text: Индија (; ), званично Република Индија (, трансл. -{Bhārat Gaṇarājya}-; ), држава је у јужној Азији. Седма је држава на свету по површини своје територије, а од јуна 2023. године прва по броју становника, са око 1,4 милијарде становника и представља најмногољуднију демократију на свету. На југу излази на Индијски океан, на југозападу на Арабијско море, а на Бенгалски залив излази на југоистоку. Са Пакистаном се граничи на западу, на североистоку са Кином, Непалом и Бутаном, а на истоку са Бангладешом и Мјанмаром. У близини Индије, као острва у Индијском океану, налазе се Шри Ланка и Малдиви; поред тога, индијска острва Андамани и Никобари деле поморску границу са Тајландом и Индонезијом. Као дом цивилизације долине Инда и област историјских трговачких путева и пространих царстава, Индијски потконтинент је током великог дела своје дуге историје био познат по свом привредном и културном богатству. Четири значајне религије — хиндуизам, будизам, ђаинизам и сикизам — су настале у Индији, док су зороастризам и аврамске религије (јудаизам, хришћанство и ислам) стигли у 1. миленијуму н. е. и значајно обликовали разнолику културу ове области. Британска источноиндијска компанија је од раног 18. века постепено преузимала власт у Индији, да би средином 19. века Индија постала колонија Уједињеног Краљевства. Након борбе за независност коју је обележио распрострањени ненасилни отпор, који је водио Махатма Ганди, Индија је постала независна држава 1947. Када је Индија стекла независност 1947. године, политика Индије је била веома турбулентна, нарочито је тај период обележила премијер Индије у два мандата Индира Ганди, која је била убијена 1984. године. Главни град је Њу Делхи, а финансијски, културни и економски центар је Мумбај или Бомбај. Службени језици са највише говорника су хинди, бенгалски језик, тамилски језик, телугу, марати и урду који говори милијарду становника Индије. Индија је позната у свету по својој храни, карију и боливудским филмовима. Индија је република са парламентарним системом демократије и састоји се од 28 држава и 7 савезних територија. Привреда Индије је по номиналној вредности БДП шеста по величини на свету и трећа највећа по паритету куповне моћи. Индија је трећа на свету по бројности активне војске. Економске реформе које се спроводе од 1991. су омогућиле привреди ове земље статус једне од најбрже растућих привреда на свету и да се нађе међу 10 највећих економија света. Ипак, Индија и даље има проблема са сиромаштвом, неписменошћу, корупцијом, болестима и неухрањеношћу становништва. Индија поседује нуклеарно оружје и десета је земља на свету по улагањима у одбрану, поседује и свемирски програм, а прва свемирска летелица је успешно лансирана 1980. године, а први индијски астронаут је Индија послала у свемир 1984. године. Поред тога што је религијски плуралистичка, вишејезична и мултиетничка држава, Индија је дом разноврсног дивљег света у својим бројним заштићеним стаништима, као што су слон и бенгалски тигар, као и кобра, паун итд. Индија је позната по текстилној индустрији и свили, од које се прави индијски сари. Индија је држава чланица Уједињених нација, Интерпола, Црвеног крста, Г20 земаља у развоју, као и једна од оснивача Покрета несврстаних. Један је од најзначајнијих пољопривредних извозника у свету, јер је велики извозник пиринча, чаја, памука, свиле, млека, кикирики, индијског ораха, кафе, манга итд. Трећа је највећа економија у Азији, одмах после Кине и Јапана. Индија има међу највећим стопама природног прираштаја у свету и карактерише је монсунска клима са јаким сушама и поплавама са којима држава неретко има проблема. Индија је позната у свету по својој кухињи, индијској љутој и зачињеној храни и исхрани и јелима од карија, са индијским хлебовима и пиринчем као прилози. Индијска архитектура је под знатним утицајем исламске културе, што се највише види код Таџа Махала и у могулској архитектури, као и Црвена палата у Делхију. Сикизам је једна од присутних религија и религијских пракси у Индији, као и ђаинизам. Највише културних споменика има у Агри, који су под заштитом организација као Унеско. Име Своје име Индија дугује старом персијском називу реке Инд - Синду. По уставу, држава се може називати и по свом називу у хинди језику Барат (भारत). Неке групе, нарочито муслимани, користе назив Хиндустан. Географија Положај Индија се граничи са Пакистаном на западу, на северу са Непалом, Кином и Бутаном и са Бангладешом и Мјанмаром на истоку. Површина државе износи 3.287.263 km2. Она је седма по површини земља на свету. Индијске обале, дуге преко 7000 km, запљускују Арапско море и Бенгалски залив, што су делови Индијског океана. Јужни део Индије представља, по облику троугласта, висораван Декан. На северу су широке равнице сливова река Ганг и Брамапутра. Даље ка северу су планине Хималаји. Услед огромне површине, Индија има разноврстан биљни и животињски свет, различите климатске услове и географске терене. Геологија и рељеф Индија заузима највећи део Индијског потконтинента, који лежи на Индијској тектонској плочи, и део Индо-аустралијске плоче. Геолошки процес који је обликовао данашњу Индију је почео пре око 75 милиона година, када се Индијска плоча, тада део јужног суперконтинента Гондване, почела кретати на североисток због ширења морског дна на њеном југозападу и касније на југу и југоистоку. Истовремено, велика тетиска океанска кора на северу је почела да се подвлачи под Евроазијску плочу. Ови дуални процеси, вођени конвекцијом у Земљином мантлу су створили Индијски океан и изазвали да индијска континентална кора подигне Евроазију и издигне Хималаје. Одмах јужно од новонастајућих Хималаја, кретање кора је створило велики трог кои је брзо испуњен рекама ношеним седиментима и сада чини Индо-гангску низију. Одвојена од низије древним венцом Аравали лежи пустиња Тар. Првобитна Индијска плоча је преживела као Индијско полуострво, најстарији и геолошки најстабилније део Индије, Онда се простире на север све до венаца Саптура и Виндја у цетралној Индији. Ови паралелни венци се простиру од Арапског мора у Гуџарату на западу до угљем богате висоравни Чота Нагпур у Џарканду на исток. На југу, престало полуострвско копно, висораван Декан, је окружена са запада и истока планинским венцима Западним и Источним Гатима; висораван се састоји од најстаријих стеновитих формација Индије, од којих су неки старио више од милијарду година. Воде Реке у Индији су: Ганг, Коси, Гандак, Гумти, Џама, Кен, Дасан, Бетва, Синд, Чамбал, Каувери, Понојар, Пенер, Вајнганга, Тунгабхадра (уливају се у Индијски океан) Клима Клима у Индији је суптропска, тропска и екваторска. На климу Индије утичу Хималаји и пустиња Тар, који утичу на топла лета и зимске монсуне. Температура у Индији је у периоду 1901-2018 порасла за 0,7 °C. Разлог за то су климатске промене. Повлачење хималајских глечера утицало је на количину воде у рекама, укључујући Ганг и Брамапутру. По истраживањима, предвиђено је да број суша нарасте значајно до краја 21. века. Историја Индија је имала значајну улогу у историји човечанства, јер је била место где се развијала једна од четири највеће старе цивилизације, центар великих трговинских путева и великих царевина. У њој су се развиле три велике религије - будизам, ламаизам и хиндуизам, а и ислам је оставио неизбрисив траг. Праисторија Верује се да су анатомски модерни људи стигли у јужну Азију пре 73–55.000 година, иако су најстарији аутентични људски остаци датирани у период од пре 30.000 година. Најстарији докази људске активности у Индији, цртежи на стенама из каменог доба из скоро истих временских периода је пронађена у многим деловима Индијског потконтинента, а међу њима су је и археолошки локалитет Бимбетка у Мадја Прадешу. Око 7.000. п. н. е. прва позната неолитска насеља се појављују на потконтиненту у Мергару и другим локалитетима у западном Пакистану. Она су се постепено развиле у цивилизације долине Инда, прву урбану културу у јужној Азији; Култура је цветала у периоду од 2500–1900. п. н. е. у Пакистану и западној Индији. Културе Инда су градиле градове од опеке са канализационом мрежом и широким улицама. Највећи градови су били Харапа, Мохењо Даро, Долавира и Калибанган. Цивилизација се бавила на занатство и раширену трговину. Античка Индија Током периода од 2000-500. п. н. е. у погледу културе многи области потконтинента су прелазили од бакарног ка гвозденом добу. Веде, најстарији свети текстови хиндуизма, су написане у овом периоду, а историчари сматрају да припадају ведским културама у Панџабу и горњој Ганској низији. Већина историчара сматра да овај период обухвата неколико таласа Индоаријевских сеоба на потконтинент са северозапада, из централне Азије. Индоаријевци су уништили индске градове и преузела доминацију. Главни историјски извор за то доба су Веде, збирка четири књиге, и зато Индију од 1400. до 550. п. н. е. зовемо „ведска Индија“. Хиндуизам се развија из ведске културе. Мале племенске јединице између Инда и Ганга су постепено прерасле у монархије. Кад су настале државе, народ је из полуномадства прешао на пољопривреду, а друштво се раслојило на четири касте. Кастински систем је створио хијерархију брамана (свештеника), ратника и слободних сељака, али није обухватио домородачко становништво које је сматрано нечистима, На Декану археолошки докази из овог периода наговештавају постојање система владавине више родова. У јужној Индији, напредак ка седелачком начину живота наговештава велики број мегалитских споменика датираних у овај период, као и оближњи трагови пољопривреде, резервоара за наводњавање и традиције занатства. У првом миленијуму постојало је мноштво краљевина у Индији. У касном ведском периоду, око 5. века пре нове ере, мале државе Гангске низије и северозападних региона су се консолидовале у 16 великих олигархија и монархија које су познате као махаџанападе. Све већа урбанизација, верске реформе и ортодоксије из овог периода су створиле и хетеродоксне верске покрете, од којих су два постала засебне религије. Будизам, заснован на учењима Готаме Буде, је привукао следбенике из свих друштвених слојева осим класе; праћење Будиног живота је било од кључне важности на почецима забележене историје у Индији. Ђаинизам је добио на значају за живота Махавире, свог најзначајнијег исповедника. У добу све већег богаћења градова, обе религије су наглашавале одрицање као идеал, и обе су успоставиле дуготрајне традиције монаштва. На сјеверу је од тих држава велики допринос индијској културној баштини дала Мауријска династија До 3. века пре нове ере, краљевство Магада је анектирало или смањило друге државе и основало Мауријско царство. Некада се мислило да је ово царство контролисало већи део потконтинента осим крајњег југа, али сада се мисли да су његови основни региони били одвојени великим аутономним областима. Мауријски краљеви су познати по изградњу свог краљевства и управљању јавним животом, као и по Ашокином одбацивању милитаризма и упорним заступањем будистичке Дарме. Сангамска књижевност на тамилском језику открива да су, између 200. п. н. е. и 200. н. е., јужним делом потконтинента владале династије Чалукја, Чера, Чола, Кадамба и Пандја, које се интензивно трговале са Римским царством и западном и југоисточном Азијом. Од године 180. п. н. е., биљежи се серија инвазија из средње Азије. То је довело до стварања Кушанског краљевства, као и целог низа Индо-грчких, индо-скитских и индо-партских краљевина на северу Индијског потконтинента. Од 3. века династија Гупта је владала у периоду који се често назива Златним добом Индије. До 4. и 5. века, Гупта царство у Гангској низији је развило сложени систем управе и опорезивања који је постао модел за каснија индијска краљевства. У северној Индији хиндуизам је учврстио патријархатску контролу над породицом, што је довело до све већег потчињавања жена. За време Гупти, обновљени хиндуизам се заснивао на више на посвећености него на ритуалима. Обнова се огледала у процвату вајарства и архитектуре, које су покровитеље нашле међу градском елитом. Класична санксритска књижевност је такође цветала, а индијска наука, индијска астрономија, индијска медицина и математика су такође начиниле значајне напретке. Средњовековна Индија Рани средњевековни период историје Индије, од 600. до 1200, су обележила регионална краљевства и културне разноликости. Када је цар