Додик признао да прислушкује опозицију: Знамо шта радите! | Радио Телевизија БН Додик признао да прислушкује опозицију: Знамо шта радите! Милорад Додик вечерас је јавно признао да учествује у прислушкивању посланика опозиције и да зна све шта они раде. Република Српска 20.05.2020 | 21:25 За то је тражио и потврду од министра полиицје Драгана Лукача кога је упитао: Јели тако...да све знамо... Током обраћања посланику ПДП-а Драшку Станивуковићу, Додик је, између осталог, рекао: "Ја разумијем политичку борбу, ја сам био у опозицији. Ти ниси ни изабран и већ си еx градоначелник. Не можеш ни проћи у својој партији, а не код народа. Ни твоја партија не жели да те кандидује, питај ове из СДС ја им слушам телефоне и знам. Сви су против тебе", рекао је Додик. Како БН сазнаје опозиција ће поднијети тужбу против Додика за незаконито прислушкивање. "Нема власти која не слуша опозицију, тако и ми вас слушамо. Жали се Транспаренсију, баби, тати,...Имамо право и слушамо вас. Знамо шта радите. Ви сте немоћна и стерилна групација која нема везе са јавним и државним интересом. Парадирате и мислите да ћете нешто добити. Изабрали сте најгору могућу методу. Ви немате талента за политику", закључио је Додик. Коментари / 160 Ниси богом дан. Све ти знас . Нокиа се истине . Стице те правда безбознице Циркус који на свјету не постоји, само код нас..... Један види све!!! Кад је тако цему онда силна борба за цланове ЦИК-а. То је доказ да су сви избори купљени и да се прислускује знао би куда ти се јунак вера. Навикло се манипулисати. Само вадити паре странцима из џепа није никад било добро. Него сутра це бити друга прица али то вец знамо. Болесна мрцина. Зели да нас запласи. Он се извлаци на лекарски налаз сто има. То показује да је стварно опасан за околину. Будите људи иако сте срби Сваки онај из опозиције који с њим сједне да разговара о било чему па и о времену је исти као он и издајник је.С криминалцем и лупежом се не разговара! Јао, јао нам иде и све је тај покуповао. Слиједи нам очај, распадање, грозота. Па Миле пуко си стварно поз од СНСД_ца побјего из твоје странке главом без обзира....доста проваљивања баш,пресо си све мјере.. Људска биједа. Узми биједнице па процитај ста је Пол Кагаме направио од Руанде. Па сједи и плаци. Лоповцино пијацна мала. Он зна све сто није његов посао. У све се мијеса кад ј у питању деградација свега за ста се ухвати Гледам,и не могу вјеровати у ста се претворио СНСД.Некад је то била озбиљна партија а оно јуце показује да су тамо остали неки људи без става,карактера,идеја.Зуниц,Висковиц,они херцеговци,Зељка...па то је само богу плакати.Ово време короне је показало какви нас дилитатни и неспособни људи воде.Страсно.А о Додику небих трисио ријеци.Некад сам гледао у њега ко у бога,а ово сад сто ради је срамота. Слободан Васковић на свом блогу пише како је опрема за прислушкивање, према тврдњама његових извора, монтирана у бијелом комбију марке “Волксwаген”. “Волксwаген” него како. Дациа слузи само за мртвозорне прилике! ТИ ИМАС ТАЛЕНТА ЗА КРАДЈУ. Вријеме је да Рудоња заврши у затвору...или у лудници. Питајте га за шверц цигара, "војног полицајца" са аеродрома.... Овоме није ниста свето, а "кркански" наступ је његов нацин дјеловања према народу, као И свима који му се не клањају. У Са И при сусрету са страним фактором је понизан, податан, спремам на све, таман И предају народа на тацни, само да влада. Он оваквим пријетњама саље поруку народу, да користи И незабрањене нацине, да лазима, манипулацијама, газењем, одрзава себе у седлу, по сваку цијену. Додик је унистио РС пре свега демографски јер РС има мање 600 000 становника него 1996.РС је данас пала на 800 000 становника са тенденцијом даљег великог пада.Бјела куга влада вец 20 год плус само просле године 6000 висе умрлих него родјених а исељавање огромно Њемацка,Словенија,Италија,Аустрија итд плус исељавање у Србију пре свега Београд и Нови сад.Демографско униставање вуце и економски крах јер мање становника мање потросње и мање ПДВ.Ево видимо да је мањак прикупљеног ПДВ огроман за задња 3 мјесеца јер дијаспора није долазила у БИХ и сад брзе боље отварај границе да дијаспорци додју и закрпе рупое у буздету и подигну потросњу али ста це бити за 20 или 30 год кад њих висе не буде а њихову дјецу која су родјена у дијаспори висе ниста неце везати за РС и БИХ Кад год га видим с'маском препаднем се,помислим-опет крено у пљацку! Он то ради без маске. Научно доказано, ти и такви људи имају ГЕНетску шифру у ДНК да краду. Урођено и насљедно, по правилима генетике О боже. Вири кроз шпијунку. Свашта. Па нека можда и види шта паметно. О цему прица фукара тај гад је фасиста Човјеку звани балван сишло срце у пете. Избезумљен и престрашен млатара по скупштинској сали која личи на аутобуско стајалиште. Вријеме не иде у прилог. Прпа. Законе . Као глува куја . Гори од Хитлера и Павелића Данас се састао са Човићем, криминалцем. Некад су се Тудјман и Милошевић састајали и договарали криминал, данас се њихови потомци, Додик и Човић састају и договарају како да подијеле паре од ММФ-а, криминал. Ста оцекивати друго од мафије. Имате веома интулектуално име у коментарима па стим у вези напишите и нешто такво нападните власт али интилигентно. Ја мајко моја ко представља мој српски народ. Није чудо сто нас читав свијет мрзи. Браћа Црногорци нам окренули ледја. Изабрали једну будалу. Ма паметнији су у психијатрији на Сокоцу. Ово недај бозе никоме сто је доживио српски народ. Овако понижење овакву подјелу. Срам и стид да буде онога ко подржава ову будалу. И на крају проклет био ко му дао глас на сљедећим изборима. ТИК ТАК,ТИК ТАК Милораде и БАНДО! Цуј Миле, са својим ортаком Лукацем мозете да прислускујете само мога Дјоку Малога! За ово би и у земљама трећег свијета заглавио робију.Да не говорим о уређеним државама.Купи два папка и онда паметује о дигнитету скупштине и како је опозиција руши.Катастрофа како се сили. Само у БЛ 17 папака цини вецину. Ја нисам био од поцетка за политику и опходјење према свему господина Додика...док су се сви бусали у прса и облацили бјеле косуље на референдумима..анкетама..и прославама српства ...не мозе нам нико ниста...е сад сам за њега..марву треба газит. Продају се папци..гласови за 50 марака..сто смо тразили то смо добили. Нас народ воли диктатуру. Ста це кукавац Само то и зна. Ста ми Срби све трпимо и цутимо па то је за плакање... Подигнимо погнуте главе, покажимо достојанство. У славу Бога и наших часних Предака и за добробит наших Потомака рецимо коначно НЕ неправди, клептократији и идиократама. Све си продао . Дао си јасеновацку градњу . Гдјецес сецер набавити и уље за изборе. Даце ти мициц . просвјетли ме ста је јасеновацка градња? Ја цу ти рећи шта је , сва документација о злочинима усташа у логору Јасеновац, миле је то предао Хрватима и висе не постоје докази о злочинима Бурле, како си стекао некретнине на Дедињу? Стекао сверцом ронхила за вријеме рата и прањем пара преко дрзавних функција. Па засто се Бурле борио него за насу Републику? Не могу да вјерујем да човјек, ако га могу тако назвати, може бити оволико бахат, дрзак, препун мржње и презира, ужива понижавати, вријеђати, газити по свима чије је једино зло што не мисле као Он и не клече пред њим. Типичан сељачки менталитет Сељобер,фукара,балван,сизофреник! Мислим да би његова породица вратила.радо све оно сто је њихов кретен покрао само да их не брука даље! Јебес богатство а имас будалу,сина,оца,супруга,дједа,брата,зета,сурјака ма фууууј Немојте помињати село и сељаке у негативном контексту због њега. Камо среће да је он сељак, онда би био честит, поштен, добар човјек, и што је битно, живио би од свог рада. Он је примјер бахатог и неваспитаног човјека који мисли да све може, који вријеђа друге људе а то нису особине сељака. Па сјети се априла 1945 ,Хитлер је дијецу од 12 година слао пред Руске тенкове. Да Је Зив Ста би данас рекао Илија Цворовиц ? видис Данице како си наивна Драско добар си, боје те се! А ако стварно партија којој припадас не зели да те кандидује, оснуј своју странку и боли те брига, народ те воли. А ПАРТИЈА ЈЕ ОЦИГЛЕДНО НАВИКЛА ДА БУДЕ ДОЊА, АКО ТЕБЕ НЕ ПРЕДЛОЗЕ ЗА КАНДИДАТА. Зар је битно кога це предлозити,Драска или Јелену.Битно је да се ова гамад висе макне са сцене... Овакво понашање и ријечник није ни за пијаце... Вожд је наредио како се и шта мора изгласати. НАРЕДИО НАРОДНИМ ПОСЛАНИЦИМА. Мићун је сутра надрљао, Вожд је љут.... Ко је овај лудјак миси да је свемоцан ззјебава серве приклонио се устасама И балијама неве дуго бити И његове анархије Додик -Лукач Моссад ,ај прислушкује мене,немате појма шта радим Ниција није до зоре сјала.Тебе це унистити твоји само цекају прилику.Куца која остаје без пара цељади постају нервозни.Ста ти мозес висе да прузис овом народу сем лази и превара,ко теби висе вјерује брате хрватски,радис исте ствари са ХДЗом сто је 90ти радила СДА.Пописо си се на зивоте бораца који су стварали РСу сурујуци са ХДЗом која је уцинила зло Србима у Херцеговини и Хрватској.За тебе су веци непријатељи босњаци него хрвати само из разлога сто нусу хрисцани,а ти исти твоји Хрисцани католици су цинили злоцин и геноцид над Србима.Појма немас сто цинис,а незнас да це ти хрвати окренути ледја цим остваре оно сто зеле,па нису босњаци луди сто су се од њих дистанцирали и ниста им невјерују јер су видјели косу.Свати једном да РСу мозес одцијепити од БиХ само у својим сновима.Опозиција иде другим путем да направи народу бољи зивот и да у БиХ направи РСој сто јацу позицију,а ти русис ту исту РСу бореци се на погресан нацин и зато си на црној листи, а бицес јос на црнијој таквим понасањем. Назад у први основне Ниси ни ти пуно бољи. ДОДИК НАПРАВИ СКУПСТИНУ КАО МЈЕСНУ ЗАЈЕДНИЦУ . ЈАДАН БИЈЕДНИК ПЕТКОВИЦ ВОДИ СКУПСТИНУ КО СЛИНАВАЦ .НЕСМЕ ФАСИСТИ РЕЦ НИСТА ОПОМИЊЕ ДРАСКА. ИДИТЕ НАРОДЕ СОВИ ПРОСТОРА ОВОЈЕ СЈЕВЕРНА КОРЕЈА . СРАМОТАМЕ СТО НОСИМ СРБСКО ИМЕ БОРАЦ ПРВЕ КАТЕГОРИЈЕ . Овај намјерно пушта пробне балоне да види шта че СИПА урадити и докле може ичи...само је народ блесав па не конта... Браво за коментар. Хоће опет да их насанка, да се шалио. Данас ће рећи, ја се шалио, какво црно орислушкивање Очигледно да нешто не штима. Надам се да ти је досао крај,а и сам знас да је тако...јер прислускујете све,знас ти најбоље зато и јеси нервозан....досла мука...па па Леми јос неких 20-ак година и готов је! Ко би рекао да сте потомци храбрих јунака са Цера и Колубаре, спустили главе и ћутите, а лопови вас плачкају и сваким даном вас је све мање и мање... Додик нас цини поносним.Конацно имамо своје ЈА у свијету. Овако није било под отоманском империјом ста доцека српски народ а ови додикови се толико напљацкали да су изгубили везу са обицним народом. Један из историје, ми Срби са лијеве стране Дрине смо били у Аустро-Угарској војсци. Ако Додик има своје ја у ЕВРОПИ онда ти незназ гдје зиввис њега у ЕВРОПИ не јебе нико два посто са таквом будалом и МАФИЈАСЕМ нико не зели да има посла Ста це цобан неуки незна реценицу саставит,само убу,дзу бу и то је то,нестат це пара за куповину гласова и где це онда бит,а Српска неце моц врацат дугове у које су је заглибили. дон драган и цар миле хоце да блокирају цик и изборе јер не могу висе да краду и хвата их паника. ВЕЦЕРАС гостовао код Мате!! Једини он добар а ОСТАЛИ СВЕ ИЗДАЈНИК ДО ИЗДАЈНИКА!! Казе Иваниц унистио Робне Резерве!!! А јос фали да казе да је СДС предао Хрватима ЈАСЕНОВАЦКУ ГРАДЈУ!!!! За прислушкивање било да су оптужени, а тек да се утврди у озбиљним државама пада власт! Некада и мање озбиљним као Македонији прије узимања префикса Сјеверна. Овде власт отворено признаје да то ради и хвали се тим што је не забиљежено у Свијету. Након још ове бахатости Додика стварно сви они који га подржавају нису нормални. Као дијете погинулог борца могу рећи да Република Српска за коју је дао живот са оваквом влашћу и лудаком на челу није заслужила ни дан да постоји. Овакав примитивизам, бахатост, лудило нису српска политика, ђаци понављачи нису права "репрезентација" у Сарајеву. Ми Срби који имамо толико учених људи смо дочекали да нас овај клошарски олош представља у Сарајеву. "Наше сунце прерано је зашло" отпевао је Бора Ђорђевић о Србима, Србији, а тек се то односи на Републику Српску. Дотакли смо Балашевићево "Дно дна" па када смрада са фарме пустимо у Парламент чудимо се када извали глупост.