text: "Хвала" Порошенко и Супрун: Украјина би могла постати епицентар ширења кинеског коронавируса у Европи Почетна > Актуелности > "Хвала" Порошенко и Супрун: Украјина би могла постати епицентар ширења кинеског коронавируса у Европи 21:31 Вулин и Шојгу положили капсулу на спомен-плочу "Вечне ватре" 21:12 Двојица хрватских војника дрогирала се на НАТО мисији у Литванији 20:30 Застава ОВК осванула у Скупштини тзв. Косова 20:00 Иран: Проблеми на Блиском истоку повезани са мешањем Америке 19:30 Патријарх Иринеј не иде у Црну Гору 19:05 Додик: Довиђења БиХ, добро дошао РСегзит 18:30 Ердоган наљутио Индијце, тензије због изјаве о Кашмиру 18:00 Војске Русије и Турске у сталном контакту о ситуацији у Идлибу 17:26 Тачи о непотчињавању Вашингтону 17:14 НАТО већ види рат Русије и Турске 17:00 Шојгу примио докторат и поручио: Србија има подршку Русије у самосталној политици коју води 16:46 Џомић: Црква има доказе о власништву православних храмова у Црној Гори 16:30 Молдавска опозиција "окупира" парламент по цену сопствених принципа "Хвала" Порошенко и Супрун: Украјина би могла постати епицентар ширења кинеског коронавируса у Европи Кинески коронавирус може бити велики проблем Украјини, јер "напорима" бившег председника земље Петра Порошенка и министрице здравља Уљане Супрун, познатије као "Доктор смрт", огроман број стручњака је отишао да потражи бољи живот у иностранству и једноставно нема више никог ко би се бавио Украјинцима. Такво мишљењеза телевизијски канал Њуз Фронт изразио је новинар Јуриј Кот. "Ситуација је веома сложена. Сећамо се да дуго имамо проблема са оспицама. Ако је исти број људи оболио од оспица у Сједињеним Државама, то би могло довести до ванредног стања, па чак и до укидања избора. И овде је све у реду, јер је Украјина одавно постала трећи свет. За цивилизовано друштво, на пример, Русија, ситуација са борбом против вируса била би прилично болна и веома опасна, али за Украјину је то постало норм,ално. Усудим се да претпоставим да кинески коронавирус није природан, да је вештачки створен, специјално или случајно пуштен у отворене просторе Кине и целог човечанства у целини ", рекао је Кот. Према његовим речима, постоји тренутак узбуђења и хистерије око новог коронавируса, међутим, ситуација је прилично компликована, јер упркос свим невиђеним мерама које се предузимају, она и даље измиче контроли, људи свакодневно умиру, а стотине их оболевају. Ако се ситуација развије и ризици погоршају, оболеваће на хиљаде људи. "Разумемо да је Русија затворила границе, одбила је прихватити становнике из Кине на овај или онај начин да спрече ову опасност. Али Украјина то не може да приушти, јер је она сада представљена као девојчица на продају свима који желе да уђу у њу. А овде украјинску владу коју заступа Зеленски и други попут њега, мало брине вирус. Они мисле да то неће утицати на њих и да ће их "куга 21. века" заобићи. Нема никога да се бори. Огроман број лекара и специјалиста напустио је земљу. Штавише, плата лекара у Украјини је сада занемарљива и зато нема ко да лечи људе ", наглашава он. Новинар је скренуо пажњу на статистику, према којој је прошле године око 700 болница у Украјини затворено, а 70 хиљада лекара напустило је земљу. "Људи су препуштени сами себи. Госпођа Супрун је била у стању да уништи медицински систем који је чувао здравље становништва Украјине и некако могао да заштити и умањи ризике за наше становништво. Очигледно је да су онима који управљају процесима у Украјини здрави Украјинци потребни само за донирање органа или особље које разговара, тако да болесна особа не служи "белој господи" из Америке, Британије итд. Ако се ситуација у Кини промени на боље, у Украјини ће почети да скачу са заставама и вриште да су такође победили коронавирус. Ако се ситуација погорша и развија даље, пре или касније доћи ће до Украјине, а затим ће Украјина, у самом центру Европе, европском континенту, ризиковати да постане огроман проблем за све суседе. Остаје нам само да се молимо да вирус заобиђе Украјину ", резимирао је стручњак. "Гугл ерт" снимио масивни квадратни објекат који се диже из антарктичког леда /видео/ Европакорона вирусПорошенкоСупрунУкрајина "Видећете шта ће бити" – грузијска опозиција прети "америчким" претњама » « "Гугл ерт" снимио масивни квадратни објекат који се диже из антарктичког леда /видео/


