Интервју са г. Владом Љотићем 29. децембар 2010. Шта бисте рекли не тако малобројној јавности, која предратни Збор сматра фашистичком организацијом, а Српски добровољачки корпус формацијом у служби окупатора? За површне посматраче политичке сцене и оне који некритички следе тзв. јавно мњење Збор може изгледати фашистички. За оне који духовније и дубље гледају на свет и живот, биће јасне само привидне сличности и суштинске, огромне разлике између Збора и фашизма. Они ће знати да тзв. јавно мњење, укључујући све његове главне медије, није слободно и спонтано створено; оно се вештачки ствара и смишљено и вешто 'штимује' уз помоћ моћних јавних и тајних утицаја. Већ из овога излази да оно не може бити ни објективно, ни непристрасно, већ усмерено на промоцију погледа на свет и основних циљева његових закулисних штимера, односно стварних газда. С дуге стране, свако битно и рационално супротстављање њиховом схватању света и циљева, изложено је јавној осуди, не због директне и рационалне анализе онога са чиме се штимери не слажу, већ нескрупулозним паушалним слоганима и флоскулама, непопуларним (чију су непопуларност, опет, они већ раније режирали и раширили) & 3f60 #1091; широким масама. Ако ово некога саблажњава и изазива неверицу, разлог је, на жалост, његово неочекивано суочење са самом истином и грубом стварношћу. Али, да се вратимо задатој одбрани Збора од слогана о фашизму. То је, углавном, Димитрије В. Љотић ( у даљем тексту ДВЉ), са једног духовнијег становишта, већ давно учинио, а ми ћемо овде укратко да то парафразирамо. Страшна је диктатура људи који у Бога верују, а како ли је тек неподношљива диктатура оних неверника, који никакву контролу над сопственом вољом не виде и општи морални закон не признају. А такви су атеисти Хитлер и Мусолини. Фашизам је деификација државе, а национал-социјализам обожавање расе. Ко од људских ствари прави божанства, сам себе обмањује и не види где Оно стварно јесте. Ово гледиште, нас хришћане и Словене, битно одваја од фашизма и хитлеризма. И ми и они смо против либералне демократије. Ми смо против демократског парламентаризма, у коме се, углавном, нагважда о апстрактним стварима (ово се и у матичним демократија често назива установа за ћаскање), а кратко о законима, и гласа готово без изузетка, не по сопственом уверењу и савести посланика, већ по строгој директиви странке којој се припада. Али, јесмо за јаку скупштину која ће бити израз сталешког схватања друштва и исконских, природних подела у њему, а не вештачких творевина и подела, као што су политичке странке. Сталежи су слободне, независне и већ постојеће структуре друштва које ће бирати своје представнике за Скупштину - земљорадници земљораднике, радници раднике, привредници привреднике, слободне професије своје, итд. У сталешкој скупштини посланици ће са дубоким познавањем проблема својих сталежа расправљати о њима и доносити одговарајуће законе, усклађене са вишим и општим народним и државним интересом, из осећања опште солидарности, родољубља и припадности истоме народу. У ретким случајевима сукоба сталежа или пренебрегавања вишег државног и народног интереса, држава би задржала право посредовања и усмеравања скупштине ка решењима која су у општем интересу. Сталешка скупштина би имала надзор над радом владе по начелу: пуна власт сваке установе у својој надлежности - али исто таква и њена одговорност. У тзв. демократском парламенту посланици, углавном интелектуалци и правници, са малим или никавим познавањем стварних животних проблема народа кога наводно представљају, претежно расправљају о страначким идеолошким питањима (уколико странке уопште имају идеологију и нису само средство борбе за власт); где политичке странке газдују и њихови партијски интереси предњаче, а свака странка на власти или близу ње води 'политику' 'наших људи', тј. дели положаје и запослења не по квалификација, већ првенствено својим припадницима (мислим да ту тековину 3ff9 'демократије' имате у великој мери данас у Србији). Општи народни и државни интерес тек је у неком далеком другом плану и, углавном, запостављен, а владе претежно падају због сукоба интереса појединих странака, или се пак одржавају на власти, мада су одавно изгубиле поверење народа, захваљујући некако скованој већини у парламенту. По схватањима Збора политичке странке не треба забрањивати; оне ће природно изумрети, кад изгубе искључиво право кандидације посланика за скупштину. И фашизам и хитлеризам номинално воде рачуна о интересима сталежа и дају им одговарајућу улогу у друштву, али будући да су оба личне и једнопартијске диктатуре, сталежи су стварно неслободни и органи партије. Њихови парламенти, такође, имају незначајну улогу; обично служе за аминовање закона, који искључиво долазе из власти и служе као платформа за значајне декларације Фирера и Дучеа. ДВЉ није био ни једно, ни друго. Кад је Југословенска акција (ЈА) ушла у састав Збора, приликом његовога формирања почетком 1935, донела је собом и назив вођа. ДВЉ тај израз никад није волео, нити је дозвољавао да га тако ословљавају. Званично је био председник ЈНП Збор и таквим је увек себе сматрао. Приласком првака ЈА Стојадиновићу 1937. и њиховим искључењем из Збора, нестао је и назив вођа из његовог речника. ДВЉ је био ауторитет, али никада апсолутиста и диктатор. Његов ауторитет је природно и брзо растао, а почивао је на снази његовога личног примера, његовим прилазом сваком важном питању првенствено са хришћанског и духовног становишта (Др Димитрије Најдановић, близак пријатељ владике Николаја и један од наших најученијих теолога, негде је написао - парафразирам га - код ДВЉ све је почињало и завршавало се Христом; хришћанство је било сва његова 'идеологија'), чиме су његови одговори добијали специфичну дубину и висину, а то је давало снагу и његовим људским аргументима. Све је код њега било изразито логично и врло убедљиво. Најтежа и најсложенија питања објашњавао је речју и језиком који је свако могао да разуме. Могао је, буквално, да говори сатима, без и једне написане речи или подсетника (уобичајавао је да каже: лако је говорити из срца; ми смо разумевали да то значи - износити целу истину са љубављу, али без зазора). Ако су се касније неки од његових говора појавили и у писаној форми, то је чинио он сам или су то чинили други који су га слушали. ДВЉ је био несумњив ауторитет у Збору, али га је он на свој начин ограничавао. У Збору је постојао Саветодавни одбор, који су чинили најбољи људи ума и карактера и уз то најубеђенији и најактивнији збораши из разних крајева Југославије. Тај одбор, који се редовно састајао сваког месеца, био је нека врста сабора Збора у маломе. На њему су учесници подносили своје извештаје и предлоге, и постављали специфична питања председнику 4000 ;, а ДВЉ је на свако питање одговарао и давао упутства на тражене савете, а онда би и сам говорио о својим краткорочним и дугорочним намерама у односу на актуелна политичка питања и друштвене појаве. Потом би резимирао оно што би требало да буду закључци саветовања, а учесницима је остављано да изнесу своје допуне или мишљења, ако их имају, па би се тако, консензусом, стварала нека врста плана рада за наредни период. Још једна особина ДВЉ чинила га је суштом супротношћу фашистичком вођи. Није трпео ласкавце и климоглавце који би се а приори слагали са њиме. Изнад свега, ценио је слободно уверење људи, сматрао је да су они прави следбеници; сој људи у које се може поуздати и позвати. Наш породични случај добар је пример тога. Наш отац ДВЉ био је, оно што је наша баба звала гост у кући. У Смедереву је обично бивао око два дана у недељи, а и тада презапослен обавезама - својом адвокатском канцеларијом, председништвом Савеза задруга и црквене општине, надзором послова на нашем оближњем имању, итд, тако да је имао премало времена за нас децу и породицу. У политичком смислу уопште није утицао на брата и мене. У једном једином случају написао ми је писмо из Нишке Бање, где се преморен одмарао десетак дана, а у коме ми је образложио предности монархије над републиком, зато што сам после једног јавног предавања Ратка Живадиновића, тада старешине омладине Збора, рекао да ми се једино у његовом излагању не допада што је много хвалио руски царизам. Иначе, на наше политичко формирање уопште није утицао, тако да сам се, кад сам истеран из смедеревске гимназије у 7. разреду, на годину дана, јер је полиција нас петнаесторицу, углавном гимназијалаца, ухватила у једном кафанском сепареу, на састанку омладине Збор, прибојавао његове реакције када то сазна. У ствари, ми смо сви побегли кроз прозор сепареа, али смо за собом оставили записник састанка, тако да је све било као на длану, а бављење политиком у школи било је строго забрањено. На моје младалачко утврђивање у вредност идеје и мисију Збора, више је утицало читање Достојевског, него ДВЉ. Оно што је од нас тражио - а тицало се духовног и карактерног одгоја - јесте да недељом, са њим када је бивао у Смедереву, редовно идемо у цркву; да до имања пешачимо (око четири километра од града) и на њему, барабар са њим, физички радимо, говорећи да живот није уживање или да нема нејуначког посла, већ само нејунака на послу. Новац нам никада није давао из уверења да новац квари децу. Нама, ово помало спартанско васпитавање, није увек било по вољи, али смо му касније у расејању, често приморани да радимо и најтеже физичке послове, били захвални, јер док су ненавикнути роптали, нама су такви послови лако падали. Карактеристичан је и случај наше мајке, Хрватице и католкиње. Познати православни верник, председник црквене општин& 4000 #1077;, члан Епархијског и Патријаршијског савета - ДВЉ, а жена му учествује у процесијама католика кроз Смедерево. У тој мери је ДВЉ ценио вредност искреног и слободно стеченог уверења, да ни од своје супруге ниједног тренутака није тражио да пређе у православље. Оставио је да одлука у њој истински сазри. И она је то самоиницијативно учинила, много касније, после његове смрти, као избеглица у Америци. И фашизам и хитлеризам почивали су на чврстим, дисциплинованим, једнопартијским организацијама, које су гајиле култ свемоћног вође. Ништа од тога није било у Збору. Наши старији су били, не може бити лабавије организовани, тако да је и њихово окупљање пре било добровољно и спонтано, него организовано. Сам ДВЉ сматрао је организацију 'механиком' и није јој придавао неки значај и стога је она била у искључивој надлежности Главног тајника. Најмање је под председништвом у свему скромног ДВЉ могло да буде помисли о неком култу вође. Омладина која је временом постајала све више мотор и главна снага Збора, осим неколико изузетака, није знала за организацији у правом смислу те речи. Спонтано се окупљала ношена заједничком вером и мишљу; може се без претеривања рећи - одушевљено хрлила у Збор, све више постајући чврста заједница истомишљеника и међусобне другарске љубави. ДВЉ је, не једном, исповедио да се првобитно није ни обраћао омладини. Тек кад су почела да му у све већем броју стижу писма гимназијалаца и студената, у којима су се интересовали за његове чланке и говоре, и тражили одговоре на национална и политичка питања која их тиште, почео је и на њих да мисли и све чешће да им се обраћа. Ево мог искуства са нашом организацијом. Школске 1939/40. дошао сам у Београд и уписао права. Наше састајалиште је била зборашка студентска менза у Коларчевој 3, где смо се обично и хранили. Ту смо углавном проводили целе вечери, али ту није било ни обавезног часа доласка, ни разлаза. Свако је долазио када је могао, остајао и одлазио када је хтео. Међу нама је скоро редовно био старешина омладине Збора, Хрват и управни чиновник Влада Ленац, тада стар око 30 година. Вечери смо проводили у појединачним невезаним разговорима, обично мењајући искуства о расправама са комунистима; или о томе шта смо читали од наше или сродне нам литературе. Заједнички смо певали наше песме, нарочито тада најпопуларнију Војска смене. Понекад смо слушали идеолошко предавање неког старијег друга, постављали му питања и дискутовали. Мислим да је од организације постојала само нека подела по секцијама - правници, медицинари, техничари, итд. У којој мери је све то било спонтано, нека каже следећи пример: понекад би другови доводили са собом потпуно страна лица и представљали их као симпатизере. Ако би се тај поново појавио у мензи, сматран је већ зборашем. Све то без икаквог уписа, прист 4000 091;пнице или легитимације. При таквој организацији право је чудо да код нас није било озбиљнијих покушаја противничке инфилтрације, а још мање успешних. Данас мислим да је разлог томе наша отвореност. Код нас није било ничег тајног што би требало открити и сазнати. Све се могло сазнати из наше штампе и говора наших првака, где се могао наћи и целосан став према сваком нашем противнику; или како је говорио ДВЉ: износимо целу истину; не говоримо пола истине, а другу половину кријемо и задржавамо за себе. С друге стране, инфилтрант није могао дуже да се одржи у нашој средини; није могао да се укључи, да одглуми нашу спонтаност, дух наше борбеност, нашу идејну и другарску повезаност - штрчао би и открио се - па би нас сам и напуштао. Те године било је преко 100 студената-збораша на београдском Универзитету. Већ следеће било их је више од две стотине. Том прогресијом, да није дошло до рата, Универзитет би за неколико година био на нашој страни. Али, искусили смо и нешто бољу организацију. Позвала нас је наша омладинска организација у Бања Луци. Нас двадесетак добили смо бесплатне возне карте преко нашег друга, чији је отац био високи чиновник Министарства саобраћаја, и кренули за Бања Луку. Били смо не мало изненађени, кад нас је тамо на перону дочекала безмало цела бањалучка гимназија и раздрагано поздравила. Били смо размештени по кућама наших другова и најсрдачније угошћени. Увече је, у нашу част, приређена свечана академија у луксузној сали, чини ми се, Банског двора. Срели смо велики број наших другова омладинаца, тада убеђених Југословена, разних националности - Срба, Хрвата, Муслимана. На челу те омладине био је Младен Вучковић, пример хришћанина и човека. Ту сам први пут ближе упознао и Хрвоја Магазиновића, који је убрзо заменио Младена на челу омладине. Дочек и сусрети у Бања Луци остали су незаборавни до данас. Омладина ЈНП Збора у Бања Луци била је и остала најмногољуднија наша група у тадашњој Југославији, а то није могло бити без боље организације од оне коју смо познавали у Србији. Када је реч о чврстој и строгој организацији, као одлици фашизма, наше добровољаштво је упечатљив пример зборашког не-фашизма и анти-фашизма. Запањујуће је за многе, да су збораши - зачетници, со и видело његово - у добровољцима делали потпуно неорганизовано, само као појединци. Њихов организовани наступ, не без протеста неких збораша, забранио је лично ДВЉ. Његови мотиви били су вишеструки; бојао се да се у Збору покрету, не заврежи одурна партијска политика наших људи; да се за старешинске положаје бирају људи, не по одговарајућој способности и вредности, већ по (зборашкој) привилегији. Настојао је да у добровољцима не дође до раслојавања, поделе између збораша и осталог људства. Тражио је од збораша да воде примером, пожртвовањем, старањем и љубављ& 4000 #1091; према својим саборцима, а не наређењима и принудом. Речју, како је говорио, да делују као квасац у добровољачком тесту и помогну да ускисне, како би се од првобитно хетерогене људске масе створила хомогена борбена заједница чврсто сједињених људи свесних циљева своје борбе. И поред сумњи у целисходност ове одлуке ДВЉ, показало се - додуше после његове погибије - да је био потпуно у праву. Када смо касније, у војно-избегличким логорима, практично заробљеници, свесни непријатељског окружења и расејања на све стране света, које нас у даљем избеглиштву чека, почели озбиљно да се организујемо, многи добровољци, формално незбораши, живећи у тешким искушењима поред својих другова збораша, су се и сами осетили потпуним зборашима, и тако самоиницијативно ушли у новостворену организацију. Временом су је, као нова крв, не само подмладили и освежили, већ у њој постали и већина. Надам се да сам изнео довољно аргумената и за сумњајуће о не-фашизму ЈНП Збора. Поред онога што сам напред написао, не верујем да треба много говорити о наводној служби СДК окупатору. Али да покушам и додам. Од свих учесника у грађанском рату, добровољачки одреди су, временски, последње формирана борбена формација. Ако се хтело да се служи окупатору, СДК је требала да буде прва формирана и под директном командом окупатора; нешто као СС, који би чинили Срби. Добровољци су се почели формирати у септембру 1941. не из неке жеље да Збор у окупираној земљи има своју војску, већ када је све изгледало изгубљено; последња, још увек српска установа, Недићева влада, била пред оставком, почеле су страшне одмазде Немаца према невином народу, Србији је претило черечећење, подела и додатна окупација граничних непријатеља. Избор је био: предати Србију комунистичком безнадном рушењу и субверзији, која је народ коштала тешких патњи и жртава, или им стати на пут и одлучно се супротставити. Добровољцима је додељена незахвална улога да буду иницијална каписла и кичма тог отпора, а што се тиче Збора, улога је дошла нетражено, неочекивано и сасвим изненада, у магновењу опште утучености и изгубљености. Ако је супротстављање комунистичкој револуцији, због одбране народа од њених катастрофалних последица - а то је био једини узрок формирања добровољаца и њихов једини мотив - служба окупатору, онда добровољци и касније СДК јесу били у његовој служби. Али, по тој неумитној логици, то су били и сви они који су се пре добровољаца оружано, али неуспешно, супротстављали комунистима. А били су то и они који су окуражени добровољачким победама и све већој одбојности народа према тзв. устаницима, тек после тога, раскидали борбене савезе са комунистима и сврставали се у општи антикомунистички фронт, међу њима и Михаиловићеви четници - касније ЈВО, који су тада сматрани савезничком војском у з 4000 77;мљи и све то чинили у присуству савезничких официра за везу. По којој логици и чијом намером су добровољци и СДК изузетак и једино они у служби окупатора? Време и разлози њиховог стварања, јасни као сунце, показују да су добровољци једино били у служби животних интереса српског народа, у тренутку када му је претила опасност од биолошког уништења. Испада да су једино комунисти били објективни на свој начин; представнике свих наведених групација заједно, они су осудили и погубили. Да ли је Димитрије Љотић икада написао и послао писмо Адолфу Хитлеру? На ово питање не могу поуздано да одговорим; у то време била је то велика тајна. Више се наслућивало и нагађало, него што се стварно знало. Мислим да су постојала два таква писма. Прво се односило на стање у самој Србији и однос Немаца према народу и српској управи, вероватно писано негде 1942. године. Друго је, мислим, писано у току 1943, а после првих пораза Немаца у биткама са совјетским снагама. ДВЉ је саветовао Немце да промене смисао своје борбе, уместо да војују против руског народа и на руској земљи проширују свој животни простор; треба да покажу да се боре само против совјетске власти и руше комунизам, и тако придобију за савезника руски народ; да само таква политика према руском народу може да их спасе од коначног пораза. Мислим да су од овога писма остали и неки писани трагови, али где се и како могу наћи, не знам. На коју су тачно немачку адресу писма била упућена, такође не знам, али верујем да нису била упућена директно Хитлеру, већ пре некој вишој немачкој команди. За једно од писама, највероватније друго, Рибентроп је наводно поручио ДВЉ да сматра да га није ни послао и да је срећан да оно није предочено Хитлеру, јер не би добро прошао. Каква је била етничка структура Збора? Етничка структура Збора је била изразито југословенска. Независно од тога што су, после стварања Збора, већину чинили Срби, два потпредседника били Хрват и Словенац, у Југословенској акцији поред Срба било и доста Хрвата, а у Бојовницима искључиво Словенци, покрет се брзо ширио у неким крајевима Југославије, нарочито међу омладином у Далмацији, Босни и Словенији. У Босни су поред Срба и Хрвата у Збор улазили и Муслимани, па су касније и у добровољцима била добро позната муслиманска имена: Абдусалем Исламовић, Мујо Фазлић, Мемага Мемагић и други. Прва тројица су се са добровољцима нашли и у избеглиштву. У омладини ЈНП Збор, Хрвати су били нарочито утицајни идеолошки, а Словенци организацијски. Привлачност Збора омладини чинило је потпуно одсуство националне или верске нетрпељивости, а још мање трвења или сукоба. Сви смо се осећали и били једно; све више нас је везивала међусобна другарска љубав; равноправност се подразумевала, била природна и спонтана, у тој мери да никад није било потребе да се о њој l 4000 8;асправља. Ником није падало напамет да негодује што је нпр. Хрват старешина омладине, а Словенац главни тајник. Напротив, рекло би се да смо сви интуитивно били задовољни, јер тиме манифестујемо своје органско јединство. Да ли је међу добровољцима било Јевреја? Лично сам касније сазнао да је у добровољцима био један прикривени Јеврејин. Презивао се Егић. У емиграцији сам га пар пута срео у просторијама СПЦ у Лондону. Поздрављали смо се и он никада није показивао неко непријатељство према добровољцима, нити према мени. Шта је касније било са њим, не знам. Можда је било и више Јевреја у добровољцима, али лично то нисам знао. Природно је да су се крили, а сигуран сам да то није било због добровољаца, већ због Немаца који су их немилосрдно прогањали. Зашто би иначе за своје склониште бирали баш добровољце? За став према Јеврејима карактеристичан је случај нас Љотића. У Смедереву смо живели у стану под кирију, у чијем су заједничком дворишту, са околним зградама, са једним изузетком, живеле само јеврејске породице. Они су добро знали ко смо ми, нарочито наш отац, али то није кварило наше нормалне добросуседске односе. Могло би се рећи да смо ми млађи били чак и у пријатељским односима са њиховим млађима. Један од суседа, трговац Бити Мандил, важио је као поштовалац и пријатељ нашег оца. У мом разреду у гимназији било је три Јеврејина и једна Јеврејка. Са свима сам био у добрим колегијалним односима, а један од њих је стално тражио моје друштво и помно са одобравањем пратио моје приче и кад су се тицале политике. Два најбоља друга мога брата Николе били су Јевреји. Када је једном од њих од познате експлозије у смедеревској тврђави 5. јуна, већ под немачком окупацијом, срушена кућа, дотрчао је до Николе да му помогне у откопавању његових из рушевина. Отац је после, због овог самарићанског чина, хвалио Николу. Касније, већ у добровољцима, случајно смо срели на једној сеоској железничкој постаји нашу комшијку, младу Ренику, чија се породица крила у суседном селу. Она се забављала са једним гимназијалцем Србином, па је дошла на станицу да се сретну. Међу нама је било много Смедереваца који су Ренику добро знали. Нити се она плашила и крила од нас, нити би ком од нас падало напамет да јој неко зло учинимо или пријавимо. Напротив, лепо смо са њом разговарали и тако се и растали када је наш воз наишао. Све ово је верна илустрација односа нас збораша и добровољаца према нашим злосрећним Јеврејима. У чему је разлика између југословенства Јосипа Броза и југословенства Димитрија Љотића? Мислим да је наше југословенство било искрено и право, засновано на жељи за слогом и односима братске хришћанске љубави међу људима, са циљем да у јединственој Југославији органски, временом, прерастемо у један народ. Таквим смо се ми у Збору, једни према другим 3734 а, већ осећали. Комунистичко југословенство је од почетка било оптерећено одлуком претходних конгреса КПЈ и Коминтерне, да Југославију треба разбити, те дискриминаторским предрасудама према српском народу. Одлука о разбијању је вероватно суспендована Титовом амбицијом победника да радије влада великом земљом, него неком малом републиком, али је предрасуда према Србима остала. Међунационални односи су даље погоршани поделом на готово суверене републике, са одговарајућим, скоро аутономним економијама. Овакво уређено је потврђено и односи заоштрени Уставом 1974. године, а Србија разбијена јачањем двеју аутономних покрајина са стварним статусом сличним другим југо-републикама. Тиме је Југославија гурнута на опасну стрму раван материјалистичке суревњивости међу републикама. А где се голи материјализам зацари у односима, нема и не може бити јединства. Парола братство-јединство постала је празна звечка која ни децу не може да превари, а Партија - и сама затрована лошим међунационалним односима и њиховим материјализмом - немоћна да се стихији распада супротстави. Страни фактор био је пресудан у разбијању Југославије, али је семе њене пропасти посејано комунистичким устројством државе и експерименталним баратањем међунационалним односима. Судећи по недавним догађајима на београдским улицама од 10. октобра 2010. године, па и другим, данашња омладина налази се, да се најблаже изразимо, у тешком положају. Шта бисте, из искуства Ваше младалачке одушевљености идејама ЈНП Збор, поручили данашњој српској младости? Пре свега, да се остави лаког и површног хедонизма. Да се продуховљује и, тако, свестрано продубљује; да посећује цркву, расте у вери и труди се да разуме значење и смисао сваког литургијског чина и душевно се разгаљује појањем доброг црквеног хора. Да се оплемењује читањем одговарајуће литературе, где је нарочито корисно уживљавање у дела Достојевског и угледање на Христа његових позитивних и христоликих хероја, трудећи се да их и сами подражавају, колико им је то, као људима, могуће. Осетиће се бољим; зрачиће унутрашњим спокојством и радошћу, истинском љубављу и добротом за ближње, биће сунчани људи, око којих ће се и други грејати и окупљати. Најзад, наћи идеју довољно духовно широку и дубоку да их одушеви и води кроз цео живот, идеју за коју вреди живети и умрети и тако трајно осмислити своје овоземаљско битисање. 3ffa http://novo-videlo.com/prva/intervju...ladom-ljoticem