Укините све институције РС и дајте му сву власт да не финансирамо ту Војску његових подгузних мува. Дајте му све и новце и поља и шуме и ријеке и потоке и изворе и виртуелни свијет и све што постоји под овом капом небеском. Дајте му и Цркву када га подржава Иринеј нека се не бори за њу као његов брат по бахатости и криминалу Ђукановић. Нека буде обједињена власт у личности слијепог вође да нас одведе у провалију као код Домановића, само је та провалија осим економске и демографска и културна и образовна.... Свака цаст на коментару...!!! Браво за коментар! Види се да си образован човјек. Примитивци су узели власт и то се неће промјенити док Додик не оде. Кошарац, Илић, Костадин Васић, Вулићка из Добоја, Стевандић, Обрен Петровић... Каква репрезентација! Знам да у СНСДу има и нормалних људи. Не могу да вјерујем да ћуте и учествују у овоме. ОВОЛИКО НИ ХИТЛЕР Није ШИЗОФРЕНИСАО у бункеру,када су Совјети ушли у Берлин!ШТА ТРЕБА ЧОВЈЕКУ КОЈИ ИМА СВЕ,ДА ОДУЗМЕ БУДУЋНОСТ СВОЈИМ УНУЦИМА,ВАЉДА ЈЕ,СВЈЕСТАН ДА ЋЕ МУ ПОТОМСТВО НЕСТАТИ КРИЈУЋИ СЕ ПО СВИЈЕТУ ОД СВОГ НАРОДА,ПА ЗАТО ДИВЉА! На залост, ниста висе од тога. Одавно ништа боље није речено свака част на коментару потписујем од а до ш. То вам је кад криминалац са 100 тузби тузи дрзаву хахаха па теби треба пресуда али она у вријеме Тита смрт фасизму Станивукович подноси тужбу суду БИХ због прислушкивањаПошто је дотични члан пресједништва БИХ надлежане је суд БИХ..... Посиједио Бурле. НЕ мозе од бијеса да се суздрзи. Само сто га није какав удар стрефио. И тако казе Бурле а зна све о опозицији. Па зна и опозиција о теби Бурле. Не брини. Све се зна. Данас се јасно видио страх у владајућој странци,а посебно у очима параноичног Баје...готов је!!! Даааај. то готов је, отрцало се. Он сваки пут још јачи, а коментари пљуште готов је. Како је било ноћ уочи избора? Кад га онакав митинг групе Правда за Давида није помео... Јавно признаје да прислушкује приватно грађане,ДА ЛИ ЈЕ ПРОТИВ ЗАКОНИТО И ПРОТИВУСТАВНО МОЖЕ ЛИ СЕ КРИВИЧНО ОДГОВАРАТИ.??? А ко је убио Давида патриото Што је најгоре, зна се шта ви радите. И ником ништа!? Превисе је нервозан,није све по плану! Рејтинг пао код народа,иду избори.Губи тло под ногама. Ово је страсно јели могуце стасе десава .Јавно на ТВ реци да прислускује посланике ста мислите како се сада људи осјецају . Гоодбyе мафијаш. Нема више оног Петрића да вам лажира и краде изборе. Решетке чекају! ДИВИМ СЕ милораду КАКО ЕЛЕГАНТНО БАЦИ ЛУКАЧА У СМЕЋЕ,ПРИЗНАЊЕМ ДА ЈЕ МИНИСТАР ДОСТАВЉАО ЗАПИСЕ О НЕЗАКОНИТОМ И НЕОВЛАШТЕНОМ ПРИСЛУШКИВАЊУ ОПОЗИЦИОНИХ ПОЛИТИЧАРА,ЛИЦУ КОЈЕ НЕМА НИКАКВЕ ИНГЕРЕНЦИЈЕ У ИНСТИТУЦИЈАМА РЕПУБЛИКЕ СРПСКЕ И КОЈЕ ЈЕ САМО ВОЂА ЈЕДНЕ СТРАНКЕ,У СТВАРИ ЗЛОЧИНАЧКОГ УДРУЖЕЊА! Онај Лукац је биједа од цовјека, право соњо! Битанга јадна ! Ово је највеци циркус клаун ,јавно изјаву даје својим градјанима да је диктатор ,лопов и холос и стареци на све то ...комсије дајте му поново глас нека вас краде јос 4 године и нека вам продузи диктатуру овцице његовог тора ... Му ЦИК неце дати, никада није ни добио од градјана. Пали смо на дно, Али некако би се И попели са дна, Али украсе нам И то дно, тако да, нема даље. Не друзе мој, ми смо давно пробили дно и сада незадрзиво падамо у бездан и најмрацније дубине земаљског пакла који је црвена секта са својим сателита, уз свесрдну помоц армије ухљебљених аминаса и климоглаваца створила на простору који се некад звао Република Српска! У нормалној дрзави би робијао за ово. Постаце и ова замља нормална,кад тад! Знаш ли ко је убио Давида Милораде? Јел и те снимке имаш ? Јесу ли ти доставили? Ретко ко зна тако добро да носи маску као разбојник миле! Ста ти је искуство! Миле просипа демагогију Миле одлази. Неки су жељели да ти спреме вип собу у кпз Фоча. Мислим да нису били управу, и мислим да би Соколац било исправније мјесто за тебе и твоје сљедбенике. Овакве изјаве и поступци непостоје нигдје у свијету. Издајник остаје издајник Овај цовјек је полудио, а народ је јос лудји сто то трпи све ове године. сто му маска стоји!!! Шути лопове твоје је прошло. Можеш како хоћеш али не можеш докле хоћеш. За ово пада влада експресно у све једној нормалној земљи на свијету. Како знас ста ради опозиција а као не знас ко је убио Давида, Круница, и многе друге градјане? Фуј милораде одвратни сте сви из власти. Ниједног цовјека ту нема. Све го олос. Доци це и вас крај и то убрзо. Амери и енглези це да пусте низ воду овог устаског доусника и спијуна врло брзо, а трес од земљу це да буде бруталан. Тако то обицно бива... Ја репрезентације, ја утакмице, дерби н ад дербијима Слиједи нама очај, живо распадање. Када дођу избори опет исто ће бити, па се питамо како. Отишли смо у пропаст са овим људима. Све знамо, а ништа нећемо ни подузели, ни промијенити. Ми смо већ цркли, још само да себи изјавимо саучешће. Престрашно. Зато то имас Везе са униставањем и јавног и дрзавног интереса. Питам се колико је овај бурле промјенио само маски до данас које је требао дати пензионерима , а ја борац РС купио у апотеци једну са малом пензијом коју перем сваки дан. Ето не знам ниједног политицара да са говорнице поруцује некоме да “ иде додјавола” и псује мртве оцеве. Осим Додика. И много ми је драго сто нисам део његовог система. Било би ме срамота. Да прислушкује знао би да је Вукану умро отац. Ово је највеци циркус клаун ,јавно изјаву даје својим градјанима да је диктатор ,лопов и холос и стареци на све то ...зато дајте му поново глас нека вас краде јос 4 године и нека вам продузи диктатуру овцице његовог тора ... Овај мајмун псује људима мртве Очеве то је срамота за нас Србе к'о нас преставља у Сарајеву! Преставља нас један тракториста... Види се да није нормалан он и нема другог начина да се брани јер шта се све о њхему каже и сведно му и иде даље. Зна лопов да има подршку Србије и НАТО пакта и зато се тако и понаса. Дао је све што је свето Јасеновацку градју ,потписао.све сто је тражено.Опет гласачи СНСД који су више наклоњени прохрватској политици гласај. Е ову битангу и монструма су створили глупи гласачи! Па уживајте. Два вола Бецоња Мићић и Рудоња Додик .Они су само за кориду. Овакву Битангу свијет јос није видио!! Ово се висе у људској врсти не радја!! За ово дефинитивно нема назива!! Ко остане код куће у октобру сматраће се директним саучесником режима психопате из Бакинаца ! Ти немас политицки ријецник уз то јос и трокирас. Боји се....Заиграла мечка... Срамота и дно дна да нам једна махалуса буде предсједница. Лици на свог сефа ко јаје јајету. Каква дрскост знају и он и зуја да це иза ресетакаа и врацати свеее !заигралаа мецкааа!!Корона и ванредно стање са дугацким цијевима све открили тако да сипа и тузиластво али без тегелтије и тадицке стране судијееее па по хитном поступкууу ово је циркус!!!која дрскост зуја даје себи за право а онпомазе намјестај купује И твојој политици се близи крај видиш да си почео лупетати као и она твоја Сања Вулиц. Јој, па она лупа као он, као да јој је ћаћа рођени. Ово јуче је био Додиков лет изнад кукавичијег гнијезда.Фуј,баш ми се гади . ПУСТИТЕ ГА ДА ПРИЦА, ЊЕГА НЕ ТРЕБА НИ ПРИСЛУСКИВАТ,САМ ЦЕ СВЕ ДА КАЗЕ, А ОНДА ГА ТРЕБА СМЈЕНИТ. Ово је дно дна да неко призна да јавно злоупотребљава полицију и опрему за працење и прислускивање то раде истина по свим станицама или центрима.На залост кршеци закон. Па ви срби сте увијек имали чојство, били пркосни и бунтовници, и сад вас тиранише обицни пијацни месар са кафанским кабадахијским ријечником, неки дан сам ишао од Сарајева до Горажда, све сам прошао кроз РС, тамо је вријеме стало 1970год, све сиво и ниједно, најгоре сто су људи тузни, биједни јадни, кад погледам ону рогатицу, Боже сацувај, а некад лијеп градић био, срећа па вам људи сви раде из сарајевско романијске регијенпо Сарајеву, чак се поцели пресељавати у Сарајево и живјети, стварно сте тамни вилајет, Сјеверна Кореја је за вас запад, како дозвољава омладина дањој 30 година продје у биједи интиранији, кобда је 1800година, уништио 3 банке, попљачко вас, растјерао, понизио, направио биједу од вас, изоловао вас ко с.кореју, урнише по вама и смије вам се у лице, потписао Натп, једном ријечју сафомазохисти сте ви срби, трзни те се ба људи продје вам живот у тиранији... Пс... Ни у Федерацији није боље, али ви сте катастрофа невидјена, за вас смо Лас Вегас е сад колико будала има са подрзе ове психопате назалос довољно са владају, насе друство је одавно измакело контроли и они имају новац и моц ја незнам како им дозвољавају ови сто им дају паре па доста је висе аман људи ви сте највеце зло за србе и рс нетреба нам веци непријатељ Додик се висе бори за Хрвате него за РС. Цовицу смета цик одма и додику Цовиц није равноправан,Додо подрзаје Цовиц хоце треци ентитет ,Додо подрзава Цовиц хоце новац за кантоне а федерација да враца ,Додо подрзава Цовиц хоце пељески мост,Доди национални интерес хаха Чега је додик преседник само снсд Не дајте сељацкој политици коју баја води , да вас посвадја Ја само знам да када се неко превише осили све му крене наопако.... Овог будалетину под хитно смјестити у лудницу.Он неки политицар,он је обицна сеоска будалетина. КАО Д@ НАРОД НЕЗНА СТА ДОДИК РАДИ И СТА НОВО САЗНАСЕ ЉУДИ ЦЕСТИТИ ПОСЗЕНИ РАДНИ ВИКАН ДТАСКО ПОМОЗУ НАРОД ИМА ТРИ МЈЕСЕЦА ПОРАВЉАЈУ МОСТОВЕ СТЕПЕНИСТА РАФТИНГА ОДЛАЗЕ У СЕЛА ДА ПОПРИЦАЈУ И ПОКУСАЈУ ПОМОЦИ ЉУДИМА КОЈИ НЕМАЈУ ВОДУ И ОСНОВНЕ ПОТРЕБЕ ЗА ЗИВОТ А ЈЕДИНО СТО ДОДИКУ СМЕТА ОТКРИВАЈУ ЗЛОУПОТРЕБА И ОБАВЈЕСЗАВАЈУ НАТОД КОЈИ ОД ЊИХ ТО ТРАЗЕ Ста друго оцекивати од мафије. Покусај да вас завади. Тактика звади па владај. СКРОЗ, јос само да запјени! А кад се прислускивала Зељка Цвијановиц сто онда нису подносилли пријаве.Онај разговор о два папка је био прислускиван је ли тако.И јуце су спомињали детаље тог прислускиваног разговора. Жељка премијерка је ухваћена на мобилни. Неко из њене средине, из друштва за столом, је укључио мобилни док је она елаборирала проблематику папака и папкарске демократије. Једва чекам да оде па да дођу поштени људи као Мект. и Шаров. И Борен. И направе од РС најбогатију земљу на Балкану и даље. Очигледно је да су само они за то способни. Мрцино једна лоповска и теби ће доћи крај, само питам се , како ћеш онда. Дај Боже да те суде. јели то достојно цовека ста ради муп и министар види да цовек призна да друге прискускује у којој дрзави на свијету има да неко без налога мупа мозе прислускиват знаци мисмо робови а новојављени месије мозе сто хоце Ја, цар Цовидије XИX , кажем да Додик зрео за затвора. зна НАРОД И СТА ВИ РАДИТЕ, ПА?! Ако знас ста ради опозиција, ста онда ови твоји сектаси могу да оцекују од тебе?! Ушла вода у уши. Браво Драшко


