text: Стјепан Митров Љубиша (Будва, 29. фебруар 1824 — Беч, 23. новембар 1878), био је српски писац и политичар из Црне Горе. Чувен је по својим јединственим приповеткама, које се уопштено сврставају у ремек дела српске књижевности тог времена. Ове приче су и симбол српског препорода, како због своје патриотске поруке, тако и због тога што су биле темељна прекретница у реформи српског језика. Био је председник Далматинског сабора од 1870. до 1877. Као дугогодишњи бокељски представник у Далматинском сабору и посланик у Царевинском већу у Бечу успевао је да спречава италијанизацију Далмације и да испослује многе уступке за бокељске Србе и за српскохрватски језик у Далмацији. Циљ његове политичке активности био је побољшање економског положаја Боке. Такође се залагао за развијање свести и разумевања о широј националној заједници. Остао је запамћен и по истакнутој борби за националне интересе. Биографија Рани живот Стјепан Митров Љубиша је рођен у Будви, последњег дана фебруара 1824. године. Отац му се звао Митар, а мајка Ката Брдарева. Родитељи су били родом из оближњих Паштровића, село Близикуће, одакле је Митар породицу преселио у Будву. Након очеве смрти, Стјепан је остао сироче са непуних четрнаест година, на врло сиромашном имању. У Будви, као и у целом Приморју, у то доба није постојала основна школа на српском језику, па је Љубиша своје основно и једино школовање стекао у једној приватној малој школи на италијанском. Касније је своје знање употпунио самоучки те је постао први грађански интелектуалац међу Паштровићима, код којих се дотада само калуђери нису бавили физичким радом. Детињство, као и највећи део свог живота провео је у Будви. У то време, Будва је била мала варошица, претежно насељена поморцима, рибарима, ситним трговцима и занатлијама. У њој су се, као и у осталим приморским градовима, издвајала два слоја грађанства, један према другом непријатељски настројени. Један слој је чинила градска аристократија, која је била у мањини, али богата и привилегована од стране Млетачке републике. Други слој су чинили зависни сиромашни грађани, рибари, занатлије и сл. који су чинили велику већину и чији је број стално растао доласком становника из околних села или даљих места из залеђа. Каријера Године 1843. деветнаестогодишњи Љубиша је постао општински секретар у Будви и на том месту је остао читавих 18 година, све до 1861. У то доба, у целом Приморју владала је италијанска култура, па је италијански језик био обавезан у целој јавној управи: у судовима, у општинама и у свима надлештвима. Принуђен својим званичним послом да често пребира управне и судске законе, Љубиша их је у кратко време изучио тако исцрпно да су к њему долазили, као каквом адвокату, сељаци из читаве околине, којима је он састављао судска акта и бранио их пред судом. То његово самоучко правничко знање признала је касније и сама аустријска влада, кад га је решила дужности да полаже државно-правне испите и именовала га јавним бележником. Године 1860. Љубиша је ступио као посланички кандидат за државни сабор у Бечу. Потом, 1861. године изабран је за члана далматинске депутације, која је водила преговоре при банској конференцији у Загребу. Од 1861. до 1876. године био је посланик на далматинском сабору и царском већу у Бечу. Године 1870. постао је председник далматинског сабора, у ком својству је остао до 1878. године када су га са места председника оборили лични противници, подупрти клерикалном фракцијом тадашње Народне странке, на чијем је челу био чувени поп-политичар Дон Мијо Павлиновић. Касни живот и смрт Доба између 1870. и 1878. године Љубиша је провео у Задру, као председник Далматинског сабора. Као бококоторски представник у Далматинском сабору и члан већа у Бечу, Љубиша се трудио да придобије што више ситних практичних користи за свој завичај и побољша економски положај Боке. У исто време трудио се да код својих саплеменика и у читавом крају развије разумевање за једну ширу националну заједницу и помогне борбу против туђинштине. Председник Далматинског сабора Поново је јуна 1870. био изабран за посланика на Далматинском сабору, а сабор га је поново изабрао као посланика за Царевинско веће. Цар га је 1870. именовао за председника Далматинског сабора и на том месту је био до 30. јануара 1877. Док је Алфред Јозеф Потоцки био председник владе (1870—1871), Љубиша је успео да испослује да се Бока Которска и Дубровник одвоје од православне далматинске епархије и да се у Котору успостави православно владичанство. Био је у групи од пет далматинских посланика, који су од Далматинског сабора добили императивни мандат да о свим важним политичким питањима морају пре тога да консултују сабор. Међутим када је једном приликом требало нешто да се хитно изгласа, а нису могли да консултују сабор Љубиша је као компензацију тражио и добио одређене уступке, а то је било: Спровођење равноправности српскохрватског језика са италијанским у управи, судовима и школи Озакоњење далматинских железница уређење Неретве и исушивање околних мочвара. Љубиша је у то време испословао да се о државном трошку оснује велика српска гимназија у Котору. Поред тога противио се да се споје италијанска и српско-хрватска учитељска школа у Задру, јер је сматрао да би то било лоше за српско-хрватски језик. Далматински сабор је 1872 својој петорици посланика у Царевинском већу укинуо императивни мандат, па су слободно могли да гласају по својој вољи. Сукоб са великохрватском политиком Током 1873. на Царевинском већу су гласали за изборни закон по коме посланике Царевинског већа не бирају сабори, него их непосредно бира народ. Љубиша је испословао да Бока као посебна изборна јединица даје једног представника за царско веће. Иако би и без њихових гласова прошао тај нови изборни закон већина заступника Далматинског сабора протествовала је против одлуке својих представника. Након тога њих петорица основали су лист Земљак, у коме су се залагали за братство између Срба и Хрвата. Народна странка је након освајања већине 1870. почела да води клерикалну и ексклузивну хрватску политику, па се Љубиша због тога често сукобљавао са вођом Народне странке Миховилом Павлиновићем. Хрвати су након Хрватско-угарске нагодбе почели да се другачије понашају према Србима. Успротивио се 26. јануара 1877. да се Далмација припоји Угарској и Хрватској без дозволе Далматинског сабора. Посебно је наглашавао да Дубровник и Бока Которска никада нису припадали ни Далмацији, а посебно не Хрватској. Одмах након тога говора Народна странака је 30. јануара 1877. одлучила да му одузме посланички мандат. Он им је тада поручио: „Ја знам да ви мене не трпите, јер сам Србин православне вјере”. Смрт Смрт га је 23. новембра 1878. године затекла у Бечу, одакле је 1885. године пренесен у завичај. Лични живот Националност Када су га 1878. године у Далматинском сабору извиждали Хрвати, он је одговорио: „Знам зашто ме не подносите – јер сам Србин по националности и православној вери.“ Књижевно дело Љубиша је касно почео да пише. У почетку је читао искључиво италијанске писце, па је у почетку покушавао да их преведе или преради у народном стиху. Прерадио је неке делове од Дантеа и Лодовика Ариоста. Када је научио француски и енглески највише је волео Маколејеве есеје. Након тога обратио је пажњу на српску књижевност и то Вукове народне песме, народне приповетке Вука Врчевића и поезију владике Раде. Први његов самостални рад била је приповетка Шћепан Мали (1868), у којој је препричао мотив из Његошевог спева. Од 1870. почео је самосталније да пише, па је објавио Продају патријара Бркића и Кањоша Мацедоновића, а након тога написао је и Скочидевојку, Поп Андровић нови Обилић, Крађа и прекрађа звона и Горде. Његове приче штампане су 1875. латиницом као Приповијести црногорске и приморске, а онда су 1876. штампане ћирилицом у Београду. У последњим годинама радио је највише на Причањима Вика Дојчевића. Намеравао је да напише стотину прича, али прерана смрт га је у томе спречила, па је написао само тридесет и седам прича, које је објављивао у Српској Зори. У својим приповеткама износио је традиционалне мотиве народних прича. Иако је све своје приповетке, Љубиша је написао за последњих 10 година живота, од 1868. до 1878. године, мада се он књижевним радом, у мањој мери, бавио и раније. Још 1845. године објављена је његова етнографска белешка о Паштровићима, у којој исказује велико интересовање за народну традицију, а 1851. године написао је некролог Његошу. Преводио је одломке Дантеа и Ариоста, а 1866. испевао је у народном десетерцу „Бој на Вису“, о победи аустријске над италијанском флотом, коју је употребио за његов политички рад. Међутим, оно по чему је Љубиша највише стекао глас као књижевник, су његове приповетке. Први самосталан рад на пољу српске приповетке био је „Шћепан Мали“, објављен у алманаху „Дубровник“ за годину 1868. По избору предмета, који је у суштини узет из Његошевог „Лажног цара“, види се како је у том првом прозном огледу истицао великог ловћенског песника. Истовремено, ово дело представља његово окретање ка самосталном књижевном раду. Затим следе: „Продаја патријаре Бркића“ и „Кањош Мацедоновић“, приповетке објављене у „Дубровнику“, 1870. „Скочидјевојка“, објављена 1873. у „Дубровнику“. Мада објављена тек 1873, касније се дознало од пишчевог сина, покојног Митра Љубише, да је ова приповетка много раније написана, те да је Љубиша, ту своју причу касније дотеривао. Исто тако и сама приповетка је, у својим главним цртама, сачињена према италијанској приповеци „Манцониеви Вереници“, са којом има доста сличности и једина је која није узета из народног предања, где је писац, мимо свог обичаја и ћуди, унео нешто романтичне радње. Због тога се сматра да је ова приповетка, по годинама настанка, заправо вршњакиња „Шћепана Малог“. „Поп Андровић, нови Обилић“ и „Крађа и прекрађа звона“, приповетке објављене у календару Матице Далматинске 1874. „Горде“, штампана 1878. године у новосадском „Орлу“. Анализа дела У приповеткама је захваћен веома дуг период историје црногорских племена од 15. до почетка 19. века. Након пропасти зетске државе, црногорска племена, брдска и приморска, нашла су се у процепу између Турског царства и Млетачке републике, Формално под влашћу обе и у сталној борби једне против друге. Против Турака је вођена хајдучка борба, која је временом постајала организована, а против Млетака је вођена притајена борба, против економског и војног искоришћавања. Племена су у таквој ситуацији остајала изолована, посебно она брдска, где је долазило до регенерације племенског живота. Увучена у саме себе, свако племе је почело да живи по својим посебним правилима, са економским прометом и разменом сведеним на најмање могуће мере. Приморска племена имала су нешто живљу размену, али смештена на крајњем периферном делу Млетачке републике, укљештени између мора и брдског залеђа, њихова економска размена са суседним тржиштима била је такође, врло малих размера. Због све јаче циркулације новца, временом се увећавају економске разлике између сељаштва, а крута племенска стега попушта. Долази до распламсавања крвне освете, док се појединци отржу од племена и ради зараде одлазе у приморске градове. Врло често, они се тамо упуштају у авантуре, те се истичу у разним пољима делатности. Љубиша је у својој домовини покушавао да помири ове разлике међу закрвављенијем племенима, селима и породицама. „Ова проклета освета кужи јуначне и поносне наше земљаке“, говорио је. Тако на пример, Тодор Стефановић Виловски, познати уредник бечке „Српске Зоре“, у једној својој расправи о српској приповеци, назвао је Љубишу Рембрантом међу српским приповедачима, са објашњењем да је овај српски писац, на почетку нехотице поводио за венецијанском школом, а да је касније „као српски мајстор“, исто као и холанђански претеча, у самоуштву пронашао своју реалистику, „знајући да се окористи и најмањим ефектом светлости или сутона“, боље него што би други то умели „читавом небеском дугом“. Љубиша је, према Тодору, захваљујући својој реалистици и поред свих уметничких „недостатака“, још за живота сматран једним од најбољих приповедача у нашем народу, истичући том приликом, приповетку, којој је главна одлика садржајна краткоћа, као далеко тежу књижевну форму од романа.