 — Радмила Манојловић, српска певачица. 1987 — Блејк Лајвли, америчка глумица. 1987 — Ејми Макдоналд, шкотска музичарка. 1987 — Владимир Штимац, српски кошаркаш. 1989 — Кајл Кјурик, америчко-словачки кошаркаш. 1989 — Никола Малешевић, српски кошаркаш. 1989 — Кевин Џоунс, амерички кошаркаш. 1998 — Чајна Ен Маклејн, америчка глумица и певачица. Смрти 383 — Грацијан, римски цар. (рођ. 359) 1270 — Луј IX, француски краљ. (рођ. 1214) 1822 — Вилхелм Хершел, немачко-британски астроном и композитор. (рођ. 1738) 1867 — Мајкл Фарадеј, енглески физичар и хемичар. (рођ. 1791) 1908 — Анри Бекерел, француски физичар. (рођ. 1852) 1925 — Франц Конрад фон Хецендорф, аустроугарски генерал и начелник генералштаба. (рођ. 1852) 1900 — Фридрих Ниче, немачки филозоф. (рођ. 1844) 1984 — Труман Капоте, амерички књижевник, сценариста и драматург. (рођ. 1924) 2000 — Иван Стамболић, бивши председник Председништва Социјалистичке Републике Србије. (рођ. 1936) 2005 — Давор Бобић, српски репер (рођ. 1977) 2012 — Нил Армстронг, први човек који је ступио на тло Месеца. (рођ. 1930) 2016 — Џејмс Кронин, амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику. (рођ. 1931) 2018 — Џон Макејн, амерички политичар и сенатор (рођ. 1936) 2021 — Милан Гутовић, српски глумац Празници и дани сећања 1718 — Француски исељеници у Америци, у Луизијани су основали град Њу Орлеанс, по француском војводи од Орлеана. 1825 — Уругвај је објавио независност од Шпаније.


Димитрије В. Љотић СЛУЧАЈ ЈЕВРЕЈСКЕ ДЕЦЕ * Министар просвете је издао наређење гимназијама да примају пријаве за упис јеврејске деце, али да их, до даље наредбе, не уписују. Потом је издао наређење, изгледа, да се таква деца уписују. Али и то наређење има нешто лабилно у себи. Она прва одлука је дошла иницијативом др Корошеца. Ова друга по жељи в& 122c #1083;аде. Цветковић и Мачек су најенергичније захтевали да се са овим мерама прекине. Добија се утисак да ни оно прво, ни ово друго наређење није промишљен и чврсто одлучан потез. Као да се пробао нечији пулс? Коме? Јеврејима или влади? Не знамо поуздано, али пулс влади је заиста избројан. Ми тако не би радили. Јеврејски проблем је врло тежак . Чак и за земљу као наша која, како кажу, има свега 72.000 Јевреја. Њега треба решити. Али он се на парче не решава. А најмање мерама непроученим и неодлучним. Ако се стане на гледиште да су Јевреји непожељни, онда треба наћи начина да се Јевреји, на човечан начин, иселе из земље што пре. Данас због рата, када је саобраћај са земљама немогућ, ово решење отпада. Онда би значи бављење Јевреја у нашој земљи било привремено. За време тог привременог бављења, др 3ffa жава им дугује заштиту и могућност људског живота, али нарочитим статутом мора прописати и њихов однос према средини у којој живе, тако да и та средина буде заштићена од њиховог разорног деловања. У овом случају, најбоље би било да се јеврејској заједници да право да отвори своје школе, опште, средње и стручне, које ће она издржавати и у којима ће јеврејска деца, после свршене основне школе, ради свог припремања, учити оне предмете које сама заједница буде сматрала потребним и корисним. Похађање универзитета би за ово време бављења јеврејској деци под нарочитим условима могло бити дозвољено, да би се, кад из наше земље оду, могли, у крају у коме буду живели, одати знамењима за која су се спремали. Код таквог стања ствари логично је да Јевреји не могу служити војску, али могу бити употребљени на радове у засебним радним четама , исто тако не могу бити примани у државну службу, нити у слободне професије, пошто их у овим има далеко више него што би по броју Јевреја у нашој земљи трабало да их има. У погледу бављења трговином, индустријом у границама статутом одређеним, ради омогућавања издржавања, оним Јеврејима, за које се утврди да немају других средстава за живот, дозвољаваће се и овај привредни рад. Онима пак чија је имовина довољна за живот, сваки привредни рад би могао бити забрањен. Обавезна је пријава целокупне имовине сваког Јеврејина, под претњом конфискације свега што се покуша сакрити. Јеврејима би био забрањен, под јемством целе заједнице, сваки политички рад у земљи. Јеврејска заједница би морала бити организована статутом тако да се омогући поштовање извођења статута за све време док се Јевреји налазе у нашој земљи. Попис јеврејске имовине врши се у циљу надзора над њиховом делатношћу. На овај начин изнете мисли имале би да на првом месту остваре заштиту нашег народа од Јевреја за време док се они ту налазе, а на другом, заштиту самих Јевреја док уживају гостопримство наше земље. Статут који не би испуњавао оба та услова, не би ваљао. Гледајући у овој светлости случај уписивања јеврејске деце налазимо поново да ту меру, онако како је донета, па после обустављена, не би смо могли похвалити. * Билтен број 55; 21. септембар 1940; стр. 16-17.


text: Илсе Кох |Овај чланак не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| |Илсе Кох| |Датум рођења:||22. септембар 1906.| |Место рођења:||Дрезден (Немачко царство)| |Датум смрти:||1. септембар 1967.| |Место смрти:||Ајхах (Западна Немачка)| У историји је остала запамћена због узимања сувенира од коже убијених затвореника са карактеристичним тетоважама. Прича се, мада није потврђено, да је поседовала абажуре направљене од људске коже. Међутим, утврђено је да је њен трпезаријски сто био украшен са смањеним људским главама. Међу логорашима била је позната под именима Вештица из Бухенвалда ("Die Hexe von Buchenwald") и Курва из Бухенвалда ("Buchenwälder Schlampe") због своје садистичке окрутности према њима. Рођена у Дрездену, Немачкој, њена историја почиње 1936, када је почела да ради као чувар и секретарица у Сахсенхаузен концетрационом логору, близу Берлина. Ту се је упознала и удала за командата Карла Коха. У Бухенвалд је дошла 1936. не као чувар, него као жена команданта. Године 1941. је постала главни посматрач (нем. Oberaufseherin) над неколико женских чувара које су служили у логору. Две године касније постала је командат логора када је њен муж ухапшен због злоупотребе положаја, проневере новца и других прекршаја. Он је отпуштен из логора, док је Илсе остала – сада романтично везана за логорског доктора, Валдемра Ховена. Док су велике групе женских затвореника приспевале у логор 1944. Илсе је наставила своју владавину терором и командовала над двадесет женских посматрача у Бухенвалду. Имала је бич обложен жилетима на врху који је користила за тортуру над трудним женама. У априлу 1945. Илсе се преселила из логора и наставила да живи у логорском дворишту у добро опремљеној кући. Након што су амерички војници стигли у Бухенвалд, чули су много прича о бившој жени команданта логора и одмах су је ухапсили. По заврчетку Другог светског рата суђено јој је на суду за ратне злочине и 1947. изречена јој је казна доживитне робије, касније промењена на четири године. Након одслужења две од четири године казне, била је поново ухапшена и суђено јој је на немачком суду за убијање Немачких националиста. Осуђена је на доживитну робију. Обесила се у женском немачком затвору у Ајхаху 1. септембра 1967. Имала је 60 година.