Бјежећи од насиља, народ се склањао у збјегове. Један такав збјег је био и у Горњем Жабару, кога је организовао тадашњи кнез Петар Росић. Ова шума у којој се крио народ добила је име Збјегови.


source: wikipedia

text: Јевсевије Кесаријски или Јевсевије Памфил (263—339), епископ родне Кесарије у римској провинцији Палестини од 311. и познаник цара Константина. За собом је оставио велики број дела од којих се нарочито истичу два историографска наслова – Црквена историја (од Христовог времена до Константинове победе над Лицинијем 324. године) и Живот Константинов. Основне чињенице Био је први хришћански историчар, ерудита, апологета, филолог; сабрао је сва документа и податке који се тичу догађаја и хришћанских установа, писаца и мученика прве Цркве. У Црквеној историји сакупио је не само најважнији историјски материјал о првобитном хришћанству, него је преписао и одломке текстова, коментара и аката од велике вредности за реконструкцију постапостолске традиције. У Хроници или Хронолошким канонима синтетички излаже стабло са датумима из свештене и профане историје. Јевсевије Кесаријски је формулисао своју личну концепцију о историји света и Цркве, афирмишући у процесу историје педагогику Божију која увек потврђује победничку Цркву. У тај процес победничке Цркве уписује се и победа цара Константина, коме је сачинио биографију у спису Живот Константинов. Царска личност и институције нису ништа друго до земаљски одсјај божанске суверености. Сарадник Памфилов (библиотекар у Кесарији), ученик Оригенов, он подржава у почетку Арија, али после Никеје постаје следбеник Православних. У Јеванђелској припреми открива патримонијум нехришћанских религија. О Црквеној историји Црквена историја је написана 315. године и даје најранија писана сведочанства о Константиновом обраћењу у хришћанство. Живот Константинов Јевсевије је завршио уочи своје смрти 339. г. Због појединих, како језичких тако и историографских одступања од ранијег дела, ово дело је под лупом историчара који верују да је настало између друге половине IV и почетка V века од непознатог аутора. Оспоравање аутентичности Први аутори који су дали грубу хронологију древности, били су Јевсевије Памфил и Блажени Јероним, који се традиционално смештају у IV век. Међутим, њихови су текстови пронађени тек у касном средњем веку. Основу хронологије Јевсевије је дао у Историји времена од почетка света до Никејског сабора (такозвана Хроника). Грчки оригинал сада постоји само у одломцима и допуњује се слободним латинским преводом Блаженог Јеронима. Чудно је да је Никифор Калиста у XIV веку предузео „покушај да напише нову историју прва три века, али није могао да уради ништа више, већ да понови оно што је рекао Јевсевије“. Пошто је Јевсевијев рад био објављен тек 1544. тј. после Никифора, умесно је поставити питање: није ли данас позната „Јевсевијева верзија“ заснована на раду Никифора Калиста? Бикерман тим поводом основано примећује: „Хришћански историчари су световну хронографију ставили у службу свете историје... Компилација Јеронима, који је ’слободно препричавао Јевсевија’, постала је основа хронолошких знања на Западу. Јосиф Скалигер, оснивач савремене хронологије као науке, покушао је да реконструише цео Јевсевијев рад... Јевсевијева датирања (оснивача хронологије), која су у рукописима често погрешно преношена, данас су од мале користи...“ Ипак, данас нема много научника који систематски оспоравају аутентичност овог списа. Напротив, већина прихвата да је овај спис аутентичан, поготову због тога што његова анализа показује теолошка стремљења која се и иначе везују за Јевсевија. Референце Литература Sabrina Inowlocki & Claudio Zamagni (eds), Reconsidering Eusebius: Collected papers on literary, historical, and theological issues (Leiden, Brill, 2011) (Vigiliae Christianae, Supplements, 107). Historia Ecclesiastica (Church History) first seven books ca. 300, eighth and ninth book ca. 313, tenth book ca. 315, epilogue ca. 325. Migne, J.P., ed. Eusebiou tou Pamphilou, episkopou tes en Palaistine Kaisareias ta euriskomena panta (in Greek). Patrologia Graeca 19–24. Paris, 1857. Online at Khazar Skeptik and Documenta Catholica Omnia. Accessed 4 November 2009. McGiffert, Arthur Cushman, trans. Church History. From Nicene and Post-Nicene Fathers, Second Series, Vol. 1. Edited by Philip Schaff and Henry Wace. Buffalo, NY: Christian Literature Publishing Co., 1890. Revised and edited for New Advent by Kevin Knight. Online at New Advent and CCEL. Accessed 28 September 2009. Williamson, G.A., trans. Church History. London: Penguin, 1989. Contra Hieroclem (Against Hierocles). Onomasticon (On the Place-Names in Holy Scripture). Klostermann, E., ed. Eusebius' Werke 3.1 (Die griechischen christlichen Schrifsteller der ersten (drei) Jahrhunderte 11.1. Leipzig and Berlin, 1904). Online at the Internet Archive. Accessed 29 January 2010. Wolf, Umhau, trans. The Onomasticon of Eusebius Pamphili: Compared with the version of Jerome and annotated. Washington, D.C.: Catholic University of America Press, 1971. Online at Tertullian. Accessed 29 January 2010. . De Martyribus Palestinae (On the Martyrs of Palestine). McGiffert, Arthur Cushman, trans. Martyrs of Palestine. From Nicene and Post-Nicene Fathers, Second Series, Vol. 1. Edited by Philip Schaff and Henry Wace. Buffalo, NY: Christian Literature Publishing Co., 1890. Revised and edited for New Advent by Kevin Knight. Online at New Advent and CCEL. Accessed June 9, 2009. Cureton, William, trans. History of the Martyrs in Palestine by Eusebius of Caesarea, Discovered in a Very Antient Syriac Manuscript. London: Williams & Norgate, 1861. Online at Tertullian. Accessed September 28, 2009. Praeparatio Evangelica (Preparation for the Gospel). Demonstratio Evangelica (Demonstration of the Gospel). Theophania (Theophany). Laudes Constantini (In Praise of Constantine) 335. Migne, J.P., ed. Eusebiou tou Pamphilou, episkopou tes en Palaistine Kaisareias ta euriskomena panta (in Greek). Patrologia Graeca 19–24. Paris, 1857. Online at Khazar Skeptik. Accessed 4 November 2009. Richardson, Ernest Cushing, trans. Oration in Praise of Constantine. From Nicene and Post-Nicene Fathers, Second Series, Vol. 1. Edited by Philip Schaff and Henry Wace. Buffalo, NY: Christian Literature Publishing Co., 1890. Revised and edited for New Advent by Kevin Knight. Online at New Advent. Accessed 19 October 2009. Vita Constantini (The Life of the Blessed Emperor Constantine) ca. 336–39. Migne, J.P., ed. Eusebiou tou Pamphilou, episkopou tes en Palaistine Kaisareias ta euriskomena panta (in Greek). Patrologia Graeca 19–24. Paris, 1857. Online at Khazar Skeptik. Accessed 4 November 2009. Richardson, Ernest Cushing, trans. Life of Constantine. From Nicene and Post-Nicene Fathers, Second Series, Vol. 1. Edited by Philip Schaff and Henry Wace. Buffalo, NY: Christian Literature Publishing Co., 1890. Revised and edited for New Advent by Kevin Knight. Online at New Advent. Accessed 9 June 2009. Cameron, Averil and Stuart Hall, trans. Life of Constantine. New York: Oxford University Press, 1999. Salmond, S.D.F., trans. From Ante-Nicene Fathers, Vol. 6. Edited by Alexander Roberts, James Donaldson, and A. Cleveland Coxe. Buffalo, NY: Christian Literature Publishing Co., 1886. Revised and edited for New Advent by Kevin Knight. Online at New Advent. Accessed 31 January 2010. Chronicon (Chronicle) ca. 380. Fotheringham, John Knight, ed. The Bodleian Manuscript of Jerome's Version of the Chronicle of Eusebius. Oxford: Clarendon, 1905. Online at the Internet Archive. Accessed 8 October 2009. Pearse, Roger, et al., trans. The Chronicle of St. Jerome, in Early Church Fathers: Additional Texts. Tertullian, 2005. Online at Tertullian. Accessed 14 August 2009. de Viris Illustribus (On Illustrious Men) 392. Herding, W., ed. De Viris Illustribus (in Latin). Leipzig: Teubner, 1879. Online at Internet Archive. Accessed 6 October 2009. Liber de viris inlustribus (in Latin). Texte und Untersuchungen 14. Leipzig, 1896. Richardson, Ernest Cushing, trans. De Viris Illustribus (On Illustrious Men). From Nicene and Post-Nicene Fathers, Second Series, Vol. 3. Edited by Philip Schaff and Henry Wace. Buffalo, NY: Christian Literature Publishing Co., 1892. Revised and edited for New Advent by Kevin Knight. Online at New Advent. Accessed 15 August 2009. Epistulae (Letters). Fremantle, W.H., G. Lewis and W.G. Martley, trans. Letters. From Nicene and Post-Nicene Fathers, Second Series, Vol. 6. Edited by Philip Schaff and Henry Wace. Buffalo, NY: Christian Literature Publishing Co., 1893. Revised and edited for New Advent by Kevin Knight. Online at New Advent and CCEL. Accessed 19 October 2009. Origen. De Principiis (On First Principles). Спољашње везе Део српског превода „Црквене историје“ Јевсевије, Шест одломака из Коментара псалама. Opera Omnia, Migne Patrologia Graeca са аналитичким индексима целокупна Јевсевијева дела на грчком. „Јевсевије“ на сајту New Advent Catholic Encyclopedia (1917) Јевсевије Кесаријски на сајту Tertullian Project Обимна библиографија на сајту EarlyChurch.org Хронолошки списак Јевсевијевих дела Church History (Eusebius) ; The Life of Constantine (Eusebius), online at ccel.org. History of the Martyrs in Palestine (Eusebius), English translation (1861) William Cureton. Website tertullian.org. Eusebius of Caesarea, The Gospel Canon Tables Рођени 263. Умрли 339. Историја хришћанства Антички историчари Тетрархија Историчари цркве Византијски историчари