Харша, који је владао велики делом Инго-гангске низије од 606. до 647, покушао да прошири своју државу на југ, поразио га чалукшки владар Декана. Када је његов наследник покушао да се прошири према истоку, поразио га је палашки краљ Бенгала. Када су Чалаукје покушале да се прошири на југ, поразиле су их Палаве, које су заузврат биле супротстављене Пандјама и Чолама још јужније. Ниједан владар из овог периода није био у стању да створи царство и чврсто контролише много територије изван свог матичног региона. Током овог периода пастирски народи који су протерани са свог земљишта да би се отворио пут растућој земљорадничкој економији, су се придодати кастинском систему, као нова нетрадиционалне владајућа класа. Кастински системи су од тада почели да показују регионалне разлике. У 6. и 7. веку, први химне о посвећености су настале на тамилском језику. Оне су опонашане широм Индије и довеле су, како до препорода хиндуизма, тако и до развој свих модерних језика потконтинента. Индијско племство, велико и мало, и храмови чији су они били покровитељи, привлачили су у великом броју становништво у главне градове, који су постали и економски центри. Градови са храмовима разних величина су почели да се појављују свуда, па је Индија доживела још једну урбанизацију. До 8. и 9. века, њени ефекти су осетили у југоисточној Азији, како су се култура јужне Индије и њени политички системи извозили у земље које су постале делови данашњих држава Мјанмар, Тајланд, Лаос, Камбоџа, Вијетнам, Филипини, Малезија и Индонезија. Индијски трговци, научници, и понекад војске су били укључене у овај пренос. Житељи југоисточне Азије су преузели иницијативу, а многи су долазили у Индију ради образовања и преводили су будистичке и хиндуистичке текстове на своје језике. Након 10. века муслимански номадски кланови централне Азије, који су се ослањали на брзу коњицу и организовање огромних војски уједињени по етничкој припадности и вероисповести, су у више наврата прегазили северозападне равнице јужне Азије, што је довело на крају до успостављања исламског Делхијског султаната 1206. Султанат је владао већим делом северне Индије, и да више пута је покушао да се прошири на југ. Иако је у почетку био непријатељски настројен према индијској елити, султанат у великој мери оставио огромном немуслиманском становништва да практикује сопствене законе и обичаје. Захваљујући узастопним одбијањима монголских пљачкаша у 13. веку, султанат је спасао Индију од разарања какву су доживела западна и средња Азија, због чега су уследиле вишевековне миграције одбеглих војника, учених људи, мистика, трговаца, уметника и занатлија из тих региона на Индијски потконтинент, чиме је на северу створена синкретичка исламско-индијска култура. Напади Делхијског султаната и слабљење регионалних краљевстава јужне Индије утрли су пут за аутохтоно Виџајанагара царство. Пошто је прихватило јаку шиваистичку традицију и створило јаку војску, царство је загосподарило великим делом полуострвске Индије и утицало је на индијско друштво дуго након тога. Нововековна Индија Почетком 16. века северна Индија, пошто је углавном била под муслиманским владарима, је поново пала због супериорне покретљивости и ватрене моћи нове генерације ратника из централне Азије. Новонастало Могулско царство није искоренило локалне друштва којима је овладало, већ је балансирало и умирило их преко нове административне праксе и разнолике владајуће елите. То је довело до систематизованије, централизованије и униформније владавине. Избегавањем племенских веза и исламског идентитета, посебно за време Ахбара Великог, Могули су ујединили своје далеке поседе кроз оданост (изражена кроз персијанизовану културу) цару који је имао скоро божански статус. Економска политика могулске државе, која је највише приходе убирала од пољопривреде и наложила да се порези плаћају у добро регулисаном сребрном новцу, подстицала је сељаке и занатлије да уђу на већа тржишта. Релативни мир које је царство одржавало током већег дела 17. века је био фактор у економској експанзији Индије, која је за последицу имало веће покровитељство за сликарство, књижевне форме и архитектуру. Нове кохерентне социјалне групе у северној и западној Индији, као што су Марате, Раџпути и Сики, су добили војне и државничке амбиције током могулске владавине, које, кроз сарадњу или у кризама, давало им како признање тако и војно искуство. Ширење трговине током могулско владавине довело је до појаве нове индијске трговачке и политичке елите дуж обале јужне и источне Индије. Како се царство распадало, многи међу овим елитама су могли да траже и контролишу своје послове. Средином другог миленијума, неколико европских држава, укључујући Португалију, Низоземску републику, Француску и Велику Британију, које су испочетка биле заинтересоване само за трговину, искористиле су расцепканост подручја и размирице међу краљевствима како би успоставиле своје колоније. До почетка 18. века, када је линија између трговачке и политичке доминације избледела, велики број европских трговачких компанија, укључујући и енглеску Источноиндијску компанију, је оснивао приобалне испоставе. Контрола Источноиндијске компаније над морима, већа средства и напреднија војна обука и технологија су довеле до раста њене војне моћи и да буде привлачна делу индијске елите; оба ова фактора су била од пресудног значаја у омогућавању компанији да стекне контролу над регионом Бенгала до 1765. и засени остале европске компаније. Њен даљи приступ богатствима Бенгала и потоње повећање снаге и величина њене војске јој је омогућило да анектира или потчини највећи део Индије до 1820-их. Индија од тада више није извозила готове производе као што је дуго чинила, већ је уместо тога снабдевала сировинама Британску империју, и многи историчари сматрају ово почетком колонијалног периода Индије. До тог времена, како је економска моћ Источноиндијске компаније озбиљно умањена одлукама британског парламента и она сама фактички претворена у продужену руку британске администрације, Компанија је почела да свесније улази у неекономске области, као што су образовање, социјалне реформе и култура. Модерна Индија Историчари сматрају да је модерно доба Индије почело између 1848. и 1885. Именовање лорда Далхузија за генералног гувернера Источноиндијске компаније је у основи поставило сцену за промене есенцијалне за модерну државу. У ово је спадало учвршћивање и демаркације суверенитета, надзор становништва и образовање његових становника. Технолошке промене, а међу њима железница, канали и телеграф, су уведени недуго по њиховом увођењу у Европи. Међутим, незадовољство Компанијом је такође расло у ово време, што је 1857. довело до Индијске побуне. Подстакнута разним озлојеђеностима и схватањима, међу којима су нападне друштвене реформе у британском стилу, тешки порези на земљиште, и третманом неких богатих земљопоседника и принчева, побуна је захватила многе регионе северне и централне Индије и уздрмала темеље Компаније. Мада је побуна угушена 1858, она је довела до укидања Источноиндијске компаније и директне управе над Индијом од стране британске владе. Како су увели унитарну државу и постепено и ограничено парламентарни систем у британском стилу, нови владари су такође заштитили причеве и племство као феудалну заштиту од будућих немира. Велика Британија је прогласила Индијско царство 1877, под својим монархом као сувереном. Француска и Португалија су задржале своје мање колонијалне испоставе. У следећим деценијама јавни живот се појавио свуда широм Индије, што је на крају довело до оснивања Индијског националног конгреса 1885. Налет технологије и комерцијализација пољопривреде у другој половини 19. века су били обележени економским назадовањем; много малих фармера је постало зависно од прохтева далеких тржишта. Такође се десио пораст броја глади великих размера, и, упркос ризицима развоја инфраструктуре који су сносили индијски порески обвезници, мало радних места у индустрији је отворено за Индијце. Било је и позитивних ефеката: комерцијално узгајање прехрамбених биљака, нарочито у тек каналисаном Пенџабу, је довело до повећања производње хране за унутрашњу потрошњу. Железничка мрежа је обезбедио испомоћ при великој глади, пошто је смањило трошкове преношења, и помогла индустрији у индијском власништву у њеном повоју. После Првог светског рата, у ком је служило неколико милиона Индијаца, почео је нови период. Он је био обележен британским реформама, али и репресивним законодавством, појачаним захтевима за индијске самоуправе, и почетком ненасиланног покрета несарадње, чији је Махатма Ганди постао вођа и трајни симбол, па се често назива Оцем нације. Током 1930-их година Британци су дозволили спору законодавну реформу, a Индијски национални конгрес је односио победе на потоњим изборима. Следећа деценија је била оптерећена кризама: индијским учешћем у Другом светском рату, коначним притиском Конгреса за несарадњу и порастом муслиманског национализма. Све ово је крунисано добијањем независности 1947, али је ублажено поделом Индије у две државе: Индију и Пакистан. Независност Од виталне важности за индијски сопствену слику као независне државе је био њен устав, усвојен 1950. који је дефинисао државу као секуларну и демократску републику.. У следећих 60 година Индија има мешовити низ успеха и неуспеха. После 1947, Индија је спроводила социјалистичку планску привреду. Била је један од оснивача Покрета несврстаних и Уједињених нација. Међутим, Ганди није успео да заустави верски сукоби између хиндуса и муслимана. Гранични спор око Кашмира и други проблеми су разлогом за сталну напетост између две земље, која је у три наврата прерасла у отворени рат - 1947-48, 1965. и 1971. године. Она такође водили рат да освоји Гоа, португалску луку и град који није био део Индије до 1961. Индија је такође 1962. водила краћи неуспешни погранични рат са Кином. То је било разлог да Индија 1970-их започне са радом на властитом нуклеарном оружју. Индија је извршила нуклеарне пробе 1974. и 1998. Због своје етничке и верске шароликости, као и огромних социјалних разлога, Индију ендемски погађа политичка нестабилност, штрајкови, демонстрације, нереди и тероризам. Упркос томе Индија је успела да очува демократски систем са грађанским слободама и углавном независном штампом, а последњих година је предузела и низ далекосежних економских и других реформи којима је циљ искористити огромне људске потенцијале у сврху постизања статуса светске економске, политичке и војне силе. Економска либерализација, која је почела 1990ух, је створила урбану средњу класу и преобразила Индију у једну од најбрже растућих економија у свету и повећала њен геополитички утицај. Међутим, Индију дуго мучи наизглед нерешиво сиромаштво, како и на селу и тако и у градовима, верско насиље и насиље због кастинског наслеђа, побуна маоистичких наксалита, сепаратизам у Џаму и Кашмиру и северној Индији. Индија такође има нерешене територијалне спорове са Кином и Пакистаном. Индијско-пакистанско нуклеарно ривалство је имало врхунац 1998.. Индија је данас једна од чланица групе БРИКС, УН, Г20 индустријски развијених земаља a од 2015. године пуноправна чланица у Шангајској организацији за сарадњу. Административна подела По уставу Индије, она је суверена, социјалистичка, секуларна и демократска република. Индија има федерално државно уређење са дводомним парламентом. Административно, Индија се дели на двадесет и осам држава и осам територија. Све оне се даље деле на дистрикте. Привреда Према подацима ММФ-а у 2013. години номинални бруто друштвени производ Индије био је 1.842 милијарде америчких долара, што ову земљу сврстава на једанаесто место у свету, док је БДП мерен према паритету куповне моћи износио 4.962 милијарде долара а индијску привреду чини трећом највећом у свету. Туризам у Индији је веома лукративан и у развоју је у последњих 30 година и милиони људи туриста посети Индију, Гоа са својим плажама и летовалиштима, а острва Андамани и Никобари су такође посећени као туристичке дестинације због летовалишта. Агра, Таџ Махал, Њу Делхи, Делхи и Мумбај су веома посећени од стране милиона туриста. Са просечном годишњом стопом раста БДП од 5,8% током протекле две деценије Индија се сврстала међу најбрже растуће економије света. Међутим, гледајући висину номиналног БДП-а по становнику Индија је на 140. месту, док је по