source: wikipedia

text: Астроном или астрофизичар је научник којем је подручје истраживања астрономија или астрофизика. За разлику од већине других научника, астрономи не могу директно утицати на небеска тела и већина нихових теза и открића је заснована на опажањима кроз помагала од којих је најважнији телескоп. Спољашње везе Научна занимања


text: Обала Слоноваче (), или званично Република Обала Слоноваче (), у дипломатској преписци се користи непреведено име Република Кот д’ Ивоар или краће Кот д’ Ивоар, позната и као Обала Слонове Кости или Кот д’Ивуар, је земља у западној Африци која граничи са Либеријом, Гвинејом, Малијем, Буркином Фасо и Ганом са западне, северне и источне стране, док се са јужне стране налази Гвинејски залив. Економски развој ове некада најразвијеније земље западне Африке заустављен је грађанским ратом који је земљу поделио на два дела. Рат је окончан крајем 2007. године. Историја Није много тога познато о Обали Слоноваче из периода пре доласка европских бродова 1460.тих година. Главне етничке групе су се населиле не тако давно из суседних подручја. Народ Кру је мигрирао из Либерије око 1600; Сенуфо и Лоби мигрирали су према југу из Буркине Фасо и Малија. Тек у 18. и 19. веку народ Акан, укључујући Бауле, мигрирао је из Гане у источне делове земље, а Малинке народ је мигрирао из Гвинеје у северозападни део земље. До колонијалног доба није постојала никаква државна организација на југу Обале Слоноваче. На северу земље се од 11. до 13. века појавио утицај сахелских краљевстава, као што је Краљевина Мали. У исто време овде се појавио ислам и то путем трговачких веза и ратних похода. Португалци су од 15. века трговали са приморским племенима, али од 17. века их потискују Французи. Обала Слоноваче је француска колонија од 1893. У поређењу са суседном Ганом, Обала Слоноваче није претрпела пуно трговином робља. Први председник Обале Слоноваче после стицања независности 7. августа 1960. био је Феликс Упуе-Боањи, бивши фармер какаоа, синдикални вођа и први министар у Влади Француске афричког порекла. У то време Обала Слоноваче је била економски најнапреднија земља западне Африке, која је била прва у свету по производњи какаоа и трећа по производњи кафе. Земља је привукла многе европске стручњаке, а привредни раст је дуго износио близу 10% годишње. Улуе-Боањи је земљом владао у једнопартијском систему. Своје родно село Јамасукро је изградио и радио на томе да се главни град премести на ову локацију у центру земље, што се остварило 1983. У етнички и религијски подељеној земљи трудио се да не фаворизује ниједну заједницу. Преминуо је 1993. Нови председник Анри Конан Бедије заоштрио је међуетничке односе у земљи, у коју су се традиционално досељавали људи из суседних земаља. Забранио је свом ривалу са севера земље, Аласану Утари да се кандидује за председника, јер наводно није имао држављанство Обале Слоноваче. Бедијеа су са власти сменили незадовољни официри предвођени генералом Робером Гвејем. На изборима 2000. за председника је изабран Лоран Багбо који је тиме окончао војну власт. Врховни суд је из избора поново дисквалификовао Аласана Утару. Ово је изазвало протесте његових присталица са севера земље, и септембра 2002. избила је побуна у више градова. Војска је осигурала Абиџан, али је изгубила контролу над севером државе. Ту су се учврстили побуњеници са центром у граду Буаке. Француске снаге су помогле режиму у Абиџану да се одбрани од претњи са севера, а Аласан Утара се склонио у француску амбасаду, јер му је спаљена кућа. Тиме је започео грађански рат у земљи између севера и југа. Иако се већина борби окончала до краја 2004, земља је остала подељена. Избори за председника су коначно организовани крајем 2010. на целој територији земље и под међународним надзором. У другом кругу 21. новембра 2010, гласало се између актуелног председника Лорана Багбоа (чији је легални мандат истекао 2005) и