Владимир Илич Лењин Сеоској сиротињи Руски социјал-демократи боре се пре свега за политичку слободу. А слобода им је потребна ради широког, слободног уједињавања свих руских радника у борби за ново, боље, социјалистичко друштвено уређење. А шта је то политичка слобода? Да би то разумео, сељак треба да упореди своју данашњу слободу с кметством. Док је владало кметство, сељак се није смео женити без дозволе свог спахије. Сада се сељак може женити без ичије дозволе. Док је владало кметство, сељак је безусловно морао радити за свог спахију у оне дане које је одредио старешина села. Сада сељак може да бира код кога газде да ради, у које дане и за какву надницу. За време кметства сељак није смео никуда да иде из села без дозволе господара. Сада сељак може да иде куда хоће, ако га пусти мир[А], ако нема неподмирених обавеза, ако му даду пасош, ако му губернатор или срески начелник не забрани да се сели. Дакле, потпуне слободе да иде куда хоће, потпуне слободе кретања сељак још нема, сељак је још остао полукмет. Ми ћемо даље потанко говорити о томе зашто је руски сељак остао полукмет и како да изиђе из тог положаја.. За време кметства сељак није смео без дозволе господара да стиче имовину, није смео да купује земљу. Сада сељак може слободно да стиче какву било имовину (пуну слободу да напусти мир, пуну слободу да располаже својом земљом како хоће, сељак нема ни сада). За време кметства спахија је могао кажњавати сељака телесном казном. Сада спахија не може кажњавати сељака, ма да сељак још увек није ослобођен од телесне казне. Ето та се слобода зове грађанска слобода - слобода у породичним, личним, имовинским пословима. Сељак и радник су слободни (иако не потпуно) да уређују свој породични живот, своје личне послове, да располажу својим радом (да бирају себи газду), да располажу својом имовином. Али ни руски радници, ни руски народ уопште немају до сада слободе да управљају општенародним пословима. Сав народ, у целини, остаје у исто онаквој кметској зависности према чиновницима као што су сељаци били у кметској зависности према спахијама. Руски народ нема право да бира чиновнике, нема право да бира претставнике који би састављали законе за целу државу. Руски народ нема чак ни право да организује скупове ради претресања државних послова. Без дозволе чиновника, који су постављени над нама без нашег пристанка - као што је спахија у старо време постављао старешину села без пристанка сељака, - ми не смемо штампати чак ни новине и књиге, ми не смемо говорити пред свима и за све о пословима целе државе! Као што су сељаци били робови спахија, тако је руски народ до данас остао роб чиновника. Као што сељаци за време кметства нису имали грађанске слободе, тако руски народ ни до данас нема политичке слободе. Политичка слобода значи слободу народа да уређује своје општенародне, државне послове. Политичка слобода значи право народа да бира своје претставнике (посланике) за народну скупштину (парламенат). Све законе треба да претреса и издаје, све порезе и намете треба да одређује само та народна скупштина (парламенат), коју сам народ бира. Политичка слобода значи право народа да сам бира све чиновнике, да организује разне скупове ради претресања свих државних послова, да издаје, без икаквих дозвола, какве хоће књиге и новине. Сви остали европски народи одавно су већ извојевали политичку слободу. Само у Турској и у Русији народ остаје у политичком ропству под султановом и царском самодржавном владом. Царско самодржавље значи неограничену власт цареву. Народ не узима никаквог учешћа у уређењу државе нити у управљању државом. Све законе издаје и све чиновнике поставља сам цар на основу своје личне, неограничене, самодржавне власти. Али цар, разуме се, не може чак ни знати све руске законе и све руске чиновнике. Цар не може знати чак ни шта се ради у држави. Цар просто потврђује вољу неколико десетина највиших и најутицајнијих чиновника. Један човек, уз најбољу вољу, не би могао управљати таквом огромном државом као што је Русија. Русијом не управља цар, - то се само тако говори о само-држављу једног човека! - Русијом управља шачица најбогатијих и највиших чиновника. Цар дознаје само оно што та шачица хоће да му саопшти. Цар никако не може устајати против воље те шачице великодостојника из редова племства: сам цар је спахија и племић; он је од детињства живео само међу таквим достојанственицима; они су га васпитавали и учили; о целом руском народу он зна само оно што знају и ти угледни племићи, богате спахије и понеки од најбогатијих трговаца, који имају приступ у царски двор. У свакој општинској управи ви можете видети овакву слику: на слици је претстављеи цар (отац садашњег цара, Александар III). Цар држи говор претседницима општина, који су дошли на његово крунисање. Цар им заповеда: “слушајте ваше претставнике племства!“ И садашњи цар, Никола II, поновио је исто то. Дакле, цареви и сами признају да не могу управљати државом друкчије него помоћу племића, преко племића. Треба добро запамтити те цареве речи о покорности сељака племићима. Треба јасно схватити како лажу народ они људи који настоје да царску владу прикажу као најбољу владу. У другим државама - кажу ти људи - влада је изборна; тамо се бирају богаташи, а богаташи управљају неправедно, угњетавају сиротињу. А у Русији влада није изборна; свима управља цар-самодржац. Цар је изнад свих, и изнад сиромаха и изнад богаташа. Цар је, веле, подједнако правичан према свима, и према сиромасима и према богаташима. Овакве речи су чисто лицемерје. Сваки Рус зна каква је правичност наше владе. Свако зна може ли код нас прост радник или сеоски надничар да доспе у државни савет. А у другим европским земљама у народне скупштине (парламенте) долазили су и радници из фабрика и сеоски надничари од плуга: и они су слободно говорили пред читавим народом о бедном животу радника, позивали раднике да се уједине и да се боре за бољи живот. И нико није смео прекинути такве говоре народних посланика, ниједан полицајац није их смео ни прстом дотаћи. У Русији не постоји изборна влада, и владају не само богаташи и племићи, него најгори између њих. Владају они који боље праве сплетке на царском двору, који вештије подмећу ногу, који пред царем лажу и клеветају, они који му ласкају и улагују се. Владају тајно: народ не зна, нити може знати, какви се закони спремају, какви се ратови мисле водити, какви се нови порези уводе, који се чиновници награђују и зашто, а који се отпуштају. Ни у једној земљи нема толико чиновника колико у Русији. И ти чиновници стоје над немим народом као мрачна шума, - и прост радни човек не може никад продрети кроз ту шуму, не може никад доћи до правде. Ниједна жалба на чиновнике због подмитљивости, пљачке и насиља не излази на светлост: услед бирократизма свака жалба остаје без икаквих последица. Глас усамљеног човека никада не долази до целог народа, него се губи у тој мрачној шуми, гуши се у полициским мучилиштима. Војска чиновника, које народ није изабрао и који пред народом не морају да одговарају, исплела је густу паучину и људи се у тој паучини копрцају као муве. Царско самодржавље је самодржавље чиновника. Царско самодржавље је кметска зависност народа од чиновника, а највише од полиције. Царско самодржавље је самодржавље полиције. Зато радници излазе на улицу и пишу на својим заставама: „Доле самодржавље!“, „Живела политичка слобода!“ Зато десетине милиона сеоске сиротиње треба да потпомогну, прихвате тај убојни поклич градских радника. Као и они, сеоски радници и сиромашни сељаци треба да ступе у одлучну борбу за слободу целог руског народа и да захтевају пре свега сазив народних претставника, не бојећи се прогона, не плашећи се никаквих претњи и насиља од стране непријатеља, не збуњујући се због првих неуспеха. Нека сам народ у целој Русији изабере своје претставнике (посланике). Нека ти посланици образују врховну скупштину, која ће у Русији увести изборну владу; која ће ослободити народ од кметске зависности према чиновницима и полицији, која ће народу обезбедити право слободе збора, слободе речи и слободе штампе! Ето то пре свега хоће социјал-демократи. Ето то је њихов први захтев: политичка слобода. Ми знамо да политичка слобода, слобода избора за народну скупштину (парламенат), слобода збора, слобода штампе неће одмах ослободити радни народ од беде и угњетавања. На свету и нема таквог средства које би одмах ослободило градску и сеоску сиротињу од рада за богаташе. Радни народ нема на кога да се ослони, нема на кога да рачуна, осим на самог себе/ Радног човека нико неће ослободити од беде, ако он сам себе не ослободи. А да би се ослободили, радници морају у читавој земљи, у читавој Русији, да се уједине у један савез, у једну партију. Али милиони радника не могу се ујединити, ако само-државна полициска влада забрањује све зборове, све радничке новине, све изборе радничких посланика. Да би се ујединили, радници треба да имају право да оснивају разне организације, треба да имају право на слободу удруживања, треба да имају политичку слободу. Политичка слобода неће одмах спасти народ од беде, али ће дати радницима оружје за борбу против беде. Нема другог средства, и не може бити другог средства за борбу против беде, осим уједињења самих радника. А ако нема политичке слободе, милиони народа не могу се ујединити. У свим европским земљама у којима је народ извојевао политичку слободу радници су већ одавно почели да се уједињују. Оне раднике који немају ни земље ни радионица, који целог живота раде као најамни радници, - такве раднике по читавој Европи зову пролетерима. Пре више од педесет година заорио се поклич, који је позвао радни народ на уједињење: „Пролетери свих земаља, уједините се!“ - те речи су обишле за последњих педесет година цео свет, те речи се понављају на десетинама и стотинама хиљада радничких зборова, те речи ћете чути у милионима социјал-демократских књига и новина на свим језицима. Разуме се, ујединити милионе радника у једну организацију, у једну партију, врло је тешка ствар, која тражи времена, истрајности, чврстине и храбрости. Раднике тишти беда и невоља, затупљује вечни робијашки рад за капиталисте и спахије, радници често немају времена ни да помисле о томе зашто вечито остају у беди и како да се од тога ослободе. Радницима се на све могуће начине праве сметње, како се не би ујединили: или отвореним и зверским наеиљем у земљама као што је Русија, где нема политичке слободе, - или тиме што се они радници који проповедају социјализам не примају на посао, - или, најзад помоћу преваре и подмићивања. Али никаква насиља, никакви прогони не могу зауставити раднике-пролетере, који се боре за велику ствар ослобођења целог радног народа од беде и угњетавања. Број радника социјал-демократа стално расте. На пример, у суседној држави, Немачкој, постоји изборна влада. Раније је и у Немачкој постојала неограничена самодржавна краљевска влада. Али је немачки народ већ давно, пре више од педесет година, срушио самодржавље и силом извојевао политичку слободу. У Немачкој законе не издаје шачица чиновника, као у Русији, већ народна скупштина, парламенат или рајхстаг, како кажу Немци. Сви одрасли мушкарци бирају посланике за тај парламенат. Зато се може израчунати колико је гласова пало за социјал-демократе. Године 1887 једну десетину свих гласова добили су социјал-демократи. Године 1898 (када су били последњи избори за рајхстаг) број социјал-демократских гласова се готово утростручио. Више од четвртине свих гласова добили су социјал-демократи. Више од два милиона одраслих мушкараца бирали су за парламенат социјал-демократске посланике. Међу сеоским радницима у Немачкој социјализам је још мало раширен, али сада он и тамо врло брзо напредује. И кад се маса пољопривредних радника, надничара и сиромашног, упропашћеног сељаштва придружи својој браћи у градозима, - немачки ће радници победити и успоставити поредак у коме неће бити беде и угњетавања радног народа. А на који начин мисле радници социјал-демократи да ослободе народ од беде? Да бисмо то знали, треба да јасно схватимо од чега потиче беда огромних маса у данашњем друштвеном поретку. Расту богати градови, подижу се луксузне радње и куће, граде се железнице, у индустрији и пољопривреди уводе се разноврсне машине и усавршавања, - а милиони народа никако се не ослобађају беде, сви једнако раде целог свог века само да исхране породицу. И не само то: све више народа остаје без посла! По селима и градовима све више има људи који уопште не могу наћи никаквог посла. По селима гладују, по градовима они увећавају гомиле скитница и џепароша, живе као звери у земуницама по предграђима, или у онаквим ужасним јазбинама и подрумима као што су оне на Хитровој пијаци у Москви. Како то може да буде? Богатства и раскоши има све више, а они милиони и милиони који својим радом стварају та богатства ипак остају у беди и невољи? Сељаци изумиру од глади, радници лутају без посла, - а трговци извозе из Русије у иностранство милионе пуди жита, фабрике и заводи не раде, јер не знају шта ће с робом, немају где да је продају? А то долази пре свега од тога што огромна маса земље, а исто тако фабрике, заводи, радионице, машине, зграде, пароброди, - припадају малом броју богаташа. На тој земљи, у тим фабрикама и радионицама раде десетине милиона народа, - а оне су својина неколико хиљада, или неколико десетина хиљада богаташа, спахија, трговаца и фабриканата. Народ ради код тих богаташа за надницу, за комад хлеба. Све што радници израде изнад својих бедних надница, све то иде у руке богаташа, све то чини њихов профит, њихов „приход“. Све користи од машина, од побољшања рада, иду спахијама и капиталистима: они гомилају милионска богатства, а радници добијају од тог богатства само бедне мрвице. Рад окупља раднике: на великим имањима и великим фабрикама ради по неколико стотина, понекад и по неколико хиљада радника. Од таквог уједињавања рада, с употребом најразличитијих машина, рад постаје успешнији: један радник израђује кудикамо више него раније десетине радника који су радили сваки засебно и без икаквих машина. Али од те успешности, продуктивности рада немају користи сви трудбеници, него само мали број крупних земљепоседника, трговаца и фабриканата. Често се може чути да спахије и трговци “дају посла“ народу, „дају“ зараду сиромашним људима. Кажу, на пример, да месне сељаке “храни“ оближња фабрика или оближња економија. А у ствари, радници својим радом хране и себе и све оне који сами не раде. Али за дозволу да ради, на спахиској земљи, у фабрици или на железници, радник сопственику даје забадава све што се израђује, а сам добија колико да се некако прехрани. Дакле, у ствари не дају спахије и трговци посла радницима, него радници својим радом издржавају све њих, дајући забадава већи део свог рада. Даље. Беда народа у свим савременим државама произилази отуда што радници израђују разноврсне предмете за продају, за пијацу. Фабрикант и мајстор, спахија и имућан сељак производе ове или оне предмете, гаје стоку, сеју и жању жито за продају, ради тога да за то добију новац. Новац је сада свуда постао главна сила. За новац се добијају сви производи људског рада. За новац можеш купити све што хоћеш. За новац можеш купити чак и човека, тј. присилити сиромашног човека да ради за оног ко има новаца. Раније је главна сила била земља. Тако је било за време кметства; ко је имао земљу, тај је имао силу и власт. А сада је главна сила постао новац, капитал. За новац можеш купити колико хоћеш земље. Без новца нећеш много користи имати ни од земље: немаш за шта да купиш плуг или друга оруђа, немаш за шта да купиш стоку, одећу и разну другу градску робу, а да не говоримо о плаћању пореза. Због новца су готово све спахија заложиле своја имања у банци. Да би дошла до новца, влада склапа зајмове код богатих људи и код банкара по целом свету и плаћа као камату на те зајмове стотине милиона рубаља годишње. Због новца сада сви воде сурови међусобни рат. Свако настоји да јевтиније купи, да скупље прода, свако настоји да претекне другог, да прода што може више робе, да обори цену, да сакрије од другог место повољно за продају или повољну лиферацију. У тој општој битци око новца најтеже је ситном свету, ситном занатлији или ситном сељаку: они увек заостају иза богатог трговца или богатог сељака. Они никад немају никаквих залиха, живе од данас до сутра, при свакој потешкоћи, при сваком несрећном случају морају да залажу и најпотребније ствари или да продају у бесцење теглећу стоку. Кад једном падну у шаке каквог кулака или зеленаша, они се ретко када могу ишчупати из окова и већином потпуно пропадају. Сваке године десетине и стотине хиљада ситних сељака и занатлија затварају своје куће, дају свој део земље сеоској заједници забадава и постају најамни радници, надничари, прости радници, пролетери. А богати људи у тој борби око новца зарађују све више и више. Богати људи прикупљају новац у банке, на милионе и стотине милиона рубаља, и зарађују не само на своме сопственом новцу, већ и на туђем новцу, што га људи улажу у банку. Мали људи који свој новац улажу у банке или штедионице, добијају за својих десетак или стотину рубаља по три четири копејке камате на рубљу, а богаташи од тих десетака састављају милионе, проширују тим милионима свој промет и зарађују по десет и двадесет копејака на рубљу. Зато радници социјал-демократи кажу да се једино средство којим се може учинити крај народној невољи састоји у томе да се садашњи поредак у целој држави измени одоздо до горе и да се успостави социјалистички поредак, то јест да се крупним земљепоседницима одузму њихова имања, фабрикантима фабрике и заводи, банкарима њихов новчани капитал, да се уништи њихова приватна својина и преда у руке читавог радног народа у целој држави. Онда радом радника неће располагати богати људи који живе од туђег рада, него сами радници и њихови претставници. Онда ће плодови заједничког рада и корист од свих побољшања и машина ићи у корист трудбеника, свих радника. Онда ће богатство расти још брже, јер ће радници за себе радити боље него што су радили за капиталисте и радни дан ће бити краћи, положај радника бољи, цео њихов живот ће се потпуно изменити. Али изменити читав поредак у целој држави није лака ствар. За то је потребно много рада, много дуге и упорне борбе. Сви богати људи, сви сопственици, сва буржоазија[Б], браниће своје богатство свим средствима. У одбрану целе богате класе устаће чиновници и војска, јер се и сама влада налази у рукама богате класе. Радници морају да збију редове, па да сви као један човек поведу борбу против свих оних који живе од туђег рада; радници морају да се сами уједине и да уједине сву сиротињу у једну радничку класу, у једну класу пролетаријата. Борба радничке класе неће бити лака, али ће се та борба безусловно завршити победом радника, јер буржоазија, или људи који живе од туђег рада, чине само безначајан део народа. А радничка класа чини огромну већину народа. Радници против сопственика -. то значи милиони против хиљада. И радници у Русији почињу већ да се организују ради те велике борбе у једну радничку социјал-демократску партију. Ма како да је тешко организовати се тајно, чувајући се од полиције, ипак организација расте и јача. А кад руски народ извојује политичку слободу, онда ће ствар уједињења радничке класе, ствар социјализма, напредовати неупоредиво брже, још брже него што напредује код немачких радника. Следеће поглавље