висини БДП према паритету куповне моћи на 129. месту у свету. До 1991. све индијске владе следиле су политику протекционизма подстакнути социјалистичким виђењем привреде. Обимне државе интервенције и регулисање тржишта значајно су изоловали индијску од других економија. Проблеми са платним билансом из 1991. присилили су индијске власти да либерализује своју привреду; од тада се она постепено креће ка потпуно отвореном тржишту придавајући значај спољној трговини и приливу директних страних инвестиција. Економска политика током последње две деценије је углавном капиталистичка. Индија је члан Светске трговинске организације од 1. јануара 1995. Са 486,6 милиона радника 2011. године Индија се сврстала на другом месту у свету по бројности радне снаге. Услужни сектор остварује 55,6% БДП-а, индустрија 26,3%, док пољопривреда доприноси друштвеном производу са 18,1%. Међу најважније пољопривредне производе спадају пиринач, пшеница, биљно уље, памук, јута, чај, шећерна трска, и кромпир. Најразвијеније привредне гране су производња текстила, хемијских производа, лекова, хране, челика, аутомобила, машина, софтвера, телекомуникације, рударство, петрохемија, биотехнологија, и производња цемента. Удео извоза у БДП-у Индије је 2006. износио 24%, што је значајно повећање у односу на 1985. када је био 6%. Удео индијске у целокупној светској трговини 2008. износио је 1,68%. Индија је 2011. била десети по увозу и деветнаести по извозу добара и услуга на свету. Највише извози петрохемијске производе, текстил, драгуље, софтвер, белу технику, хемијске производе, и производе од коже. Највише увози сирову нафту, машине, драго камење, ђубриво, и хемијске производе. Између 2001. и 2011. удео петрохемијских производа и беле технике, у извозу је повећан са 14 на 42 процента. Захваљујући просечној стопи раста БДП-а од 7,5%, током неколико година пре 2007, у Индији су више него удвостручене дневнице у првој деценији 21. века. Од 1985. око 431 милион Индијаца је изашао из сиромаштва а процењује се да ће средњу класу у Индији до 2030. чинити 580 милиона људи. Индија је 2010. била на 51. месту по глобалној конкурентности, 17. по тржишној креативности, 24. у области банкарства, 44. у пословној креативности, и 39. у иновативности, што ју је сврстало испред неких развијених привреда. У Индији се налази седам од петнаест највећих светских компанија у области информационих технологија које се баве outsourcing-ом, што је Индију 2009. сврстало на друго место иза САД. Индија има најбрже растући сектор телекомуникација на свету. Током 2010. и 2011. Индија је добила 227 милиона нових корисника телекомуникационих услуга, а у првом тромесечју 2013. престигла је Јапан и постала треће по величини тржиште паметних телефона после Кине и САД. Становништво На основу података прелиминарног пописа становништва из 2011. Индија има 1.210.193.422 становника по чему је на другом месту у свету. У раздобљу између 2001. и 2011. годишњи прираст становништва је износио 1,76%, што представља смањење у односу претходну деценију (1991—2001) када је био 2,13%. Однос мушкараца и жена је 1000 према 940. Први попис спроведен после стицања независности спроведен је 1951. и тада је евидентирано 361,1 милион људи. Напредак медицине и повећање пољопривредне производње током последњих педесет година допринело је убрзаном расту становништва Индије. Очекивани животни век у Индији је 71,5 година за жене и 68,7 година за мушкарце. На 100.000 становника долази 93 лекара. Иако је број Индијаца који живе у градовима порастао за 31,2% између 1991. и 2001. и даље више од 70% људи живи на селу Према резултатима пописа из 2001. у Индији постоји 27 градова са више од милион становника; међу њима су Делхи, Мумбај, Колката, Ченај, Бангалор, Хајдерабад, Ахмедабад и Пуна, као највеће агломерације у Индији. Стопа писмености је 2011. износила 74,04%: 65,46% за жене и 82,14% за мушкарце. Савезна држава Индије, Керала има највећу стопу писмености од 93,91%; док је у Бихару најмања и износи 63,82%. Индо-аријским језицима говори 74% а дравидским језицима 24% становништва. Поред језика из ове две породице у Индији се говоре и аустроазијски и тибетско-бурмански језици. Индија нема службени језик на државном нивоу. Хинди језик има највише говорника и службени је језик владе. Енглески се веома користи у привреди и администрацији и има статус помоћног службеног језика; важан је у образовању, посебно у средњим школама и на факултетима. Свака савезна држава или територија има један или више службених језика а уставом је признат 21 језик као службени. Уставом Индије признато је 212 племенских заједница које чине 7,5% становништва земље. Најбројнија религија у Индији је хиндуизам који имао више од 800 милиона следбеника (79,8% становништва); следи ислам са 14,2%, хришћанство са 2,3%; сикизам са 1,7; будизам са 0,7%; џаинизам са 0,36%; јудаизам, зороастризам, и бахаизам. Индија је трећа земља на свету по броју муслимана, такође држава са највећим бројем муслимана који нису већина. Највећи градови Култура Индијски културни период, протеже се на више од 4500 година. Током ведског периода (1700—500. године нове ере) постављени су темељи индијске културе, филозофије, митологије и књижевности. Положена су бројна уверења и праксе које постоје и дан данас, као што су карма, јога, ајурведа, вегетаријанска и веганска исхрана. Индија је позната по својом бројном религијском различитошћу. Ту се налазе хиндуизам, те га као главна религија следе такође и будизам, ислам и хришћанство. Уметност и архитектура Велики део историјске архитектуре, укључујући и Таџ Махал (на слици), те остала дела могулске архитектуре, изврстан су пример спајање древне културе са увезеним стилом. Индија је позната по највећој филмској индустрији на свету, која се зове Боливуд у којој се сними и до 2000 филмова годишње, због брзе и релативно ниских трошкова филмске продукције у поређењу са Холивудом у САД. Најпознатији индијски писац је Рабиндранат Тагор, а већина индијских глумаца игра и глуми у боливудским филмовима који се углавном снимају на хинди, бенгалском и на енглеском језику. Познати индијски глумци за које се чуло и у свету су Ајшварија Рај, Фрида Пинто, Сонам Капур, Пријанка Чопра, Сону Суд, Сидхарт Малхотра, Арџун Рампал, Пунит Раџкумар, Варун Дхаван, Дипика Падуконе и други глумци. Индија је позната и по плесу, као и по фестивалима и празницима као Дивали. Напомене Референце Литература Привреда Становништво Спољашње везе Национални портал Индије Амбасада Индије у Србији Невероватна Индија — сајт Амбасаде Индије на српском језику посвећен промоцији Индије Државе у Азији


source: wikipedia

text: Мали (), или званично Република Мали () држава је у западној Африци без излаза на море. Главни град је Бамако. Мали је осма по величини земља у Африци, са површином од 1.240.278 km2. Граничи се са Алжиром, Нигером, Мауританијом, Сенегалом, Буркином Фасо, Гвинејом и Обалом Слоноваче. Независна је од 22. септембра 1960. године. Број становника Малија је око 20 милиона (). Процењује се да је чак 67% становништва у 2017. години било млађе од 25 година. Суверена држава Мали сe састоји од осам региона, а њене границе на северу се протежу дубоко у средиште пустиње Сахара, док јужни део земље, где живи већина становника, чине реке Нигер и Сенегал. Економија земље је центрирана на пољопривреди и рударству. Један од најистакнутијих природних ресурса Малија је злато, при чему је Мали трећи највећи произвођач злата на афричком континенту, и соли. Историја Царство Мали Најстарији становници су семитска и берберска племена. Царство Мали је било једно од три царства која су контролисала транссахарску трговину златом, сољу, робовима и другом робом. Друга два су била царство Гана и царство Сонгаи. Царство је формирано у горњем току реке Нигер и достигло је врхунац у 14. веку. Градови Ђене и Тимбукту су тада били центри трговине и исламских студија. Царство је опало у значају као резултат унутрашњих интрига. Најпознатији Цар је Манса Муса. Сонгајско царство Мароканска инвазија 1591. и успостављање поморских трговачких путева означили су крај значаја ове регије као трговачког раскршћа. Најгора забележена глад десила се између 1738. и 1756. када је умрло око половине становништва Тимбуктуа. Француска колонизација Простор Малија био је француска колонија од 1895, као Француски Судан (). Независност Мали је стекао потпуну унутрашњу аутономију 25. новембра 1958. Дана 4. априла 1959, Француски Судан је са Сенегалом формирао Федерацију Мали. Федерација се распала 20. августа 1960, када ју је напустио Сенегал. Независна Република Мали је проглашена 22. септембра исте године. У Малију се новембра 1968. догодио миран државни удар, председник - диктатор постаје Муса Траоре (владао до 1991). Економске реформе је зауставила катастрофална суша која је трајала од 1968. до 1974. Демонстрације против владе из 1991. довеле су до промене власти и до новог устава. Од тада је Мали био једна од политички и друштвено најстабилнијих држава Африке. Године 2002. дошло је до прве демократске смене власти када је на председничким изборима независни кандидат Амаду Тумани Туре победио кандидата дотада владајуће странке Малијског савеза за демократију. Јануара 2012. избила ја Туарешка побуна са циљем добијања шире аутономије или независности за север Малија, у области Азавад. Национални покрет за ослобођење Азавада, организација чији је циљ да од Азавада направи домовину за народ Туарега, контролисала је област од априла 2012. Председник Малија Амаду Тумани Туре је збачен у државном удару 22. марта 2012. због свог поступања у кризи, месец дана пре предвиђених председничких избора. Побуњени војници, који себе називају Национални комитет за обнову демократије и државе, је преузео власт и суспендовао устав. Као последица нестабилности изазване државним ударом, три највећа града у Малију Кидал, Гао и Тимбукту, су за три дана пали под власт побуњеника. Након што су освојили град Дуенца, Национални покрет за ослобођење Азавада је изјавио да је испунио своје циљеве и зауставио офанзиву. Следећег дана покрет је прогласио независност Азавада од Малија. Национални покрет за ослобођење Азавада је у почетку подржавала исламистичка група Ансар Дине. Након што је војска Малија потиснута из Азавада, Ансар Дине је почела да уводи шеријатски закон. НПОА и исламисти су се затим покушали да помире супротстављене визије о будућности проглашене државе. Као последица тога, НПОА је почела да се бори против Ансар Дине и других исламистичких група, укључујући и покрета за јединство и џихад у западној Африци, ћелије Ал Каиде у исламском Магребу. До 17. јула 2012. исламисти су преузели контролу над већином градова у северном Малију од НПОА. Председник Француске Франсоа Оланд је 11. јануара 2013. одобрио захтев владе Малија за страну помоћ и наредио француској војсци да се укључи у сукоб. Географија Положај Налази се у западном делу северне Африке. Државе са којима се Мали граничи су: Алжир, Нигер, Буркина Фасо, Обала Слоноваче, Гвинеја, Сенегал и Мауританија. Површина државе је 1.240.192 km2. Геологија и рељеф Рељеф претежно чине побрђа и пустињски део. Највиши врх је Мандиги са 1.150 m. Око 65% државе је пустиња. Воде Кроз Мали (као и Гвинеју, Мали, Нигер и Нигерију) пролази река Нигер, дужине од око 4.200 км, и улива се у Гвинејски залив. Њена дубина варира у зависности од дела године, тј. у једном делу године врло је дубока, а у другом може да се препешачи. Узводно од града Тимбуктуа има веома густу речну мрежу. Поред ње, значајна је и река Сенегал која је дугачка око 1.800 км и улива се у Атлантски океан. Флора и фауна Клима Клима је тропска на југу, те степска и пустињска ка северу. Колебања температуре су од 21-33 °C. Биљни свет степе и саване. Влада По уставу Малија из 1992, председник се бира на 5 година. Председник је шеф државе и врховни командант оружаних снага. Такође именује председника владе. Устав дефинише Мали као вишепартијску демократију. Административна подела Осам региона и један округ (главни град Бамако). Гао Кај Кидал Куликоро Мопти Сегу Сикасо Тимбукту Бамако дистрикт Привреда Слабо је развијена, а слабе су и природне могућности. Од 1981-1985. постојао је петогодишњи план за образовање државних добара, како пољопривреде тако и индустрије. Данас, највећи удео има пољопривреда са 40%. Пољопривреду чине културе: памук, дуван, шећерна трска, кукуруз, ананас, банане. Развија се у долинама река. Руде: манган, злато, боксит, гвоздена руда, фосфати. Индустрија: текстилна, индустрија намештаја, прехрамбена, машине... Становништво Број становника је 2009. износио 14.517.176. Више од 90% њих живи на југу земље, нарочито у престоници Бамаку, који је милионски град. Становништво је углавном рурално (68% 2002), док је 5–10% популације номадско. Становништво се састоји од великог броја народа, међу којима доминирају: Манде 50% (Бамбара (36,5%), Малинке, Сонинке), Фулани 17%, Волта народи 12%, Сонгаји 6%, Туарези и Маври 10%, остали 5%. Језици Званични језик је француски, а говори се још око 40 локалних језика. Најзначајнији међу њима је језик бамбара којим се служи 80% становништва. Религија Око 90% становника су муслимани, 1% су хришћани, а 9% су припадници домородачких религија. Култура Најпознатији представници су музичари Тумани Диабате који свира на традиционалном инструменту кора и гитариста Али Фарка Туре. Референце Литература A student-translated English version is also available. This article incorporates text from this source, which is in the public domain. Спољашње везе -{Mali from UCB Libraries GovPubs}- -{Mali profile from the BBC News}- -{Possibilities and Challenges for Transitional Justice in Mali from the ICTJ}- -{Community about Ngoni ( Xalam, Jeli N'goni, Hoddu, Khalam, Tehardent, Gambare...)}- -{Mali 2012 Trade Summary Statistics}- Чланице Афричке уније Државе у Африци Континенталне земље