★★★ Историја претапања ★★★ Данас сам сазнао поријекло кртица. Уобичајена прича о прстима је да их је креирао монах око 610 у Италији. Према Историја науке и технологије, монах пече траке теста које је преклопио у облик који подсећа на дете које прелази руке у молитви. Он би давао ове посластице, које је назвао "претиолама" или "малим наградама" деци која су памтила своје молитве. Нажалост - и не изненађујуће - нема доказаних доказа од 600-их да потврди ову причу. Друге сличне приче старији су монах из Француске и пекари који су држали талац у Немачкој. Иако би било која од ових прича могла имати неку врсту заслуга, оно што знамо извесно је да су најранији снимљени докази за псећа појавили се у гребену немачких пекара у 1111. Касније, 1185. године, илустрација пчела се појавила у тхе Хортус Делицарум. Рукопис је написао Херрад оф Ландсберг у опатији у Алзасу, а затим у Немачкој. Међутим, врло је вероватно да су претесци постојали много пре било ког од ових случајева. У молитвени књизи коју је Цатхерине оф Цлевес користила 1440. године, постојала је слика св. Бартоломеја окружена прстелима. До овог тренутка, панталоне су сматрали знаком среће и духовне целовитости - вероватно због три рупа у обичном облику качкаваља, који је у овом тренутку представио Свето тројство. Конотација "сретне среће" носила је пршут на друге празнике, укључујући и новогодишњи дан, када су дјеца у Њемачкој дјецу пузали око врата; Престиге је висио на божићним стабљима у Аустрији 16тх век; и родитељи су сакрили мале панталоне на Ускрс за децу да пронађу, рану верзију ловачког јајета. У Швајцарској, облик качкавице се користио као брачни чвор, а парови би се свако повукли са стране пршута на дан свадбе. Већа половина донела је просперитет за брак - то је била нека врста необичне традиције. Претлесци су већ дуго интегрисани у хришћанску вјеру. До 16тх век је постао традиција да једе кесе на Велики петак у Њемачкој, а католици су их некад сматрали "званичном храном посуђа". Ранији закони цркве навели су да је једино оброк дневно требало јести током поседе и да је храна могла Не долази од животиње. Још једна прича о пореклу каже да су качкети развијени као храна за посуђе. Да ли је то тачно или не, кекси су постали популарни споменик током празника јер је било лако направити и испунити црквене смернице. Презелс су пролазили преко Атлантика са немачким имигрантима који су касније познати као пенсилванијски холандски у 1700. Многи кекси из пецива у овом тренутку су се појавили у Пенсилванији, а Пенсилванија је и даље била сједиште производње и потрошње америчких кукуруза; око 80% прстова направљених у Америци данас су направљене у Пенсилванији. Иако се процењује да Американци поједу два килограма за годину дана, потрошња козице у Филаделфији процењује се на око дванаест килограма першева по особи годишње. Рани кљунови били су "меке" сорте; тврде качкети су нешто релативно модеран изум. Међутим, супротно популарном убеђењу, тврди панталони нису настали у 1600. години када је пекар заспао док је неговао ватру, запалио кртаче на оштар, као добра прича која би могла бити. Године 1861. Јулиус Стургис је створио прву комерцијалну пекару у Лититзу у Пенсилванији. Верује се да је његова фабрика прва развила тврђаве. Те хрскавице, слане грицкалице трајале су дуже у атмосфери окружења него што су меки прстеци, омогућавајући им да се продају у продавницама далеко од пекаре и много дуже држе на полицама. Ови атрибути омогућили су да се њихова популарност брзо шири, а тврди кекси су сада један од најпродаванијих сланих грицкалица у Америци, смештеним између чипса и кокице. Меки кекси и даље представљају популарну ставку за снацку, као и продавачима пржених колача превалентима у Филаделфији и Њујорку. Туш-кола прате дугу традицију уличних продаваца уличних пецива - верује се да су се они први пут појавили средином 1400-их. Претзелови произвођачи такође су пружили једну од првих потврђених врста услуга доставе хране, јер би отишли од врата до врата који би продавали печену робу. Данас су кекси најпопуларнији у Америци иу Немачкој, где су представљени на Октоберфесту. У Америци, поред покривене соли, чврсте качкаваљке обично долазе у чоколаду или јогурт, док се меки пужеви сервирају сенфом или течним сиром. Различити укуси доступни су широм свијета, укључујући ораси, семе и глазуре - дугачак пут од једноставних тестоа за тесто који су обично служили вјерским намјерама прије много година. (Напомена: Ако сте у потрази за невероватним начином за производњу пуњеног рецепта из кесица, погледајте ово: 12 Авесоме Супер Бовл Снацк Реципес Нореен, који обавља многе графике овде на Данијелу сам сазнао, такође покреће ту веб страницу повезану за тај "Супер Бовл Снацк" пост. На сајту је Пицтуре тхе Реципе, што је невероватно мјесто за проналажење одличних рецепата који такође дају корак по корак, велики формат, висококвалитетне слике које ће вам помоћи на путу.) Тхе Хортус Делицарум се сматра првом енциклопедијом коју је написала жена. Нажалост, оригинални рукопис је уништен током опсаде Страсбурга 1870. године. Делови су копирани у друге изворе, што је значило да је могуће дјеломично обновити. Да би се испразни сјајни "кори", тестенина се кува 30-60 секунди пре него што се пече, а обично се користи и прање јаја. Слична техника се користи у припреми багела. 26. априла је Национални дан претепања. Дан је тадашњи гувернер Пенсилваније Ед Ренделл прогласио 2003. године. Највећи икад престоница је била 40 килограма, коју је пекла становница Филаделфије Јое Наццхио. Печено добро било је око 5 метара. Чланци о кретању нису потпуни без помињања Сеинфеловог Крамера који прави свој познати узвик: "Ови кикирики ме жуде!" У епизоди Тхе Алтернате Сиде, која је емитована 1991. године, сваки од главних знакова каже бар једном линијом .