source: CulturaX

text: Економска ефикасност активностипредузећа - једна од врста ефикасности предузећа, представља однос добијених резултата потрошеног материјала и финансијских средстава. Ова врста ефикасности зависи, пре свега, од рационалног коришћења свих врста ресурса са њиховом структуром. Ови односи су углавном због специфичности саме производње, техничке опреме, нивоа развоја технологије, организације рада и односа интензивних и обимних производних фактора. На стање структуре снажно утичу спољни фактори као што су тржишта ресурса, понуда и тражња за одређеном врстом ресурса, ценама ресурса итд. Процес мерења планираног или већПримљени ниво ефикасности предузећа повезан је са дефиницијом критеријума и формирањем система одговарајућих показатеља. Индикатори учинка предузећа су подељени у неколико група: - општи показатељи ефикасности производње; - индикатори који одражавају ефикасност организације и употребе радне снаге; - индикатори који карактеришу степен употребе и дистрибуције производних средстава; - индикатори који одражавају ефикасност коришћења свих финансијских ресурса. Скуп активности и активности за растефикасност индустријске и економске активности предузећа називају начине повећања ефикасности пословања предузећа. Главни начини побољшања ефикасности производње укључују смањење интензитета рада и повећање продуктивности рада. Такође, главни начини укључују рационалну и економичну употребу ресурса и сировина, смањење индекса интензитета капитала и побољшање инвестиционе активности компаније. Начини побољшања перформансипредузећа подразумијевају увођење научног и технолошког напретка на предузеће, укључујући револуционарну преокупацију производних средстава на основу најновијих научних достигнућа технологије и технологије. Такве фундаменталне промене у технологији, мобилизација техничких, организационих, социјалних и економских фактора значајно ће повећати индекс продуктивности рада. Начини побољшања перформансипредузећа такође подразумевају употребу режима штедње. Фактори штедње ресурса би требало да буду пресудни да задовоље све већу потражњу за гориво, сировине, материјале и енергију. Поред тога, начини повећања ефикасностиактивности предузећа укључују и мјере за боље дистрибуирање и коришћење основних ресурса и средстава организације. Важно је да користите најинтензивније производни потенцијал предузећа, да прати ритам производње, за максимално коришћење производне опреме. Резултат ових активности биће убрзана стопа раста готових производа, без непотребних улагања и улагања. Важно место за повећање ефикасностиОрганизациони и економски фактори заузимају организациону структуру. Такође је неопходно развити социјалну инфраструктуру и методе управљања. Неопходно је да се побољша методе и облике управљања, планирања методе, подстицај, подстрек. Посебно место у смањењу учешћа трошкова ресурса и интензивирање целокупне организације економије има активности за побољшање нивоа квалитета производа до продаје. Ниво квалитета производа треба да буде основни фактор, који захтева блиско праћење.


Учесници трке су имали прилику да по свом избору пут од двадесет два километра пређу шетањем, трчањем или на бициклу. Свечано отварање трке било је у 8:30 часова на Градском тргу у Чачку одакле су сви учесници (осим бициклиста) били превезени аутобусима до Овчар Бање. Испред Ресторана Дом, тачно у 10 часова, уследио je старт трке. Прво су бициклисти, а за њима и пешаци и маратонци кренули у узбудљиву авантуру. Од Овчар Бање ишли су према Чачку. Кретали су се макадамом до Овчара, па кроз Паковраће где је пут био много бољи, пролазили кроз прелепи Лаз, Придворицу, Станковића брдо и Крљанско брдо, а онда бедемом поред Мораве. Уморни и исцрпљени, уживали су у завршетку трке која је окончана на теренима Спортског центра „Младост”, где су додељени пехари и дипломе свим успешним учесницима. На циљу је изгладнеле учеснике дочекао и тек скуван, топао пасуљ који су припремили чланови Планинарског друштва. Ученице наше школе Бојана Миликић и Милица Николић рекле су нам да су у почетку пешачиле амбициозно, певајући и уживајући у прелепим призорима, а потом се трка за њих претворила у потрагу за местима за одмарање. С мало воде коју су делиле, једва су стигле до циља. И поред тога, за њих је ово била авантура за памћење. Организаторе и учеснике време је добро послужило. Сви учесници кажу да је дружење било незаборавно. Ко год до сада није учествовао у Великој планинској трци, нека се пријави следеће године у исто време и верујте ми- сигурно се неће покајати. Софија Шиљковић, VII/1 10:41, 28th March 2020


text: 1. септембар је 244. дан у простој години или 245. у преступној по грегоријанском календару. До краја године има још 121 дан. По византијској ери, ово је први дан године. Према византијском рачунању времена, свијет је настао 1. септембра 5508. године прије нове ере. Догађаји 1355 — У једној повељи коју је потписао бан Стефан Твртко I Котроманић први пут се помиње утврђени град Високи у Босни. 1449 — Туму криза: (која се такође назива Криза тумске тврђаве), гранични конфликт између племена Оират и Монгола и кинеске династије Минг која је довела до хватања цара Џангцунга, и пораза војске од 500.000 људи од много мање силе. 1529 — Шпанска тврђава Санкти Спириту, првоизграђена у модерној Аргентини, уништена је од стране домаћина. 1531 — У Швајцарској је почео рат између Цириха, центра швајцарске реформације, и католичких кантона. Након што су боље организовани католички кантони победили у бици код Капела, седиште протестантизма премештено је у Женеву. 1532 — Краљ Хенри VIII је краљици Ани Болен, тада још увек обичној племкињи, доделио титулу Маркиза од Пембрука. 1604 — Ади Грантх, данас познат као Гуру Грантх Сахиб, свето писмо Сика, прво је постављено у Хармандир Сахиб, Златни храм, најважније и најсветије место ходочашћа у сикизму. 1644 — Битка код Типермуира, прва битка током грађанског рата између снага у Шкотској шкотских ројалиста, на челу са Џејмсом Грахамом, 1. маркизом од Монтросе и војске Ковенантерса. 1701 — Битка код Кјерија, део Рата за шпанско наслеђе. Победу су однеле аустријске трупе под командом Еугена Савојског. 1715 — Краљ Француске Луј XIV умро после владавине од 72 године, што је било дуже од било ког европског монарха. 1763 — Катарина Велика Руска потврђује планове Иван Ивановича Бетцкоја за оснивање Воспитательный дом-а у Москви 1772 — Мисија Сан Луис Обиспо де Толоса основана је у Сан Луис Обиспо, Калифорнија. 1772 — Колонисти из Масачусетског залива предузимају популарна реакцију на уклањање барута, директнију контролу војних продавница, војних залиха, оружја и барута названу аларм за прах. 1804 — Немачки астроном Карл Лудвиг Хардинг је открио Јуно, један од највећих астероида у Главном појасу. 1814 — Почео Бечки конгрес. 1831 — Високи Орден Светог Григорија Великог утврдио је папа Гргур XVI у Ватиканској држави за препознавање високе подршке Ватикану или Папи од стране мушкараца или жена, не обавезно римокатолика. 1836 — Нарциса Витман, једна је од првих белих жена говорника енглеског језика која се настанила западно од Роки Маунтаинс, и дошла у Вала Вала, у Вашингтону. Она и Елиза Харт Спалдинг (супруга Хенрија Спалдинга) постале су прве документоване жене из Европске Америке које су прешле планине Роки. 1836 — Основана је најстарија школа британског порекла у Јужној Америци школа Светог Андреја Скота. 1859 — Појавила се једна од највећих забележених короналних маса које су икада забележене, касније познате као догађај Карингтон. 1859 — Амерички грађански рат: Битка код Шантилија: јединице Војске Конфедерације победиле су трупе војске Уније у Шантилију, Вирџинија. 1864 — Амерички грађански рат: Генерал војске Конфедерације Џон Бел Худ наређује евакуацију Атланте, окончавајући четворомесечну опсаду генерала Вилијама Текумсех Шермана. 1870 — У бици код Седана у француско-пруском рату, Пруси су под командом Хелмута фон Молткеа нанели тежак пораз трупама француског цара Наполеона III, што је довело до пада Другог царства. 1873 — Цешваио стаје на престол као краљ Зулу народа након смрти његовог оца Мпанде. 1878 — Ема Нут је постала први женски телефонски оператер на свету када је ангажована од стране Александра Грахма Бела у компанији Бостон Телефоне Диспач. 1878 — Војска Мухамеда Ајуба Кана потискују Британце у бици код Кандахара, окончавајући Други англо-авганистански рат. 1878 — Преко 400 људи је умрло у Великој Хинклеи ватри, шумској ватри у Хинклеи, Минесота. 1897 — Отворена је подземна улица Тремонт Стрит у Бостону, постајући први подземни систем брзог транзита у Северној Америци. 1900 — Велика Британија је анектирала Јужноафричку Републику. 1905 — Алберта и Саскачеван се придружују канадској конфедерацији. 1906 — Основана је Међународна федерација адвоката за интелектуалну својину. 1906 — Оклопно крстарица Јоргос Авероф је испоручена грчкој морнарици. Данас служи као музејски брод. 1914 — Санкт-Петербург мења име у Петроград. 1916 — Бугарска, као сарадник Немачке у Првом светском рату, објавила је рат Румунији. 1923 — У земљотресу који је потпуно разорио јапански град Јокохаму и готово уништио Токио, погинуло је најмање 142.000 људи, а 2,5 милиона је остало без домова. 1928 — Ахмет Зогу је прогласио Албанију за краљевину, а себе за краља. 1939 — Немачка је без објаве рата напала Пољску и тиме започела Други светски рат. 1945 — Скупштина Србије усвојила је Закон о административној подели Србије, чиме су успостављене аутономне покрајине Војводина и Косовско-метохијска област. 1952 — Објављен роман Старац и море. 1953 — У авионској несрећи је погинуо француски виолиниста Жак Тибо, члан чувеног трија са Алфредом Кортоом и Паблом Казалсом. 1961 — У Београду је почела Прва конференција шефова држава и влада несврстаних земаља, којој су присуствовали представници 25 земаља и 40 антиколонијалних и ослободилачких покрета. После шест дана рада скуп је усвојио документе о принципима несврставања као независног ванблоковског чиниоца. 1962 — У земљотресу у северозападном Ирану разорено је преко 300 села, а погинуло је 12.000 људи. 1963 — Отворен стадион Црвене звезде 1969 — Група официра с младим пуковником Моамером Гадафијем на челу оборила је са власти краља Либије Идриза I и прогласила републику. 1972 — Амерички велемајстор Роберт Фишер је у мечу у Рејкјавику победио совјетског велемајстора Бориса Васиљевича Спаског резултатом 12,5:8,5 и постао 11. првак света у шаху. Титулу је изгубио без меча 3. априла 1975, када је одбио да прихвати услове Међународне шаховске федерације, а за првака света проглашен је руски велемајстор Анатолиј Карпов. 1974 — Анастасио Сомоза је изабран за председника Никарагве. 1981 — У Средњоафричкој Републици државним ударом свргнут је председник Давид Дацко. 1983 — Совјетски борбени авион је близу острва Сахалин оборио јужнокорејски авион „Боинг 747“, у којем је погинуло свих 240 путника и 29 чланова посаде. 1991 — Узбекистан прогласио независност од Совјетског Савеза. 1993 — У Женеви су пропали преговори о окончању 17-месечног рата у Босни и Херцеговини, пошто су представници босанских Муслимана одбацили мировни план међународних посредника. 1999 — UNHCR је саопштио да је, од јуна, када су окончани сукоби на Косову, око 200.000 Срба и Рома напустило ту српску покрајину, а да се на Косово и Метохију вратило 772.300 Албанаца избеглих током вишемесечних сукоба. 2000 — На предизборној конвенцији у београдском центру „Сава“, пред више од 3.000 грађана, лидери Демократске опозиције Србије потписали су документ „Уговор са Србијом“ којим су се обавезали да ће, уколико дођу на власт, успоставити демократску власт у Србији. 2001 — У Токију је погинуло 45 људи у једном од највећих пожара изазваног експлозијом у кварту у коме се налазе велике коцкарнице и барови. 2004 — Чеченски терористи заузели су школу у руском граду Беслану у Северној Осетији са више од хиљаду талаца већином деце. Захтевали су пуштање чеченских побуњеника из затвора у суседној Ингушетији и независност Чеченије од Русије. (види талачка криза у Беслану). Рођења 1653 — Јохан Пахелбел, немачки барокни композитор и оргуљаш. (прем. 1706) 1848 — Аугуст Форел, швајцарски лекар. (прем. 1931) 1873 — Динко Шимуновић, хрватски новелиста. (прем. 1933) 1875 — Едгар Рајс Бароуз, амерички писац. (прем. 1950) 1877 — Франсис Вилијам Астон, енглески физичар. (прем. 1945) 1920 — Ричард Фарнсворт, амерички глумац и каскадер. (прем. 2000) 1922 — Михајло Митровић, српски архитекта. (прем. 2018) 1923 — Роки Марчано, амерички боксер. (прем. 1969) 1957 — Глорија Естефан, америчка музичарка и глумица. 1957 — Душко Ивановић, црногорски кошаркаш и кошаркашки тренер. 1961 — Марина Логвиненко, совјетска и руска стрељашица. 1962 — Руд Гулит, холандски фудбалер и фудбалски тренер. 1964 — Андријана Виденовић, српска глумица. 1966 — Тим Хардавеј, амерички кошаркаш и кошаркашки тренер. 1970 — Вана, хрватска певачица. 1971 — Хакан Шукур, турски фудбалер. 1974 — Филип Николић, француски музичар и глумац. (прем. 2009) 1975 — Натали Басингтвајт, аустралијска музичарка и глумица. 1976 — Такаши Фукуниши, јапански фудбалер. 1977 — Давид Албелда, шпански фудбалер. 1981 — Ендру Визнески, амерички кошаркаш. 1983 — Хосе Антонио Рејес, шпански фудбалер. (прем. 2019) 1986 — Гаел Монфис, француски тенисер. 1989 — Бил Каулиц, немачки музичар. 1989 — Данијел Стариџ, енглески фудбалер. 1989 — Јанис Стрелнијекс, летонски кошаркаш. 1990 — Гелор Канга, габонски фудбалер. 1992 — Кирани Џејмс, гренадски атлетичар. 1995 — Огњен Јарамаз, српски кошаркаш. 1996 — Зендеја, америчка глумица и певачица. 1998 — Џош Окоги, нигеријско-амерички кошаркаш. 1998 — Огњен Чарапић, црногорски кошаркаш. Смрти 1159 — папа Хадријан IV, рођен као Николас Брејкспир, поглавара католичке цркве. 1557 — Жак Картје, француски истраживач, најпознатији по истраживању области око залива и реке Сен Лорен. (рођ. 1491) 1678 — Јан Бројгел Млађи, фламански сликар. (рођ. 1601) 1715 — Луј XIV, француски краљ, назван „Краљ Сунце“. 1967 — Иља Григорјевич Еренбург, руски књижевник. 1970 — Франсоа Моријак, француски књижевник. (рођ. 1885) 1978 — Душан Баранин, српски књижевник, публициста и учитељ. (рођ. 1903) 1982 — Владислав Гомулка, пољски комунистички лидер. (рођ. 1905) 1988 — Луис Алварез, амерички физичар и изумитељ, нобеловац. (рођ. 1911) 1994 — Владимир Булатовић Виб, српски књижевник и новинар. (рођ. 1931) 1997 — Золтан Цибор, мађарски фудбалски репрезентативац. (рођ. 1929) Празници и дани сећања Референце