Као неоспорни књижевни мајстор, све што је виђао у народу, претварао је у књижевно дело и тако остављао свој уметнички печат. Са знањем народног језика и великом љубављу према њему, приказивао је живот народа, осликавао народне обичаје и настојао да покаже начин на који народ мисли, о разним појавама у свету и о животу. Ово се посебно примећује у приповеткама као што су „Кањош Мацедоновић“, „Скочидјевојка“, „Продаја патријаре Бркића“, Поп Андровић итд. Слике и типови тих новела оцртани су живо у свакој реченици, откривајући тако интересантну историјску прошлост завичаја, причајући догађаје онако како су текли и како би неки вешт говорџија, могао да прича на селу. Њиховим простим и у својој језгровитости, сликовит говор истиче лепоте осликавања и поређења, богатим народним говором. Ова вредност његових приповедака, цењена је за његовог живота, а лако се уочава и данас. Јер, како је и сам Љубиша напомињао, он се пишући своје приповетке, руководио жељом да се очува „неколико знаменитих догађаја своје отаџбине“ и да се узгред опише „начин живљења, разговори, па најзад и врлине и пороци његових земљака,“ и да се то све преда наредним генерацијама, онако како је „чуо и упамтио од старијих људи,“ јер се „свагдан те ствари преображују и гину, што је код шири дотицај са светом и поплавица туђинства.“ Породица Деца: син Љубомир (10. март 1845—4. март 1852) ћерка Драгиња (17. мај 1848—1861) син Веселин Георгије (20. април 1851—19. март 1852) син Димитрије Станислав (Митар) (23. јануар 1853—1900); петоро деце син Трифун Нико (1. фебруар 1856—28. јул 1857) ћерка Еуфемија (Јефимија) (19. јануар 1859. – ?) ћерка Љубезна Полексија (11. август 1861. – ?) чукунунука Марина Перазић (29. мај 1958) Напомене Референце Литература Предговор, Марко Цар, издању „Српске књижевне задруге“ Спољашње везе Стјепан Митров Љубиша - српска енциклопедија Стјепан Митров Љубиша Сабрана дела Стефана Митрова Љубише Рођени 1824. Умрли 1878. Будвани Српски књижевници из Црне Горе Српски политичари Срби у Црној Гори Црногорски политичари Срби у Далмацији


source: fineweb

text: Замак Алмурол Садржај Освајање замка[уреди] Порекло заузимања ове локације потиче из старог века. Верује се да је на том месту постојао шанац још од доба Римљана па до касног средњег века. Познато је да је 1129. године, када су Португалци освојили ово подручје замак постојао под именом Алморолан. Замак и Темплари[уреди] Замак је дат Темпларима, који су направили насеље између реке Мондего и реке Тагус. Они су такође били одговорни за одбрану главног града, који је тада био Коимбра, и обновили су замак са архитектонским карактеристикама које замак и данас има. На главној капији постоји епиграф на коме пише да је реконструкција завршена 1171. године, две године након изградње замка Томар. Постоји неколико заједничких карактеристика за ова два замка, који су направљени у истом стилу темпларске архитектуре. Оба имају четвороугаону основу, високи зидови су штићени са двет округлих торњева. У центру структуре се налази затвор. Напуштање замка и његово оживљавање[уреди] Ред Темплара је угашен и замак Алмурол је заборављен. Обновљен је тек у деветнаестом веку. Многи оригинални елементи су уништени у покушају да се од замка направи ремек-дело средњовековног начина изградње. Замак као штаб диктаторског режима[уреди] У двадесетом веку, овај простор је преуређен у Резиденцију Републике. Неки од битних догађаја у доба диктаторског режима у Португалу су се догодили на том месту. Положај замка[уреди] Замак се налази на подручју Виља Нова де Бариња (Vila Nova da Barquinha) и отворен је за посете туриста. До острва се стиже помоћу чамца који се може изнајмити на обали. Спољашње везе[уреди] - Information from IGESPAR - Instituto de Gestão do Património Arquitectónico e Arqueológico (in Portuguese)


Успех хора храма Светог Николаја из Ниша | Serbian Orthodox Church [Official web site] Успех хора храма Светог Николаја из Ниша 24. April 2018 - 9:06 Са благословом Његовог Преосвештенства Епископа нишког г. Арсенија, хор храма Светог Николаја Мирликијског у Нишу учествовао је ове године на трећем фестивалу хорова Хорфест 2018, који је од 20. до 22. априла 2018. године одржан у Ваљеву. У конкуренцији од укупно 28 хорова из Србије, хор храма Светог Николаја Мирликијског из Ниша освојио је прву награду, проглашен победником у оквиру категорије духовне музике, као и апсолутним победником (лауреатом) фестивала. Током боравка у Ваљеву, чланови хора посетили су манастир Лелић, у коме је хор певао на светој Литургији, поклонивши се моштима Светог Николаја Жичког. Такође, хор је примљен и у манастиру Ћелије, где су чланови имали прилике поклонити се моштима Светог Јустина Ћелијског. Хору је лично честитке на раду и успеху упутио Преосвећени Епископ ваљевски г. Милутин, који је имао прилике слушати певање овог састава како у манастиру Лелићу, тако и на завршном победничком концерту који је уприличен у сали Музичке школе у Ваљеву 22. априла у вечерњим часовима.


source: wikipedia

text: 4. јануар је четврти дан у години у Грегоријанском календару. 361 дан (362 у преступним годинама) остаје у години после овог дана. Догађаји 46. п. н. е. — Војска одана Јулију Цезару је поражена у бици код Руспине од оптиматске војске под командом Тита Лабијена. 871 — Викиншка војска је у бици код Рединга нанела тежак пораз војсци весекшког краља Етелреда од Весекса. 1494 — Штампарија у Цетињу штампала прву књигу на српском језику, „Октоих првогласник“ Ђурђа Црнојевића и штампара Макарија, једну од највише коришћених богослужних књига у Српској православној цркви. 1642 — Енглески краљ Чарлс I је послао војнике да ухапсе чланове Парламента, што је био увод у Енглески грађански рат 1717 — Енглеска, Француска и Холандија формирале Тројну алијансу да би се супротставиле амбицијама Шпаније у јужној Европи. 1762 — Велика Британија објавила је Шпанији рат, што је значило улазак Шпаније у Седмогодишњи рат. 1797 — Француски генерал Наполеон I Бонапарта победио Аустријанце код Риволија у Италији. 1814 — Црногорска војска ослободила је Котор од Француза и предала га владици Петру И који је управљао њиме, као и Будвом, Тројицом, Добротом, Прчањем и Рисном. 1842 — У дворани Театра на Ђумруку војни капелмајстор Јосиф Шлезингер, капелник кнеза Милоша Обреновића, приредио први јавни концерт у Београду. 1878 — Руско-турски рат (1877—1878): Софија је ослобођена од отоманске владавине и постала је главни град у ослобођеној Бугарској. 1885 — Хирургија: Др Вилијем Грант извршио прву успешну операцију слепог црева. Кинеско-француски рат: Француске трупе под генералом Оскаром де Негриером поразиле су бројчано надмоћније снаге Кинг код Нуи Бопа на северу Вијетнама. 1896 — Јута је примљена у Унију као 45. америчка савезна држава. 1917 — Краљ Никола прихватио је оставку Андрије Радовића, председника црногорске избегличке владе. Радовић је поднео оставку због противљења краља да црногорска влада ради на присаједињењу Црне Горе Србији. 1918 — Независност: Русија, Шведска, Немачка и Француска признале су Финској декларацију о независности, до тада је Финска имала аутономију у оквиру Русије. 1932 — Влада Индије прогласила илегалним Индијски национални конгрес и ухапсила вођу Махатму Гандија, што је изазвало талас штрајкова у земљи. 1936 — Часопис Билборд објавио прву топ листу поп музике. 1942 — Други светски рат: Немци су почели покољ у српским селима Шајкашке, у Новом Саду и Бечеју. У покољу Срба и Јевреја за месец дана убијено је око 4 000 људи. 1944 — Други светски рат: Савезничке снаге су почеле напад на немачке положаје на Монте Касину, дуж највишег дела Апенинског полуострва. У жестоким борбама разорен градић Касино и најстарији бенедиктински манастир, који је 529. подигао оснивач тог реда Свети Бенедикт од Нурсије. Монте Касино је био центар Бенедиктинског реда и средиште пребогате архиве, библиотеке и ризнице. Потпуно је разорен и уништен. Други светски рат: Операција Карпетбагер, која укључује бацање оружја и залиха хране борцима отпора у Европи. 1948 — Независност: Уједињено Краљевство признала Бурму као независну републику с првим премијером Такином Нуом. 1951 — Корејски рат: Севернокорејске и кинеске трупе су заузеле Сеул. 1958 — Вештачки сателити: Совјетски „Спутњик-1“, први вештачки сателит лансиран у октобру 1957, распао се и пао на Земљу. 1959 — Вештачки сателити: Луна 1 постаје прва свемирска летелица која је достигла Месечеву близину. 1966 — Војни удар у Горњој Волти (касније Буркина Фасо): распуштен национални парламент и донесен нови устав. 1967 — Дорси су објавили свој први албум The Doors. 1972 — Индијско-пакистански рат: Пакистан затражио разговоре с Индијом после рата у којем је поражен, а дотадашњи Источни Пакистан постао независна држава Бангладеш. 1973 — Покраден Музеј уметности у Монтреалу. Однете слике вредне два милиона долара, међу којима и једна Рембрантова, вредна милион долара. 1976 — Сукоб у Северној Ирској: припадници Алстерских добровољачких снага убили 6 ирских цивила католика у округу Арма; идућег дана наоружана група људи убила 10 цивила протестаната код оближњег села Кингсмила у знак одмазде. 1989 — Други инцидент у заливу Сидра: Пар либијских авиона МиГ-23 „Флоггерс“ је оборено од стране америчке морнарице и то од пара авиона F-14 томкет током сукоба у ваздуху изнад Медитерана, који су наводно запретили носачу авиона "Џон Ф. Кенеди". 1993 — Рат у Босни: Срби из Републике Српске и муслимани из Босне су одбили, на конференцији у Женеви, Венс-Овенов мировни план за Босну и Херцеговину. Преговори су суспендовани, рат у Босни и Херцеговини је настављен још жешће. 1994 — Граду Фоча у Босни и Херцеговини после 500 година, по одлуци Скупштине Републике Српске, промењен назив у Србиње. Одлуком Уставног суда БиХ, те под притиском ОХР-а и међународне јавности, враћен стари назив 2004. 1995 — Домаћа и светска јавност оштро протестовале због тога што је држава преузела лист „Борба“ и притиска власти на остале независне медије. Тај независни београдски дневник био је приватизован почетком 90-их у време реформске владе Анте Марковића. Бивши турски председник владе Булент Еџевит окривио је Немачку и Аустрију за распад Југославије, пошто су они подстакли отцепљење Словеније и Хрватске и осудио је Анкару због равнодушности након појављивања првих сигнала да дотадашња Југославија нестаје. 