source: CulturaX

text: Саопштење Епархије рашко-призренске поводом скрнављења пет православних гробаља на Косову и Метохији и других инцидентата | Српскa Православнa Црквa [Званични сајт] Саопштење Епархије рашко-призренске поводом скрнављења пет православних гробаља на Косову и Метохији и других инцидентата 21. Јануар 2013 - 15:54 Само недељу дана након вандалског скрнављења 50 гробова на православном гробљу у Косову Пољу, албански екстремисти кренули су у нови поход против гробаља уништавајући на десетине гробова на пет православних гробаља претходне ноћи (20/21. јануар 2013. године). 1. На горњем гробљу у селу Клокот, недалеко од Гњилана у Косовском Поморављу, јуче поподне је оскрнављено 27 надгробних споменика. Полицијска истрага је започела још синоћ. 2. На православном гробљу у селу Прилужје, општина Вучитрн, синоћ око 23 часа минирана је гробница породице Анђелковић, највећа гробница на гробљу. Делови разбијене гробнице од снажне експлозије разбацани су по околним њивама. Приступ гробљу још није сигуран, јер постоји забринутост да су експлозивне направе постављене и на другим гробовима. 4. На православном гробљу у Милошеву, парох из Бабиног Моста јереј Б.К. потврдио је да су се јутрос полиција и ОЕБС могли уверити да је запаљена гробљанска капела и уништено неколико гробова на гробљу. Поред ових вандалских напада на гробља, на позив преко фејсбука који је објавила екстремна организације под именом "Албанска народна армија" у Ђаковици је синоћ дошло до окупљања једног броја припадника ултра-националистичке организације Самоопредељење који су покушали да нападну манастир Пресвете Богородице у Ђаковици где живе једине преостале четири Српкиње из Ђаковице (монахиње Теоктиста и Јоаникија и старице Васиљка и Нада). Захваљујући присуству већег броја припадника Косовске полиције и КФОР-а напад је онемогућен и црква, која је иначе до темеља разрушена у погрому 2004. године, није оштећена. Монахиње и старице у добро и безбедно. Епархија рашко-призренска најоштрије осуђује овај нови талас насиља који по много чему подсећа на онај из 2004. године и који је као и тада кукавички усмерен против гробаља и светиња Српске Православне Цркве. Синоћна збивања, нажалост, показују да се на Косову и Метохији мало шта променило од 2004. године и да и даље постоји велики потенцијал за етнички и верски мотивисано насиље који спроводе екстремне организације под видом патриотизма. Ових дана када Савет Европе расправља о људским правима на Косову и Метохији, свет може још једном да се увери у ком правцу се креће друштво у коме се скрнаве породичне гробнице и нападају и скрнаве хришћанске светиње и обележја. За овакво понашање понајмање се могу тражити оправдања или поводи у најновијим тензијама у Прешевској долини, јер скрнављења српских светиња и гробаља трају већ годинама. (у току дана епархијска Инфо-служба ће допуњавати овај извештај новим информацијама и фотографијама на епархијском веб сајту)


source: wikipedia

text: 1926. је била проста година. Догађаји Јануар Фебруар Март 16. март — Амерички физичар Роберт Годард извео је прво успешно лансирање ракете на течно гориво, која је достигла 56 метара удаљености за 2,5 секунде. Април Мај 12. мај — Чланови посаде цепелина Норвешка, предвођени Роалдом Амундсеном су постали први људи који су потврђено летели до Северног пола. 12. мај — Маршал Јозеф Пилсудски извршио државни удар и успоставио војну диктатуру у Пољској. Јун Јул Август Септембар 8. септембар — Друштво народа је једногласно примило Немачку у чланство. Октобар Новембар Децембар Рођења Јануар 2. јануар — Захарије Трнавчевић, српски новинар, ТВ видитељ и политичар (прем. 2016) 3. јануар — Џорџ Мартин, енглески музички продуцент, аранжер, композитор, диригент, инжењер звука и музичар, познат као „Пети Битлс“ (прем. 2016) 20. јануар — Патриша Нил, америчка глумица (прем. 2010) Фебруар 8. фебруар — Радмила Савићевић, српска глумица (прем. 2001) 11. фебруар — Лесли Нилсен, канадско-амерички глумац, комичар и продуцент (прем. 2010) Март 6. март — Анджеј Вајда, пољски редитељ (прем. 2016) 6. март — Бранко Плеша, српски глумац и редитељ (прем. 2001) 16. март — Џери Луис, амерички комичар, глумац, певач, редитељ, сценариста и продуцент (прем. 2017) 25. март — Ласло Пап, мађарски боксер (прем. 2003) 28. март — Властимир Радовановић, српски сценариста и редитељ (прем. 2012) Април 2. април — Џек Брабам, аустралијски аутомобилиста, возач Формуле 1 (прем. 2014) 2. април — Милан Пузић, српски глумац (прем. 1994) 4. април — Борка Вучић, српска банкарка и политичарка (прем. 2009) 11. април — Вера Белогрлић, српска редитељка (прем. 2015) 21. април — Елизабета II, британска краљица (прем. 2022) 28. април — Харпер Ли, америчка списатељица (прем. 2016) 30. април — Клорис Личман, америчка глумица и комичарка (прем. 2021) Мај 6. мај — Слободан Перовић, српски глумац (прем. 1978) 8. мај — Дон Риклс, амерички комичар, глумац и писац (прем. 2017) 15. мај — Питер Шафер, енглески сценариста и драматург (прем. 2016) 26. мај — Мајлс Дејвис, амерички џез музичар и композитор, најпознатији као трубач (прем. 1991) Јун 1. јун — Мерилин Монро, америчка глумица, певачица, модел и забављачица (прем. 1962) 3. јун — Ален Гинзберг, амерички песник, филозоф и писац (прем. 1997) 28. јун — Мел Брукс, амерички глумац, редитељ, сценариста и продуцент Јул 4. јул — Алфредо ди Стефано, аргентинско-шпански фудбалер и фудбалски тренер (прем. 2014) 10. јул — Павле Вуисић, српски глумац (прем. 1988) 21. јул — Карел Рајс, чешко-британски редитељ, продуцент и сценариста (прем. 2002) 28. јул — Власта Велисављевић, српски глумац (прем. 2021) Август 2. август — Југ Гризељ, југословенски новинар и сценариста (прем. 1991) 3. август — Тони Бенет, амерички певач и сликар (прем. 2023) 13. август — Фидел Кастро, кубански комунистички револуционар и државник (прем. 2016) Септембар 3. септембар — Ирена Папас, грчка глумица и певачица (прем. 2022) 23. септембар — Џон Колтрејн, амерички џез музичар и композитор, најпознатији као саксофониста (прем. 1967) Октобар 6. октобар — Петар Омчикус, српски сликар (прем. 2019) 18. октобар — Чак Бери, амерички музичар (прем. 2017) 18. октобар — Клаус Кински, немачки глумац (прем. 1991) Децембар 8. децембар — Стево Жигон, српски глумац и редитељ (прем. 2005) 11. децембар — Биг Мама Торнтон, америчка музичарка (прем. 1984) 21. децембар — Елена Варзи, италијанска глумица (прем. 2014) 22. децембар — Хајрудин Крвавац, југословенски редитељ и сценариста (прем. 1992) Смрти Децембар 4. децембар — Ивана Кобилца, словеначка сликарка. (* 1861) 5. децембар — Клод Моне, француски сликар. (*1840). 10. децембар — Никола Пашић, српски и југословенски политичар Нобелове награде Физика — Жан Батист Перен Хемија — Теодор Сведберг Медицина — Јоханес Андреас Гриб Фибигер Књижевност — Грација Деледа Мир — Аристид Бријан (Француска) и Густав Штреземан (Немачка) Економија — Награда у овој области почела је да се додељује 1969. године 1920-е 21926