source: fineweb

text: Много скромније него што би требало, у Србији се обележава 3. децембар, дан када је 1914. године отпочела контраофанзива српске војске у склопу чувене Колубарске битке. Она се у свим војним школама у свету изучава као јединствен пример генијалне војне стратегије ђенерала Живојина Мишића, команданта Прве армије Војске Краљевине Србије. Живојин Мишић У данима када је свет очекивао потпуни слом Прве армије српске војске која се супротставила далеко надмоћнијој аустроугарској солдатески под командом Оскара Поћорека, Прва армија је након само три-четири дана одмора и реорганизације кренула у неочекивану контраофанзиву и до ногу потукла армију црно-жуте монархије. Одлуку да 28. новембра 1914. године привремено повуче делове Прве армије са линије фронта на Сувобору, где је трпела велике губитке, али и одлуку да већ 3. децембра крене у контранапад, ђенерал Живојин Мишић донео је у згради Окружног начелства у Горњем Милановцу, одакле је командовао ратним операцијама на овом делу фронта. Одлука ђенерала Мишића, која се касније показала историјском, у првом тренутку није наишла на одобравање Врховне команде српске војске, а посебно војводе Радомира Путника, начелника штаба, о чему сведочи непријатан телефонски разговор између ђенерала Мишића и војводе Путника обављен у вечерњим сатима 28. новембра 1914. године. Разговор је трајао нешто више од сат и по и окончан је после поноћи. Спор Мишића и Путника о повлачењу српске војске прибележио је мајор Светислав Милосављевић и по том запису, о којем се дуго ништа није знало, разговор се одвијао овако: - Господине војводо, повлачим трупе западно од Горњег Милановца на Липе-Мрамор-Шарани – говори Мишић на телефону војводи Путнику. Начелник штаба, Путник, веома љут: - Јесте ли здрави и при свести? - Јесам, фала Богу. - Како смете то да радите? Ко вас је овластио да се коцкате са судбином Србије? - Моја савест. Чиним све што је потребно за спас Армије и добро Отаџбине. Начелник Путник га подсећа на последњу наредбу Врховне команде и додаје: - То не смете нипошто чинити! Војвода Мишић на положају - То ја морам радити, јер ми диктирају прилике. Хоћу да доведем у ред своју армију и да је спремим за напад! Војвода Путник је запретио ђенералу: - Ја ћу вас на суд! - То можете – одговори Мишић. – Можете ме и сменити, али моје дивизије не можете задржати од покрета, нити мене одвратити од ове одлуке. За све што радим примам на себе пуну одговорност. Тон Путниковог говора постаје блажи: - Па, знате ли нове положаје? - До исцрпних детаља. Бар неколико дана и ноћи да наш војник не види Швабу, да га не чује, да заспи у миру и тишини. Да се наједе, окрепи, огреје. Да може да потрчи узбрдо. - Још чињеница, Мишићу, још! - Победиће онај ко брже могао да истрчи на ћувик и дуже да маршира, дуже да остане на снегу. А то ће бити Прва армија, јамчим вам главом! - Велик је то ризик, мој Мишићу, ризик после кога следи предаја. Одмах повуците наређење о повлачењу! - То не могу да учиним. Не могу, нити хоћу – био је категоричан ђенерал Мишић, након чега је прекинута веза. После десетак минута, телефонски разговор је настављен претњама војводе Путника: - Ви имате да слушате наредбе Врховне команде! Мишић се наљутио и опсовао нешто, па је наставио: - Нећу, у овом часу, никога да слушам, кад радим посао за који сносим одговорност. Наредио сам повлачење и остајем при томе. Дајте команду коме хоћете: али, докле ја командујем Армијом, има да буде како ја мислим да је најбоље за ову земљу – био је изричит ђенерал Мишић. Након овог разговора, војвода Путник је прихватио да изда наредбу о привременом повлачењу Прве армије, а већ после неколико дана, 3. децембра 1914. године, ђенерал Живојин Мишић је издао наредбу о Рудничкој офанзиви српске војске која је протерала аустроугарску армију преко Дрине. У овој ратној операцији која се сматра једном од најбриљантнијих у Првом светском рату, српска војска је задобила велико поштовање, ђенералу Мишићу је додељено звање војводе, а његов противник Оскар Поћорек је смењен и на његово место је постављен немачки фелдмаршал Аугуст фон Макензен. Почаст јунацима Кад је аустроугарска војска поражена на церу и Колубари, немачки цар Виљем III је рекао: „Учинићу част Србима, јер ћу на њих послати једног Фон Макензена“. Аугуст фон Макензен у јесен 1915. преузима команду над здруженим немачко-аустријским снагама на српском фронту. Пошто је освојио Београд, Макензен наређује да се сви српски браниоци сахране уз највеће војне почасти. На споменику, који и данас стоји над масовном гробницом у Топчидеру, стоји уклесано на немачком и српском језику: „Овде почивају српски јунаци.“ Извор: З. Марјановић – Вести Занимљиво је да је горњи споменик браниоцима Београда исписан немачким и српским писмом – српском ћирилицом. Тада се знало да Срби имају само једно писмо и противник је то поштовао. Немачки фелдмаршал фон Макензен је поштовао писмо српског народа!


text: Под оркестром се подразумева мања или већа група инструменталиста која заједнички изводи музичко дело написано или обрађено за састав те групе. Сам назив потиче од грчке речи ορχηστρα којом се означавао простор између сцене и гледалишта у позоришту где су се налазили хор, музичари инструменталисти и играчи који су играли у античким трагедијама и комедијама. У данашњем смислу, ово име се почело користити од 16. века. Историјски развој оркестра Историјски развој оркестра води од првих инструменталних група насталих због потребе заједничког инструменталног музицирања. У прво време развоја инструменталне музике, састав је био најчешће случајан - зависио од постојећег инструменталног фонда. Гледано како су били груписани, то су пре била камерна, него оркестарска тела. На развој технике оркестра много утиче развој технике свирања на појединим инструментима. Барок је важно раздобље за формирање оркестра. То је доба процвата гудачких инструмената, доба развоја солистичког музицирања.Сама основа, структуре и функције савременог симфонијског оркестра стварају се у доба бечких класичара. Хајдн и Моцарт повећавају број дувачких инструмената у оркестру, а разбијају групу континуа, уклањајући чембало из оркестра. Романтичари користе специфичне звучне карактеристике инструмената и инструменталних група. Тиме дочаравају различита романтичарска расположења. Могућности инструмената у оркестру обрадио је Берлиоз у свом делу Наука о инструментацији. Вагнер довршава изградњу модерног оркестра. Он уводи и нове инструменте у оркестар. Врсте оркестара Према инструментима од којих је састављен, оркестар може бити: гудачки - састоји се само од гудачких инструмената. Они су груписани у деонице прве виолине, друге виолине, виоле, виолончела и контрабаса. дувачки - састоји се од дувачких инструмената (флауте, обое, кларинети, фаготи, трубе, хорне, позауне и још неке врсте лимених дувачких инструмената). војни - састоји се претежно од дувача. Да би се истакао ритам, додају му се удараљке (добош, бубањ, чинеле идр.) симфонијски или велики - састоји се од гудачких инструмената, којих је по броју највише и који чине подлогу симфонијског оркестра, затим од дрвених дувачких инструмената (флауте, обое, кларинети, фаготи и њима сродни инструменти), од лимених дувачких инструмената (трубе, хорне, позауне и још неки из њихове групе) и удараљки (тимпани, мали добош, бубањ, чинеле, триангл, гонг, звончићи и др.). Поред њих, у оркестру се некада налазе и једна, две или више харфи, клавир и оргуље. оперски - састав му је исти као и код симфонијског оркестра, разликује се једино по намени. Друге варијанте оркестара Поред горе поменутих оркестара, могу се наћи и друге варијанте оркестара, као што су: Оркестар за игру (Jazz-band) - већи или мањи састав са обавезним инструментом за истицање ритма. Тамбурашки оркестар - оркестар састављен од тамбура разних величина и облика. Оркестар хармоника - оркестар састављен од хармоника различитих величина и облика. Народни оркестар - оркестар који може бити различитог састава. Погребни оркестар - оркестар који може бити различитог састава Камерни оркестар Под појмом камерни оркестар, подразумева се инструментални оркестар мањег састава (од итал. camera = соба), знатно мањи од великог симфонијског оркестра. Понајчешће га сачињавају: I и II виолине, виоле, виолончела, контрабаси, 2 флауте, 2 обое, 2 кларинета, 2 фагота, 2 хорне, 2 трубе и тимпани. У оквиру камерног оркестра постоје разни састави. Некада се камерни оркестар може састојати и из самих гудачких инструмената. Он се тада зове гудачки оркестар. Може то да буде група гудача којој се додаје неколико других инструмената. Камерни оркестар се често среће у композицијама концертног карактера. Понеки састави се налазе на граници између оркестра и камерног ансамбла. Инструменти стандардног симфонијског оркестра Дајемо приказ инструмената стандардног симфонијског оркестра (према распореду којим су забележени у партитури): Група дрвених дувачких инструмената Флаута Пиколо Обоа Енглески рог Кларинет Бас кларинет (Саксофон) Фагот Контрафагот Група лимених дувачких инструмената Хорна Труба Тромбон Туба Удараљке Тимпани Остале удараљке Остали инструменти Клавир Харфа Оргуље Хармоника Чембало Гудачки инструменти Прве виолине Друге виолине Виоле Виолончела Контрабаси Види још Списак симфонијских оркестар у Европи Оркестрација Симфонијски оркестар РТС Народни оркестар РТС Камерна музика Референце Литература Александар Обрадовић Увод у оркестрацију - Универзитет уметности у Београду - Београд, 1997. Дејан Деспић Мали речник музичких инструмената - Савез друштава музичких и балетских педагога Србије - Београд, 1992. Music Library Association (1974). Committee on Musical Instrument Collections. A Survey of Musical Instrument Collections in the United States and Canada, conducted by a committee of the Music Library Association, William Lichtenwanger, chairman & compiler, ed. and produced by James W. Pruitt. Ann Arbor, Mich.: Music Library Association. xi, p. 137, Marcello Sorce Keller. 1998. "Siamo tutti compositori. Alcune riflessioni sulla distribuzione sociale del processo compositivo". Schweizer Jahrbuch für Musikwissenschaft, Neue Folge 18:259–330. Sorce Keller, Marcello. 2019 “Composition”, Janet Sturman (ed.) The SAGE Encyclopedia of Music and Culture''. Los Angeles: SAGE Reference, 2019, Vol. II, 618–623. Спољашње везе Симфонијски оркестар РТС Кларинет у оркестру и камерној музици Народни оркестар Радио телевизије Србије (НО РТС) Музика Музичка нотација Музичка терминологија Музичке групе