1998 — Шеф израелске дипломатије Давид Леви поднео оставку, рекавши да више не жели да се једини брине о питањима мира и социјалним проблемима у земљи. Тероризам: У масакру у Релизанеу у Алжиру убијено је најмање 172 особе. 2002 — Неколико људи изгубило живот у снежним олујама које су захватиле Грчку, Бугарску и Турску. Грчке и бугарске власти у најугроженијим регионима увеле ванредно стање. 2003 — Тероризам: исламска милитантна група из заседе напала војни конвој у североисточном Алжиру и убила 43, ранила 19 војника, у најкрвавијем нападу на алжирске трупе у последњих пет година. 2004 — Вештачки сателити: Спирит, НАСА-ин ровер, успешно је слетео на Марс у 04:35 УТЦ. 2005 — Тероризам: Непознати нападачи убили су гувернера Багдада Алија ел Хајдарија. 2006 — Тероризам: У нападима бомбаша самоубица у Ираку убијено 67, а рањено на десетине људи. 2007 — Ненси Пелоси, америчка политичарка, демократа, преузела је дужност председнице Представничког дома Конгреса САД. Она је прва жена на тој функцији. 2008 — Министарство вера Србије одбило је да упише Црногорску православну цркву у Регистар цркава и верских заједница Србије. Упис је тражен на основу Универзалне декларације о људским правима УН, Европске конвенције о људским правима, као и устава и закона Србије о црквама и верским заједницама. 2009 — У копненој операцији израелске војске у појасу Газе против палестинског радикалног покрета Хамаса, погинуло је најмање 47 Палестинаца. Истога дана Савет безбедности одржао је ванредни састанак посвећен кризи на Блиском истоку, на коме су САД онемогућиле изгласавање либијског нацрта резолуције која је налагала хитан прекид ватре. Руски војни званичници прихватили су план Ратне морнарице којим је омогућено трајно стационирање руских војних бродова и подморница у такозваним руским пријатељским лукама широм света. 2010 — Представници правног тима Србије предали су Међународном суду правде у Хагу контратужбу против Хрватске која је 2. јула 1999. код истог суда против Србије покренула поступак због, како је казано, одговорности Београда за геноцид почињен над несрбима у тој републици од 1991. до 1995. У Дубаију је, уз величанствен ватромет и у присуству 6.000 званица, отворен Бурџ Дубаи, највиша зграда на свету. Објекат који је свечано отворио владар Дубаија шеик Мохамед бин Рашид Ал Мактум коштао је 1,5 милијарди долара. Највиша кула на свету висока је 829 метара има 168 спратова и видљива је на удаљености од чак 95 километара. Првобитни назив доцније је промењен у Бурџ Калифа (Калифова кула). 2017 — Бивши председник Јемена Али Абдулах Салих убијен је у Сани. Наоружани Хуси зауставили су конвој возила у којем је био Салех и усмртили га. 2019 — Вештачки сателити: Кинеска свемирска летелица Зец од жада успешно је слетела на Месец. Тако је Кина постала трећа земља којој је то успело. 2022 — Пет нуклеарнх сила — Кина, Русија, Велика Британија, САД, Француска — објавиле су изјаву о привржености Споразуму о неширењу нуклеарног оружја. Рођења 1785 — Јакоб Грим, немачки писац, филолог и библиотекар. (прем. 1863) 1809 — Луј Брај, француски учитељ, творац писма за слепе и слабовиде особе. (прем. 1852) 1881 — Николај Велимировић, српски епископ, теолог и говорник. (прем. 1956) 1890 — Моша Пијаде, српски сликар, новинар, ликовни критичар, политичар и академик. (прем. 1957) 1892 — Милан Богдановић, српски писац и књижевни критичар. (прем. 1964) 1932 — Фабијан Шоваговић хрватски глумац. (прем. 2001) 1935 — Флојд Патерсон, амерички боксер, светски и олимпијски шампион у средњој категорији. (прем. 2006) 1940 — Хелмут Јан, немачко-амерички архитекта. (прем. 2021) 1942 — Џон Маклохлин, енглески џез музичар (гитариста). 1951 — Милорад Косановић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1957 — Весна Змијанац, српска певачица. 1958 — Џулијан Сендс, енглески глумац. 1960 — Бранимир Брстина, српски глумац. 1960 — Мајкл Стајп, амерички музичар, најпознатији као фронтмен и певач групе -{R.E.M.}-. 1962 — Аљоша Буха, босанскохерцеговачки музичар, најпознатији као басиста групе Црвена јабука. (прем. 1986) 1963 — Тил Линдеман, немачки музичар, глумац и песник, најпознатији као певач групе -{Rammstein}-. 1964 — Будимир Вујачић, црногорски фудбалер. 1965 — Џулија Ормонд, енглеска глумица. 1965 — Ги Форже, француски тенисер. 1971 — Жељко Димитријевић, српски атлетичар и параолимпијац. 1978 — Фредерик Хаус, амерички кошаркаш. 1978 — Доминик Хрбати, словачки тенисер. 1980 — Боби Иден, холандска порнографска глумица и модел. 1980 — Александра Хименез, шпанска глумица. 1982 — Холи Стивенс, америчка порнографска глумица и модел. (прем. 2012) 1984 — Жарко Ракочевић, црногорски кошаркаш. 1986 — Џејмс Милнер, енглески фудбалер. 1986 — Сје Су-веј, тенисерка из Кинеског Тајпеја. 1987 — Абубакар Умару, камерунски фудбалер. 1989 — Лабринт, енглески музичар и музички продуцент. 1989 — Марко Новаковић, српски кајакаш. 1990 — Тони Крос, немачки фудбалер. 1993 — Џејмс Макаду, амерички кошаркаш. 1994 — Михајло Андрић, српски кошаркаш. 1994 — Никола Антић, српски фудбалер. 1997 — Анте Жижић, хрватски кошаркаш. Смрти 1942 — Јордан Николов Орце, македонски и југословенски комунист, учесник НОР-а и народни херој. (рођ. 1916) 1960 — Албер Ками, француски књижевник (рођ. 1913) 1961 — Ервин Шредингер, аустријски физичар. (рођ. 1887). 1965 — Томас Стернс Елиот, енглески писац (рођ. 1888) 1967 — Доналд Кембел, енглески возач брзих аутомобила (рођ. 1921) Борис Крајгер, словеначки и југословенски политичар и народни херој (рођ. 1914) 1986 — Радован Зоговић, књижевник, књижевни критичар и преводилац (рођ. 1907). 2000 — Слободан Стојановић, књижевник, драматург и сценариста. (рођ. 1937). 2009 — Иван Губијан, атлетичар-бацач кладива, први југословенски освајач олимпијске медаље. (рођ. 1923). 2016 — Душко Кораћ, српски спортски коментатор на РТС-у. (рођ. 1955). Ото Лого, српски вајар. (рођ. 1931). Празници и дани сећања Српска православна црква слави Свету великомученицу Анастасију Узорешителницу и друге с њом Свету мученицу Теодотију с три детета Светог мученика Хрисогона Светог мученика Зоила Референце 104


Јединствена организација мале матуре у нашој школи – Основна школа "Вук Караџић" Књажевац Јединствена организација мале матуре у нашој школи Ову годину, за разлику од претходних обележила је јединствена организација мале матуре. Сва три одељења прве и друге смене, без разлика и деоба су планирали сваки сегмент прославе заједно у чему су им несебично помагале њихове одељењске старешине, али и учитељи: Јелена Петровић, Ана Јовановић, Горан Миленовић, Јосип Амон, Владица Првуловић и Нела Митић, као и Властимирка Рајић у пензији. Ученици су свим наставницима послали заједничку позивницу и заједнички поклон на нивоу генерације. При одабиру поклона ученици су били веома маштовити и практични, поклањајући сваком наставнику шољу са његовим ликом уз оригинални коментар на њој. Ученици су имали и заједничку торту у облику дневника. Поред пажљивог и богатог украшавања сале, ученици су испунили ово вече разноразним активностима ради забаве и крунисања осмогодишњег школовања. Један од начина опроштаја био је и интересантан филмић о школи из угла осмака. Јединствену малу матуру обележио је и посебан избор за титулу најлеше девојке и момка вечери, којој се придружило још мноштво оригиналних титула. Титулу Мис вечери понела је Милица Милосављевић 8/1, а мистера Саша Јоксимовић 8/1. Уследиле су титуле: за најдуховитију девојку/дечака: Наташа Богићевић и Војислав Ивановић за најоригиналнију одевну комбинацију: Леа Митић и Жарко Ранђеловић за најбољу фризуру: Дуња Дојчиновић и Лука Антић за најсимпатичнију девојку/ дечака: Марија Ранђеловић и Душан Дамњановић за највеселију девојку/ дечака: Анжелина Јовановић и Павле Никодијевић Овако успешна организација мале матура потврђује старо знану истину, како тимски рад и здружене снаге, могу умногоме да превазиђу појединачне људске напоре. Надамо се да ћемо у будућности имати још пуно оваквих матура.


text: Теодад (лат.Thiudahadus; умро 536.), је био краљ Острогота од 534. до 536. године, један у низу варварских краљева Италије. Био је сестрић Теодорика Великог. Стигао је у Италију са Теодориком Великим и био је врло стар у доба доласка на престо. Био је савладар рођаци Амаласунти од 534. до 535. године. Међутим издао ју је. Амаласунта је затворена и убијена, а Теодад тако долази на власт. Јустинијан I је као повод за рат против Гота узео убиство Амаласунте535. године, наследнице Теодорика Великог. Амаласунта је била склопила пакт са Јустинијаном који је омогућавао царској војсци под вођством Велизара да искористи Сицилију као базу за поход против Вандала у Африци. Теодада је убио Витигес536. године на почетку готског рата.


ЖУТИЦА КОД ПАСА - ЗДРАВЉЕ - 2021 Ово је веома опасна болест и због тога, са појавом жутице, потребно је консултовати ветеринара. Код жутице, кожа, слузокоже и бјелоочнице су обојене жутом (наранчасто-жутом или лимунском) због наглог повећања концентрације билирубина у крви. Први, по правилу, приметно жуте очне јабучице и очни капци, нешто касније - кожа ушних шкољки и доњег трбуха. Мокраћа постаје браонкасто-жута, а развојем болести замрачује се до боје пивског слада. Такође, на животињи се јављају знакови тровања: слабљење, недостатак апетита, замагљена свест, дијареја, повраћање код пса, понекад, напротив - затвор. Поред тога, постоје симптоми основне болести, која је била узрок жутице. Овај симптом се развија услед зачепљења жучних канала или оштећења ћелија јетре. Хватање, коњугација и излучивање билирубина у јетри је ослабљено, и постаје превише због хемолизе. Жучни пигменти се накупљају у крви, који се делимично излучују у урину, али неки од њих остају у ткивима. Ретко се јавља жутица као резултат распада црвених крвних зрнаца узрокованих утицајем отрова. Прије свега, у случају жутице, потребно је дијагностицирати основну болест и лијечити је посебно контактирањем ветеринарске амбуланте. Међутим, поред тога, важно је поштовати посебну исхрану, штедећи јетру. Када су масти и протеини (месо) значајно ограничени (не више од 17%) и замењују се храном богатом угљеним хидратима (житарице, супе од житарица). Глукоза се мора додати у воду или храну. За јетру је важан извор енергије. Можете ући и интравенозно. Приказује витамине за псе Б1, Б6, Б12 и Е. У храну се додаје и цхолеретиц Царлевард сол, која такође регулише функцију гастроинтестиналног тракта. Ако је животиња гојазна, смањује укупни унос калорија. Треба да попијете доста пића са укусом бобица клеке и папрене метвице. Оне олакшавају уклањање жучних пигмената урином. Добро је направити топле облоге на подручју јетре, ако, наравно, то допушта кућни љубимац. Животиња треба одморити, стога је важно ограничити оптерећење и одбити спортске активности. Симптоматска терапија укључује употребу диуретика и антихистамина, глукокортикоида, ЛИВ-52, витохепат, сирепар, липамида, викасола, есенцијала, аскорбинске киселине. Код повраћања треба дати атропин сулфат или метоклопрамид.