text: 7. јануар је седми дан у години у Грегоријанском календару. 358 дана (359 у преступним годинама) остаје у години после овог дана. Догађаји 1325 — Алфонс IV постао краљ Португала. 1537 — Убијен поглавар Фиренце Алесандро де Медичи, кога је наследио Козмо де Медичи, велики војвода тоскански, банкар и мецена научника и уметника. 1558 — Француска освојила Кале, последњи посед Енглеске у континенталној Европи 1598 — На руски престо је ступио Борис Годунов, после смрти Фјодора I, последњег цара из династије Рјурикович. 1610 — Астрономија: Италијански астроном и математичар Галилео Галилеј открио је Јупитерове месеце Ио, Европу, Ганимед и Калисто, данас познате као „галилејски месеци“. 1738 — Мировни споразум је потписан између Песхва Бајирао и Јаи Сингx II након Маратха победе у бици код Бхопал у Индији. 1764 — SICULICIDIUM, покољ Секеља у Мадефалви 1785 — Џон Џефрис и Жан Пјер Бланшар први су прелетели канал Ламанш балоном напуњеним загрејаним ваздухом. 1789 — На првим председничким изборима у САД победио је вођа из Рата за независност Џорџ Вашингтон. Поново је изабран 1792, а 1796. је одбио да се кандидује. 1807 — Велика Британија је прогласила блокаду Француске и земаља савезница француског цара Наполеона I Бонапарте. У економском рату дебљи крај је извукла Француска, чија је морнарица неколико пута поражена, па није могла да пробије обруч британских бродова. 1872 — Изашао је први српски позоришни лист Позориште, који је покренуло Српско народно позориште у Новом Саду. Лист је излазио до 1908. 1895 — Независност: Кореја прогласила независност од Кине. 1905 — Успостављен сигнал за помоћ «CQD», који је 2 године касније замењен сигналом "СОС". 1909 — У Београду почела прва балканска конференција социјалдемократских партија и радничких покрета Србије, Црне Горе, Македоније, Турске, Хрватске и Славоније, Словеније, Босне и Херцеговине и Румуније. Тродневни скуп је усвојио резолуцију о стварању савеза слободних народа Балкана у оквиру балканске федерације. 1916 — Први светски рат: На температури 24 степена испод нуле, одиграла се главна битка на Мојковцу између црногорских и аустроугарских трупа. У тој бици, у драматичним околностима, црногорска војска окована ледом и снегом, убеђена да чува одступницу српској војсци, доживела је голготу, али и пружила снажан отпор аустроугарској војсци и нанела јој велике губитке. Црногорска војска, показало се, непотребно је изгинула, јер се српска војска већ налазила између Скадар и Драча. Но, »крвава и славна мојковачка касапница«, како је Мојковачку битку назвао бригадир Милош Меденица, једна је од најславнијих црногорских победа у Првом светском рату. У мојковачкој операцији из строја је избачено око 3.000 црногорских војника. 1919 — На Цетињу и у другим градовима Црне Горе кулминирала је Божићна неуспешна побуна у Црној Гори то јест устанак противника безусловног уједињења – присаједињења Црне Горе Србији, издејствованог одлуком Велике Подгоричке скупштине, којом је Црна Гора изгубила државност. Устанак под вођством Крсте Поповића у крви су угушиле српска војска и полиција у сарадњи с белашима – присталицама анексије. 1920 — Трупе белоармејаца руског адмирала Александра Колчака предале се код Краснојарска. 1927 — Успостављена је редовна трансатлантска телефонска веза између Лондона и Њујорка. 1935 — Бенито Мусолини и француски министар спољних послова Пиере Лавал потписали Римски споразум. 1940 — Зимски рат: финска 9. дивизија зауставила и потпуно уништила надмоћније совјетске снаге на путу Раате-Суомуссалми. 1942 — Други светски рат: Почела битка за полуострво Батан на Филипинима. Бorbe su вођене од јануара до априла 1942, и то је био део јапанске офанзиве на Пацифику. Борбе на Батану вођене су у време кад су Јапанци муњевито освајали огромна пространства Далеког истока, не наилазећи нигде на озбиљнији отпор. 1946 — Независност: Западне силе су признале Аустрију у границама из 1937. 1948 — НЛО: Пилот Националне гарде Кентакија Томас Мантел срушио се у потрази за наводним НЛО-ом. 1949 — Сијам (Сиам) је променио име у Тајланд (Тхаиланд). 1953 — Нуклеарно наоружање: Председник САД Хари Труман је објавио да је у САД израђена хидрогенска бомба. 1979 — Камбоџанско-вијетнамски рат: Камбоџански побуњеници су, уз помоћ вијетнамских снага након двонедељне опсаде, заузели Пном Пен и срушили владу Црвених Кмера Пола Пота. Сматра се да је за време режима Црвених Кмера од априла 1975. у Камбоџи убијено или умрло од глади и исцрпљености између милион и два милиона људи. 1985 — Јапанска аеронаутичка и свемирска истраживачка агенција (ЈАXА) лансирала Сакигаке, прву јапанску међупланетарну летелицу и прву свемирску сонду за дубоки свемир коју је лансирала нека друга земља осим САД и Совјетског Савеза. 1986 — Ембарго: Амерички председник Реган прекинуо је све економске односе са Либијом. 1989 — Принц Акихито положио заклетву за цара, наследивши на јапанском престолу свог оца Хирохита након његове смрти. 1990 — Криви торањ у Пизи је први пут после 800 година свог постојања затворен за туристе ради рестаурације. 1991 — Створено Српско национално вијеће за Славонију, Барању и Западни Срем. Рогер Лафонтант, бивши лидер Тонтон Мацоуте-а на Хаитију под вођством Франсоа Дувалиеа, покушао је државни удар који се завршио његовим хапшењем. 1992 — Рат у Хрватској: Авион Југословенске народне армије оборио је код Новог Марофа у Хрватској хеликоптер с посматрачима Европске заједнице. Погинуло је свих пет људи у хеликоптеру. Хеликоптер није имао дозволу за прелет. 1993 — Рат у БиХ: Муслиманске снаге под командом Насера Орића, су у српском селу Кравица убили преко 40 људи. Све куће су попаљене. 1997 — Тероризам: У Алжиру је, у експлозији бомбе коју су у аутобус подметнули исламски екстремисти, погинуло најмање 13 и рањено око сто људи. 1998 — Тероризам: Ослободилачка војска Косова, која се прогласила одговорном за серију напада на полицијске станице на Косову и Метохији, преузела је одговорност и за терористичке акције у Македонији, иако је македонско Министарство унутрашњих послова демантовало повезаност ОВК с бомбашким нападима у Македонији. 1999 — Сенат САД почео је суђење у поступку смене (импичмент) председнику САД Билу Клинтону, прво после више од 130 година против актуелног шефа државе. Клинтон је био оптужен за кривоклетство и опструкцију правде у афери са бившом приправницом у Белој кући Моником Левински. 2000 — Тероризам: Екстремисти албанске такозване ОВК су, на православни Божић, у Призрену убили две Српкиње које су се запутиле у оближњу цркву на литургију. 2002 — француски модни креатор Ив Сен Лоран повукао се из света високе моде. Модну кућу основао је 1962, а прославио се 1966. колекцијом првих смокинга за жене који су постали модни хит. Приликом ложења божићног бадњака у градском парку у Беранама, у Црној Гори јаке полицијске снаге спречиле су сукоб између присталица Српске православне цркве и непризнате Црногорске православне цркве и ухапсиле више лица. 2003 — Тероризам: Припадници анти-терористичке полиције су изјавили да су у Лондону открили малу количину рицина, смртоносног отрова, и да је с тим у везу ухапшено седам Африканаца. 2004 — Тероризам: Врховни суд Индонезије потврдио је смртну казну исламском терористи Амрозију, оптуженом за подметање експлозива у ноћни клуб на острву Бали, када су усмрћене најмање 202 особе, махом западни туристи. 2005 — Шеф ирске полиције је саопштио да је Ирска републиканска армија украла 50 милиона долара из Белфаст банке. 2009 — Влада Шри Ланке поново је увела забрану организације Ослободилачки тигрови тамилског Елама, чиме је та побуњеничка група означена као терористичка. Претходна забрана Тамилских тигрова, који се од 1983. године боре за стварање независне земље етничких Тамилаца, била је укинута 2002. године. Израел и палестинске власти прихватиле су план за примирје у појасу Газе, у чијој изради су активно учествовале Француска и Египат. 2015 — Тероризам: Тројица наоружаних исламских терориста су учествовали у нападу на седиште француског сатиричног недељника Шарли ебдо у Паризу, као и у јеврејском супермаркету, пуцајући из калашњикова у своје жртве, gde је укупно смртно страдало 17 особа, а од тог броја 12 особа је страдало у редакцији листа Шарли ебдо. Међу страдалима су и главни уредник Степхане Цхарбонниер Цхарб (47) и карикатуриста Јеан Цабут Цабу (67), те цртачи Георгес Волински (80) и Бернард Верлхац Тигноус (58). Рањена су три полицајца и још једанаест особа. Нападачи браћа Саид Коаши (32), Шериф Коаши (34) и Хамyд Мурад (18) након изласка из зграде побегли су у украденом ауту с полицијом за леђима, али су у тој акцији полиције убијени нападачи браћа Шериф и Саид Куаши. Казнени суд у Паризу је 16. децембра 2020. на казне од четири године до доживотног затвора осудио извршиоце напада и њихове помагаче. Тероризам: Аутомобил бомба је експлодирао испред полицијског колеџа у јеменској престоници Сани, услед чега је 38 људи погинуло, а више од 63 повређено. 2017 — Тероризам: Више од 60 особа је убијено, а 50 рањено у нападу аутомобилом бомбом на зграду суда у сиријском градићу Азаз, 30 километара северно од Алепа. Рођења 1879 — Осман Ђикић, босанскохерцеговачко-српски песник, национални радник, драматург, публициста и политичар. (прем. 1912) 1916 — Паул Керес, естонски шахиста. (прем. 1975) 1929 — Мирослав Печујлић, југословенски друштвено-политички радник, писац и професор. (прем. 2006) 1934 — Новак Килибарда, црногорски политичар, књижевник, историчар књижевности и универзитетски професор. (прем. 2023) 1938 — Амфилохије Радовић, митрополит СПЦ. (прем. 2020) 1940 — Владица Ковачевић, српски фудбалер и фудбалски тренер. (прем. 2016) 1946 — Милорад Каралић, српски рукометаш. 1952 — Само Хун, хонгконшки глумац, мајстор борилачких вештина, редитељ, сценариста и продуцент. 1956 — Дејвид Карусо, амерички глумац и продуцент. 1956 — Никола Никић, босанскохерцеговачки фудбалер и фудбалски тренер. 1956 — Миладин Шобић, црногорски музичар. 1964 — Николас Кејџ, амерички глумац, редитељ и продуцент. 1966 — Ергин Атаман, турски кошаркашки тренер. 1970 — Мирослав Стевић, српски фудбалер. 1971 — Џереми Ренер, амерички глумац и музичар. 1975 — Јован Гојковић, српски фудбалер. (прем. 2001) 1979 — Марко Морденте, италијански кошаркаш. 1979 — Моника Фостер, америчка порнографска глумица. 1982 — Лорен Кохан, америчко-британска глумица. 1985 — Луис Хамилтон, британски аутомобилиста, возач Формуле 1. 1986 — Вања Мијатовић, српска певачица. 1987 — Стефан Бабовић, српски фудбалер. 1988 — Хардвел, холандски ди-џеј и музички продуцент. 1990 — Грегор Шлиренцауер, аустријски ски-скакач. 1991 — Едан Азар, белгијски фудбалер. 1991 — Ален Стевановић, српски фудбалер. 1992 — Џејмс Бел, амерички кошаркаш. 1992 — Божо Ђумић, српски кошаркаш. 1992 — Едгарас Улановас, литвански кошаркаш. 1993 — Филип Хорански, словачки тенисер. Смрти 1536 — Катарина од Арагона, прва од шест жена енглеског краља Хенрија VIII (рођ. 1485) 1932 — Андре Мажино, француски политичар (рођ. 1877) 1941 — Роберт Бејден-Поуел, британски официр, оснивач извиђачког покрета у свету. (рођ. 1857) 1943 — Никола Тесла, српски научник и проналазач на пољу електротехнике и радио-технике (рођ. 1856) 1984 — Исмет Мујезиновић, југословенски и босанскохерцеговачки сликар. (рођ. 1907) 1984 — Алфред Кастлер, француски физичар. (рођ. 1902) 1988 — Венко Марковски, македонски писац. (рођ. 1915) 1988 — Милан Срдоч, филмски и ТВ глумац. (рођ. 1920) 1989 — Хирохито, јапански цар (рођ. 1901) 1998 — Владимир Прелог, босанско, хрватско, швајцарски хемичар Нобелова награда за хемију 1975. (рођ. 1906) 2005 — Здравко Велимировић, југословенски филмски, телевизијски, радио и позоришни редитељ, сценариста и професор филмске режије (рођ. 1930) 2007 — Невенка Урбанова, српска глумица (рођ. 1909) 2017 — Марио Суареш, бивши португалски председник и премијер (рођ. 1924) Празници и дани сећања (1. године) по Грегоријанском календару (25. децембар по Јулијанском календару), по хришћанском предању, рођен је Исус Христос. Овај празник је у ранијој, индоевропској традицији слављен као „дан рађања новог бога/сунца“, а у вези је са зимском краткодневицом. Због разлике у календарима, 7. јануара га славе верници Српске православне цркве и још неких православних цркава (руска и јерусалимска патријаршија, Света гора), док већина осталих хришћана Божић слави 25. децембра. Референце 107