Француске завесе у ентеријеру - 70 фотографија, дизајнерске идеје Француске завјесе: 70 идеја за фотографије Приликом планирања обнове стамбеног простора, многи од нас су ставили питање одијевања прозора у други план. И узалуд - јер завјесе у унутрашњости нису само средство заштите од прекомјерне свјетлости и знатижељних очију, оне обављају важну декоративну функцију, често постајући нагласак елемента ситуације. Француске завесе имају посебну естетску вредност. Драпирано платно зрачи духом луксуза и богатства, који се преноси на читаву околину. О каквим су модерним маркизама, које су њихове особине - да говоримо у данашњем чланку. А за оне који желе да шиве прекрасно платно властитим рукама - поставили смо детаљну фотографску инструкцију. Карактеристике француских завеса Француске маркизе, попут хаљина племенитих дама из прошле епохе, доносе свој шарм, сјај и елеганцију модерним интеријерима. Раније су уређивали просторије луксузних спаваћих соба и дневних боравака, али данас се успјешно користе у дјечјим собама, кухињама, па чак иу купаоницама, обдареним прозорским отворима. Историја њиховог постојања сеже у далеки средњи век и, као што видимо, не губи на значају после векова. Напротив, њихов дизајн се сваке године побољшава, појављују се нови модели, функционалност се повећава. Поседују фестоне различитих ширина, завјесе могу прилагодити простор било којој просторији: уже ће додати висину строповима, а шире ће простор учинити просторнијим. Једна од важних предности јеневероватну лепоту платна у отвореном и затвореном стању, због чињенице да су бујни таласи равномерно распоређени по платну. Врсте француских завеса До данас су француске завесе доступне у различитим варијантама. Оне се разликују по дужини - у зависности од преференција власника, украсу ентеријера и стила могу се купити не само луксузна платна, већ и средње или мале дужине (често се користе у кухињи или у расаднику). Такође, приликом шивања "француског" користе различите врсте тканина - од танких деликатних тканина као што су органза, сатен, свила до лана или баршуна. Али главна разлика лежи у карактеристикама дизајна, на основу којих се завјесе конвенционално дијеле на два типа: 1. Статични. Ова врста завеса одликује се непокретношћу платна. Изгледају сјајно у сваком класичном ентеријеру, изводећи улогу тила. 2. Подизање. Тренутни модел у нашем времену, када практичност и функционалност долазе у први план, ентеријери су испуњени корисним стварима, опремљени додатним могућностима. Овде и француске завесе нису заобишле овај тренд. И заиста, слажу се да је платно са уграђеним механизмом који вам омогућава да лако подесите висину подизања много практичније. Они омогућавају да у просторију уђе више ваздуха и дневне светлости, лако је уклонити прозорску површину. У уздигнутом стању, на платнима се формирају бујнији набори. Френцх Цолор Солутионсзавесе се разликују по бледој палети, пастелни тонови, који савршено преносе осећај прозрачности платна, не оптерећују простор, стварају атмосферу у елегантном, мирном тону. Идеје за ентеријере различитих просторија Свака соба има своје функционално оптерећење у стану и захтијева индивидуални приступ дизајну. Ово се односи и на распоред прозора. Ако вам се допадају француске завјесе, пажљиво размислите у којој верзији изведбе ће изгледати боље у одређеној просторији. Француске завесе у дневној соби Дворана или дневна соба је посебна просторија у којој љепота и удобност долазе до изражаја, јер се, поред домаћинства, овдје окупљају пријатељи и обитељски гости који могу цијенити стилски дизајн. Француски маркизи могу бити један од главних украса ентеријера, наглашавајући његову богату декорацију. Тканине изгледају сјајно у тандему са антикним намештајем, стварајући атмосферу елегантног луксуза. Дугачке волуметријске завесе које одговарају стилу овде ће изгледати сјајно. Често постоје прозирне беле завесе које дају ситуацији светлост и истовремено штите унутрашњост од знатижељних очију. Да бисте визуелно подигли површину стропа и учинили собу вишом, можете купити француски маркиз уским увојцима. Ако у дневном боравку има много уских прозора, кратко причврстите кратке тендесасх. Француске завесе у спаваћој соби Атмосфера у спаваћој соби треба да буде испуњена спокојством и смирењем које води до доброг одмора. Осим тога, она је главни свједок интимних аспеката људског живота, тако да се ноте француске сензуалности и романтизма овдје неће мијешати. Бујна каскадна француска завеса ће овде бити прелепа. Пожељно је да боје одговарају укупној боји спаваће собе, преферирајући природне нијансе природних пастелних боја. Понекад простране спаваће собе имају неколико прозора и излаз на балкон или терасу. У овом случају, најбоља опција би био избор маркиза из исте тканине, али различитих дужина и функционалности. На пример, прозори могу бити украшени кратким статичким платнима, а врата са дугом завјесом. Француске завесе у кухињи Данашњи трендови у дизајну ентеријера теже минималистичком стилу у дизајну кухињског простора и напуштању разних врста помпе у корист скромних дизајна. Међутим, такве просторије често постају досадне и напуштене. Зашто не унесете ноту медитеранске безбрижности, диверсификујући атмосферу и стављајући потребне акценте? У малим собама боље је дати предност подизању кратких платна које ће простор учинити слободнијим. Често је стол на столу постављен на прозор или је радни простор проширенкратка завеса ће бити боља опција. Током кувања, може се подићи да би се елиминисала контаминација. Боље је одабрати лагану тканину (вео, тил), који се лако пере без губитка боје и облика. Платно које одговара боји кухињског сета ће изгледати спектакуларно. Француске завесе у дечијој соби Елегантне зрачне завјесе француских завјеса засигурно ће постати главна знаменитост дјевојчине собе, претварајући клаустар у дворац младе принцезе. Боље је одабрати дјечје крпе средње дуљине или краће, поготово ако у соби живи врло мало дијете. Дуге завјесе, он ће сигурно зграбити ручке, оставити трагове, или ће се једноставно изгубити у њима. Важно је дати предност светлим тканинама светле боје, које су добро прозрачне и не скупљају прашину на себи. Француске завесе "уради сам" Луксузне завесе у духу француског шарма и помпозности представљене су у продаји широког асортимана, међутим, ручно израђене, довешће било коју домаћицу до радоснијих емоција и поноса у свом раду. Шивање саме Францускиње није тако тешко као што се чини када погледате луксузне бујне платне. Уз неке вештине шивања, рад се може завршити за један дан. Дакле, прва ствар коју треба да урадите је да изаберете тканину. Обично се за ову сврху купују свила, сатен или лан. Затим, важно је правилно израчунати величину платна: измјерите висину прозораи помножите са пола, а ширина се множи на пола. Мјерења преносимо на тканину и формирамо платно будућих завјеса. Влажна термичка обрада тканине за скупљање је потребна прије шивања. За практичност, тканина се може поставити на под. Почињемо са дизајном ивица реза: са стране правимо двоструке капије ширине око 1,5 цм и крајева. Такође формирамо доњи завој ширине 2 цм, а продајемо конопце формираним токарама. Главно платно је спремно. Затим наставите са дизајном сцене - правимо ознаке на целој ширини материје са растојањем од око 40 цм (у зависности од величине будуће завесе, удаљеност може бити мања). Шију танке (не више од 3 цм ширине) траке исте тканине дуж планираних линија, савијајући ивице ка унутра. У примљеним везицама пролазимо узице и причвршћујемо их у доњи дио како не би изгубили. Када је све спремно, протегнемо завјесе увучене у тканину док се не формира потребна дужина завеса, формирајући тако бујне наборе. Доња ивица је такође увучена и шавана. Затим треба да обесите завесу. Ако нема специјалних надстрешница, можете на дрво да затегнете дрвену шипку преко читаве ширине завесе до зида изнад отвора прозора. Сада узмемо један од делова лепљиве траке за завесе и причврстимо га на горњу ивицу завесе на погрешној страни, а други део са задњом страном према лажном дну. Повезујемо платно са стрехом. Воила! Наша француска завеса је спремна! Французске завесе - фотографија ДаљеУпознавање са елегантним француским завесама сугерише вам да наставите у нашој фото галерији. Овде можете видети разне опције за њихове дизајне у различитим собама. Ењои! Завјесе за кухињу: 70 идеја за фотографије Римске завјесе у унутрашњости: 90 фото идеја Снови у облацима: Дизајн спаваће собе Стан у стамбеном комплексу "Цомпоситион", Волзхски Апартман "Елегант нотес", 51 м2 Зидни украс у кухињи: који материјал одабрати "Делови тела": Стан 77 м2. Спаваћа соба и расадник у једној просторији: 90 фото идеја


source: CulturaX

text: Чланицама и члановима Комисије за представке и предлоге данас су се обратили представници скупа закупаца пословног простора на Најлон пијаци на дневни, месечни и годишњи закуп и поднели усмену представку у којој су указали на несклад између плаћања закупа продајних места и ценовника ЈКП "Тржница". Њихова главна замерка је додатно наплаћивање простора за паркирање возила, јер сматрају да су коришћење тог простора већ платили закупом места за промет своје робе. Према њиховим речима, ситуација са пандемијом, додатно отежава њихов рад и умањује промет на Најлон пијаци, па због тога нису у могућности да плаћају додатне износе за паркирање возила. Управница стамбене заједнице у Телепској долини указала је на проблем постојећег дечијег игралишта у том делу града. Како је навела, с обзиром на велики број деце која се ту играју, игралиште би требало уредити и по могућству мало проширити додатним мобилијаром, а неопходно је поставити и корпе за отпатке. Она је такође навела и да житељи Улице Јована Бијелића немају канализацију, што им представља веома велики проблем. Према њеним речима, становници Улице Десанка Максимовић траже постављање лежећих полицајаца, јер се возачи не обазиру на безбедност и возе великом брзином том улицом. Такође, како је рекла, становници Улице Павла Вујисића се жале на слаб притисак воде, а у Улици Симе Сарајлије неопходно је поставити нови асфалт, јер је постојећи у веома лошем стању. Председник збора станара у војном објекту касарна "Милетићева" у Улици војводе Бојовића, писменом представкм се обратио Комисији и изнео проблем са паркирањем станара у том објекту. Како је навео, велико двориште војног објекта недозвољено користе возачи за паркирање својих возила. На тај начин угрожавају водоводне и грејне цеви које су старе и дуже време нису одржаване, јер се ради о великом броју возила, према његовим речима, преко 80 возила свакога дана. Комисија је једногласно донела закључке по којима ће се све предстваке упутити надлежним институцијама на разматрање и решавање, а након добијених одговора подносиоци представки биће писменим путем обавештени о томе.