Тесла станује овде - утисци с Тесла глобал форума - Кућа Добрих Вести Тесла станује овде - утисци с Тесла глобал форума понедељак, 21 јул 2014 16:09 (20 гласова) ФРУШКА ГОРА - Завршен је други Тесла глобал форум, а 14. јула су се, с поздравом "видимо се догодине", после четири дана пуна приче о науци, као и стваралаштва, лепоте, духа и позитивне енергије посебне врсте која се ширила кроз поглед, осмех, реч и стисак руке, срдачно опростили учесници ове манифестације која се сама изборила за значајно место у календару догађања која славе нашег и светског научника Николу Теслу. О Теслином се доприносу напретку модерне цивилизације у областима комуникација, телекомуникација, енергетике, иновација, културе, екологије и филозофије стваралаштва овде говорило на један нов, модеран начин. Место за учење и дружење Тесла сајбер камп, организован у оквиру Форума, окупио је 150 најталентованијих студената из Србије, са наших Универзитета, али и са Кембриџа, Оксфорда, Сорбоне, америчких и других факултета, као и десетак средњошколаца из Математичке гимназије у Београду која ствара светске шампионе. Били су ту и амбасадори најпрестижнијег светског форума за младе One Young World, као и алумнисти Харварда, Кембриџа и Оксфорда, са представницима Организације српских студената у иностранству (ОССИ). Нашли су се, у право време на правом месту, оном на којем се изнова, али са новим информацијама и сазнањима говори о научној, културној и цивилизацијској заоставштини Николе Тесле. Ученици, онај посебан сој младих заљубљеника у науку од малих ногу, тек завирили у свет науке, који имају времена и за игру и провод и компјутере и школу и Петницу и... све што воле млади. Наши студенти са домаћих универзитета и са свих престижних светских факултета и тек стасали академски грађани, већ дубоко повезани у, за нас обичне, недокучиве тајне истраживања, науке, проналазаштва - млади генијалци који већ савладавају зацртане етапе у свом напредовању, развоју и доказивању кроз дела своје осведочене генијалности. И неки успешни, способни, надасве специфично предузимљиви, потпуно посвећени ономе што раде, паметни људи. Којима до потпуног остварења фали још само то да неко у овој држави увиди њихове квалитете и једним радним местом какво сви ти њихови квалитети заслужују верификује и делом покаже да и нама требају ти, наши, млади, паметни, образовани, а не да их поклањамо свету тако спремне за стварање, ко да их имамо на претек. И још многи други, некада само таленти и потенцијали, као сви набројани, који су успели... који су упркос тешкоћама које прате сваки, па и пословни корак под овим небом, изградили своје фирме, реализовали своје пројекте, створили оно НЕШТО, велико, вредно и трајно, по чему се издвајају, по чему их препознајемо и по чему оцењујемо да и овде и сада може да се ствара, напредује и буде успешан. И свој на своме. И још много, такође паметних и успешних људи који поштују и на свој начин славе Теслу, дошлих са свих меридијана. Стрип ,,Проналазач” о Николи Тесли у америчким школама Током четири дана посвећена Тесли у Хотелу "Норцев" на Фрушкој гори, окружени експонатима из Теслиног музеја у Београду, премијерном изложбом чувеног стрипа "Проналазач" америчког графичара Раве Мехта (Rave Mehta), књигама о Тесли и музиком њему посвећеном, наследници и настављачи Теслине мисли и идеје имали су прилике да прославе Теслин рођендан и да на предаваљима, трибинама и округлим столовима виде и чују много тога занимљивог. И то не само допуну списка свега онога чиме је задужио човечанство и не само причу о његовој болести и излечењу захваљујући чудотворном оближњем манастиру Шишатовац, о његовој инспирацији, белој голубици по којој и једна од награда Форума носи назив. Већ и причу о томе како је поменути стрип Раве Мехта доживео издање у 30 милиона примерака и како се дели по америчким школама зарад едукације младих о томе шта нам је све подарио Тесла и колико је и чиме све задужио свет. И како је сестра Раве Мехта, Рада Мехта (Radha Mehta), која је учествовала на Егзиту (EXIT), написала песму посвећену Тесли, коју је својим дивним гласом извела на последњој вечери Форума. И како млади руски научник кога у домовини зову "нови Тесла", Руцкој Андреј Сергејевич, при задавању одређених услова и стварању резонанце користи Земљу као проводник електричне енергије, откривајући два нова режима рада једносмерне струје. Он истиче да предстоји "завршавање развоја математичког модела који омогућава да се опише режим рада и утврде сви потребни показатељи, као и одређивање геометријских параметара намотаја", што је из првог реда слушао наш математички геније, најбољи на свету, сада оксфордски студент Теодор фон Бург. "Кућа добрих вести" сматра, а што је и поставила као задатак за размишљање Теодору, да се још штошта из овог сусрета два генија може изродити и можда већ на неком следећем Форуму и та математичка формула до тада открити и обелоданити. Две приче о успеху - сада и овде И чули су причу, из прве руке, о томе како се знањем и преданим радом, предузимљивошћу и коришћењем Теслиног знања, може створити фирма. Као она, Милоша Милисављевића, оснивача компаније „Strawberry energy“ и аутора првог на свету јавног соларног пуњача за мобилне уређаје „Strawberry drvo“,који омогућује не само уштеду енергије и пуњење батерије преносивих уређаја када вам се испразне ван куће, негде у граду, већ и дружење са људима и пуњење "људских батерија", док чекате да се оне за мобилни телефон или компјутер, напуне. И причу о једној још већој и успешнијој, светски познатој фирми Шнајдер електрик ДМС Нови сад (Schneider Electric DMS NS), чији су оснивачи четворица професора с новосадског универзитета и која је данас модел успешности на светском нивоу, а све у њој је базирано на домаћој памети. Много тога у јавности се не зна, или се интерпретира на погрешан начин и о односу Тесле и другог српског великана, научника и добротвора - Михајла Пупина. О томе и о Пупиновим заслугама и за свет, али посебно за српски народ, говорила је Александра Нинковић-Ташић, жена која је велики део свог живота посветила проучавању Пупиновог лика и дела и о чијем ће раду на страницама “Куће добрих вести” још бити речи. За ову прилику издвајамо само то да је поређење односа Тесле и Пупина са оним који је важио за Моцарта и Салијерија потпуно погрешно и да се, супротно неким тврдњама, Тесла појавио и на сахрани Пупина, за шта постоје и фотографије, као и дирљив последњи сусрет два генија на Пупиновој болесничкој постељи. Теслин допринос светском миру Међународни мировни и активисти и представници УНЕСКО мрежа учествовали су на округлом столу који је био посвећен миру. Један од организатора фестивала и његов научни директор, полетни Александар Протић који је све конце свих догађања држао у својим рукама и био на сваком месту, који је Теслу представио на најпознатијим светским факултетима и форумима, започео је округли сто говорећи о Теслином доприносу светском миру, да би се и међународни гости сложили са тим мировним доприносом Тесле и Србије. И наравно, специјалиста за Михајла Пупина, Александра Нинковић -Ташић, допринела је округлом столу подсећајући и на велики допринос миру и овог нашег научника. И још су имали прилике да чују много инспиративних порука, искустава и порука од успешних и утицајних гостију као што су директор међународног центра за мир у Вашингтону, Ги Џокен (Guy Djoken), председник француске Федерације за УНЕСКО Ив Лопез (Yves Lopez), директор међународног самита за одрживо лидерство Умеш Муки (Umesh Mukhi), међународни активиста за мир Тијаго Фереира Лопес (Tiago Ferreira LOPES), прослављена професорка Наташа Чича (Natasha Cica), наше горе лист, која је убројена у сто најутицајнијих Аустралијанаца. Туга се дели, а љубав се умножава – хуманитарни концерт посвећен Александру Марићу - Цолету И на крају, и овај форум је доказао да се туга дели, а "Љубав се умножава", како је назван концерт организован у знак сећања на члана тима Тесла Глобал Форума, студента, музичара, репера, првог волонтера Форума, Александра Марића- Цолета, који је недавно изгубио живот у саобраћајној несрећи у Новом Саду. За учеснике форума а Цолету у част, целовечерњи концерт припремили су његов отац, Горан Марић, др. Неле Карајлић и чланови Београдског синдиката, Бошко Ћирковић-Шкабо и Огњен Јанковић-Оги, а приредили га најпознатија имена српске и регионалне хип-хоп и реп сцене, као и велики број пријатеља Цолетове породице који су обележили југословенску и српску поп и рок сцену осамдесетих и деведесетих година. Последњи пут измењено понедељак, 21 јул 2014 16:16 Прочитано 9494 пута стрип о Тесли у америчким школама Више из ове категорије « “Никола Тесла – Secret Connection Summit” у знаку мира и хуманости Ноћ Истраживача по пети пут у Србији »


Надовезујући се на идеје Ибзена и Брехта који су оштро критиковали капитализам, извођачи потресно приказују последице спровођења капитализма у данашњој Србији, у документаристичкој сцени „Пролетерска ревија”. Глумци ту болно представљају жртве транзиције, људе који су чинили средњу класу у времену југословенског социјализма, Станомира, Славицу, Бобана, Олгу, Сањина, а данас су осуђени да копају по контејнерима и да продају похабану робу по смрдљивим бувљацима. Налик Фрљићевим друштвеним представама, где активности уметника излазе из оквира саме сцене, уграђујући се директно и у друштвено ткиво, на пример у представи „Избрисани”, и Паковић је овде хуманистички упливао у стварност, откупљујући од наведених одбачених и унезверених људи ствари за новац који им је, макар и мало, пружио конкретну помоћ.


Звоник је био саграђен од специјално печених цигала и био је постављен на истом мјесту гдје је некада стајао дрвени.