Домаће вино из црне чоке се разликује не само у пријатним квалитетима укуса, већ иу медицинским својствима, посебно ако је пиће припремљено без употребе водке. Рецепт за израду вина из црне трешње је прилично једноставан, иако се припрема два месеца. Међутим, овај процес није вредан само напора, већ чак и за почетнике, јер не захтијева пуно специјализованих посуђа и посебних вјештина. Размотрите карактеристике у чланку. Најбоље време за одабир бобица Време сазревања плодова боровнице је на почетку јесени. Посебност ове биљке у следећој – ако не сакупљате плодове након сазревања, остаће на гранама до пролећа. Због тога се појављује природно питање – када је најбоље сакупљати жетву. Биће корисно за вас да научите како биљите и бригите за аронију, како се узгајају грмље, како се бавити штеточинама и болестима, и како збринути аронију за зиму. Квалитет вина у великој мјери зависи од времена када су бобице биле отцепљене од грмља. Квасац дивљег вина умире на ниским температурама, тако да је изузетно важно сакупљати планински пепео пре првог јесенског мраза, како би се избјегла смрт корисних микроорганизама. Из истог разлога, веома је неразумно да оперете плод пре него што почнете са припремом пића, јер ће већина бактерија једноставно бити опрана, а без њих процес ферментације неће започети. Дакле, најбоље време за сакупљање црног арктичког планинског пепела пада око друге половине октобра. У зависности од вашег региона боравка, ови датуми могу да варирају. Инвентарска и кухињска опрема Ми ћемо сазнати какве нам је кухињске алатке требамо направити за вино од пилића код куће: за превоз јагодичастих биће вам потребна своја очишћена рука. Иако можете да користите процесор хране или електричну брусилицу за месо; бочица, чија запремина неће бити мања од 10 литара. Може бити стакло, емајлирано (главна ствар је да се направи без чипова), керамика. Пошто процес филтрације захтијева константну трансфузију вина из једне бочице у другу, мора бити најмање два тенка; хидраулички заптивач, који се може купити или направити сопственом руком – од гумене рукавице или са капроном или металним поклопцем. Ако изаберете другу опцију, онда вам ипак треба гумену цијев и стаклену посуду са водом; циркулац за напрезање; танка филтер цев, на пример, из капалице. Треба напоменути да је најлакши начин за стварање воденог печата да се користи конвенционална медицинска латекс рукавица, у било ком прсту од којих је пробушена ситна рупа игло. Међутим, то није сасвим поуздан начин, јер ће соба имати мирис ферментације, а будућо вино може се угушити. Да ли знате? У Русији, у древним временима, вино се називало разним пижама, било да се хвале, пиво или меда. Директно вино пију само представници племства, па је тешко рећи када су тачно почели да припремају ово пиће. Међутим, сасвим је познато да је од тренутка придруживања руском царству на полуострву Кримска производња вина постала широко распрострањена. Најбоље је користити капрон или метални завртањ (све зависи од врата бочице) у којој се прави рупа. У тој рупи, потребно је уметнути гумено црево, сигурно и херметички причврстити, на пример, са лепком, а други крај ставити у теглу воде како би спречио улазак ваздуха у бочицу. Цапрон капа Да би припремили такво пиће од чоколаде, биће потребни следећи састојци: 5 килограма боровнице од купина; 1 или 2 кг шећера (у зависности од тога шта желите да добијете – десерт или слатко); 50 грама сувог грожђа; Препоручујемо да читате како да направите грожђе код куће. Да би се осигурало квалитет будућег пића за пиће, нема сумње, најбоље је користити чисту флаширану воду или бар да се охлади и охлади. Раизин се не препоручује за прање пре употребе, јер ће током прања уклонити дивље вино, који се обично налази на његовој површини, а то ће негативно утицати на процес ферментације. Корак по корак рецепт за израду домаће вина од црне трешње Рецепт за израду домаће вина од пилића је прилично једноставан. Хајде да размотримо главне фазе стварања овог мирисног пића. Да ли знате? На бобицама боровнице садрже посебне квасне бактерије – квасац дивљег вина, који су неопходни за успешно ферментацију вина. Припрема боје трешње вишње. Жетва се не сме пранити, али морате разријешити. Лоше јагоде су избачене, а остали су одвојени од стабљика, након чега их треба сипати у велики контејнер и пажљиво пренети чистим рукама. Љубитељи технологије могу користити комбиноване или месне млинове. Повезивање компоненти. Затим у резултату пире кромпира из пире јагода треба додати шећер и пажљиво премешати рукама како бисте добили хомогену мешавину. Додајте неколико грожђица (побољшаће ферментацију). Опет, мијешајте све и покријте га са газом, која ће заштитити садржај од инсеката и остатака. У овом стању, пустите да се каша пуни недељу дана (7 до 12 дана) на релативно топлом месту, где ће режим температуре бити + 18-25 ° Ц. Спуштање или подизање температуре може проузроковати успоравање и заустављање процеса ферментације. Важно! Током цијелог периода инфузије потребно је свакодневно мијешати шечер чистим рукама како би се избјегао изглед плесни на површини. Филијала сокова. Приближно за недељу дана биће могуће прећи на следећи корак у припреми вина. Да ли је смеша спремна за ово, можете једноставно научити – приметићете да су бобице већ знатно порасле, подигнуте на површину течности. Поред тога, ако сапуните длан у каши, онда ће се около појавити карактеристика ферментације пене. Ово указује на то да можете наставити на следеће кораке – одвајањем пулпе из сокова. Каша се сакупља руком и стисне газом. Кухињски апарати нису баш погодни за ово, јер су брзо замашени, а сок добија незнатну количину. Остатак сока мора да се пролази кроз фино сито. Сви добијени сокови морају бити исушени у посебну бочицу (контејнер у коме ће вино бити припремљено), али вам не треба испразнити торту – то ће вам се увести. Сок, који сте сада испоставили, може садржати ситне честице и значајан седимент. Није страшно, и сада не вреди чишћења – у процесу будућег филтрације вино ће се очистити. Преостала каша. Мора се одложити за поновну ферментацију. За ово, преостали шећер се додаје у колач и вода се сипа. Уверите се да је вода прилично топла, али није топлија од 30 ° Ц, а не хладна од 25 ° Ц, јер на другим температурама вински квас почиње да умире. Контејнер са целулом треба да буде покривен поклопцем да би се ограничио приступ светлости и оставити 5 дана на топлом и тамном месту. Током овог цијелог периода, морате запамтити да мјешавате смешу и загријавате поп ватра. Хидраулична брава и његова инсталација. Сок, који се испоставио раније, треба да се улије у велику бочицу, где ће у будућности лутати. У врату бочице потребно је поставити воду за ограничавање приступа ваздуху и уклонити вишак плина. Хидрауличко заптивање може бити специјализовано или ручно израђено. Ако користите рукавицу, потегните га на врат и чврсто причврстите еластичним траком или навојем. У поклопцу, пробајте рупу која одговара цеви коју сте покупили. Уметните цев унутра и чврсто га причврстите. Да бисте то урадили, можете користити лепак или на други начин – од унутрашњости поклопца поклопца до краја црева празно кућиште од дршке и загрејте га упаљачем. Спољашњи крај цеви ће се проширити и чврсто затворити рупу на поклопцу. Ставите поклопац на бочицу. Спољни дуги део гумене цеви спусти се у теглу воде – ово је неопходно тако да гасови излазе из резервоара, а вино се не “гуши”, а кисеоник не продире у боцу. Важно! Кратак крај цеви са унутрашње стране поклопца треба бити што је више могуће изнад састава вина. Боца мора бити постављена у топлу и тамну собу. Пожељно је да температура овде није нижа од + 18 ° Ц. Други део сока. Извадимо га из већ уситњене каше, коју узимамо из склоништа. Да бисте то урадили, једноставно просуђите смешу помоћу чича или сита. Морате то пажљиво радити, тако да се пиће не претвори у блатњаву. Исправљена количина нафте се сада може рециклирати. Додавање сока главном контејнеру. Да бисте то урадили, једноставно уклоните септум, уклоните кашику пеном на површини течности и сипајте сок добијен од целулозе у главну посуду, након чега је поново затворено затворено. Процес активне ферментације. То ће трајати око 1,5-2 месеца. Током овог времена потребно је филтрирати шећер. Први месец се поступак понавља сваке недеље, а преостало време – сваке две недеље. Извршити филтрацију је потребно уклонити печат воде, уклоните пену са површине течности и лагано сипати вино из једне бочице у другу користећи танку цев из капалице, остављајући седимент на дну посуде. Крај ферментације ће бити означен нестанком његових манифестација – на пример, у теглу са водом, мехурићи престају да се појављују, а рукавица ће се одушевити, поред тога, течност ће постати лакша. Када се процес ферментације заврши, потребно је последњи пут одвести младо вино кроз цев, ослободити га од остатка седимента и сипати у бочице намењене за складиштење. Међутим, ако нисте задовољни слатком добијеног пића, сада је вријеме да га подмлађујете. Не можете једноставно сипати шећер у течност: она се ставља у чисту памучну тканину, везану нитом тако да се направи врећица и ставите у контејнер са младим вином. Врећа шећера не би требало да потоне: поправите је ближе површини, поново поставите водени печат и оставите вино да стоји још једну недељу. Током овог времена, шећер се вероватно у потпуности раствара. Сада је време да младом вину пошаљемо до сазревања. Зорење вина. Када је пиће флаширано, време је да је пошаљете на сазревање на неком хладном и тамном месту. Подрум или фрижидер је прилично погодан за ово. Међутим, ако сте на крају процеса ферментације засладили вино, немојте чврсто загушити бочицу, јер се гасови још увек могу емитовати у року од недељу дана. Производ зори од 2 до 4 месеца, након чега постаје спреман за употребу. Да ли знате? Припрема вина код куће није почела са грожђем. Прве вина су биле воће и бобице – са окрета и шљива, рована и малина. Са оним што можете комбиновати Да бисте припремили укусно воће и воћно вино, што је такође врло корисно, можете додати и друге воће или бобице аронији. Уз јабуке, јабуке, крушке и грожђе савршено су комбиновани. Припрема овог пића уз додатак других плодова практично се не разликује од главног рецепта – главна ствар је да је њихов однос са брусницама од 1 до 1. Видео рецепт за израду вина од чоколаде Када се припрема воћа очишћене од језгра и исећи на ситне комаде, а бобице су тло или удавити у доследност пире кромпира, након чега се све испуњен шећера и процесу ферментације почети у наставку. Због необичног укуса и занимљивог укуса у мешавини воћа и јагодице, можете додати листове трешње или рибизле. У другим аспектима, рецепт је исти. Такође, домаће вино могу се припремати од: космоса, грожђа, шљива, јабука, малина, црних рибизла и латица ружа. Како и колико се чува домаће вино Вино припремљено код куће треба чувати на тамном и хладном месту – пожељно у тесно затвореној посуди тамног стакла. Идеална складишна просторија је подрум. Температура би требало да буде у опсегу од + 10-12 ° Ц, иако је за десертна вина дозвољено подизање температуре на + 13-14 ° С. Пожељно је да соба има садржај влаге од 65-80%. У положају бочице, течност се доводи у контакт са затварачем, што спречава продирање ваздуха у контејнер. Ако су сви ови услови испуњени, домаће воће и бобичасто вино од црне чоке се могу чувати око 5 година. Важно! Бочице вина постављају се хоризонтално, а током целог рока употребе је препоручљиво да их не додирне, јер је било какво стресање за напитак. Корисни савети у припреми вина Ако знате неке од карактеристика израде вина код куће, можете направити врло укусно пиће: Идеалан контејнер за израду вина – дрвени. У њој постоје пореове, кроз које се напаја ваздух потребан за живот бактерија. Међутим, у савременим условима, његова употреба је скоро немогућа, па је најбољи избор – стакло. Прихватљиво је користити пластику, али може бити токсично. Међутим, метални прибор се у сваком случају не може користити, јер је то процес оксидације. Припрема кувачког вина од црне чоке без додавања шећера није препоручљиво, јер бобице садрже врло мало шећера и много танина. Вино без шећера ће бити сувише кисело и кисело. Што више шећера, више слатко пиће ће бити на крају. У овом случају, ако 5 килограма горива од пепела узме 1 килограм шећера, вино ће бити десерт. Талити од купина склонији изгледу плесни. Према томе, мешање састава вина требало би да буде редовно и често током читавог периода, од мешања састојака до одвајања пулпе из сокова. Укус винских пића у великој мјери зависи од његових година – изводи. Због тога ће се производ више складиштити у миру и тами, више засићени букет и укус који ће га посједовати. Направљен од аронија куће вина не само да има пријатан укус и арому: то је такође корисно дејство на здравље – нормализује висок крвни притисак и хипертензију, побољшава стање крвних судова и срца. Стање кардиоваскуларног система такође повољно утиче: Дриед банане, репа, Ицеберг салата, печена јабука, поморанџе, сунцокретовог семена и сунцокрета меда. Поред тога, ово пиће је веома једноставно припремити, не захтева претеране напоре или велики број специјалних уређаја за производњу вина, тако да чак и виномер-почетник може задовољити себе и своју породицу. 1 Најбоље време за одабир бобица 2 Инвентарска и кухињска опрема 3 Неопходни састојци 4 Корак по корак рецепт за израду домаће вина од црне трешње 5 Са оним што можете комбиновати 5.1 Видео рецепт за израду вина од чоколаде 6 Како и колико се чува домаће вино 7 Корисни савети у припреми вина