text: Политика Online - Меј: Контролисна имиграција је добра за Британију Меј: Контролисна имиграција је добра за Британију среда, 06.09.2017. у 15:22 Лондон - Имиграција је добра за Британију, али јавност жели да види да то држава држи под контролом, поготово сад кад напуштамо ЕУ, јер би то могао бити удар на грађане, нарочито на оне са ниским примањима, рекла је премијерка Тереза Меј. Документ који је процурио у јавност открио је да Британија разматра да ограничи имиграцију за све раднике из ЕУ, сем за високообразовани кадар, а то су неке компаније назвале узнемиравајућом вешћу и "крајње окрутиним". "Све у свему, имиграција јесте добра за Велику Британију, али грађани желе да знају да је влада контролише, то би и требало да буде резултат одлуке да напустимо ЕУ", истакла је Меј у Парламенту када је законодавцима предочила доборобити које имиграција има на британску економију. Она је додала и да је управо то разлог због којег треба бити сигуран да су миграције под контролом. "Миграције могу утицати... на људе, на пружање услуга, на инфраструктуру, а највише могу погодити оне који имају најмања примања". (Танјуг)


Пратећи последњих недеља медије, дошао сам до закључка (не баш претешко ) да су сви одреда, из тзв. међународне заједнице одредили, а наши политичари прихватили надолазећи септембар као месец Д. Наиме, нема тог страног политичара који није рекао да Младић и Караџић морају бити у Хаагу до октобра, када почињу неки преговори око уласка у ЕУ. Нема тог домаћег политичара који није рекао да ће њих двојица бити ухапшени у септембру, пре петооктобарских почетака преговора. Врши се страховит притисак на Србију и Српску. Шта ће се заиста десити, видећемо. Ја бих да се играмо погађања, јер ето нам септембра за пар дана. Ајд на посао.


Чаршијска легенда о (не)срећи - Глас Подриња Прича о паду авиона у Шапцу априла 1928. године Једина авионска несрећа у Шапцу. Утврђени узроци различити од прича становника. Избегнута трагедија. Прича са судским епилогом. Инспирација за градску легенду о заљубљеном авијатичару. Између мистерије, маште и стварности Док су многе сневале како се топе у наручју једног авијатичара, он је мисли сакривао само у једном погледу. За њега не беше веће светлости од таме очију једне девојке. Још од првог осмеха, срце га је винуло на седмо небо и данас ће млади ваздухопловац крстарити заједничким небом само за њу, пробијаће облаке, гледати свој родни град као на длану, а њој ће са тог неба пасти један цветић, букет као потпис заљубљеног летача. Пролеће постоји због љубави, а један дан као да је кројио заљубљени геније уметности. На бескрајном плаветнилу само по који паперјасти облачак, искључиво бели, дрвеће мирно, ветар своју снагу проверава далеко од руте авиона „Бреге 19“. Април је распрострао најлепше украсе земљом и сводом. Напредовали су заједно минути и летелица. Баш док је изнад Шапца зујао аероплан, капетан ави(ј)она, млади ваздухопловац видео је стотине глава, а тражио само једну. Зенице које је упијао са земље, желео је да погледа док поносно пилотира, букет је већ „сврбео“ да атерира у дом познате породице. Преподневни сати, негде око десет, дан још у повоју, али довољно одмакао да и највеће спавалице лењо крцкају време. Летелица је све ниже, „чивијаши“ импресионирани, ни не слуте да гледају почетак несреће. Јасно виде сваки детаљ грба ваздухопловства Краљевине СХС јасно гледају у лик авијатичара, но пилоти су за „рају“ онда надљуди, не греше, све изгледа као део представе. Злослутни звук не допире до ушију, тонови пуцња као да не постоје. Губитак контроле изгледа као каква акробација, а онда неописив прасак, летелица пробија зид куће шабачког занатлије у Рабаџијском шору. Ави(ј)он је пао. Елиса и мотор су у кухињи, крила стала на тавану, а реп окачен на жицама изнад тротоара, изоштрава се поглед док се разилази прашина. Пилот је жив, као и његови сапутници, спашавају их грађани, а остаје „светско чудо“. Кроз масу су се пробили Илија, Јован и Никола, фотографи, да забележе историју. Тренутак, дан, вечност слили су се у једно. Причали су касније људи, препричавали, живот није баш праведан, љубав је једна остала недосањана, као и букет који никада није слетео под прозор где је намењен. Авијатичар се касније оженио, лепа Шапчанка не, до краја живота остала је верна једном даси из „летачког чуда“, једном који практично и није био њен... Мистерија априлског дана Ова љубавна, мелодраматична сторија један је од личних доживљаја легенде „исплетене у чаршији“ пре готово једног века. Као у свакој слободној форми стваралаштва, машта је одлучила да потисне чињенице и од ситних делића конкретног направи маштовиту конструкцију. Ипак, догађај из априла 1928. године, иако препричаван међу људима на различите начине, обележио је историју нашег града и уместо нагађања носи и одређене факте које је презентовала Александра Јовановић, кустос Народног музеја у Шапцу. Она баш чувени пад авиона у Шапцу изучава дуго и темељно. Чињенице говоре следеће. -Према метеоролошком извештају станице Петроварадин за 24. април 1928. године прогнозирано је сунчано време, са мало облака, без јаког ветра. Минимална температура седам, а максимална 21 степен Целзијуса. Временске прилике идеалне за лет авиона. Пробни лет на релацији: Нови Сад- Београд - Шабац-Бјељина- Вуковар- Нови Сад. Преподне, док се на улицама налазило пуно света, примећен је авион који се великом брзином приближавао центру града. Надлетавши град на висини од свега 200 метара, толико близу да се силуета „Бреге 19“ јасно видела, направио је круг око торња шабачке цркве, а затим наставио ка Гимназији. Док су изнад кућа летели ниско, скоро додирујући кровове, неправилно зујање и неравномерна брзина указивали су на дефект мотора. Новинарски извештаји из тог период наводе да су се чули и револверски пуцњи из авиона, као весници предстојеће несреће. Квар мотора и приземљење Уместо букета, реалније да је разлог пада био други, мање поетски, квар мотора. Највећа срећа је што жртава није било у догађају који обично носи пустош. -Док је Никола показивао град, пилот (Франц Облак) је смањио гас, изгубио брзину и авион је почео да пада. Сручио се и свом силином зарио у кућу шабачког терзије Михаила Јевремовића, у улици Владе Јовановића број 5. Тачно у 10 часова и 15 минута. Крила, елиса и предњи део трупа авиона били су потпуно уништени. Остао је само реп, који се закачио за телефонску жицу и висио над тротоаром. Мотор се налазио у кухињи, труп у соби. Срећа па је кућа само дан раније испражњена, јер се власник спремао да је реновира и иселио све станаре, међу којима је било и деце, као да је слутио да ће му је три млада авијатичара „реновирати“ пре времена и плана. Касније, ипак су то учинили, издвајали су четвртину месечних примања како би објекат био поново изграђен - додаје Александра. „Авијон је пао. Шабац је на ногама“ О несрећи је писало чак 11 новинских издања Краљевине СХС. Материјална штета је износила око милион динара, а иако је званична истрага утврдила да је кривац отказивање команди и делова мотора, покренут је поступак против сва три члана посаде: Николе Крстића, Франца Облака и Љубодрага Андрејевића: Као казна изречена је једногодишња забрана управљања авионом и одузимање по 10.000 динара од сваке плате како би се надокнадила штета Михаилу Јевремовићу. Одлука о забрани пилотирања је касније оборена током поновљеног судског поступка, али је новчана остала на снази. Никола Крстић рођен је у Мајуру код Шапца, авијатичарску школу уписао је скривајући од мајке, јер у то доба људи нису имали поверења у ново „чудо технике“, авионе. Кажу да је убедио станодавку у Новом Саду да му потпише уверење како би постао пилот. -Авијатика је почетком протеклог столећа била тек у повоју. Модеран, јасан, елегантан, са манирима, биле су одреднице за једног пилота, а авијатичар је била магична реч у Краљевини 20-их година прошлог века. Истовремено, код већине људи, авион је био несигурно и опасно средство, те се говорило да је боље одмах се бацити са врха крушке, него сести у авион. После несреће у Шапцу доживео је Крстић још три, али је остао веран свом позиву. Умро је у Београду 1991. године. На ћерку је пренео љубав према небеском плаветнилу, те је и она радни век провела као стјуардеса ЈАТ-а, а син иако се није одлучио за позив авијатичара, радо се сећао очевих прича, али је чуо и за ону „чаршијску“ од пре 91 годину. -Кад је у питању пад авиона, мислим да је ту прст Свевишњег пресудио, јер ако је он њој хтео да баци цвеће, авион пао, онда се није оженио Шапчанком него Краљевчанком. А да се оженио Шапчанком појавио би се на планети неки други човек, а не ја. Тако да пад авиона видим као прст Божји - рекао је Димитрије Крстић, Николин син, иако никада од оца није чуо причу о госпођици Мици.


text: Алабама (), држава је САД, која се налази у њеном јужном делу. Површина Алабаме је 135.765 -{km}-2, а број становника по попису из 2000. је 4.447.100. Главни град је Монтгомери. Највећи град је Бермингхам, који је био центар за производњу челика, а данас је претворен у модерну метрополу са врло развијеним сектором услужних делатности. У граду Хантсвилу, који се налази у северном делу Алабаме, изграђен је први центар за космичке летове у САД - НАСА. Алабама се граничи са Тенесијем на северу, Џорџијом на истоку, Флоридом на југу и Мисисипијем на западу. На југу излази на Мексички залив. Алабама је 30. америчка држава по укупној копненој површини, и друга по дужини водених токова. Она је 23. по броју становника, са скоро 4.600.000 становника 2006. Географија Алабама се граничи са државом Тенеси на северу, Џорџијом на истоку, Флоридом на југу и Мисисипијем на западу. Алабама излази на Мексички залив, на најјужнијем крају државе. Алабама је тридесета држава САД по величини са површином од 135.760 km2: 3,2% те површине је вода, што чини Алабаму 23. по количини воде. Надморска висина државе је у распону од нивоа мора у заливу Мобил до преко 550 m у Апалачима на североистоку. Историја Пре око 8000 до 9000 година населили су се први Индијанци на данашње подручје Алабаме. До доласка првих Европљана на сјеверу су живјели Чероки и Чикасо Индијанци, а на југу Чокто и Крики Индијанци. Шпански истраживач Алонсо Алварез је 1519. стигао до залива Мобил. Други шпански истраживач, Ернандо де Сото, 1541. је дошао са од Апалача у Алабаму. Први Французи су стигли 1699. са јужне стране и основали прву колонију а 1702. град Форт Луј де Мобил, који до 1722. остаје главни град француске колоније Луизијана. Године 1711, град је премештен низводно на садашње место. Након Француског и индијанског рата, Велика Британија је добила Алабаму 1763. Током шпанске интервенције у Америчком рату за независност, Шпанци су 1779. освојили јужни дио Алабаме. Велика Британија 1783. је уступила Алабаму делом Шпанији, а делом побуњеним колонијама. Године 1798, је Алабама, са изузетком обале и града Мобила, који су још припадали шпанској Флориди, била део територије Мисисипи. Након Првог рата са Семинолама 1813. постаје и Мобил део територије. Истовремено су се индијанска племена повукла, а на њихово су се подручје населили белци. Четири године касније године 1817. Мисисипи је постао држава у данашњим границама, а остатак територија се назива територија Алабама. Алабама је 14. децембра 1819. године коначно постала 22. држава САД. Током грађанског рата Алабама је била на страни јужњачке конфедерације. У њеном главном граду Монтгомерију 4. фебруара 1861. основане су Конфедеративне Америчке Државе. Након рата Алабама је поновно укључена у САД 1868. године. Првобитно се привреда Алабаме темељила на плантажама памука, а од 1880-их почиње развој индустрије. Након Другог светског рата у Алабами се развио снажан црначки покрет против расизма (бојкот аутобуса у Монтгомерију 1955—1956, марш на Монтгомери 1965). Демографија Највећи градови Административна подела Алабама се састоји од 67 округа: Барбор, Батлер, Биб, Блант, Болдвин, Булок, Вашингтон, Вилкокс, Винстон, Вокер, Грин, Далас, Дејл, Декаб, Елмор, Ескамбија, Етово, Отога, Кавингтон, Калман, Калхун, Кларк, Клеј, Клиберн, Колберт, Конека, Кофи, Креншо, Куса, Лајмстоун, Ламар, Лаундс, Ли, Лодердејл, Лоренс, Маренго, Марион, Маршал, Мејкон, Медисон, Мобил, Монро, Монтгомери, Морган, Пајк, Пери, Пикенс, Рандолф, Расел, Самтер, Сент Клер, Талапуса, Таладига, Таскалуса, Фејет, Френклин, Хејл, Хенри, Хјустон, Чејмберс, Чероки, Чилтон, Чокто, Џексон, Џенива, Џеферсон, Шелби. Од Америчког грађанског рата до Другог светског рата, Алабама је, као и многе друге државе са југа САД трпела економске невоље, делом због тога што је наставила да се ослања на пољопривреду. Штавише, белачка, рурална мањина је доминирала легислатуром све до шездесетих година 20. века, што је значило да су урбани, савремени интереси били запостављани. У годинама након рата, Алабама се економски значајније развила, а привреда је постала разноврснија, јер се осим пољопривреде развила и тешка индустрија, вађење минерала, образовање и висока технологија. Референце Спољашње везе State of Alabama Државе САД