Доберман - карактеристика расе и њених карактеристика - Храњење December Добијени хибрид назвали су турингски пинчер, а касније - добермански пинчер, с временом (1949) је укинуто име "Пинсцхер". Успех створене расе премашио је очекивања - животиње су биле погодне не само за заштиту и заштиту, већ и за многе друге ствари: праћење, војску, дом, спорт и као пратилац пса. Сада Добермани раде: глумци, захваљујући одличном учењу и урођеним интелигенцијама спасилачима захваљујући изврсном мирису и изванредном слуху спортисти, због хармоничне структуре тела и снаге војници (уредници, гласници, сапперс) Раса је готово универзална, власници су често уверени да Доберману може бити научено готово све. Доберман (стандардна пасмина ФЦИ-Ст. Но. 143 / 12/17/2015) је снажан, снажан, мишићав пас средње средње и изнад средње висине, скоро квадратни (више код мушких паса) силуета, кошчен, елегантан. По темпераменту колерик или сангуине, пожељно умерене узбуђености и гнусности. Глава је пропорционална, на врху изгледа као тупи клин. Чело је равно, изразито заустављање (креће се од чела до њушке). Муцица је велика, усне су у близини. Зуби са угризом, велики, бели. Очи су чисте, у облику бадема, углавном тамне. Уши према стандарду остају природне, као и реп (није примећено у свим земљама). Врат је дуг, сух, мишићав. Добро развијена дуга и висока гребена. Леђа је јака, равна. Кука је кратка, благо конвексна, еластична. Круп је склон према репу, широк. Груди дубоко, умерено широко, требало би да стигну до лактова. Стомак је повучен. Чврсте и суве руке. Шапе су закривљене, прсти у грудима. Длака је чврста, кратка, тврда и сјајна. Еластични покрети. Корак је пометан, слободан. Трчање брзо, лепо. Постоје такве боје: исабелла (павлака, са плавим очима) Фотографије Добермана разних боја: Према стандарду од 2015. године, само црни и смеђи Добермани су препознатљиви са јасно означеним црвенокрвним ознакама на строго ограниченим местима. Преостале боје су сметње, као што су беле ознаке, видљиве подлоге, таласаста или мекана вуна. Зависи од пола, садржаја и исхране. У идеалном случају мушкарци треба тежити од 40 до 45 кг, женке - од 32 до 38 кг. Мушкарци расте са 68 на 72 цм у гребену, женке од 63 до 68 цм. Превелике и премале нису пожељне. Доберман се истиче међу осталим пасмама паса због племенитог изгледа и неограничене преданости. Његов поштен став према деци нагло се супротставља неповерењу према аутсајдеру. Он није бијели и мекан напољу - он је тако унутра. Али само за своје. Како је написано на споменику Доберманима - "увек истинито". Урадите Доберманову доку и ушима Према садашњем стандарду Доберман мора бити природан. Жртве животиња су се залагале за то, тврдећи да не морају да издржавају бол и патњу због козметичке хирургије. Поред тога, са слабим хрскавицама и усидреним ушима тешко је поставити лијепо. Власници разбијају копје над овим проблемом не само са нама. У Европи, забрањени пси нису "на листи", иако су у Немачкој након забране заустављања ових паса скочили престати да купују. Често, дуги репи морају зауставити одрасли пси - из медицинских разлога (лако повређени), а то је много теже. При узгоју, сви добермани су зауставили уши и реп. То је учињено тако да током рада на обезбјеђивању уљез није имао прилике да повреди пса, зграби га за уво или реп, тако да их не би раскинули у борбама. Временом је нестала потреба за овим са практичне стране, али слика Добермана, за коју смо навикли, уздигнута је у навику. Здрав разум и хуманизам омогућавају сваком власнику да одлучи о томе како тачно треба да буде његов Доберман. Доберман је пристао Недостатак може бити сложеност операције и поравнања ушију, период после операције - повећана пажња псу, тако да не уклања завој, брига за ране у ушима. Према садашњем стандарду у развијеним земљама (Њемачка, Холандија, Шведска, Данска, Норвешка, Финска) заустављање је забрањено. Учествовање на изложбама није дозвољено особама са ушима урезаним, уколико је у земљи њиховог пребивалишта куповина забрањена. Пси са закривљеним реповима (ако су рођени након септембра 2001) такође нису укључени. Доберман "са ушима" Негативна страна може бити то да током борбе, ухо може да се пробије, а поглед ће бити мање естетски. Можеш га зграбити да задржи пса. Некропултоване уши су мање проветрене, често загађене. Ако је хрскавица јака, онда да би се постигао изглед стандарда, мораће да се сломи. Доберман је пас једног власника. Она ће волети, поштовати и заштитити све чланове породице, али само ће власник бити главна ствар у његовом животу. Онај који образује и тренира кучком је "лидер" за пса. Са правилним васпитањем, власнику је дозвољено апсолутно све. Раса је била развијена као услуга, тако да је "у фирмверу" Доберман поставио жељу за заштитом и заштитом. Али са урођеном пажљивошћу према аутсајдерима, исправно образовани пас је увек стрпљив и попустљив према кућним љубимцима. Температура је често колерична - пси су лако узбудљиви и активни. За њих је важно да буду добри за власника, њима је потребна сагласност и пажња. Понекад могу бити узнемирени или љубоморни. Вреди пажљиво посветити подизању штенета у првој години живота, и до краја живота добити вјеран и поуздан пријатељ и заштитник. Ови пси су веома осетљиви. Са добрим контактом са власником, пас је "подешен" на власника, а својим понашањем може се погодити расположење особе. Добермани ће штитити, угодити и навијати, оне чине одличним сапутницима. Пси ове врсте се одликују таквим карактеристикама као што су: пазња на нијансе - тон гласова, интонација, гестови, мимикрија, расположење власника Да ли је вредно да започнете Добермана? Добермани су интелигентни, али су велики и јаки темпераментни пси. Она није за све. Препоручује се да се започне са искусним љубитељима паса, људима који имају знање о раси, васпитању и обуци. Поседовање Добермана је велика одговорност, ни у ком случају није упоређивано са ватреним оружјем. Они морају бити образовани и обучени, али уче брзо и лако. Подигнута животиња ће послушно и стрпљиво рушити провокативне подстицаје, не заборави да изврши задату наредбу. Ко не би требао да узме овог пса Ова врста неће радити: неискусни власници паса заузет или неактиван; Доберман без одговарајућег образовања може изазвати невоље. Фото: Цхрис Лестер Када започињете таквог пса, морате узети у обзир да ће захтевати пуно времена, пажње, напора и улагања, посебно у првој години живота. Морате много да померате, ходате и подучавате, контролишете и исправљате понашање. Немогуће је дозволити да се образовање такве озбиљне расе одвија. Било је случајева када су Добермани, који су били одгајани као "џепни" пас, без команде, бринули о мачкама, нису дозволили власницима да изађу из стана, нити се шетају, као добар КамАЗ. А све због тога што је "неочекивано" за безбрижне власнике тремулозна пита, која обично изгледа као штенад Добермана, одрасла и одједном се претворила у моћног неконтролисаног нервозног пса. За кога ће Доберман постати више Раса се веома уклапа у живот спортске, покретне, организоване особе која воли активности на отвореном. Добро образован Доберман је савршен за породицу са децом, тинејџер, студент, спортиста. Доберман је задовољство учити. Они запамте команде често из првог или другог пута, не мешајте их. Учествовао је ентузијазално, радосно, пажњу власника их је волела. Може ризиковати задовољство власника. У случају непослушности, довољно је претварати се да одлазите и тврдоглавост, баш као што се никад није догодило. Власник је њихово сунце, и они се "окрећу" око ње. За сада, доберман може заборавити само кучка "у лову", а онда не и сви и не увек. Обука и подизање штена требало би да почне око 2 месеца - када дође кући. Неопходно је нежно поступати, понављајући своје захтјеве неколико пута, без промјене и нужно инсистирање на имплементацији. Брзо ће схватити његов надимак, место, начин рада. Са пажљивим и стрпљивим односом према беби, већ за 2-3 месеца, он је у потпуности способан да упозна правила понашања и неке једноставне команде: јести и тако даље Фото: ПисцесТигер24 Главна ствар није преоптерећење (сесија траје 3-4 минута неколико пута дневно), хвале и подстичу деликатесност. Касније (4-5-6 месеци) он ће савладати команде "штанд", "шетати", "не може", "узети", запамтити извршавање наредби "за мене" и "фу" аутоматизму. За Добермана, вашу истрајност, стрпљење и похвале су важни. Пас треба да ужива у окупацији. Најбоље време за вежбање када пас пјешице и није гладан. Затим њена пажња не одвлачи пажњу од природних потреба. У почетку, место које треба обавити требало би да буде тихо, без пролазника, аутомобила и других надражаја - тада ће јој пажња бити потпуно ваша. Постепено ће бити могуће повећати оптерећење, уводећи иритантне факторе, тако да се пас користи за рад у било којим условима. Стрпљење, пажња и милост ће помоћи у образовању Добермана. Карактеристике Доберман тренинга Са правилним приступом Доберману може све научити. Једноставно научите команде на више језика, гестом или звиждуком. Ако је пас "за породицу", пратилац и није планиран за изложбе, онда поред главних професионалних тимова можете сами измислити, она ће их лако научити и бити ће спремна за извођење. Почевши од баналног "доносити папуче", "где је поводац?" И "дајте посуду" појединцу "пронађите чарапу", "носите те фармере" или "идите рећи својој мами" (мора одабрати нешто названо који ће назначити или пронаћи названу особу и лајати близу њега). Познате су такве команде као што је "држати" или "носити" - то зависи од маште власника. У свакодневном животу може бити од велике помоћи! Видео са примерима тренинга паса Доберман: Добермани за рад у полицији или служби за спашавање обучавају професионални стручњаци за псе. За разлику од других раса, Добермани показују велику флексибилност у учењу. Уз довољно искуства, разумију команде које говоре другим ријечима, разликују их у остатку свог говора, не мешајте гесте с једноставним покретима. Треба запамтити да мушкарци воле да се боре. Међутим, за разлику од других раса, он неће увредити и ширити грло некоме ко је слабији. Његову љубазност - од самопоуздања, у својим снагама. Ово је "... челик, умотан у сомот." У почетку је ова врста расадила у Тирингији (Њемачка), гдје је клима блага. Наслеђивање током узгоја, добили су круту заштитну капу без подлоге и суво мишићаво тело. Живе углавном у ваздуху - у вијарама. Са ширењем тириншких паса у свету, услови притвора су промењени - хладно је у нашој клими. Зими, у хладном времену, са дугим шетњама, морају да се загреју. Претходно су власници морали да шаљу одећу за кућне љубимце да наруче или дијеле своје (иначе, 44 величине за пса је прилично погодно)). Поред тога, у току леда, путеви су посути са реагенсима и техничком соом, која узрокује иритацију, трауматизују подлоге за шапе и могу изазвати опекотине или алергије. Овај антифриз је опасан чак и након што се лед стали - нико га не уклања са пута. Стога, становници великих градова почели су да ципају своје љубимце. Сада то није проблем - специјалне ципеле се производе индустријски и продају у кућним љубимцима. У стану нема проблема са загревањем Добермана. Да, и ова рама захтева близину власника да га задржи на миру. Када се чува у кавезу на отвореном без правилне комуникације и рада, постаје "лажно", постаје глупо. Треба напоменути да штенад одмах треба почети хранити са постоља, смештеног на висини сандука. Ово је учињено како не би покварили став пса. Подметачи долазе у различитим врстама, лако је направити сами, мењајући висину док пас расте. До шест месеци штенаца се хране 6 пута дневно, адолесцентима - 4 пута. Одрасле особе добијају храну 2 пута дневно (али без обзира на то да ли ће се допунити са грицкалачким столом). Чиста вода мора бити константно доступна. Храна је топла. Доберман је јак и веома лијеп пас, добро познат стручњацима паса и одгајивачима паса за аматерску одећу и високим способностима у обуци паса. Од самог почетка узгоја, ова врста је верно служила човјеку и изводила не само важне, већ често веома опасне мисије, помоћ полицијским службеницима, спасилачима, медицинским сестрама и ватрогасцима. Док Добермани нису почео да се приказују на изложбама, педигре ове расе нису се држали. Узгој расе је био несистематичан, а основа није заснована на побољшању карактеристика, већ на радним особинама