source: fineweb

text: Меморијски контролер ||Овај чланак садржи списак литературе (папирне изворе и/или веб-сајтове) коришћене за његову израду, али његови извори нису најјаснији зато што има премало извора који су унети у сам текст. Молимо вас да побољшате овај чланак тако што ћете додати још извора у сам текст (инлајн референци). Меморијски контролер је дигитално коло које управља протоком података који иду ка и од главне меморије. Може бити издвојен чип или интегрисан у други чип, као што је процесор. Ово се такође назива чип меморијског контролера (MCC).[1] Садржај Историја[уреди] Компјутери базирани на Интеловим процесорима су традиционално имали меморијски контролер интегрисан у северни мост чипсета матичне плоче, али многи модерни процесори, као што су DEC/Compaq Alpha 21364, AMD-ови Athlon 64 и Opteron процесори, IBM-ов POWER5, Sun Microsystems UltraSPARC T1, и у скорије време Интелови Core i7 и Core i5 процесори имају интегрисан меморијски контролер (IMC) на процесору ради смањења меморијског кашњења. Иако ово има потенцијал да повећа перформансе рачунара, ограничава процесор на специфичан тип меморије, захтевајући редизајнирање да би подржао нову меморијску технологију. Када је DDR2 SDRAM меморија представљена, AMD је лансирао свој Athlon 64 процесор. Ови нови модели са DDR2 контролером, користе другачије физичко подножје (познато као AM2), да би пасовали само у плоче дизајниране за нови тип RAM меморије. Када меморијски контролер није на чипу, исти процесор може бити инсталиран на нову плочу, са ажурираним северним мостом (чипсетом). Интеграција меморијског контролера на чип процесора није нови концепт. Неки процесори из 1990их као што су DEC Alpha 21066 и HP PA-7300LC су имали интегрисани меморијски контролер, али не ради бољих перформанси, већ да би се смањила цена система елиминисањем екстерног меморијског контролера. Сврха[уреди] Меморијски контролери садрже логику неопходну за читање и уписивање у DRAM, и за освежавање DRAM-а. Без констатних освежавања, DRAM губи податке који су уписани, јер кондензатори испуштају своје наелектрисање у оквиру делића секунде (не мање од 64 милисекунде према JEDEC стандарду). Читање и уписивање у DRAM се изводи одабиром адреса реда и колоне DRAM-а као улазну вредност мултиплексерског кола, где демултиплексер на DRAM меморији користи конвертоване улазе да одабере исправну меморијску локацију и достави податке, који се даље прослеђују назад кроз мултиплексер да би се консолидовали, те захтевали ужу магистралу за изведену операцију. Ширина магистрале представља број паралелних линија доступних за комуникацију са меморијском ћелијом. Ширине магистрала меморијских контролера се крећу у распону од 8-битних у старијим системима, до 512-битних у компликованијим системима и графичким картицама (типично имплементираних као четири 64-битна симултана меморијска контролера који раде паралелно, с тим да су неки дизајнирани да раде и у "групном моду" где два 64-битна меморијска контролера могу бити коришћена за пристум 128-битној меморији). Неки меморијски контролери, као онај интегрисан у PowerQUICC II процесор, могу бити истевремено повезани на више различитих типова уређаја -- SDRAM, SRAM, ROM, и меморијски-мапирани улаз/излаз -- од којих сваки захтева мало другачију контролну магистралу -- и постојећу системску магистралу ка процесору. Неки меморијски контролери, као онај интегрисан у PowerQUICC II процесор, садрже хардвер за детекцију и исправљање грешака. [2] Меморија са двоструком брзином преноса података[уреди] Контролери меморије са двоструком брзином преноса података (DDR) се користе да контролишу DDR SDRAM, где се податци преносе и на узлазној и на силазној ивици меморијског радног такта система. DDR меморијски контролери су значајно компликованији од контролера за меморију са једноструким преносом података, али омогућују пренос и до дупло више података без повећања радног такта или ширине магистрале ка меморијској ћелији. Двоканална меморија[уреди] Двоканални меморијски контролери су контролери где су DRAM уређаји раздвојени на две различите магистрале да би два меморијска контролера могла да им приступају паралелно. Ово дуплира теоретску пропусну моћ магистрале. У теорији, више канала моше бити направљено (по један за сваку меморијску ћелију у идеалном случају), али због броја жица, капацитивности линија, и потребе да паралелне приступне линије имају идентичне дужине, више канала је јако тешко додати. Потпуно баферисана меморија[уреди] Системи са потпуно баферисаном меморијом имају меморијски бафер на сваком меморијском модулу (који се назива FB-DIMM када се потпуно баферисана RAM меморија корист), који за разлику од традиционалних меморијских уређаја, користи серијску везу података ка меморијском контролеру уместо паралелне везе коришћене код ранијих RAM имплементација. Ово смањује број жица потребних да се меморијски уређај смести на плочу (па се користи мање слојева, што значи да више меморијских уређаја може бити смештено на једну плочу), по цени већег кашњења (времена потребног да се приступи меморијској локацији). То повећање је услед времена потребног да се конвертује паралелна информација прочитана из DRAM ћелије у серијски формат коришћен од стране FB-DIMM контролера, и назад у паралелни формат у меморијском контролеру на матичној плочи. У теорији, меморијски бафер код FB-DIMM модула може бити направљен тако да приступи било којој DRAM ћелији, што омогућава дизајн меморијског контролера који је потпуно независан од меморијске ћелије, али ово није демонстрирано, јер је технологија још у раној фази развоја. Контролери флеш меморије[уреди] Пуно флеш меморијских уређаја укључује и меморијски контролер флеш меморија. Референце[уреди] - ^ Comptia A+ Certification Exam Guide, Seventh Edition, by Mike Meyers, in the glossary, bottom of page 1278: "Chip that handles memory requests from the CPU." - ^ - ^ John Carter, Wilson Hsieh, Leigh Stoller, Mark Swansony, Lixin Zhang, et. al.


Mladić: Šta je to Bišina – planina, potok ili helikopter? | Republika Srpska Насловна Република Српска Младић: Шта је то Бишина – планина, поток или хеликоптер? Младић: Шта је то Бишина – планина, поток или хеликоптер? 8. децембра 2011. Некадашњи командант Главног штаба Војске Републике Српске /ВРС/ генерал Ратко Младић изјаснио се данас пред Хашким трибуналом да није крив по новој оптужби из треће, измијењене оптужнице, која га терети за злочин у Бишини у јулу 1995. године. Младић је рекао да му „није јасно шта је то Бишина – да ли је то планина, ријека, поток, или мост, или покретни објекат, авион, камион, хеликоптер“. „Знам шта су Шековићи, али шта је то Бишина?“, запитао је Младић. Претпретресни судија Алфонс Ори појаснио је да је то локалитет у општини Шековићи, гдје је убијено више од 30 Бошњака, од којих су неки претходно били затворени у логору Сушица, а да је датум када се то наводно десило 23. јул 1995. године. „Хвала на појашњењу, нисам крив и немам никакве везе ни са Бишином ни са тим датумом“, изјавио је Младић. Изјашњавање по овој оптужби претходно је било заказано за 10. новембар, али се, због лошег здравственог стања, оптужени тада није појавио у судници. Почетак данашњег засједања обиљежила је напетост у судници. Судија Ори је неколико пута од генерала Младића тражио да скине капу, а Младић је истовремено протестова због начина његовог траспорта од притворске јединице до суда. Обраћајући се свог адвокату Бранку Лукићу, Младић је рекао да „неће да га везују у транспорту и да неће панцир и лисице“. „Мени пола тела не ради, ја сам полумртав човек и, по Женевским конценцијама, немају право да ме везују. Убудуће нећу панцир и лисице“, рекао је Младић. Трећа, измијењена оптужница генерала Младића у двије тачке терети за геноцид, а преосталих девет за злочин против човјечности и кршења закона и обичаја ратовања у БиХ од 1992. до 1995. године. У складу са налогом вијећа, тужилаштво би до краја наредне недјеље требало да преда измијењењу оптужницу и списак жртава, након што је усвојен приједлог да се извођење доказа ограничи на одабраних 106 злочина, умјесто 196, а број општина за које ће се изводити докази са 23 смањи на њих 15.


Veliki košarkaški vikend u Beogradu – Košarkaški savez Srbije У петак 14. јуна од 15.00 сати у Кнез Михаиловој биће изложен трофеј “James Naismith” који ће 15. септембра 2019. на победничком постољу Светског првенства у Кини подићи најбоља кошаркашка репрезентација планете. Овај чувени пехар у Србију стиже сутра, у оквиру традиционалног ФИБА “Trophy tour-a”. У недељу 16. јуна одржаће се женски “Кошаркашки марш”, којим одбројавамо десет дана до почетка Европског првенства за кошаркашкице у Србији. Овом приликом преко стотину девојчица маршираће од Трга Николе Пашића до Скупштине града, где ће предати симболичан поклон градоначелнику Зорану Радоjичићу, који ће их дочекати у друштву председника КСС Предрага Даниловића и генералног секретара Дејана Томашевића. Први Савезни тренинг у 2021. за девојчице 2006, 2007. и 2008. годиште Mини припреме кандидата за У16 репрезентацију Србије