Ваш најтоплији летњи изглед, заснован на вашем знаку зодијака / Гирл Талк | Савети и корисне информације о везама и браку. Почетна » Гирл Талк » Ваш најтоплији летњи изглед, заснован на вашем знаку зодијака Ваш најтоплији летњи изглед, заснован на вашем знаку зодијака Лето се приближава брзо и са њим је нова прилика да освежите вашу гардеробу и дочекате нову сезону са убилачким стилом! Пошто се сви модни избори разликују, није баш тако једноставно, као што би се надали да ће тек предстојећи трендови овог лета и надати се да ће их ухватити. Не, требат ћеш упознавање сваке жене иннер фасхиониста и сугеришући како упарити своје постојеће чланове ормара са неким новим трендовима. Иако не можемо обликовати профил сваког од вас, можемо се приближити користећи ваше знаке зодијака као мамац. Сви знакови звијезде имају тенденцију да откривају више о нечијој личности него што би људи хтјели признати. Међутим, ви можете бити судија док ми постављамо неке озбиљне стилске бомбе на ваш живот. Узми ово лето као а цхиц цхамп и дођите до најближег тржног центра, бутика, онлине продавнице или продавнице коришћене одеће и ставите неке тачке стила из трендова које ћете поставити. Било да сте бесмислени када је у питању мода или се верски претплатите на италијански Вогуе, сигурни смо да ћете се моћи идентифицирати са упаривањем искључиво изабран за вас овог лета! За опуштени и спортски Ован, ви сте у гомили осјећајући предности које љето доноси вашем животу; авантуре, спорт, на отвореном. Такође ћете волети чињеницу да су дани дужи, што значи да ћете имати више времена да пригрлите дан и видите гдје вас води. Природно рођени вођа, ваш стил ће пратити линију између логораша и девојчице - ноћни живот упознаје природу, поноћни мирис упознаје јога на отвореном. Ован у лето је незаустављив. Разбијате свој летњи списак за канту много пре него што је сезона завршена, одвојивши време да присуствујете сваком летњем рођенданском рођендану и научите да скијате на води. Када је ријеч о стилу, спортски сте у основним стварима, као што су кратке хлаче, и не плашите се да их упарите са нечим тако забавним и неустрашивим као што сте! Иконе Вашег летњег стила: Реесе Витхерспоон, Кате Худсон, Викторија Бекам Као што радиш, радиш Бик ти си, твој омиљени део лета је чињеница да можеш да покажеш оне напете руке и рамена за које си се толико трудио током зиме. Снажни сте, жестоки и контролишете, што директно долази до вашег ормара са вашим прилагођеним неутралним странама и гардеробом који говори о вашој љубави према квалитету, софистицираности и деликатним суптилностима. Имате снажан модни осећај који је укоријењен у земљаним тоновима и јединственим детаљима, који вас воде из канцеларије до сретног сата у центру града. Када је у питању љето, највјероватније ћете користити дуге дане да се рано пробудите и испланирате своје обавезе, док изгледате свјеже и скупа. Иконе Вашег летњег стила: Миранда Керр, Пенелопе Круз, Кејт Бланшет Као Близанци, ваша слободна, независна природа води вас по целом месту да бисте остварили своје јединствене интересе. Вољет ћете да присуствујете културним догађајима ове сезоне, као што су фестивали и сајмови егзотичне хране, и посјетите мјеста која привлаче вашу интелектуалну страну. Било да је читање под дрветом или обилазак локалног акваријума, ваше љето ће вас одвести у цијели други свијет - онај који је пун шарма и боје. Баш као што ваша личност и емоције теже дивље, тако и ваша гардероба. Увек бирате светле комаде који подижу ваше расположење. Пошто се забава често освежава ваше расположење, ваш стил је све о игри и држању. Ваша летња мода ће сигурно укључити много функи додатака, смеле нијансе и јединствене ударце! Иконе Вашег летњег стила: Ами Сцхумер, Брооке Схиелдс, Ницоле Кидман Жена Рак је скоро увек супер компликована и корисна. Дођите љети, спремни сте да избаците оне елегантне сукње, блузе, женске додатке и нијансе и пробудите свој локални врт. Увек спреман да пружи руку, твој великодушан и мајчински природа ће се добро упарити са једноставним, класичним и лаким оделима које ћете без напора повући и за тренутак. Твој пријатељ треба другог играча за своју одбојкашку утакмицу? Да си ту. Твојој тетки треба помоц? Готово. Када је у питању оно што иде у ваш ормар, то мора бити функционално и удобна за вас, а истовремено привлачна за вашу женску страну. Волите да преузмете минималан ризик када је у питању мода, тако основна бела било шта ће бити ваш летњи стил. Иконе Вашег летњег стила: Селена Гомез, Аубреи Плаза, Оливиа Мунн Као велики заљубљеник у љето и потенцијал за штављење и испашу, Лео жена у потпуности користи сезону све то и експериментишите са забавним, светлим отисцима и прибором за израду изјава. Увек ван да привуче пажњу било ко, Ваш стил треба да буде довољно храбар да окрене главе, али не може изгледати јефтино. Лео обожава врхунске, луксузне тканине и брендове и постаје креативан када мијеша оно што је у њеној шареној гардероби. Захваљујући вашем духу за унутрашњу мачку, дивљи отисци и егзотични стилови ће се вероватно увући у ваш ормар. Између галавантинг драматично од дворишта ББК на великом отварању било који нови бутик или тренди ресторан, планирате свој сљедећи љетни заустављање и често су оне да га организирати. Иконе Вашег летњег стила: Анна Кендрицк, Јеннифер Лавренце, Цара Делевингне Без обзира на сезону, Дјевица ће увек излазити из канцеларије или њихова колиба на обали мора изгледати беспрекорно обучена. Ви сте добро координисани одијели који ће имати једнаку пажњу на детаље као и ваш организирани љетни распоред. Пошто волите да будете заузети, тај распоред је сигурно планиран добро унапред, одвојивши време за све, од јутарњих шетњи, поподневних излета и вртних коктела са пријатељима. Волите да изгледате полирано, спаривши безвременске комаде гардеробе са новим трендовима. Ако бисмо могли да ставимо етикету на ваш омиљени летњи стил, то би било "Цлассицалли Цасуал"; уредан, једноставан, и не превише шарен или разоткривајући. У потпуности искористите љето радећи нешто за себе, било да редизујете своје двориште или научите свјежи љетни рецепт. Иконе Вашег летњег стила: Алекис Бледел, Блаке Ливели, Емми Россум Као пилић Ваге, управо ћете направити одличне успомене из вашег лета! Волите да живите у миру и хармонији, тако да је између вашег једноставног стила присутан мали хипи. Овог љета ћете морати бити окружени људима и доље за готово све гдје има гужве и тона забавно. Размислите о карневалима, музичким фестивалима и друштвеним позоришним групама. Када је ријеч о стилу - и вашем животу - све је у равнотежи, што значи да сте на линији између опуштања и гламура, удобности и луксуза. Волите женске тканине и светле боје, као што су ружичаста и крем, а ови комади се истичу у вашем ормару колико и ви у гомили. Ваша великодушна природа и способност да решите било који спор ће вас учинити хитом међу вашим пријатељима и породици, што значи да не морате да бринете о позивању на следећи летњи догађај.. Иконе Вашег летњег стила: Емилиа Цларке, Брие Ларсон, Дакота Јохнсон Оставите то шкорпионкињи да има све очи на њој у било ком летњем лету! Ви изговарате природну сексипилност која се не може сакрити без обзира на то што изаберете да носите и иако се често осећате несигурно, нико то не би знао из вашег једноставног приказа самопоуздања. Овог лета ћете вероватно ударити у неке отворене пивнице, тестирати летњу романтику или роњење на литици. То је тачно, ви ћете се померати од једног летњег екстрема до другог, тако да ваша гардероба буде боље прилагодљива и удобна. Волите једноставне делове, али са мало ивице. Узет ћеш било који тенк и кратке хлаче и претворити га у ооо ла ла са својим одважним и интензивним комадима гардеробе. Већина вашег ормара ће бити испуњена интензивно богатим бојама, али ће одразити мистериозну природу ваше унутрашње, скривене личности. Одвраћање пажње, да. Али оставити много маште. Иконе Вашег летњег стила: Сцарлетт Јоханссон, Кати Перри, Рацхел МцАдамс Сада када је лето иза угла, забава може почети за овај независни и интелектуални Стрелац. Увек идете где год вас ветар одведе, спремни сте за било коју дивљу журку или тиху ноћ са девојкама. Избаците палице за сјај или розе, или једну, ви сте игра. Пошто не знате где ћете завршити на крају дана, сигурни сте да ћете се облачити на начин који се лако може укључити и од необавезног до шик. Својим стилом волите одважне нијансе упарене са белим и беж бојама, наглашеним јединственим, јединственим прибором. Разноврсност се истиче, али и ваш глас. Дубоко заљубљеник у културу и људе, овог љета ћете се залагати да браните права других. Ваша одећа вас може одвести од протеста до параде, али сигурно ће одражавати вашу природу. Иконе Вашег летњег стила: Милеи Цирус, Таилор Свифт, Калеи Цуоцо За жену из Јарца, неке вас могу назвати основним, али ви сте свеједно! Наравно, волите тамну и земљану одећу, али ваш једноставан стил има подцењену милост и шарм. Волите удобност и функционалност која изгледа без напора. Увек изгледаш савршено полирано, као модерна принцеза - и то је један комплимент који само волиш да чујеш! Када завирите у вашу гардеробу, нашли бисмо колекцију неутралних и винтаге-инспирисаних комада са којима волите да будете креативни. Упарите црну торбу и нијансе са једним укусним тееом и радите га као Аудреи Хепбурн. Када је у питању мода, не мора да има декорације да би се издвојио. Где год да идете овог лета, савршено ћете бити украшени ненаметљивом финесом. Иконе Вашег летњег стила: Зооеи Десцханел, Сиенна Миллер, Емилие де Равин Ако си Акуариус, ти си све у вези са једноставним стилом живота. Волите да осећате ваздух и песак између ваших ножних прстију и да се шепурите тим твојим препланулим стабљикама! Увек у потрази за новим искуством, ваш спонтани начин живота је да ударите по плажи, зоолошком врту или чак парку да бисте поставили деку у биоскопу на отвореном. Пошто волите да будете напољу, а не у канцеларији, ваша природа Водолије вас тера да хоћете да ухватите те зраке онолико често колико можете, док изгледате обоје и опуштено. Ваш маштовит и разигран стил омогућава да ваше одеће буду удобне, али ексцентричне. Ваши летњи избори користе болд боје и воле да укључите додатну опрему, као што су зрнасти и пернати накит. Држећи га на земљи, одлучите се за станове преко пета сваки дан, јер ће вас лако одвести од једне авантуре до следеће. Иконе Вашег летњег стила: Цхлое Граце Моретз, Емма Робертс, Јеннифер Анистон Личност Риба је тако пуна хировитости и позитивности, лако је уочити овог сањара по њеним флиртаним и женственим стилским изборима. Пошто можда свакодневно доживљавате вртлог високоенергетских емоција - од среће и љубави до узбуђења и емпатије - тешите да носите та осећања на рукаву или ципеле, кроз разне слатке делове. Ваша гардероба је разноврсна, али сте склони да се држите светлих и веселих боја; мислим пастели, као што су руменило, минт зелена и лаванда. Као романтична личност, волите да се осећате деликатно у својој одећи, а може се чак описати и као гирли-гирл. Али ви не увредите и потпуно прихватите ту страну вас. Мекане тканине су ваше љето, тако да можете ухватити цвјетне сукње и лијепе, деликатне додатке како бисте умотали вашу одјећу у лијепо мало лук. Иконе Вашег летњег стила: Дакота Фаннинг, Древ Барриморе, Јеннифер Лове Хевитт Иоур Инсиде Гуиде то Вхат а Сугар Момми Реалс Меанс Флирти Фриенд - како да је одбијете Ваше задовољство на основу вашег знака зодијака Ваш идеалан целеб који вас утјеловљује на темељу вашег знака зодијака (његова и његова) Ваши момци су досадни пријатељи и како се носити с њима


Фолксваген улаже 44 милијарде евра у електричне аутомобиле


source: fineweb

text: Шта представља „Зелена земља”, „Земља смрти”, „западнија од Запада”? Да ли утвара Атлантиде хара данашњим светом? Зашто неки иницирани и утицајни Јевреји тврде да је њихова традиција западног порекла? Шта су на Месецу, где (по предању) почивају душе предака, тражили амерички космонаути? Да ли је у њиховом спуштању било обредних елемената? Каква је веза између идеологије американизма и карго-култова? Зашто у Америци сунце излази на Западу (европском) а залази на Истоку (далеком), и шта доноси тај обрнути симболизам, то наличје света? Зашто су стари народи прећутали своја „открића Америке” и зашто се данас скрива древна симбологија тог континента? Настављајући тему коју смо започели у текстовима „Континент Русија” и „Евроазијско несвесно”, желели бисмо да анализирамо, у општим цртама, мисију америчког континента из перспективе сакралне географије. САД, последња светска суперсила, данас играју главну улогу у светској геополитици. Од краја XIX века тај периферни и маргинални континент, који је дотле био само европска провинција и заузимао другоразредно место у односу на Стари свет, постаје све самосталнији политички и културни чинилац. После Другог светског рата, САД су се претвориле у универзални модел, парадигму, не само у европским, него чак и азијским земљама. Америка игра све важнију улогу, а укупност америчких идеолошких, културних, психолошких, па чак и философских фактора превазилази оквире чисто економског или војног утицаја. Све се јасније помаља митска Америка. Ако је таква „неосакрална идеја о Америци” могла продрети и пронаћи упориште у светској геополитичкој свести, чврсто смо уверени да су за то постојали веома дубоки разлози. Разлози у вези са колективним несвесним човечанства, са оном хиљадугодишњом тајном континенталном географијом, јер сећање на њу истрајава у психичким архетиповима. Земљама Евроазије су се стално кретале реке народа и култура – са Запада на Исток, са Истока на Запад. Далеки преци савремених Европљана су у дивљим хордама јахали азијским степама, док су истовремено њихови савременици Кинези, Индијци и Персијанци лешкарили обасјани зрацима отмених, истанчаних