пса. Тешкоћа транспорта присилила је одгајиваче да користе за потомце било којег домаћег произвођача без могућности замјене. Рад на знацима узгоја Доберман је почео да се спроводи релативно недавно, а врхунац побољшања расе стигла је средином прошлог века. Раса је добила име у част одгајивача - Доберман Фриедрицх Лоуис, који је четврт века одгајао пса и није имао професионалне вјештине. Фридрих је радио као сакупљач пореза и ноћни полицајац, потребан снажан и посвећен стражарац, тако да су његови експерименти за размножавање усредсређени на узгајање неустрашивог пса са високим нивоом учења и одличним борбеним вештинама. До сада, према великом жаљењу код руковаоца и узгајивача паса, нема документарних доказа о стенама које се користе у процесу узгоја Добермана. Међутим, добро је познато да је резултат експеримената немачког полицајаца често постао појављивање штенаца које су потпуно нетипичне за будуће расе. Искусни руководиоци паса убеђени су да су такве врсте као роттвеилер, веимаранер, пазар, пастир, велики дан и пинч постали преци Добермана. Резултат рада Фридрих Добермана био је узгој снажног, атлетски изграђеног и грациозног пса, који је био врло сличан савременој раси, а даља побољшања карактеристика педигреа вршио је узгајивач Отто Геллер, који је био носилац познате одгајивачнице "Вон Тхуринген" у Аполду. Ово је занимљиво! Било је захваљујући Геллеру да су Добермани били широко распрострањени у европским земљама, као иу Америци. Први чисторобљени Добермани појавили су се у Русији тек 1902. године. Опис и изглед Доберман Добермани су пси средње или изнад просечне висине. Висина мужјака гребена варира између 68-72 цм и женки - око 63-68 цм. Бреа са мишићним и јаким додавањем, али не превише масивна. Модерни Добермани су јаки и коштани, имају прекрасну силуету високе амбера на основу правих и кратких линија. Савршена комбинација елеганције и моћи чини Доберману популарном код узгајивача у многим земљама. Боја пса је црна или смеђа, имају јасно раздвојене зарђале-црвене ознаке, које се стриктно налазе на одређеним деловима тела. Тренутно Добермани имају потражњу у војсци и полицији, а такође имају одличан осећај мириса и невероватног мириса што их чини одличним псима за претрагу. Просјечни животни вијек, по правилу, не прелази петнаест година. Кратак опис стандарда за псе пасме Према класификацији ИЦФ-а, Доберманова пасмина, која је 1890. године одрастала у Немачкој, спада у групу пинсцхерс, сцхнаузера, молоси и швајцарских пасјих паса, а такође је укључена и под број 143 у секцији пинсцхерс анд сцхнаузерс: када се гледа одозго, глава има тупи облик клина; равно чело са малим, али добро означеним прелазом на дубоко, прилично широко лице са усправним устима; бијели зуби формирају маказе за маказе; по правилу, тамне очи су средње величине, али пси са смеђом и пепелном бојом могу имати светлију нијансу; уши постављају високе, стојеће врсте, ухваћене сразмерно укупној дужини главе; врат постављен висок, сух и мишићав; висока и дуга; кратки и јаки дорзални део има еластичну, мишићаву, кратку и благо конвексну лумбалну регију; Круп прилично широк, коси тип; део груди је умерено широк, овалан у облику, достижећи лактове; стомак је подигнут, формирајући лијепу и закривљену линију на дну. Важно! Добермански реп мора бити исправно прикључен у доба од неколико недеља. У процесу чашћења преостало је око четири пршљена, али тренутно не треба оставити више од два или три пршљена. Опис удова расе Предње удове карактерише присуство равних и оштро оријентисаних предњег дела. Лактни део треба притиснути на груди и усмерити строго уназад. Разлике у разним врстама су широке и снажне зглобове, као и кратке и еластичне, постављају готово вертикалне прелазе. Мишеви на предњим ногама су подигнути и сухи. Задње удове представљају широке и мишићне бутине, јаке и суве зглобове. Хоцкс постављени вертикално. Доње бутине релативно дуго и косно постављене. Приликом кретања Доберманов кревет је лаган и еластичан, са слободним кораком. Трчање пса је једноставно и брзо, веома лепо. Карактерише их кратким и тешким капутом с сјајем који се довољно уклапа у тело пса. Главна боја је црна или тамно смеђа. Карактерише се присуством довољно изражене, рђе-црвене боје, јасно означене и имају одређени образац, тан. Оштећења у роду Порода расе може бити следећи недостаци изгледу пса: присуство меке и валовите вуне; појављивање светлости или тамне мрље, беле ознаке; присуство густог и добро видљивог подлога; присуство близине зглобних зглобова, неправилних углова артикулације и уносних прстију; присуство обрнутих лактова, клупе или размета; формирање бачвастог, равног или уског дела груди; присуство испупчених очију, као и дебео и кратак врат са суспензијом. Између осталог, недостаци могу бити представљени конвексним фронталним дијелом или задњом страном носа, оштрим прелазом или његовим потпуним одсуством, тешком и кратком главом, живописношћу, оштром ноздрвом, дебелим уснама и ушима у низу. Упркос чињеници да је Доберман добио репутацију као љут, паметан и неуравнотежени пас, такве пресуде су потпуно неправедне. Раса није склона неадекватној агресији и немотивираном нападу на људе или друге животиње. У двадесетом веку, узгајивачи су обавили низ успешних радова у циљу ублажавања карактера Добермана, тако да правилно одгојство доприноси развоју најбољих квалитета расе, укључујући и посвећеност власнику и посматрање. Од младих доба Доберману мора бити обезбеђена основна обука, навикнута на дисциплину и строго извршавање основних команди. Посебна карактеристика представника ове расе је врло висок интелект положен на генетичком нивоу, живахан ум и потреба да се реализује сервисни потенцијал. Важно! Од првих дана одгајања Добермана, потребно је посветити знатан број времена и напора Одрасли пас чита ум господара и може да утврди своје расположење чак и интонацијом његовог гласа. Раса је рођени чувар са високом интелигенцијом. Доберман је тренутно популаран псећи псећи, веома брзо се навикава на своје окружење, и добро је размјењивати шетње или излете са домаћином. У условима правилног одгоја, ова врста је пријатна у комуникацији и може постати пуноправни члан породице, добротворно везан за дјецу и друге кућне љубимце. Важно је запамтити да су сви људи који нису упознати са Доберманом њихова перцепција као потенцијална претња, стога, пада под пажљивом пажњом пса. Правила бриге, садржај Доберманова кућа Добермани спадају у категорију врло чистих раса које се одликују добрим здрављем. У почетној фази култивације неопходно је доппаге репа и ушију, а до шест месеци пси морају направити читав низ типичних вакцина према распореду вакцинације. Као и друге кратке косе, Добермани не морају често чишкати. Препоручује се да се недељно трљање врши влажном крпом, а затим га четки четком са крутим чичким влакнима. Хигијенске мере укључују третмане воде. Доберман треба купати око пар пута годишње. После ходања у кишним данима, оперите ноге. Важно! Редовно треба пратити стање очију и ушију Добермана. Периодично чишћење влажним ватром. Такође је важно благовремено украсти канџе и систематично замијенити легло чистом. Просечно трајање дневних шетњи је најмање два до три сата у топлој сезони. Зими, у веома хладним данима, морате да носите топли комбинезон на свом псу. Добермански пас можете хранити не само са специјалном сувом храном, већ и са природним производима. Када бирате фид, морате се придржавати следећих правила: пса са телесном тежином не више од 23-24 кг може се хранити сувом или полусујем висококвалитетном храном намењеном великим псећим псе; за храњење паса масе преко 25 кг користе се специјалне дијететске намирнице које могу блокирати процесе гојазности; Код храњења старијег пса, сува храна треба да се ублажи у кефир. Ако се природна храна користи за храњење кућног љубимца, онда месни производи треба да буду значајан део исхране. Старији и активни пас треба дневно конзумирати око један килограм меса. Немојте користити за храњење маслина и млевених меса Добермана, као и дробовина. Поред меса дневном менију треба допунити ферментисана млечна храна, било која житарица, осим крупице и јечма, као и поврће у облику тиквица, шаргарепа и купуса. Купи Доберман - савети и трикови Пре него што сте створили штенад Добермана, неопходно је да се упознате са педигрима ове животиње и родитељима. Овакви документи, наравно, неће дати апсолутну гаранцију за стицање штенета са одличним радним особинама, већ значајно смањити ризик од узнемиравања или кукавице, као и агресивне животиње. Доберманско штене се не би требало одвојити од мајке пре два месеца. Жене су више љубазне и пажљиве, а мушкарци имају одличне сигурносне квалитете. Искусни акредитовани одгајивачи продају псе са закривљеним репом и ушима. Здрава и чисто пужева штенета не би требала имати беле тачке или увијене удове. Посебна пажња захтева абдоминални простор, који се може открити умбиликална кила. Куӕицу треба купити на основу уговора о куповини и продаји, у којем се мора евидентирати ставка о могууности враћања у вртић. Просјечни трошак штенета од расадника, са документима који указују на чисту крв и чистокрвну, може почети од тридесет до четрдесет хиљада рубаља. Сазнајте о стандарду и темпераменту Добермана. Погледајте оно што му се допада, његов опис, карактеристике. Погледај слику Доберманске расе. Историја расе Добермана започела је крајем 19. века. Чини се да је такав почетак близу садашњости требао да лиши историју тајне мистерија и тајни. Али и даље је мистерија и мистерија у њеном обиљу. Ово је због чињенице да творац расе није водио евиденцију о селекцијском раду. Према томе, његови следбеници само треба да погоде особине Добермана од својих предака. Фриедрицх Лоуис Доберман постао је творац ове популарне раса. Ко је био тај сјајни човек који је успео да донесе значајан допринос научима на псе? Живео је у Немачкој и радио као порезник и ноћни полицајац. Није тешко претпоставити да нису сви хтели да плаћају порез, а господин Доберман је морао размишљати о томе како повећати ефикасност његовог рада и истовремено се заштитити од евентуалних инцидената са агресивно нагнутим дужницима и осигурати његов покрет у земљи с великом количином прикупљеног новца. У слободно време, Доберман је био ангажован на одржавању склоништа за псе луталице, али није могао пронаћи савршеног верног стражара међу становницима склоништа или међу расама познатим у то доба. Онда је помислио да је неопходно предузети иницијативу у сопственим рукама и саму себе извести, што је у потпуности одговарало његовим идејама о идеалу. За почетак, почео је присуствовати сајмовима у свом родном граду Аполд у Тирингији, на југу Немачке. Овде су продате разне животиње, укључујући и псе. На једној од изложби купио је пар старих немачких пинсера, од којих је касније рођена кучка Бисмарцк, која је коришћена за узгој. Ово је једна од ретких чињеница које су сигурно познате. Не постоје тачни извори о учешћу других раса, што је изазвало бројне спорове међу узгајивачима паса. Међу потенцијалним преци Добермана су пастирски пси, манчарски теријер, Греихоунд, Греат Дане, месарски црни и танки пси. Фриедрицх Доберман није био професионални узгајивач, али истовремено није остварио само импресиван, већ и врло брз резултат. За само неколико деценија, имао је псе истог типа врсте, жестоки и неустрашиви. Наравно, они су били нешто другачији од модерног изгледа Добермана, били су неспретнији и чуднији, имали прекомернију активност и појачали злочин. Касније, успех Добермана објашњен је на различите начине. Неки истраживачи веровали су да је само срећан, други да је себи поставио одређени циљ и постигао га кроз добро изграђени начин оплемењивања. У почетку су одабране сличне врсте паса за узгој, па је жељени резултат тако брзо испао. Већ 1870-их. појавили су се пси које је сам Доберман назвао турингским пинцирима. Постали су популарни међу становницима града Аполда, а потом и даље. Куповали су их за службу у полицији, као телохранитељима и стражарима. Слава неустрашивих и зла Тхурингијанских пинсера се брзо ширила због чињенице да су пси господина Добермана били од велике практичне вредности. Могли су да се баве различитим активностима, да имају реакцију грома и повећану брзину, били су издржљиви и нису захтевали посебну пажњу. Године 1894. умро је отац расе Фридрих Луј Доберман, а потом и расе коју је створио назвали су Добермановим пинчером. После тога, реч пиншер је такође уклоњена из имена, а име расе управо је поновило име свог ствараоца. Ово је једина раса на свету, која се зове човјек који у потпуности поседује славу творца нове врсте пса. Овај успјех је резултат чињенице да је Доберман био у могућности да га доведе до тражене расе, која је у потпуности задовољила захтјеве модерности. Наставио је са радом "отац расе", Отто Геллер, који је одлучио да нешто ублажи зле природе Добермана, вјерујући да ће спречити распрострањену употребу расе. Тај човек је направио Добермане како их сада познајемо: одлични чувари, али послушни и усаглашени у односима са власником. 