text: Молекул (: мала маса, од : маса), стабилна целина удружених атома. Молекул чине атоми (два или више) повезани електронима у ковалентној вези. Молекул се може састојати од атома истих елемената (молекул елемента) на пример кисеоник у ваздуху који удишемо налази се у молекули -{O}-2. Може се састојати и од атома различитих елемената (молекул једињења) на пример водоник (-{H}-) и кисеоник (-{O}-) граде воду -{H2O}-. Молекули су сувише мали да би се видели голим оком. Димензија су од 0,1 до 100 нанометара (0,0000000001 до 0,00000001 m) мада има и изузетака. Рецимо макромолекул ДНК а нарочито инструменталне методе. Однос елемената који граде једињење, изражава се емпиријском формулом. На пример, воду граде водоник и кисеоник у односу 2:1, -{H2O}-, а етил алкохол, (етанол) угљеник, водоник и кисеоник у односу 2:6:1, -{C2H6O}-. Овај однос не мора увек да одређује јединствени молекул - диметил етар има исти однос као етанол, на пример. Молекули који се састоје од истих атома али у различитом распореду се зову изомери. Хемијска или молекулска формула одређује тачније редослед атома који граде молекул па је формула етанола -{CH3CH2OH}- а диметилетра -{CH3OCH3}-. За представљање сложенијих молекула где атоми могу бити различито распоређени у простору користе се структурне формуле. Молекулска маса је збир маса атома који чине молекул, и попут атомске, изражава се у атомским јединицама масе (атомска јединица масе = 1/12 масе изотопа 12C). Дуго се мислило да су дужине хемијски веза и њихови углови у молекулу константни. Међутим, модерним структурним методама нађено је да се геометрија хемијске везе незнатно мења, нарочито код сложенијих молекула. Наука о молекулима се назива молекулском хемијом или молекулском физиком, у зависности од тога да ли је фокус на хемији или физици. Молекулска хемија се бави законима који владају над интеракцијама између молекула које доводе до формирања и разлагања хемијских веза, док се молекулска физика бави законима о молекулским структурама и њиховим својствима. Међутим, у пракси разлика није јасно дефинисана. У наукама о молекулима, молекул се састоји од стабилног система са два или више атома. Полиатомиски јони се могу сматрати наелектрисаним молекулима. Термин нестабилни молекул се користи за веома реактивне врсте, тј., краткотрајне констракте (резонанције) електрона и језгара, као што су радикали, молекулски јони, Ридбергови молекули, прелазна стања, ван дер Валсови комплекси, или системи колизирајућих атома као у Бозе-Ајнштајновом кондензату. Историја и етимологија У -{Merriam-Webster}- речнику и Онлајн етимолошком речнику, реч "молекул" је изведена из латинске речи "мол" или мала јединица масе. Молекул (1794) – „екстремно мала честица“, од фр. -{molécule}- (1678), из модерног латинског -{molecula}-, диминутива латинке речи -{moles}- „маса, баријера“. Ово наизглед непрецизно значење речи (коришћено до касног 18. века само у латинској форми) проистиче из Декартесове филозофије. Дефиниција молекула је еволуирала са повећањем знања о структури молекула. Ране дефиниције су биле мање прецизне, и дефинисале су молекуле као најмање честице чистих хемијских супстанци које задржавају своју композицију и хемијска својства. Та дефиниција често није одржива, пошто многе супстанце, као што су стене, соли, и метали, састављене од великих кристалних мрежа хемијски везаних атома или јона, и не састоје се од засебних молекула. Величина молекула Већина молекула је сувише мала да би се могла видети голим оком, мада постоје изузеци. ДНК макромолекул може да досегне макроскопске величине, као и молекули многих полимера. Молекули који су уобичајени градивни блокови у органској синтези имају димензије од неколико ангстрема (Å) до неколико десетина Å. Појединачни молекули се обично не могу уочити путем обичног светла (као што је горе поменуто), али се мали молекули и чак обриси појединачних атома могу назрети у појединим околностима употребом микроскопа атомских сила. Најмањи молекулски пречник Најмањи молекул је диатомски водоник (-{H}-2), са дужином везе од 0,74 Å. Највећи молекулски пречник Мезопорозна силика је произведена са дијаметром од 1000 Å (100 -{nm}-) Пречник Ефективни молекулски пречник је величина који молекул има у раствору. Табела пермселективности за разне супстанце садржи примере. Формуле молекула Типови хемијских формула Хемијска формула молекула се састоји од низа симбола хемијских елемената, бројева, а понекад и других симбола, као што су мале, средње и витичасте заграде, цртице, плус (+) и минус (−) знаци. Формуле су ограничене на појединачне типографске линије симбола, које могу да обухвате субскрипте и суперскрипте. Емпиријска формула једињења је веома једноставни тип хемијске формуле. Она је најједноставнији целобројни однос хемијских елемената од којих се једињење састоји. На пример, вода се увек састоји од атома водоника и кисеоника у односу 2:1, а етил алкохол или етанол се увек састоји од угљеника, водоника, и кисеоника у односу 2:6:1. Међутим, то јединствено не одређује врсту молекула – на пример диметил етар има исти однос атома као етанол. Молекули са истим атомима у различитим аранжманима се називају изомерима. Такође угљени хидрати, на пример, имају исти однос (угљеник:водоник:кисеоник = 1:2:1) (и стога исту емпиријску формулу), али различите тоталне бројеве атома у молекулу. Молекулска формула одражава прецизан број атома од којих се молекул састоји и тако карактерише различите молекуле. Различити изомери могу да имају исти атомски састав, мада су различити молекули. Емпиријска формула је обично иста као и молекулска формула, иако то није увек случај. На пример, молекул ацетилена има молекулску формулу -{C2H2}-, док је најједноставнији целобројни однос елемената -{CH}-. Молекулска маса се може израчунати из хемијске формуле и изражава се у конвенцијалној атомској јединици масе једнакој 1/12 масе неутралног атома угљеника-12 (12C изотопа). За умрежене чврсте материје се користи термин формула јединице у стехиометријским прорачунима. Структурна формула За молекуле са компликованом тродимензионом структуром, посебно код молекула који садрже атоме са четири различита супституента, једноставна молекулска формула или чак полуструктурна хемијска формула, није довољна да потпуно опише молекул. У том случају се користи графички тип формуле који се назива структурном формулом. Структурне формуле могу да се представе једнодимензионим хемијским именом, мада таква хемијска номенклатура захтева знатан број речи и чланова који нису део хемијских формула. Општи просторни молекуларни модели су просторно-пуњавајући и штапићасти модел. Геометрија молекула Молекули имају фиксне равнотежне геометрије — дужине веза и углова — око којих они непрестано осцилују путем вибрационих и ротационих кретања. Чисте супстанце се састоје од молекула са истим просечним геометријским структурама. Хемијска формула и структура молекула су два важна фактора који одређују његова својства, посебно његову реактивност. Изомери имају исту хемијску формулу али нормално имају веома различите особине услед њихових различитих структура. Стереоизомери, специфични тип изомера, могу да имају веома слична физичко-хемијска својства, а истовремено различите биохемијске активности. Молекулска спектроскопија Молекулска спектроскопија се бави респонсом (спектром) молекула који интерагују са тестним сигналима познате енергије (или фреквенције, у складу са Планковом формулом). Молекули имају квантизоване енергијске нивое, који се могу анализирати детектовањем молекулске енергије размене путем апсорбанције или емисије. Спектроскопија се генерално не односи на дифракционе студије где честице попут неутрона, електрона, или високо енергетских X-зрака формирају интеракције са регуларним аранжманом молекула (као што је то случај са кристалима). Теоретски аспекти Изучавање молекула у молекулској физици и теоретској хемији је углавном базирано на квантној механици и есенцијално је за разумевање хемијске везе. Најједноставнији молекул је водонични молекулски јон, -{H}-2+, и најједноставнија од свих хемијских веза је једноелектронска веза. -{H}-2+ се састоји од два позитивно наелектрисана протона и једног негативно наелектрисаног електрона, што значи да се Шредингерова једначина система може лакше решити услед недостатка електрон–електрон репулзије. Са развојем брзих дигиталних рачунара, апроксимативна решења за компликованије молекуле су постала могућа и један су од главних аспеката рачунарске хемије. У покушају да ригорозно дефинише аранжман атома који је довољно стабилан да би се сматрао молекулом, -{IUPAC}- сугерише да он мора да одговара „удубљењу на површини потенцијалне енергије које је довољно дубоко да ограничи бар једно вибрационо стање“. Ова дефиниција није зависна од природе интеракције између атома, него само од јачине интеракције. Заправо, она обухвата само слабо везане врсте аранжмана који се традиционално не би сматрали молекулима, као што су хелијумски димер, -{He}-2, који има једно вибрационо везано стање и у тој мери је лабаво везан да се једино може уочити на веома ниским температурама. Да ли је или не аранжман атома „довољно стабилан“ да би се сматрао молекулом је инхерентно операциона дефиниција. Филозофски, стога, молекул није фундаментални ентитет (у контрасту, на пример са елементарном честицом); већ је концепт молекула хемичарски начин прављења корисних изјава о јачини интеракција на атомској скали. Види још Атом Ван дер Валсов молекул Диатомски молекул Геометрија молекула Мали молекул Ефузија, врста протока гасних молекула Хемијска поларност Молекулска геометрија Ковалентна веза Нековалентно везивање Молекуларни Хамилтонијан Молекуларни јон Молекулска орбитала Молекулско моделовање Софтвер за молекулски дизајн Периодни систем малих молекула Референце Литература Татевский, Владимир Михайлович Квантовая механика и теория строения молекул. — М.: Изд-во МГУ, 1965. — 162 с. Бейдер, Ричард Атомы в молекулах. Квантовая теория. — М.: Мир, — 532 c. Минкин, Владимир Исаакович, Симкин Б. Я., Миняев Р. М. Теория строения молекул. — М.: Высшая школа, 1979. — 408 с. Кук Д., Квантовая теория молекулярных систем. Единый подход. Пер с англ. М.: Интеллект, — 256с. Спољашње везе Наука 50: Молекул (РТС Образовно-научни прогам - Званични канал) Molecule of the Month – School of Chemistry, University of Bristol Молекулы (видеурок, программа 7 класса) Molecule // IUPAC Gold Book Molecular entity // IUPAC Gold Book Молекула: Сайт о Химии Шредингер Э. Волновая теория механики атомов и молекул. УФН 1927 Статья «Молекула» в Физической энциклопедии Материја Молекуларна физика Молекули


text: 5. март (05.03) је 64. дан у години по грегоријанском календару (65. у преступној години). До краја године има још 301 дана. Догађаји 1496 — Енглески краљ Хенри VII примио у службу италијанске поморце Ђованија и Себастијана Кабота како би за енглеску круну открили нове земље. Њих двојица 1497. стигла до Северне Америке. 1684 — Аустрија, Пољска и Венеција у Линцу формирале Свету лигу против Турске. 1770 — Британске трупе у Бостону, центру отпора против британске колонијалне власти, убиле пет демонстраната, тај догађај, "Бостонски масакр", убрзао избијање Америчког рата за независност. 1832 — У Београду почела да ради прва штампарија у Србији, прва штампан књига била "Сабор истине и науке" Јована Стејића. Штампарија купљена у Русији и допремљена у Београд у мају 1831. 1856 — Лондонско позориште "Ковент гарден" уништено у пожару. 1916 — Шпански прекоокеански путнички брод "Принц од Асторије" потонуо за неколико минута пошто је ударио у стену близу обале Бразила. Од 588 путника и чланова посаде 455 изгубило живот. 1933 — Националсоцијалистичка немачка радничка партија Адолфа Хитлера освојила већину у немачком Рајхстагу. 1936 — Полетео је први прототип чувеног британског ловачког авиона Спитфајер. 1945 — Америчке трупе у Другом светском рату ушле у Келн. 1966 — Сви путници и чланови посаде, њих 124, погинули када је британски путнички авион ударио у јапанску планину Фуџи. 1970 — Ступио на снагу уговор о неширењу нуклеарног оружја који је потписало 45 земаља. 1975 — Кувајт национализовао нафтну индустрију, укључујући имовину британских нафтних компанија. 1983 — На изборима у Аустралији лабуристи Боба Хоука победили либерале Малкома Фрејзера. 1993 — Минут после полетања са скопског аеродрома срушио се македонски путнички авион "Фокер 100". Погинуло 77 од 97 путника и чланова посаде. 1998 — У нападу тамилских побуњеника, који су у главном граду Шри Ланке, Коломбу, активирали експлозив у једном аутобусу, погинуло 37, повређено око 250 људи. 1998 — У нападу српске полиције на кућу Адема Јашарија у селу Доње Преказе погинуло је око 60 особа. 1999 — Одлуком Међународног арбитражног трибунала, град Брчко добио је статус дистрикта под суверенитетом Босне и Херцеговине, што је изазвало оштре протесте у Републици Српској, српском ентитету у БиХ. 2001 — Председници Југославије и Републике Српске Војислав Коштуница и Мирко Шаровић у Бањалуци потписали Споразум о успостављању специјалних и паралелних веза Југославије и РС. 2003 — Представнички дом Конгреса САД усвојио је Закон о нормализацији трговинских односа САД са Србијом и Црном Гором. 2006 — Бивши председник РС Крајине Милан Бабић починио самоубиство у притворској јединици Хашког трибунала. Рођења 1133 — Хенри II Плантагенет, енглески краљ. (прем. 1189) 1696 — Ђовани Батиста Тијеполо, италијански сликар. (прем. 1770) 1871 — Роза Луксембург, пољско-немачка публицисткиња, теоретичарка марксизма и демократског социјализма, вођа пољског и немачког радничког покрета. (прем. 1919) 1903 — Сретен Марић, српски есејиста, преводилац и професор светске књижевности. (прем. 1992) 1903 — Златко Шнајдер, југословенски револуционар и политички радник, један од седам секретара СКОЈ-а. (прем. 1931) 1908 — Рекс Харисон, енглески глумац. (прем. 1990) 1922 — Пјер Паоло Пазолини, италијански редитељ, песник, писац, драматург, новинар и интелектуалац. (прем. 1975) 1927 — Марко Валок, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1936 — Дин Стоквел, амерички глумац. (прем. 2021) 1939 — Саманта Егар, енглеско-америчка глумица. 1940 — Оливера Катарина, српска глумица и певачица. 1948 — Еди Грант, гвајанско-енглески музичар. 1952 — Петар Борота, српски фудбалски голман. (прем. 2010) 1952 — Робин Хоб, америчка књижевница. 1954 — Зоран Петровић, српски књижевник. (прем. 2018) 1957 — Марк Е. Смит, енглески музичар, најпознатији као оснивач и једини стални члан групе -{The Fall}-. (прем. 2018) 1970 — Александар Вучић, српски политичар. 1970 — Џон Фрушанте, амерички музичар и музички продуцент, најпознатији као гитариста. 1974 — Ева Мендес, америчка глумица и модел. 1974 — Андреј Шепетковски, српски глумац. 1975 — Џолин Блејлок, америчка глумица и модел. 1976 — Шарунас Јасикевичијус, литвански кошаркаш и кошаркашки тренер. 1976 — Бо Мадсен, дански музичар, најпознатији као гитариста групе -{Mew}-. 1979 — Корсли Едвардс, амерички кошаркаш. 1979 — Рики Линдхоум, америчка глумица, комичарка и музичарка. 1982 — Милош Марић, српски фудбалер. 1983 — Ђорђе Туторић, српски фудбалер. 1984 — Гијом Оаро, француски фудбалер. 1984 — Бранко Цветковић, српски кошаркаш. 1987 — Блаж Кавчич, словеначки тенисер. 1987 — Ана Чакветадзе, руска тенисерка. 1988 — Јована Бракочевић, српска одбојкашица. 1990 — Мејсон Пламли, амерички кошаркаш. 1993 — Хари Магвајер, енглески фудбалер. 1993 — Фред, бразилски фудбалер. 1996 — Сара Рељић, црногорско-српска певачица. 1998 — Вељко Бирманчевић, српски фудбалер. 1999 — Медисон Бир, америчка певачица и глумица. 2000 — Милош Гордић, српски фудбалски голман. Смрти 1827 — Алесандро Волта, италијански физичар. (рођ. 1745) 1879 — Коста Цукић, политичар и државник, министар просвете и финансија Србије. (рођ. 1826) 1898 — Милутин Гарашанин (политичар), српски политичар, критичар, председник Владе. (прем. 1843) 1925 — Јохан Јенсен, дански математичар и инжењер. (рођ. 1859) 1927 — Коста Христић, српски правник и дипломата, министар правде. (рођ. 1852) 1953 — Јосиф Висарионович Џугашвили Стаљин, совјетски диктатор. (рођ. 1879) 1953 — Сергеј Сергејевич Прокофјев, руски композитор и пијаниста. (рођ. 1891) 1964 — Милтон Манаки, први филмски сниматељ на Балкану. (рођ. 1880) 1967 — Мохамед Мосадик, ирански политичар. (рођ. 1882) 1982 — Џон Белуши, амерички глумац и музичар. (рођ. 1949) 1984 — Тито Гоби, италијански певач. (рођ. 1915) 1966 — Ана Ахматова, руска песникиња. (рођ. 1889) 2003 — Харди Ејмис, дизајнер. (рођ. 1909) 2006 — Милан Бабић, председник и председник Владе Републике Српске Крајине од 1991. до 1995. године. (рођ. 1956) 2010 — Херта Хас, једна од четири службено признатих жена Јосипа Броза Тита. (рођ. 1914) 2013 — Уго Чавез, председник Венецуеле. (рођ. 1954) 2019 — Мирољуб Лешо, југословенски и српски глумац. (рођ. 1946) 2022 — Владимир Жога, гардијски пуковник Доњецке Народне Републике (ДНР) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Светог Лава - епископа катанског. Светог свештеномученика Садока Референце 305