Ми морамо прихвати наше људе где год да се они налазили.Када то кажем мислим на беле националисте и национал социјалисте.Чињенице јесте да је у глобалу гледано амерички национал социјалистички и расно националистички покрет претрпео велике поразе због својих мана,који се претежно огледају у томе да без икаквог говора можемо рећи на америчкој сцени има гомила дебила.То су људи који на погрешан начин престављају нашу идеју,а има их разних.Међутим та чињеница нас никако не може навести на то да мислимо да су сви такви.Наравно да не,због људи који су подржавали нашу борбу против НАТО-а и уопштено који подржавају Србију,који су искрени национал социјалисти,ми не можемо окарактерисати цео бели народ који живи у Америци дебилима.А поготово НС покрет,ако о томе причамо.Погледајте реално,Америка је велика земља,и у сваком случају сигурно се ту могу наћи добре и часне организације и исправни појединци у њима.Они се људи боре за белу ствар,у нажалост тотално изопаченом друштву и поретку,и ми их као такве требамо подржати.А као што сам рекао,дебили су потпуно друго. Ако би питање гласило како видите типичног американца,одговор на то питање би био у ком смислу? Не бих рекао да сви американци седе испред телевизора са кесом чипса и гледају утакмицу јер првенствено од нечега се мора живети.По нашим људима који живе тамо, а и неким странцима,знам да се тамо ради од јутра до мрака,и онај део који остаје слободан не пружа ништа друго већ седење и одмарање,јер га је заиста мало.Истина је да је та Америка страшно затрована свим врстама декаденције и продукта новог светског поретка,али се тамо за хлеб и те како мора зарадити. Тако да се само твоје питање може протумачити на неколико начина.Али ипак овде је питање било глупи американац тако да разумем шта си хтео да кажеш,ниси далеко од истине


Завршена 9. Меморијална колонија карикатуриста “Међедов ћеиф” | Варварин Девета Меморијална колонија карикатуриста “Међедов ћеиф” одржана је од 19. до 23. јуна у Горњем Катуну и Варварину. Директор Општинске библиотеке Варварин Горан Ћеличанин наводи да је и ове године учешће у колонији узео сам врх српске карикатуре, имена попут Мухамеда Ђерлека, Бранислава Ђокића Кана, Предрага Србљанина, Саше Димитријевића. Ћеличанин истиче да је после сваке колоније остајало квалитетних радова, затим следи припремање једне изложбе, а идеја је и да се ове године организује и јубиларна, десета колонија карикатуриста. Он такође најављује и ликовну колонију која ће бити одржана од 9. до 14. јула ове године, на истом месту. Бранислав Ђокић Кан је редовни учесник колоније карикатуриста “Међедов ћеиф”, а у изјави за наш портал истиче посебно задовољство организацијом колоније и условима за рад и стварање. “Захваљујући Горану се дешава ова фантастична манифестација, Горан уме да сакупља позитивне људе, тако да се у тој позитивној атмосфери изроде и добре ствари које су посвећене нашем преминулом другу Браци. Ово је једна тако јединствена манифестација на овим просторима где долазе квалитетни људи, светски карикатуристи, добитници великих светских награда, тако да све то обезбеђује једну фантастичну атмосферу”, истиче познати карикатуриста Кан. Предраг Србљанин је такође стални гост Варварина и колонија посвећених Радославу Браци Ненадићу. Он наглашава да га очарава Морава поред које воли да шета. “Ја сам решио да зађем у Мораву негде пошто ако си прави Србин треба једном да загазиш у Мораву. Ја још нисам имао прилику, нажалост овде где смо ми мало је теже прићи, међутим имамо договор да прошетамо, да одемо на место где може да се уђе у Мораву. За мене је Морава српски Јордан и било би штета да сваки Србин бар једном не уђе у Мораву”, оцењује Србљанин.


text: Алексис Зорбас је балет грчког композитора Микиса Теодоракиса према истоименом роману Никоса Казанцакиса. Написан је у периоду од 29. јула 1987. године до 22. фебруара 1988. године у Атини (Αθήνα), Врахати (Βραχάτι) код Коринта и у Паризу. Праизведен је 6. августа 1989. године у веронској Арени (-{Arena di Verona}-) у Италији. Још 1976. је кореограф Лорка Масине (-{Lorca Massine}-) поставио прву везију балета Зорба у атинском позоришту Лирики Скини (Λυρική Σκηνή) користећи Теодоракисову музику из филма -{Zorba the Greek}- (Грк Зорба) из 1966. године. Десет година касније, Теодоракис на основу својих ранијих дела (песме, сонатине, филмска музика, Грчки карневал и друго) компонује дело које по његовом мишљењу одговара Казанцакисовој причи о Зорби. Пројект је предложен веронској Арени, која га прихвата, и Теодоракис се пуним жаром баца на посао уклапања, докомпоновања и оркестрације материјала. На праизведби је дириговао лично, као и на поновном постављању на истој сцени 1990. године. У Србији је први пут постављен 1. децембра 1994. године у Српском народном позоришту у Новом Саду у кореографији Крунислава Симића и под диригентским вођством маестра Имреа Топлака. Овој премијери је присуствовао и сам Теодракис који је дао бесплатно нотни материјал и ауторска права за извођење СНП-у. Велики успех овог балета се тумачи и широком употребом хорског и соло певања. Првобитна оркестрација, прилагођена огромним захтевима веронске Арене је одговарала Теодоракисовој идеји о метасимфонијском оркестру, али је написао и оркестрацију за позоришно извођење. Ликови Џон, младић из Енглеске Зорба, Грк, боем Марина, удовица Јоргос, младић заљубљен у Марину мадам Ортанс, остарела куртизана Сеоски живаљ, удовице, сени на балу из Ортансиног сна Балет се одиграва у луци Пиреј код Атине и на острву Криту Оркестар -{Percussioni}- (италик - само у оригиналној верзији): -{Xilophono, Metalophono, Glockenspiel, Campane, Campanelli, Triangolo, Bongos, Frusta, Tamburino, Templblocks, Tam-tam (Gong), Piatti e Piatti Suspicati, Tamburo, Tamburo di Legno, Toms, Gran Cassa, Cassa chiara}- мешовити хор (-{S-A-T-B}-) соло мецосопран или алт (сцена 14. [Αστέρακι] и 15. [Μαρίνα]) Садржај балета -{NB}- - Садржај балета је преузет са сајта СНП-а Ι чин Алексис Зорбас и Џон, млади писац, срели су се први пут у луци Пиреј. Чекали су укрцавање на брод, а циљ путовања било је острво Крит. Џон је намеравао да оживи стари запуштени рудник. Био је то разочаран, млад човек који је желео да на острву, међу људима из другачијег света пронађе свој мир. Зорба – сањар и луталица, волео је живот, пиће, жене. Увек је био на страни оних који пате, умео је да се жртвује за друге... Пошто је радио и рударски посао, Џон га је узео за надзорника рудника на Криту. Зорба и Џон крећу заједно на Крит. Тако је све почело. На сеоском тргу, на обали мора, младеж се забавља и плеше. Ту је и млада удовица Марина, која привлачи пажњу свих мештана. Већина мушкараца тајно чезне за њом, а најжешће Павлос, који је лудо заљубљен и љубоморан, желећи је за себе. Удовица му не узвраћа наклоност. Мадам Ортанс, власница скромног пансиона, некадашња париска певачица и играчица, бурне прошлости, сада уморна од свега и болесна, проводи дане на Криту у сећању на минули живот, са успоменама и горчином у души. Она их прима у свој дом који код мештана није на добром гласу. Зорба и Џон плешу са њом. Џонову пажњу окупира случајни сусрет са удовицом Марином, која својим слободним понашањем и презиром за обичаје свога краја изазива револт мештана који је оптужују да срамоти село. Мадам Ортанс, очарана сусретом са Зорбом, који за њу осеца сажаљење, почиње да верује даје коначно срела човека из снова, човека свог живота и предаје му се свом душом и телом... Џон прижељкује нови сусрет са младом удовицом, што мештани примећују и осуђују, предвођени несрећно заљубљеним Павлосом. Џон је усамљен и очајан. Зорба храбри Џона и наговара га да се удвара удовици, а мадам Ортанс, разумевајући удовичин положај, подстиче је да се сретне са њим. Узавреле крви, луд од љубоморе, несрећни Павлос предводи озлојеђене и кивне мештане. Дошљаци су пореметили њихов мир и обичаје, погазили правила понашања. Мирно острво је узаврело од људских страсти. ΙΙ чин Зорба се враћа из града. У селу га већ жељно очекују мадам Ортанс, озбиљно нарушеног здравља и верни пријатељ Џон. Зорба доноси поклоне. Најлепши су, наравно за мадам Ортанс – огрлица и ружа. Венчање мадам Ортанс и Зорбе? Сан или јава? Да ли је то уопште важно? Долазе жене – удовице, симболи патње, спутаности и узавреле страсти, жеље за другачијим животом. Сусрет Џона и Марине више нико не може да спречи. Доживљавају кратку, страсну, али трагичну љубав. Гласине се шире острвом. Несрећни Павлос се убија јер је странац виђен како напушта удовичину кућу... Гнев мештана је страшан. Они лиинчују и убијају удовицу. Џон је немоћан да јој помогне, шокиран суровошћу призора, само је неми сведок трагедије. Остаје му само очај... Ту је пријатељ Зорба који га теши: Нико није побегао од своје судбине! Треба заплесати! Сиртаки? Та је игра најбоља за све болести душе... Игра живота и смрти се наставља. Мадам Ортанс је на самрти. Она још није умрла, а сељанке развлаче њене ствари. Уморно срце престаје да куца, мадам Ортанс умире на рукама вољеног Зорбе. Очај му обузима душу, празнина испуњава његово тело. Ипак, ту је пријатељ Џон, који је од Зорбе научио да игра, да размишља другачије, да живи... Џон лагано увлачи свог духовног вођу у плес, у игру која почиње да пулсира, захуктава се и коначно постаје све необузданија. Живот тече даље! Да, то је сиртаки! Редослед сцена -{Ι}- чин 1. Αυγή / 3 Ζεϊμπέκικα τραγούδια (Зора / 3 Зеибекика песме) 2. Είσοδος του Τζόν (Џонов улаз) 3. Είσοδος του Ζορμπά (Зорбин улаз) 4. Γραν Μπαλλο (Велики бал) 5. Μαντάμ Ορτάνς (мадам Ортанс) 6. Στα περβόλια (у врту) 7. Ζορμπάς, Τζόν και Ορτάνς (Зорба, Џон и Ортанс) 8. Τσιφτετελι (Игра Цифтетели) 9. -{Evin-evan}- / Βακχικός Χορός (-{Evin-evan}- / Бахова игра) 10. Ερωτικός Χορός (Игра љубави) -{II чин}- 11. Επιστροφή του Ζορμπά (Зорбин повратак) 12. Βεατρίκη - Ο γάμος της Ορτάνς (Веатрики [Беатриса] - Венчање Ортанс) 13. Χορός Γυναικών (Игра жена) 14. Αστέρακι (Звезда) 15. Μαρίνα (Марина) 16. Φόνος της Χήρας (Убиство удовице) 17.-20. Θάνατος της Ορτάνς (Смрт Ортанс) 21.-23. Χορός του Ζορμπά (Зорбина игра) Музички примери Занимљивост Главни јунак Казанцакисове романа „Грк Зорба“, се настањује у једно мало село у Србији, близу Скопља. Ту је држао рудник, оженио се и имао децу, и ту је умро. Спољашње везе Српско народно позориште, Нови Сад - Грк Зорба Балети