1897. одржана је посебна емисија Добермана - прва званична презентација расе. Број узгајивача је порастао, што је довело до настанка клуба "Доберман Пинсцхер из града Аполда" под руководством Отто Геллер. Током следеће године, број љубитеља расе повећао се толико да је клуб преименован у "Немачки национални добермански пинчер клуб". После званичног удружења узгајивача, историја развоја расе је већ јасно видљива у књигама. У Немачкој, почетком 20. века било је око 1.000 узгајивача ове популарне расе. После освајања своје домовине Добермани су почели да освајају свет. Ширили су се широм Сједињених Држава, где су их звали ђаволски пси, у Канади, Британији, Шведској и другим земљама. Године 1902. први Добермани су се појавили у Русији, а одмах су почели да се користе као пси за претрагу у полицијској служби. 1960. године раса је признала Међународна удружења паса. Добермани су у Русији постали признати лидери истражне службе. Из ове расе је започео развој службеног узгоја паса. Сада су руски добермани врхунски пси који су више пута постали победници на међународним емисијама. На острву Гуам постоји споменик "Увијек веран" у част 25 Добермана који су дали своје животе за ослобођење острва 1944. године. У граду Аполди постоји споменик који приказује породицу Добермана. Стандардна врста Доберман: главне карактеристике Стандардни број 143 пасмина доберманска верзија ФЦИ, усвојена 1990. године. Општи изглед - елегантан снажан пас са добро развијеним мишићима, али без грубости и масивности. Ово је љубазна животиња, чије тело одговара савршеним анатомским пропорцијама. Висина гребена за мушкарце је 68 - 72 цм, за псе - 63-68 цм. Псе средње величине су пожељније за врло велике. Мушкарци тежине 40-45 кг, женке - 32-35 кг. Формат пса је квадратнији од издвојеног: дужина тела не може прелазити висину гребена за више од 5% за мушкарце. Лобање је јако, сразмерно општим пропорцијама. Линија главе, гледано одозго, изгледа као тупи клин. Мишеви на глави су снажно развијени, што га чини прженим без штетости. Прелазак са чела у лице је добро дефинисан. Нос је широк, није округао, црн у црним псима и лакши код смеђих паса. Ноздрва је дубока, добро развијена, орална пукотина се исечи на моларе. Мишеви су видљиви на образима, они су увучени и не могу бити избушени или гребени. Усне усне до чељусти, обезбеђујући њихово чврсто затварање. Шљаци широки и снажни. Бацање маказе. Зуби су чак и уређени у потпуној сагласности са зубним шемом. Величина очију је просечна, мрачна и овална. Браон пси могу имати лакше очи у боји. Уши стоје усправно ако су исечене. У неким земљама није дозвољено да зауставе уши, у том случају треба да буду средње величине, а њихова предња ивица је поред образа. Уши су постављене високо. Врат је дуг и елегантан, али истовремено снажан и мишићав. Врат се држи равно и изгледа племенито. Сервирање вреће, дефинише почетак задње линије. Лежи и леђа су кратки, код жена је индекс леђа нешто дужи. Круп изгледа заокружен. Груди широко, конвексно, ребра благо испупчују. Задње постављено високо, ускоро ухапшено, задржавајући два цаудална пршљена. У неким земљама је забрањено прикључивање репа. Предње ноге су равне, постављене у односу на земљу нормално, са развијеним мишићима. Дужина свих делова удова у хармонији са телом. Шапе се окупиле у грудима. Задње удови су једнако јаки, због развијених мишића бутине изгледа заобљеним. Дужина ногу и кукови се може упоредити са општим пропорцијама. Кожа је чврста, са добром пигментацијом. Капут се састоји од кратке, тврде длаке која се чврсто уклапа на кожу. Добермани немају подлака. Боја је црна или тамно браон с тамним бојама рђе и црвено-црвене боје. Место штављања је дозвољено само у одређеним областима: на лицу на јагодицама и преко очних капака, на грлу и грудима, на тачкама и унутрашњим површинама бутина. Доберман Треф је полицијски пас који је открио преко 1.500 злочина почетком 20. века. Био је похваљен у руским и европским новинама, али пошто га је његов господар упуцао бољшевици, одбио је да ради у служби претресања. Постоје легенде о узнемиравању Добермана, уз подршку филмова о употреби ових паса у полицији иу рату. Из тог разлога, многи људи имају неповерење према овој раси, нарочито се плаше да започну у породицама у којима постоје дјеца. Наравно, не може се рећи да је Доберман лишен агресивности, али његова психа је уравнотеженија и лакше је контролисати, на пример, борбене псе. Неки одгајивачи, покушавајући да популаризују расу, шире занимљиве видео снимке, у којима је јасно да је доберман добротворан и добро се сарађује са децом и малим животињама. Зашто постоје таква два екстремна тачака о карактеру Добермана? Једна он види као изузетно опасан и агресиван пас, други га представљају као анђео са демонским изгледом. Објашњење природе Добермана мора се тражити у његовој историји. Први Добермани су били веома жестоки, јер су били изведени за службену употребу: заштитили особу и његову имовину. Али касније су узгајивачи схватили да таква раса изолована од широких маса не би постала популарна и почела да ради на ублажавању карактера Добермана. Можда је ово одиграла огромну улогу у развоју расе, јер у цивилизованим модерним државама агресивне пасмине паса нису високо цењене, што указује забрана њиховог узгоја. Дакле, савремени Доберман је пријатељски и мирољубиви сапутник човека. Он је везан за дјецу и никада их не боли. Добермани немају навику многих раса да игноришу оне који су слабији. Они неће никада ударити бебу у игру и неће добити приступачну лијевчину из руку. Добермани поштују све чланове породице домаћина, укључујући и друге љубимце. То су пси који се одликују умереност у свему: они су умерено узнемирени и умјерено узбудљиви. Наравно, постоје невероватно агресивни и нервозни Добермани, али то је вероватније изузетак од правила генетике или резултат неправилног васпитања. Неконтролисана гнева и раздражљивост сматрају се дисквалификационим недостацима за ову расу. У исто време, ово нису храбри људи. Њихова љубазност према другима потиче од самопоуздања, добро су природе подешени само када су у мирној атмосфери. У случају опасности, они се одмах претварају: Добермани су испуњени војном одлуком и, без оклевања, журе на помоћ свог господара. Заштитни и борбени инстинкти у Доберманима су савршено развијени и преношени на генетски ниво, а ако их подржавају и одговарајућа обука, онда ће такав пас заменити скупо телохранитеља. Доберман је одличан пас за породицу која је способна обављати службене функције за заштиту и одбрану људи и њихове имовине. Раса је веома паметна, у стању је брзо успоставити контакт са особом и воље извршава своје команде. Добермани су лишени штете и тврдоглавости, увијек су спремни да имају користи од свог власника. Раса карактеристична за стање константне будности, увек су спремни за заштиту. Интелектуалне способности Добермана су на високом нивоу, брзо уче и, уз правилно упознавање, разумију домаћина из пола ријечи. У принципу, овај пас је усредсређен на особу, није чудно показати независност. Психа најсиромашнијих паса је уравнотежена, а вероватноћа да се стави неадекватно, зло штене је изузетно мала. Иако, наравно, много зависи од образовања. Есенинова песма са познатим линијама: "Дај ми то, Јим, због среће", посвећен је Доберману, чији је власник био глумац Качалов. Прочитајте више о карактеру Добермана овде. Образовање и обука штенара и одраслих паса Чињеница да сте стекао озбиљног пса, Добермана, мора се запамтити од првих дана његовог стицања. Заговарање образовног образовања је стварање повјерљивог контакта и дефиниција хијерархије у односу с псу. Доберман мора постати везан за вас, воли те и схватити да је главна ствар у вашем тандему ви, њен власник, који се мора послушати без питања. Не покушавајте да покријете све аспекте образовања од првих дана. Почните мало: школовање до места, у начину дана, до шетње. Нарочито морате обраћати пажњу на шетње. Када Добермани купују људи који живе у приватним кућама, често пас са територије дворишта није произведен нигде, или понекад је ходао с њим на напуштеним местима. Ово је погрешан начин да се прекине социјална адаптација пса. Од штенета, штене би требало навикнути на буку претрпаних улица, људи, различитих звукова града. У супротном, када одрасте, он ће се понашати неадекватно на таквим местима. Ако сте аутомобилски ентузијаста, боље је научити своје штене да одмах путују колима, тако да се касније неће плашити. Добермани обично показују агресију према непознатим псе, пси посебно воле да се боре, тако да власник мора узети у обзир ову чињеницу у ходницима како не би никоме штетио. Добермани имају пуно урођених способности које се могу развити у феноменалне способности. На пример, они немају равноправне радове у траговима, које тренер тренира у посебном програму. Али потребно је развити ове способности већ од штенаца 2-3 месеца. На игрив начин, тражите их да разгледају различите објекте, стварно воле ову активност и помоћи ће у њиховом будућем раду. Ако вам је потребан само подигнут пас, онда га морате обучити у стандардном скупу команди. Али не лишите се могућности да искусите сву радост поседовања овако способног пса као Добермана. Неки власници су изненађени што сматрају да можете да изводите изузетно занимљив спорт са псом: агилност, на пример. Власници са својим активним пси почињу да присуствују такмичењима са задовољством, што ће имати двоструку корист: пас је у добром физичком стању, а власник је на таквим догађајима задужен позитивном енергијом. У одгајивачку МУР-а, Доберман Бер, син познатог Трефа, открио је 65 злочина за 1,5 године, пас чувар - само 24. Нега и одржавање добермана Иако се верује да је брињење за било ког пса проблематично, али Доберманову бреју је врло лако за збрињавање. Они се не пролијевају толико, а ви их можете чекати једном недељно. Уместо честог купања, боље је да се ограничите на влажни пешкир. Пси се не препоручују да се купају више пута више пута годишње како не би ометали заштитне функције њихове коже. Доберман је погодан за одржавање у становима, али у приватној кући биће добро. Једини услов је да се овај пас не може ставити на ланац у дворишту и заборавити на то. Добермани морају да комуницирају са особом, не могу сами да живе, помањкање пажње ће нужно утицати на њихов карактер. Стога, ако ваш Доберман живи у авиарију, организује едукативне шетње са њим, комуницира с њим, једним речима, обрати пажњу на пса. У храњењу, представници ове врсте су нежни. Најлакши начин организовања исхране суве хране, чија је количина лакша за израчунавање на основу тежине пса. Постоји верзија да су први представници расе, власника Добермана, хранили свеже месо из трезора, што је допринело њиховој активности и жилавости. Наравно, сада приступ нутрицији паса подлеже променама, али не треба заборавити на месо као извор протеина ако храните пса природном храном. Запамтите да је на неким житарицама немогуће развити активног пса са исправном анатомијом и идеалном тежином. Месни производи треба да буду најмање 50% у исхрани паса, а боље је ако њихов удио достигне 75%. Добермани не могу преједати, а месо је најситнијег елемента за њих. Такође укључују поврће и суплементе витамина и минералима у исхрани. Често почетници одгајивача паса сматрају да је педигре за штенета потребно само ако планирају учествовати на изложбама с њим. Ово је, наравно, тачно, али поседовање педигреа такође гарантује да ћете добити пса са карактером који је типичан за расу. Куповина таквог штенета штедиће вас од ризика куповине кукавичког или супер агресивног Добермана. Најсигурнији начин да добијете