text: Млечни пут је премошћена спирална галаксија у којој се налази наш Соларни систем и која је члан Локалне галактичке групе унутар Вирго суперјата галаксија. Назив „млечни пут” је изведен од изгледа наше галаксије гледано са Земље у ноћно небо на коме се може видети светла трака формирана од густо поређаних звезда, које се не могу појединачно разликовати голим оком. Термин Млечни пут је превод латинског назива -{}-, који је проистекао из грчког назива (-{galaxías kýklos}-, „млечни круг”). Галилео Галилеј је први разлучио унутар траке светлости појединачне звезде са својим телескопом 1610. године. Са Земље, Млечни пут изгледа као трака, или опсег, зато што се његова структура у облику диска посматра изнутра. Од средине 18. века изнето је мишљење да је појаву облика траке веома густо распоређених звезда могуће објаснити претпоставком да Млечни пут има облик сличан облику сочива, или диска. До раних 1920-их, већина астронома је сматрала да Млечни пут садржи све звезде у Свемиру. Тек у 20. веку, након Велике дебате из 1920. године између астронома Харлоу Шеплија и Хебера Кертиса, посматрања Едвина Хабла су показала да је Млечни пут само једна од многих галаксија. Млечни пут је премошћена спирална галаксија са пречником између 100.000 и 180.000 светлосних година. Процењује се да Млечни пут садржи 100–400 милијарди звезда. Вероватно постоји бар 100 милијарди планета у Млечном путу. Соларни систем је лоциран унутар диска, око 26.000 светлосних година од галактичког центра, на унутрашњем ободу једне од спиралних акумулација гаса и прашине званог Орионов крак. Звезде у унутрашњих ≈10.000 светлосних година формирају испупчење и један или више кракова се радијално шири из испупчења. Сам центар је означен једним интензивним радио извором, који се зове Стрелац А, који је вероватно супермасивна црна рупа. Звезде и гасови у широком опсегу растојања од галактичког центра ротирају по орбити брзином апроксимативно 220 km у секунди. Константна брзина ротације је у контрадикцији са законима кеплерове динамике, што сугерише да знатан део масе Млечног пута не емитује нити апсорбује електромагнетну радијацију. Та маса се назива „тамном материјом”. Ротациони период је око 240 милиона година у позицији Сунца. Млечни пут као целина се креће брзином од апроксимативно 600 -{km}- у секунди у односу на екстрагалактичке референтне оквире. Најстарије звезде Млечног пута су скоро старе колико и сам Свемир и стога су вероватно формиране непосредно након тамног доба Великог праска. Млечни пут има неколико сателитских галаксија и део је локалне групе галаксија, која је компонента Вирго суперкластера, који је компонента Ланијакејског суперкластера. Пример физичке величине Млечног пута: Уколико би се наша Галаксија умањила тако да њен пречник износи 130 km, пречник Сунчевог система би у том случају износио 2 милиметра. Галактички Хало шири се изван галаксије али је лимитиран захваљујући сателитима Млечног пута, Малог и Великог Магелановог облака, који у афелу имају удаљеност од 180.000 светлосних година. Визуелна апсолутна магнитуда Млечног пута износи −20,9. Иако је Млечни пут само једна од милијарди галаксија у видљивом делу универзума, она је од посебног значаја за људски род јер је дом Сунчевог система. Етимологија Млечни пут превод је латинске речи -{Via Lactea}-, док је корен речи изведен из грчке речи -{galaxia}- - (-{gala, galactos}- значи млеко). Иначе, по старогрчком миту Млечни пут настао је када се млеко излило из прсију богиње Хере по небу, приликом тајног дојења Херакла, којег је подметнуо Зевс. Млечни пут у српском језику носи и народни назив Кумова слама. Термин Галаксија написан великим словом Г односи се на галаксију Млечни пут, док израз галаксија написано малим словом г означава било коју другу галаксију и врсту објекта у васиони. Историја Старост Млечног пута је тешко утврдити, али се процењује на око 13,6 милијарди година колико износи старост неких од звезда у нашој галаксији, скоро колико и сам свемир (13,7 милијарди година). Састав и структура Верује се да по облику наша галаксија спада у групу пречкастих спиралних галаксија. Састоји се од језгра окруженог диском састављеним од гаса, прашине и звезда. Диск се састоји од четири велика и два мала крака, који извиру из центра галаксије. Од 2006. године, на основу научних анализа, верује се да маса Млечног пута износи 5,8M☉ и да садржи између 200 и 400 милијарди звезда. Апсолутна магнитуда Млечног пута је процењена на −20.9. Претпоставља се да већину масе (95%) Млечног пута чини тамна материја која формира Хало тамне материје чија маса се креће између 600 и 3000 милијарди сунчевих маса M☉, и концентрисана је према галактичком центру. Физичка својства Млечни пут се састоји од тела облика диска са средишњим испупчењем, халоа и короне. Млечни пут је премошћена спирална галаксија чија је укупна маса око трилион пута већа од масе Сунца. У Млечном путу стази налази се између 200 и 400 милијарди звезда и велика количина међузвездане материје − светле и тамне. Млечни пут је творевина у облику диска или сочива пречника око 100 000 светлосних година, а у попречном смеру много мање. У средишту се налази задебљање дужине око 30 000 светлосних година. Анализа динамике звезда и међузвездане материје сугерише да светла материја (она која емитује електромагнетско зрачење) чини само 10% укупне масе галаксије. Остатак чини тзв. тамна материја. Материја није равномерно распоређена између средишта и руба − већина материје се налази у спиралним краковима (четири велика и два мања − иако најновије слике НАСА телескопа Спитзер показују да је Млечни пут премоштена спирална галаксија, а не sa четири крака). Спирални кракови су накупине звезда и међузвездане материје које изгледају као да се „одмотавају” од средишта галаксије. Подручја стварања звезда и подручја јонизованог водоника налазе се управо у крацима. У подручјима између кракова густина материје је 2 до 3 пута мања него у краковима. Сунце је од средишта удаљено око 26 000 светлосних година, унутар диска, на унутрашњем рубу крака који се назива Орионов крак. Цела галаксија је у стању кретања, али не као чврсто тело, па стално мења свој облик (иако врло споро за наше поимање). Као и остале звезде, Сунце кружи око центра галаксије. За један пуни круг му треба око 220 милиона година и тај период се назива космичка година. Изнад и испод диска се налази подручје галактичког халоа. Хало садржи око 150 кугластих скупова звезда. Кугласти скупови су накупине (агломерације) старих звезда, најстаријих у галаксији. Врло је мало светле материје у халоу у поређењу с диском галаксије, међутим, гравитацијске студије показују да се управо у халоу налази највећи део „тамне материје” у галаксији. Тамна материја се протеже до удаљености од чак 300 000 светлосних година од средишта и формира галактичку корону. Само средиште наше галактике, које се налази у смеру сазвежђа Стрелац, је заклоњено од погледа густим непрозирним облацима прашине. На срећу, прашина не зауставља електромагнетско зрачење у инфрацрвеном, радио, гама и рендгенском делу електромагнетског спектра, па се та подручја спектра користе за истраживање галактичког средишта. Сложени радио извор у близини галактичког центра назван је Стрелац А. Сматра се да се у средишту налази велика црна рупа чија маса још није прецизно утврђена - процене се крећу од 100 до 3 милиона маса Сунца. Прва фотографија ове црне рупе објављена је 2022. године. Количина масе унутар Сунчеве орбите око галактичког центра је приближно 9,0 × 1010 пута већа од Сунчеве масе. Напомене Референце Литература Књиге Thorsten Dambeck in Sky and Telescope, "Gaia's Mission to the Milky Way", March (2008). стр. 36–39. Cristina Chiappini, The Formation and Evolution of the Milky Way, American Scientist, November/December (2001). стр. 506–515 Чланци Спољашње везе „Негде на Млечном путу постоји планета за сваког од нас” на сајту Вечерње новости Milky Way – 3D Map Milky Way – Basic plan map – Includes spiral arms and Orion spur Milky Way – IRAS (infrared) survey – wikisky.org Milky Way – H-Alpha survey – wikisky.org Milky Way – MultiWavelength – Images and VRML models (NASA) Milky Way – Panorama (9 billion pixels). Milky Way – Animated tour , University of South Wales Milky Way – SEDS Messier website Milky Way – Infrared Images Milky Way Video (02:37) – VISTA IR Telescope Image (October 24, 2012) Milky Way Video (06:37) – in RealTime (Oregon; September 17, 2016) All-Sky Map – CMB radiation (Planck; one-year survey) Спиралне галаксије


Нисам знао у ком треду ово да напишем, па сам направиуо нови... ЖЕЛИМ ДА ЧЕСТИТАМ НОВУ ГОДИНУ СВИМ ДРАГИМ СРБИМА ИЗ СРБИЈЕ И РАСЕЈАЊА, НЕКА У ЗДРАВЉУ, ВЕСЕЉУ И СРЕЋИ ДОЧЕКАЈУ НОВУ 2007. ГОДИНУ! НЕКА ГОСПОД БОГ БУДЕ УЗ ВАС ДРАГА МОЈА БРАЋО И СЕСТРЕ! Неизмерно сам срећан што припадам овом часном, храбром, витешком и ВЕЛИКОМ народу, и БОГУ захваљујем што сам се родио као СРБИН! Хоћу да поздравим све кориснике СТОРМФРОНТА, најбољег националистичког форума на свету! Радостан сам што у мом народу има људи попут вас, који овде пишете! Стормфронт ми буди наду у боље сутра и сваког ме дана подсећа да морам нешто радити за добробит наше расе! Ко чита овај форум д& 4000 #1091;ховно се ослобађа и челичи, јер види да има доста истомишљеника! Сторфронт нам неда да малаксавамо у овим туробним временима! Борба коју водимо је тешка и исцрпна, али сам сигуран да ће је већина нас успешно привести крају, па макар не видели ВЕЛИКУ ПОБЕДУ за живота! Још једним велики поздрав свима и све најбоље у 2007!!! ЖИВЕЛА СРБИЈА!!!! ЖИВЕЛА БЕЛА ЕВРОПА!!! ЖИВЕЛА ПОБЕДА!!!