цивилизација – с развијеном философијом, прогресивном техником у условима високог комфора. Свака цивилизација има своје време, и оно свугде различито тече. Оно што се сада и овде чини „дивљаштвом“, на другом месту или сутра постаје узор „прогреса“. За оно што се сада и овде чини универзалном истином, на другом месту или сутра испада да је локални и сасвим релативан култ. Никада не треба апсолутизовати оно што постоји сада и овде. Стања и вредности света се мењају. Сопствене судове увек треба проверавати великим мерилом времена и простора. Najistaknutiji učenik evroazijca Savickog bio je čuveni ruski naučnik – istoričar Lav Nikolajevič Gumiljov. On u svojim radovima nije obrađivao same geopolitičke teme, ali njegova teorija etnogeneze i etničkih ciklusa predstavlja očigledan nastavak “organicističkog” prilaza i donekle “geografskog determinizma”, koji predstavljaju suštinu geopolitike već kod Racela, Kjelena, Haushofera itd. Od izuzetne važnosti su istraživanja Gumiljova na polju drevnih razdoblja etničke karte Evroazije, stepe, nomadskih naroda i njihovih civilizacija. Njegovi radovi daju sasvim novo viđenje političke istorije u kojoj se evroazijski Istok ne pojavljuje samo u vidu varvarskih zemalja na periferiji civilizacije (izjednačene sa zapadnom civilizacijom) nego kao samostalni i dinamični centar etnogeneze, kulture, političke istorije, državnog i tehničkog razvoja. Zapad i njegova istorija se relativizuju, a za evroazijsku kulturu i sazvežđe evroazijskih etnosa se ispostavlja da su višedimenzionalni i sasvim neproučeni svet – sa sopstvenim sistemom vrednosti, verskim problemima, istorijskim zakonitostima itd. Njegov svetonazor se, kao i kod većine drugih evroazijaca, oblikovao pod uticajem radova slovenofila – Danilevskog, a naročito Leontjeva. To je bila podvrsta revolucionarnog slovenofilstva spojenog sa težišnom idejom posebnosti istorijskog identiteta “Velikorusa”, nesvodive kako na versku, tako i na etnički slovensku suštinu. Oni su u tom aspektu bili najbliži Konstantinu Leontjevu, koji je formulisao najvažniju tezu – “slovenstvo postoji, slovenizma nema”, tj. “etnička i lingvistička bliskost slovenskih naroda nije dovoljan osnov da bi se moglo govoriti o njihovom kulturnom i karakternom jedinstvu”. Evroazijski projekat je po izboru omiljenih tema i koncepcija bio začuđujuće blizak nemačkim konzervativnim revolucionarima. Evroazijci su, isto kao i konzervativni revolucionari, težili ka spajanju vernosti izvorištima sa stvaralačkim uzletom u budućnost, ukorenjenosti u ruskoj nacionalnoj tradiciji sa socijalnim modernizmom, tehničkim razvojem i politikom netradicionalnih oblika. Na tome je zasnovan i oprezno pozitivan odnos evroazijaca prema Sovjetskoj Državi i Oktobarskoj revoluciji. Veliki kneževi, kao što je Svjatoslav, predstavnici su te nulte tolerancije u odnosu na spoljnu dominaciju Kod nas je u upotrebi prilično osakaćena verzija ruske istorije. Mi ne znamo svoje uistinu velike pretke. Stoga me uvek zapanjivao onaj osnovni nedostatak ocene kojem se iz nekih razloga po tradiciji izlaže ličnost velikog kneza Svjatoslava. U međuvremenu je, početkom ovog meseca, 3. jula, obeležen dan pobede kneza Svajtoslava nad Hazarskim kaganatom. Tu pobedu smatram za događaj ogromnih razmera. Ko je zapravo knez Svjatoslav? On je tvorac prve prave Ruske Imperije. Carstvo koje je on osnovao, nakon raspada obnavljano je tokom mnogo vekova. On je učinio ono što je postao cilj ruske državogradnje narednih pola milenijuma. Према томе, евроазијски економски модел представљао би комбинацију слободног тржишног прилаза и контроле над стратешким областима. Александар Дугин предлаже и стварање јединствене резервне евроазијске валуте, чиме би се спречили негативни спољни утицаји на финансијски систем (и привредни систем у целини), али и подстицање развоја низа локалних средстава плаћања, чиме би се дао импулс развоју локалних економија на реалним основама и спречило стварање шпекулантског капитала. Тесна сарадња Ирана са Русијом претпоставља претварање авганистанско-пакистанског простора у слободну исламску конфедерацију, неутрално-лојалну како Техерану тако и Москви. Авганистан и Пакистан ће као унитарне државе у новој реалности стално стварати претње и усијавати лук нестабилности који пресеца евроазијски континент. Само је заједничка солидарна геополитичка иницијатива свих тих сила за стварање новог средњоазијског федеративног модела способна да тај сложени регион претвори у зону сарадње и сапроцвата. Značenja mita su mnogobrojna, i moguće ih je tumačiti u najrazličitijim ključevima. Podrazumeva se, takođe, da oni imaju i svoj doslovni, „naturalistički“ smisao: svaki istinski mit nije iskljičivo fantazija, uobrazilja, ono što je u njemu sadržano odgovara nekim konkretnim uslovima, u vremenu i prostoru, na Zemlji. Drugim rečima, mit se nije morao dogoditi na način na koji je opisan, nikada se zapravo na taj način nije ni dogodio, ali se mogao dogoditi, i događao se, u određenoj meri. „Istinito je samo ono što se nije dogodilo nikad i nigde“ (Novalis). Hiperborejski mitovi nisu samo neposredne i jasne evokacije Zemlje besmrtnosti na dalekom severu kontinenta. Kada se, u ruskoj bajci na primer, pominju trojica braće, od kojih treći i najmlađi beše Ivan, koji je živeo u nekoj dalekoj zemlji u kojoj je vladala stalna tama, sve dok Ivan nije ubio džinovsku zmiju i oslobodio Sunce... – to je, za nas, očigledna i jasna evokacija arktičke noći, dakle Severa, Hiperboreje. Ivan tu ponavlja arhetipski poduhvat Indre koji je ubio zmaja Vritru, kako bi povratio Sunce i oslobodio nebeske vode. Mitovi o Hiperboreji imaju i tu prednost što, slično mitovima o Atlantidi, predstavljaju sećanje na realnu zemlju (premda se njihova značenja time ne iscrpljuju), ali su, za razliku od atlantidskih mitova, relativno usko lokalizovani, u okolopolarne oblasti: samo ovde moguće je tragati za njihovim materijalnim tragovima i potvrdama. Арапско пролеће нема никакве везе с интересима самог арапског света. Арапско пролеће је манипулација америчких стратега ради промене равнотеже снага на Блиском Истоку. Арапско пролеће има за циљ подршку ономе што се у савременој геополитици зове регионалним субимпериализмом, подимперијализмом, то јест савезницима САД који ипак полазе од других теоретских претпоставки. Такве субимперијалистичке државе на Блиском Истоку су Катар, Саудијска Арабија међу арапским земљама, и Турска. Те земље иступају као посредници у извођењу операција усмерених у интересу САД. Током тих операција остварени су преврати у Тунису, у Египту, где су на власт дошле групације оријентисане или непосредно на САД, то су такозване демократе, или на Саудијску Арабију и Катар, тј. на њихове геополитичке системе. У Либији, када су прилике постале сложеније, и либијски народ није пожелео да се директно укључи у тај процес, Запад је применио мере војне интервенције када су, кршећи све споразуме, представници НАТО-а, САД и европских земаља (посебно Француска), учествовали у војном сукобу на страни вехабиста и исламских фундаменталиста. На интернету се може пронаћи важна фотографија на којој је приказан Бернар-Анри Леви, Саркозијев саветник који себе издаје за философа, активни циониста, присталица Израела, заједно са Кристофером Стивенсом, који ће потом бити убијен у Бенгазију као представник САД, амбасадор САД. На тој фотографији је још и Сем Бејсил (Накула Бејсил), продуцент скандалозног филма „Невиност муслимана“. Видимо како се на истој страни налазе ционисти, руководиоци америчке ЦИА и радикални исламофоби. Управо они и јесу извор планирања и спровођења арапског пролећа, које нема никакве везе с интересима самих Арапа. Арапима просто манипулишу како би створили ситуацију управљаног хаоса. Манипулишу споља, манипулишу и непосредно помоћу западних мрежа утицаја, и помоћу њихових субимперијалистичких савезника на Блиском Истоку. Када у Бахреину шиитска већина покушава да на таласу арапског пролећа истера своје, онда су све те снаге бачене против огромне већине у Бахреину. Немачки конзервативни револуционар Артур Милер ван ден Брук је својевремено написао врло дубоке речи: “Вечност је на страни конзервативаца”. Вечност је на нашој страни. Полови великих светских сукоба народа, култура, цивилизација, вероисповести и идеологија представљају пројекцију архетипског стања – битке анђела. То је небеска војска добра која води бирку с демонима зла. То је вертикална, вечна надвременска основа велике драме. Бој анђела је изван времена, он се води увек. Он је утиснут у вечност, као структуришућа парадигма. Тацит се, напротив, прихвата да опише Риму непријатељску и варварску Германију – Германију коју, по његовим речима, „од Сарматије и Дакије одвајају узајамни страх и планине“ – не и Сарматију. Он је, уосталом, и не описује на основу личног увида него извештаја старијих аутора, што довољно говори само за себе. Приск, који прелази Дунав долазећи у земљу Лимиганата (данашњи Банат и Бачка) како би посетио Атилин двор, такође ступа у непознату земљу. Слично Тациту, који често не разликује Гале од Германа и не уме да каже треба ли Венете (претке Словена) рачунати у Германе или Сармате, ни Приск не зна којим језиком говори локално становништво. Зид „узајамног страха“ овде је још чвршћи и непровиднији него код Тацита. Вредна је помена и чињеница да се Приск налази у дипломатској мисији: пишући о Хунима, он заправо говори о непријатељу. Да ли је, на пример, његов опис Атилиног погреба – праћеног ритуалима ненадмашне суровости – заиста само непристрасни извештај очевица или прави пример политичке пропаганде оног доба? Књига познатог руског геополитичара, А. Дугина, «Мистерије евроазије», објављена је на руском 1999. године, а ове, 2008. издат је њен српски превод. Иначе, књига садржи два поглавља (Сакрална географија и Расе, руне и култови). Књига није лака за читање, што је и сам аутор истакао у пред говору: «Ова књига, дакле, не може рачунати на широк круг читалаца. Па ипак, увек постоји известан број људи суштински незадовољних интелектуалним сурогатима профане науке и културе. Људи који траже дубља и истинита објашњења, теже да се ослобо де отрцаних клишеа и баналних мишљења која ништа не објашња вају о суштини проблема. Непотпуно објашњење завера Јеврејско питање наставља да узбуђује мисли наших савременика. Ни његово усиљено игнорисање, ни лажна равнодушност, ни примитивна јудеофобија, не може решити овај проблем. Јеврејска нација претставља јединствени феномен светске историје. Она јасно следи посебну религиозно-етичку путању карактеристичну само за њу, преносећи кроз миленијуме мистериозну и неодређену мисију. Шта је смисао ове мисије? Како решити енигму Јевреја? У чему се састоји јеврејска мисија о којој се толико шапуће? Ово је сувише широка тема да би могли да је обрадимо. Стога ћемо се ограничити само на улогу Јевреја у руској историји 20. века пошто је ово питање болно за многе људе, независно од тога којој идеолошкој групацији припадају. Пре свега, треба да знамо да ниједна уверљива, у потпуности задовољавајућа, верзија те теме до данас не постоји. Део историчара нагиње ка негирању важности јеврејског фактора у руској и совјетској историји, што је груба повреда истине. Довољно је погледати списак најважнијих бољшевика и политичке елите државе па да у очи упадне несразмеран број јеврејских имена. Игнорисати ову чињеницу, извлачећи се бесмисленим тврдњама, некоректно је чак и са научно-историјске тачке. Друга верзија која се бави улогом Јевреја у Русији (СССР-у) у 20. веку карактеристична је за наше националистичко-патриотске кругове. Овде се улога Јевреја представља једино као негативна, субверзивна и разарајућа. ЕврАзЭс и Царински савез могу да се посматрају као економска основа Евроазијског савеза. Састав држава које улазе у те интеграционе структуре и јесте језгро Евроазијског савеза. Али, сам пројекат Евроазијског савеза јесте пројекат управо политичке интеграције. Шта би он могао да постане? То је отворено питање. Нурсултан Назарбајев предлаже да се понови модел ЕУ, он је чак написао и Устав Евроазијског савеза, потпуно копирајући европски. Зато Ваше питање рађа ново питање – шта је то ЕУ, узимајући за основу конфедерацију – национална држава или нека нова форма организације политичког простора, на пример, "држава постмодерне", како је предложио Роберт Купер. Сматрам да је за Евроазијски савез потребна особена политичка теорија – теорија мултиполарног света. У њој, као субјекти или актери, треба да иступе не традиционалне државе модерне (у духу Вестфалског система), него цивилизације. Цивилизација као савез. Зарад тога је неопходно извршити ревизију свег постојећег међународног система. Евроазијски савез треба да постане нов политички тип, који има одређене црте конфедеративне државе, основане на супсидијарности и на широкој аутономији региона, али заједно с тим, и одређене црте стратешког централизма, својственог империјама класичног типа. Свакој историјској епохи је својствен сопствени „координатни систем“: политички, идеолошки, економски, културни. На пример, 19. век у Русији протекао је у знаку сукобљавања „словенофила“ и „западњака“. У 20. веку вододелница је прошла између „црвених“ и „белих“. Двадесетпрви век ће постати век сучељавања „атлантиста“ (присталица „једнополарног глобализма“) и „евроазијаца“. Против успостављања атлантистичког устројства света и глобализације иступају присталице вишеполарног света – евроазијци. Евроазијци начелно бране нужност очувања самобитности сваког народа на Земљи, шаренила култура и верских традиција, неоспорно право народа да самостално бирају пут сопственог историјског развоја. Евроазијци поздрављају општење између култура и вредносних система, отворени дијалог међу народима и цивилизацијама, органски спој привржености традицијама са стваралачким новаторством у култури.