доброг Добермана је да комуницирају са одгајивацима на форумима, да посетите, барем практицно, неколико расадника. Ове акције ће вам помоћи да направите прави избор. Иначе, на тај начин увек можете наћи штенад по приступачнијој цени, чак и међу елитним леглом. Одговорни узгајивачи сви штенад би требали бити здрави. Ако имају одступања од стандарда или постоје и друге проблематичне тачке, узгајивач нужно упозорава на то. Ако купите штене само за оглас од странаца, боље је узети искусног човека који ће вам помоћи да изаберете штене. Интересантно, постоје супротна мишљења о избору секса. Неки власници ове расе кажу да су мушкарци доминантнији и агресивнији, други, напротив, дају овим особинама курве. Очигледно, васпитање и хередитети играју важну улогу овде, стога, приликом избора пода, будите боље вођени вашим преференцама. Цена Доберман штенад Добермански штенци са пакетом докумената коштају од 15 до 45 хиљада рубаља. Просечна цена за псе без докумената је 8 хиљада рубаља. Добермани су пси који су готово култни у Русији. Захваљујући врло специфичном ПР у холивудским филмовима, популација далеко од узгоја паса сматра да су ови пси послушни убице, спремни да журе на свакога ко улази у њихову област одговорности. Они који су, на дужности или једноставно из радозналости, сарађивали са Доберманима, тврде да је уопште све горе наведено истинито, али нагласак је донекле нетачан. Доберман је једна од ретких пасова почаствована од стране његовог творца Фридрих Лоуиса Добермана. Његова професија била је колекција наплата и пореза и, вероватно, нијанси његовог рада били су разлог за развој паметног, тврдог, храброг и посвећеног пса. Селекциони рад Доберман је почео средином 19. века. Нема документарних доказа о његовом раду, тако да можемо само претпоставити да су биле укључене оригиналне расе: Ротвајлер, ловачки пси, француски пастир-Боссерон, Греихоунд, и евентуално њихови местизос. Резултат селекције био је изузетан пас чувар-чувар, чија лична својства и племенити изглед прилично брзо су осигурали велику популарност широм свијета. Као самостална раса, Добермани су учествовали на изложби 1863. године под именом Турингски пинчер. Ово име је остало до 1894. године, а затим је нова врста добила Доберман Пинсцхер. А тек 1949. године укинут је префикс "пинцхер": ова реч значи "теријер", који нема никакве везе са Доберманом. Захваљујући његовим невероватно снажним шаповима, Доберман развија сјајну брзину, а његова тонирана структура и аеродинамички облик тела омогућавају му да задржи брзину дуго времена. Спољно, Доберман изгледа као пас Беауцерон. Додајте овоме невјероватни мирис, који је само нешто лошији од лисичног теријера, високе послушности и прилично пристојне интелигенције и добићете савршеног радног пса који је Доберман. Величина није увек битна: брига и одржавање дахшуна - у чланку испод слике. У кану Цорсо, све је лепо - и изгледа, и мисли. Погледајте ову везу. Често се Доберман сматра изразитим холериком (попут нервног система), тврдоглавим и слабо обученим псом, али ово је мишљење оних који нису добро упознати са Доберманом. Заправо, Доберман није само опрезни чувар и заштитник, већ и диван пратилац пса, који се изненађујуће лако прилагођава породици у којој живи. Доберман осећа добро расположење власника и понаша се у складу с тим. Он је диван пријатељ, али само за интелигентну и љубазну особу. Али ако имате друге кућне љубимце, требали бисте бити опрезни. Добермани су мало нервозни пси, поготово када је дошло до драматичне промјене у ситуацији, па ако имате агресивну мачку или другог пса који може организирати обрачун, они ће вјероватно бити третирани мало. Међутим, Добермани брзо се спајају са животињама око њих и, у складу са адекватношћу другог, постају њихови стражари и саучесници, на примјер, одвраћајућа власника док мачка повлачи разне делиције из постављеног стола. Однос према деци власника и дјеце уопште је изузетно поштен, у ствари, чим се дете самостално креће, одмах се притом држи и више није изабран одатле. Вреди напоменути да ако започнете пса за своје дијете (на примјер, како би она могла да га заштити у вашем одсуству), онда бисте требали размишљати о куповини штенета из Сјеверне Америке - локални узгајивачи могли би постићи невероватне резултате у сузбијању доберманске агресије, готово у потпуности елиминисући шансе за напад псе на власника. Још једна од карактеристика Добермана: они увек нападају тим чак и без икаквог пријатељског односа између њих. Овде вреди напоменути да Добермани обично упозоравају на њихов напад са малим грлом у утери, што је обично довољно да се присили противника да се повуче. Такође, пас може лајати, што је прилично ретко, али у просторији ствара ефекат бомбе и успешно омамљује све животе, изузев самог Добермана. Упркос свим шармом карактера Добермана, нико није отказао свој борбени дух и невероватну животињску снагу. Стога, каква врста, а ова раса не треба купити "од руку". Цене таквих узгајивача су сасвим јасне: штенад се најчешће продаје без докумената и без прилика да погледа своје родитеље. Непоштени продавци уживају у лудости будућих власника и продају штенад за 4000-6000 рубаља, а понекад и 2000 (!), "Заборавите" да помене да ово није баш Доберман - па тако, полусрђава прешла нико не зна. Иначе, веома је тешко приметити замену у педигреу ове врсте. И једино се може погодити шта ће "хибрид" Добермана учинити. За куповину оваквог штенета важно је да будете потпуно сигурни у своје ментално здравље: дуго времена морају пратити стручњаци, понашање, карактер, било какав узнемирујући знак родитеља и самог пса. Због тога, штенад добермана треба узети у добре кеннелове који нуде сљедеће цијене: пет класе (пас са одступањем од стандардног, идеалан за "кућну употребу") - 8000-20000 руб.; Класа узгајања (штене за узгој) - 20000-30000 рубаља; схов класе (штене - будући шампион, са шикантним педигреом) - од 30.000 рубаља, зависно од наслова предака и стварања самог штенета. Карактер Добермана у потпуности зависи од жеља његовог власника и начина подизања пса. Важно је напоменути да већина власника купује ове краткодлаке пинсхеере само као заштитнике, због чега се сматрају потпуно неупотребљивим и агресивним, али уствари доберман може бити подигнут као што желите, постојала би жеља и искусан пси специјалиста. Ако је Доберман нервозан и агресиван без разлога, то значи да је направио озбиљне грешке у свом васпитању. Шта може најпаметнији пас на свету? Погледајте рангирање пса нерд испод слике. У овом чланку прочитајте о згодној цхов цхов-у. Наравно, из Добермана је немогуће одгајати псећа, али само зато што је понижавајући за самог пса. Добермани су веома поштовали своје газде и без сумње устају да их одбране чак и пре њиховог супериорног противника. Све команде пса препознате као власника биће извршене имплицитно, ефективно заобилазећи сам мозак пса, осим ако је то потребно за извршење задатка. Раса има посебност: карактер пса је упечатљиво различит од карактера кучке. Мушкарац је стално спреман за напад, његово лечење не толерише аматеризам. Он је партнер, али није слуга. Он мора јасно знати ко је господар и поштује га само. Али насилне методе у подизању Добермана су неприхватљиве: сматра физички утицај као изазов за борбу, чије последице могу претворити у трагедију. Што се тиче кучке Доберман - она много олакшава свет. Она дели оне око себе у "сопствену" и све остале за које сматра да су потенцијални непријатељи. "Сопствени" треба заштитити и заштитити од "других", које успјешно обавља и инстинктивно. Ова похвална ревност треба послати у правом смјеру, учити пса да не реагује са аутсајдерима док га власник не одреди посебно. Доберманима не треба пуно пажње у каснијим фазама њиховог живота, али овде је потребно више штенаца и младих паса. Прво, вреди размишљати о хигијену паса - многи власници су ушли у уши и репа у ово доба, тако да се не мешају у битку. Доберманове уши су заустављене у ветеринарској клиници и захтевају адекватну негу током постоперативног периода. У овом тренутку, веома је важно спречити повреде ушеса током игара, што може ометати њихову перформансу, што ће пасу оштетити елегантним изгледом. Међутим, ако ваш пас није стражар, а не борац, онда ови детаљи и даље треба остати. Истина, уши ће морати много да се брине, имају слабе место међу Доберманима. Псећи капут је кратак и глатки, без подлоге, тако да током периода проливања није потребно исцјепивати, довољно је једном или два пута недељно четкати, а затим га обришите влажном крпом. Да не бисте прекршили заштитне функције коже, превише често треба да избегавате прање пса. Доберман погодан за садржај у стану. У приватној кући, осећа се прилично добро у вијарници (не на ланцу!), Али у том случају треба осигурати максимално кретање кроз дугачке шетње и одржавање у кући током хладне сезоне. Исхрана Доберман није проблем, можете хранити и индустријску храну и природну храну. Поред тога, морате пуно играти или ходати са младим доберманима како бисте извукли енергију. Вреди напоменути да са годинама постаје мање, а до 12-13 година Доберман обично одлази на одмор, живи своје године, лежи на тапацираном намештају или посебан јастук. Обично Добермани немају здравствених проблема до самог старог доба. Али у неким случајевима имају карактеристичне болести, као што су: зглобна дисплазија (лакат и колено); кожне болести (меланома, липома, губитак косе); Ово само потврђује потребу за редовним посјетом ветеринара ради превентивних прегледа и спречавања могућих болести. Доберман је прелепи пас са поносом, а одговарајући надимак ће му дати комплетност. Аурора, Хелл, Ирис, Ариа, Астра, Асха, Бафи, Белла, Бета, Бега, Вега, Гер, Гаи, Дира, Мега, Миртха, Нера, Паулие, Сопхие, Стаци, Таига, Тиана, Урса, Сцхелл, Схерри, Еллие, Еир, Еста, Утах, Иоон. Агар, Ике, Алф, Арамис, Арцх, Буцкс, Блуес, Бруце, Боомер, Валтз, Висцоунт, Гранд, Греен, Дакар, Дорсет, Норд, Осцар, Рисе, Рем, Ронние, Стик, Слице, Терри, Тинто, Трои, Улф, Ури, Франт, Кхалиф, Хунт, Цхасе, Елвис, Анди, Иукки. Погледајте видео Доберман тренинг: Купио сам Адолфа као поклон млађој сестри, који се плашио да оде негде увече (округ је заправо не шећер). Псина је брзо схватила шта је од ње тражила и почела је да се успешно напушта од Настке не само локалних идиота, већ и њених кавалерија, због чега је од ње и због својих тајних награда од својих родитеља и мене увредила скандале. Од тада је прошло пет година, Настиа је већ дуго била студентка у другом граду, а овај стражар је до сада остао са својим родитељима и, судећи по свом арогантном лицу и искреном љеничном понашању, сматра да је његова мисија постигнута. Међутим, он и даље сматра свог оца командантом и састаје се са својим и његовом мајком с посла. Када сам први пут, кад сам био још дете, видео сам "Ресидент Евил", схватио сам какав сам пса желио. Од тада сам успео да одрастем, да се удам, да имам дијете и да уопште сањам сан у велику кутију "за касније", али када сам видио оглас на продају штенадних добермана на градском форуму, избор је направљен за неколико минута (срећом, моја жена је знала за моју страст и Слажем се унапред). Дакле, породица се појавила Раксхас - потпуни психо за странце и околину, а веран пријатељ и стражар за мене, моју жену и кћер. Већ је већ две године и наставља да се чуди својим паметима као и раније - његова супруга је једном скривала своју омиљену лопту на ормару, тако да га је овај пола сата одвратио по соби. Као што се испоставило, пас је играо улогу корака за мачку, који је скочио с леђа великог брата на горњу полицу и гурнуо своју омиљену лопту. Ево такве симбиозе. Храњење Популарност чиппинга се повећава сваке године, јер власници паса сматрају да је овај поступак користан у случају изгубљеног љубимца. Међутим, ово није једини разлог за имплантацију чипа.Да ли треба да средим пса? Храњење Повраћање у штенади је феномен који узрокује псу прилично велике количине проблема и може указивати на више патологија. Међутим, ако штенад по први пут повраца лоше, није вредно панике. Храњење Бела боја је у сваком тренутку деловала као симбол праве чистоће и невероватног шарма. Дуго времена су се пси сматрали гласницима богова. Данас, видајући псећи пас беле боје, нехотично почиње да сруши срце од дивљења за љепоту животиње. Мала пасмина за храну од Роиал Цанин-а Зашто сањати доброг пса?