text: Миш је спољашњи уређај за унос податакa рачунара, један од саставних делова данашњег стоног рачунара и функција му је да се помоћу њега помера курсор на екрану монитора. Историјат Рачунарски миш је осмислио Даглас Енгелбарт 60-их година 20. века. Фирма Епл је 1984. године представила миша у склопу свог рачунара. Тадашњи миш је имао само један тастер и везао се преко, за то посебно направљеног, серијског порта. Механизам који је омогућавао рад је био електромеханички. До 2000. године је овај механизам у потпуности и без измена задржан. Већ 2000. године се појављује нов тип механизма који се заснивао на оптици. Ти мишеви се још називају и оптичким мишевима. Број тастера је еволуирао од једног до 5, па и више. Број тастера се повећавао у складу са захтевима и могућностима оперативног система који је коришћен. Тако у Мајкрософтовом DOS-у се могао користити само један тастер; са појавом Windows 95 се могао користити и други тастер, Windows 98 па надаље користе и трећи тастер (или точкић, који га замењује). 4 и више тастера је направљено првенствено због комфорности у играма. Стационарне куглице за праћење Тракбол, сродни показивачки уређај, изумео је 1946. Ралф Бенџамин као део радарског система за цртање контроле ватре из периода после Другог светског рата под називом Свеобухватан систем приказа (CDS). Бенџамин је тада радио за научну службу британске Краљевске морнарице. Бенџаминов пројекат је користио аналогне рачунаре за израчунавање будуће позиције циљног авиона на основу неколико почетних улазних тачака које је корисник дао џојстиком. Бенџамин је сматрао да је потребан елегантнији уређај за унос и за ту сврху је измислио оно што је названо „котураљка“. Уређај је патентиран 1947. године, али је направљен само прототип који је користио металну куглу која се котрља на два гумирана точка, а уређај је чуван као војна тајна. Још једну рану куглу за праћење направио је Кенјон Тејлор, британски инжењер електротехнике који је радио у сарадњи са Томом Кранстоном и Фредом Лонгстафом. Тејлор је био део оригиналног Феранти Канада, радећи на систему DATAR (Digital Automated Tracking and Resolving) Краљевске канадске морнарице 1952. године. DATAR је по концепту био сличан Бенџаминовом приказу. Трекбол је користила четири диска да региструје кретање, по два за правце X и Y. Неколико ваљака је пружало механичку подршку. Када се лопта котрљала, дискови за подизање су се окретали и контакти на њиховом спољном ободу су правили периодичан контакт са жицама, производећи излазне импулсе при сваком померању лопте. Бројањем импулса могло се утврдити физичко кретање лопте. Дигитални компјутер је израчунао стазе и послао добијене податке другим бродовима у радној групи користећи радио сигнале модулације импулсног кода. Ова кугла за праћење користила је стандардну канадску куглу за куглање са пет чуњева. Изум није патентиран, јер је био тајни војни пројекат. Ингелбартов први „миш” Дагласу Ингелбарту са Стенфордског истраживачког института (сада SRI Интернашонал) су признате заслуге у објављеним књигама Тјерија Бардинија, Пола Керуција, Хауарда Рајнголда и неколико других као проналазача компјутерског миша. Ингелбарт је такође препознат као такав у разним насловима читуља након његове смрти у јулу 2013. Технологија израде механизма Најосновнија технологија за израду механизма који омогућује мишу да препозна помицање је заснована на електромеханици. Електронски део је састављен од два оптоизолатора (електронски склоп који се састоји од (диоде) која при проласку струје кроз њу емитује светлост тј. ЛЕД-а. Механички део је састављен од једне куглице која је израђена (најчешће) од тефлона и два зупчаника. Принцип рада је следећи: када померимо миша по некој релативно храпавој површини, куглица се покрене и „заврти“ зупчанике. Оптоизолатори региструју померање зупчаника и шаљу сигнал у електронски склоп који га даље претвара у сигнал разумљив рачунару и шаље му га. Новија технологија за израду механизма који би регистровали помак миша по некој површини се заснива на оптици. Важно је напоменути да код ових нових мишева не постоје покретни делови. На његовој доњој страни су смештене две компоненте. Прва је ЛЕД диода која емитује светлост. Друга компонента је ЦЦД (специјална врста оптоелектричног интегрисаног кола) чип. Овај чип ради по принципу камере, само што се он пали и гаси у врло кратким временским размацима. Наиме, када оптичког миша ставимо на неку површину која идеално не одбија светлост и када га померамо, ЦЦД чип региструје те помераје. Разумљивим језиком речено, ЦЦД чип снима слику испод себе (коју осветљава ЛЕД диода) и при померању миша ЦЦД чип пореди слику са почетног положаја са сликом која се добила померањем и шаље то електронском склопу који проверава на коју је страну померен миш упоређујући добијене слике. Треба напоменути да се овај процес одвија веома брзо и да би требало да се одвија што брже може, да би се добила што боља прецизност. Новија технологија је миш са ласерским зраком. Ради на принципу ласерских зрака, пошто је код оптичких био проблем са једнобојном подлогом која није имала детаља, а највећи проблем је била подлога црвене боје (јер је лед диода која осветљава подлогу такође црвена), те проблеме је решио ласер. Овом мишу није потребна спољашња светлост, пошто поседује ласер, светлост одређене таласне дужине, те није потребна посебна подлога, ради чак и на стаклу, потребно је да је стакло само мало упрљано. Ови мишеви функционишу на принципу мерења времена које је потребно да би се емитован ласерски зрак вратио примопредајнику. За одбијање ласера је довољно зрнце прашине или отисак прста на стаклу. Ови мишеви су прецизнији и бржи. Праве се у резолуцијама од 1000 до 2500 тпи (тачака по инчу), док су оптички ишли од 800 тпи, а куглични су максимално ишли до 520 тпи. Ласерски мишеви су савршенији јер троше мање енергије, не светле (макар ми то оком не видимо), не прљају се, бржи су од класичних оптичких. Интерфејси за повезивање мишева на рачунар У почетку је интерфејс био серијски, али се од 1997. године замењује за то специјалним портом чија ознака је ПС/2. Овај интерфејс је обично зелене боје тако да лако можемо препознати у који порт треба прикључити кабал од миша. У данашње време се производе и мишеви који се прикључују у USB порт (углавном су то оптички мишеви) јер је он универзалан и постоји на скоро свим данашњим рачунарима. Треба напоменути и да постоје мишеви који се не повезују кабловима са рачунаром. Наиме, они поседују „базу“ (назив за уређај који прима сигнале од миша) која је преко, горенаведених портова, повезана са рачунаром, а сам миш комуницира са базом преко инфрацрвених или радио-таласа. Значи, ипак се база мора каблом повезати на рачунар, док сам миш мора опет користити батерије да би могао слати сигнале ка бази. У данашње време се производе искључиво бежични мишеви са радио-фреквентним преносом сигнала, илити РФ мишеви. Предност РФ мишева у односу на инфрацрвене (ИЦ), је та, што се РФ таласи пробијају кроз препреке и тако миш може да ради и у случају када је примо-предајник заклоњен неком свеском или цд-ом. Код ИЦ мишева је предност то што су јефтинији за производњу, али примо-предајник мора да буде „видљив“ мишу, пошто се ИЦ зраци одбијају од препрека и самим тим се веза између миша и примопредајника прекида, последица је да миш не ради док не добије повратну информацију од примопредајника. Постоји и бежични миш без батерије, који има посебно конструисану подлогу, која је налик тач педу на лаптоп рачунарима. Она се повезује USB каблом на рачунар, а миш има металне клизаче којима клизи по подлози и тако се напаја. Не користи батерије али мора да буде на тој подлози да би радио. Референце Литература Pang, Alex Soojung-Kim, "Mighty Mouse: In 1980, Apple Computer asked a group of guys fresh from Stanford's product design program to take a $400 device and make it mass-producible, reliable and cheap. Their work transformed personal computing", Stanford University Alumni Magazine, March/April 2002. Stanford University MouseSite with stories and annotated archives from Doug Engelbart's work Doug Engelbart Institute mouse resources page includes stories and links Fire-Control and Human-Computer Interaction: Towards a History of the Computer Mouse (1940–1965) , by Axel Roch (NB. Contains some historical photos.) Спољашње везе -{The video segment of The Mother of All Demos with Doug Engelbart showing the device from 1968}- Миш педесетједногодишњак („Политика”, 10. децембар 2019) Миш


ЉУБИМО ПРАВОСЛАВЉЕ, ЉУБИМО СРПСТВО! ИНТЕРНЕТ НЕДЕЉНИК АНТИКОМУНИЗАМ НИЈЕ МРТАВ! Саопштење Информативне службе Српског сабора Двери Антикомунизам није више реч коју можете чути у јавном дискурсу у Србији, а апсолутно не постоји и најмањи знак антикомунистичке политичке активности. У мору других „пречих ствари“ све ово би имало смисла, али само под једним условом: да је историјска епоха комунизма заиста завршена једним целовитим откривањем e1c 1089;вих резултата и последица ове идеологије по српски народ. Укидање антикомунизма себи могу да приуште неке друге бивше комунистичке државе, у којима је забрањена Комунистичка партија, распуштена тајна полиција, отворени тајни досијеи, рехабилитовани политички затвореници и емигранти, откопане масовне гробнице жртава комунизма, подигнути споменици жртвама и написани нови историјски уџбеници; једном речју, у којима је извршен потпун раскид за наслеђем комунистичке прошлости. У нашем случају то није учињено. Није овде у питању само исправљање историјских неправди, већ нешто много више од тога 3ff9 . У питању је очишћење наших душа од заборава на жртве комунистичког терора и одбрана њиховог права на опело, сахрану и гроб. Сматрамо да без отварања, дефинисања и решавања овог проблема последица комунистичког зла ми не можемо градити никакву здраву будућност и очекивати благослов Божији за даљи опстанак нашег народа на овим просторима. То је основни наш мотив зашто о овој теми не ћутимо и зашто ову тему увек изнова проблематизујемо и стављамо је у жижу пажње, из које су је многи из најразличитијих личних, партијских и каријеристичких разлога склонили као небитну. Ми морамо признати да немамо биланс комунистичке владавине и нити једну поуздану цифру о жртвама комунистичког терора: броју похапшених, утамничених и побијених противника новог режима, размерама опљачкане и отете имовине, броју срушених и оштећених цркава и другим најразличитијим облицима репресије. Нема, дакле, укупног пописа резултата и последица комунизма, да бисмо ми коначно знали на чему смо по питању урушавања српског националног бића под том опаком влашћу. Можемо онда лако закључити како стојимо по питању исправљања историјских неправди и одговорности злочинаца. Најмање што морамо учинити је следеће: покретање тужби против свих који су у име Тита и Партије починили злочине над невиним српским становништвом, откопавање масовних гробница жртава комунистичког терора широм Србије, достојно сахрањивање жртава и обележавање стратишта, обнова монтираних процеса политичким противницима, рехабилитација повређене части српских политичких емиграната, отварање тајних досијеа и откривање имена дошника и убица за рачун УДБЕ, извођење на суд ратних и послератних злочинаца, и временска забрана политичког рада свима онима који су били чланови Партије. Како то раде Пољаци? По новом пољском закону о лустрацији који је изгласан у октобру 2006. године, а на снагу је ступио 15. марта 2007, седам стотина хиљада Пољака до 15. маја ове године мора да одговори на питање да ли су сарађивали са комунистима у периоду од 1945. до 1989. године, што обухвата све високе функционере, професоре, адвокате, директоре школа и новинаре, рођене пре августа 1972. Сви они морају да испуне формулар и одговоре на питање: „Да ли сте тајно и свесно сарађивали са комунистичком тајном службом?“ Одговори се потом шаљу у Институт сећања у Варшаву. Тамо се они проверавају у архивама. У случају доказане сарадње новинари запослени у неком јавном сервису биће аутоматски отпуштени. Они који одбију да одговоре или се покаже да су слагали могу добити казну забране обављања своје професије у трајању од десет година. (Le Monde diplomatique, НИН, април 2007, стр. 1) Ако се не варамо, Пољска је у Европској Унији, а нама је препоручено да што пре примењујемо стандарде који тамо владају. Упитник Двери из 2001. године Срп& 4000 #1089;ки сабор Двери од оснивања удружења тражи да се нешто слично спроведе и у нашој земљи. Сматрамо да без једног таквог рашчишћавања са комунистичком прошлошћу није могуће поставити здраве темеље наше садашњости и будућности. С тим у вези подсећамо на речи које је Бранимир Нешић, први уредник часописа „Двери српске“ и један од оснивача Двери, изговорио на историјском Првом сабору српске омладине на Универзитету у Београду после Другог светског рата, 6. децембра 2001. године у сали 11 на Филолошком факултету, за које би се могло учинити да су их искористили пољски законодавци 5 година касније: „Немојмо се заваравати: комунисти и даље држе власт у овој напаћеној српској земљи. Само су се вешто преобукли у разноразне грађанске, либерално-демократске маске. Сазнајте колико година комунистичког стажа имају министри у садашњој српској Влади. Они ће своје прљаве комунистичке биографије покушати да сакрију, и, управо због тога, ми постављамо упитник за све јавне личности у Србији, за све чланове Српске академије наука и уметности, за све професоре Београдског универзитета и свих универзитета у Србији, за све политичаре и све уређиваче медијских кућа, упитник са следећим питањима: - Да ли сте били члан Комунистичке партије Југославије? - Колико дуго сте били члан Комунистичке партије? - На којим све партијским функцијама у Комунистичкој партији сте се налазили? - Како је гласила тема ваше докторске дисертације? - Осећате ли се кривим за судбину српског народа за време вашег једнопартијског система? - Да ли се кајете и да ли сте јавно и где исповедили своје покајање? - Да ли сте након распада Комунистичке партије постали члан неке друге партије, и које или којих? - Коју сада политичку опцију заступате? - Да ли сте за повратак веронауке у школе? - Да ли вам је Српска православна црква и светосавски национализам и даље непријатељ број 1? На ова питања они нама морају одговорити“. Овим речима ни данас се нема шта ни додати ни одузети. Наш је проблем што се од тада до данас ништа није променило, а овај пољски пример нас опомиње и на ту обавезу подсећа, нудећи један од ефикасних начина да победимо стравичну прошлост која нам се стално враћа као недовршена прича. У Београду, 16. априла 2007.


Спартаков устанак Ниједна друга људска раса није забележила више јунака и јунакиња, него што је то Европска раса! Ми имамо мноштво историјских, митских, легендарних и бајковитих јунака и јунакиња, и они, који читају другачију литературу, од оних модерних који су издате од стране јеврејских издавача, знају то врло добро. Европа је континент и раса великих народа; Грка, Римљан e9f 072;, Иберијаца, Илира, Дачана, Трачана, Скита (укључујући и Словене и Мађаре), Балтичких народа, Финаца, Келта, Скандинаваца (укључујући ту и Германе, Франке, и Англо-саксонце), Баскијци, итд. Ми славимо те јунаке и јунакиње, ми смо поносни што знамо за њих и узимамо их за узроре! Ти моћни људи и жене су наши преци! Генерација наших родитеља се возикају у својим скупим аутомобилима, у свом великом дебелом BMW, и „фенси“ Мерцедесима, са свим тим су их јевреји подмитили, како би дозволили јеврејима да раде шта год пожеле са Европом. Наши родитељи (мисли се на Западњаке-прим. прев.) живе у својим вилама и троше своје годишње одморе у кућама на обали о 3ffa кеана, или у зимским кабинама на планини, или у бродским кабинама или пак у луксузним камп-кућама. Генерација наших родитеља није генерација обичних људи. Они такође нису ни јунаци, али нису ни обични људи. Они су издајници и кукавице. Можда су чак и горе од тога; они су робови, и они су ти ко су нас све увукли у ропство. Око 99% садашњих Европљана су робови, а владајућу класу чини свего 1%, које чини Јеврејска популација и њихови завереници. Генерација наших родитеља је, за разлику од наше генерације, састављена је од добро угојених робова, добро поткупљених робова, који – пошто немају савест (јер на крају крајева, јеврејска пропаганда им је то ускратила) – лутају кроз живот са свега пар личних брига. Наша генерација, у свој нашој оскудици, незапослености, и другој несрећи, може да чита о Спартанцу, једном од многих Трачанских јунака, и о њиховој ПОБУНИ у Риму, и ми морамо да мислимо да је он учинио заиста јуначко дело. Такође можемо читати и о другим робовима, и тада би требало увек да се запитамо – барем се ја запитам – зашто су сви они то толерисали? Зашто се нису једноставно побунили? Молим вас, реците ми; Зашто се не бунимо? Наравно, ми не можемо променути прошлост и не можемо променути чињеницу то што је генерација наших родитеља, генерација кукавичких Алфа-робова, али зашто ми њима допуштамо да нас држе као робове? Које је наше оправдање зашто се не бунимо? Као прво, они су успешно одрадили посао учинивши то да сви помислимо како нисмо робови. Модеран човек мисли да је слободан човек. Тако они црнче и само црнче као прави робови, и то увек за неког другог (колико нас заиста ради у свом предузећу?). Модерни људи живе у становима које поседује неко други (банке), и таман када коначно отплате стан, они тада морају наставити да плаћају држави порез на имовину, и на крају када умру, њихова деца неће бити у могућности да наследе то, јер неће имати да плаћају порез. Све више и више је нас који живимо у изнајмљеним становима јер не можемо чак ни да приуштимо стамбени кредит у банци. Другим речима, Ми живимо као кметови (робови) у Средњем веку. У ствари, кметовима је било много боље, него што је нама! Новац који смо зарадили на свом робијашком послу, јесте „великодушно“ опорезован, али већина нас нема чак ни то. Мада га ипак некако створимо (барем већина нас). Да би прихватили ту ситуацију, они нас бомбардују забавама, које морамо да платимо и то са новцем који једва зарадимо (укључујући и порез који морамо да им дајемо, свидело се то некоме или не). Ми, идиотски робови, бежимо од наше јадне стварности тако што вриштимо до изнемоглости на фудбалским стадионима или у некој другој спортској арени (Колосеумима?), бежимо од стварности тако што играмо компјутерске игрице, гледамо телевизију, одлазимо у биоскопе, слушамо музику, читамо бескорисну литературу, итд. Не постој 4000 80; тако нешто као што је „лоша“ идеја, а да не буде усађена у наше тупоглаве лобање. Тако да ми имамо и хлеба и игара. И због тога се нећемо бунити, а јевреји могу да наставе слободно са нашим уништавањем, са уништавањем наше културе, наших богова, наших идеала, нашег морала, наше уметности, наше лепоте, наше расе. Постајемо све глупљи, све дебљи, лењији, и све мање и мање отпорни на њихов отров. Због свега тога они нас подмићују све мање и мање, из генерацију у генерацију. Наши родитељи су били дебело подмићени. Моја генерација се некако бори. Млађа генерације ће дебело заглибити и скоро па ништа неће ни имати. Нада наравно лежи у млађим генерацијама, да ће они толико заглибити, да неће постојати ни један једини човек који ће имати храбрости да се побуни, као што смо ми већ одавно требали? Време ће показати. Реците ми онда, шта се дешава са европским женама, зашто не погурају своје мушкарце у побуну? Шта се дешава са европским мушкарцима, који је изабрао да ради данас као роб по цео дан, и тако ствара овај свет још горим местом за своју децу, уместо да се побуне? Јесте, тачно је да, ако данас проговориш о томе, као што смо требали јасно и гласно, где год да одемо, када год видимо друге робове, тиме ти ризикујеш своју каријеру, али шта је твоја каријера када се упореди са будућношћу твоје деце и будућношћу целе Европске расе? Да ли заиста желиш успешну каријеру у овом јеврејско-креираном мултикултурном паклу на земљу, пуним људских полутанаца? Ја сигурно не желим то! Ја сам Паган, тако да ја имам осећај части, и ја више бринем о томе како ће моје име бити упамћено, него што ћу бити добро осигуран у овом животу. У ствари, ја видим данашње време као сјајну прилику у којој можемо многе да додамо на заиста дугачку листу Европских јунака и јунакиња! Ово је право времен за велике победе и славу, да постанемо Спартанци, како би наши наследници могли читати о нама у блиској будућности, када једном буду желели да сазнају како и зашто се Европа била спасила од јеврејског геноцида. Ово је, пријатељи моји, право време за ПОБУНУ! Ово је право време да уклесаш своје име у историјске књиге и направиш неко промену у свом животу! Ово је право време да и ви, такође, будете Јунаци и Јунакиње Европе! Варг Викернес Варг ВикернеÑ?: Спартаков уÑ?танак