Аласана Утаре. Изборна комисија је 2. децембра потврдила да је победио Утара односом гласова 54% према 46%. Уставно веће је поништило ове резултате, затворило границе земље, и прогласило Багба за победника избора. После вишемесечног двовлашћа, и сукоба у којима је погинуло више од 1000 људи, Лоран Багбо се предао. Политика Обала Слоноваче је подељена на 34 департмана. Обалом Слоноваче управља конституција која је изабрана на јавном референдуму у јулу 2000. На челу државе је изабрани председник, који поставља премијера на челу владе. Председник и премијер се саветују на савету министара који је изабрао премијер. Председника и 225 чланова једнодомне Генералне скупштине бира народ универзалним правом гласа на термин од пет година. Главне политичке странке у Обали Слоноваче су: Демократска странка Обале Слоноваче (-{PDCI; Parti Démocratique de la Côte d’Ivoire}-), социјалдемократски Народни Фронт Обале Слоноваче (-{FPI; Front Populaire Ivoirien}-), и центристички Збор Републиканаца (-{RDR; Rassemblement des Républicains}-). -{PDCI}- је била једина легална политичка странка од 1960. до 1990, када је усвојен вишестраначки систем. Задржала је контролу над државом док њихов вођа није истеран војним ударом у децембру 1999. године. На изборима одржаним у децембру 2000. године и јануару 2001, -{FPI}- је добио највише посланичких мандата у Генералној скупштини, са 96 мандата напрема 94 за -{PDCI}-. Судски систем укључује врховни суд који садржи уставни, судски, административни (управни) и порески дом. Високи суд правде је опуномоћен да суди владиним функционерима, укључујући и председника, за тешке злочине. Други судови су жалбени суд, суд државне безбедности и судови за разне друге случајеве. Географија Положај Обала Слоноваче се налази се у Западној Африци. Излази на Атлантски океан. Површина јој је 322.460 -{km2}- и има око 16 милиона становника. Главни град је Јамусукро а остали су: Абиџан, Буаке, Данане, Ман, Далоа, Агбовил, Сан Педро и Корхого. Геологија и рељеф Рељеф Уз море је низија, а у унутрашњости су брда. Највиши врх је 1.750 -{m}-. Обала Обале Слоноваче оивичена је са неколико великих и дубоких лагуна, од којих је већина неприступачна бродовима због плићака у близини обале. Ограничавајући обалу, зона густих тропских шума простире се око 265 -{km}- ка унутрашњости на истоку и западу и око 100 -{km}- у центру. Даље од овог на северу и центру лежи пространа савана. Западни део државе је таласаст, са планинским ланцима у регијама Одиен и Ман. Неколико врхова је више од 1500 -{m}-. Воде Главне реке су Сасандра, Бандама и Комое, од којих ниједна није пловна више од 65 -{km}- због брзе и плитке воде током сушне сезоне. Клима Клима је тропска влажна, а на самом југу екваторијална. Јужни део Обале Слоноваче има тропску климу, која је врела и влажна са јаким кишама. Температуре варирају од 22 °C до 32 °C, и најјаче кише падају од априла до јула, и у октобру и новембру. Даље од обале, у савани, температурне разлике постају екстремније, по ноћи у јануару температура се спушта до 12 °C, а по дану у лето диже се преко 40 °C. Просечне падавине износе 2100 -{mm}- у приобалном Абиџану и 1200 -{mm}- у Буакеу, лоцираном на средишњој равници државе. Флора и фауна Централни појас Обале Слоноваче је прекривен шумом са преко 225 врсти дрвећа, међу којима су неке драгоцене врсте дрвећа као што су: обече, махагони, ироко, макоре и сипо. Животињски свет државе укључује: шакала, хијену, пантера, слона, шимпанзу, крокодила, разне гуштере и отровне змије. Привреда Слабо развијена земља која осећа последице колонијализма. У њеној привреди велики капитал имају Американци, Французи и остале европске земље. Највише људи је запослено у пољопривреди 79%. Главни производи су; шећерна трска, каучук, кафа, какао, банана, кикирики, кукуруз, шећерна репа, просо, соја и кромпир. Индустрија; електротехничка, дрвна, рафинерија нафте, хемијска, прехрамбена, производња алуминијума, кожна, текстилна. Руде; дијаманти, злато, нафта, манган, боксит, гвоздена руда. Привреда Обале Слоноваче је углавном пољопривредна, са 60% од укупне радне снаге запослене у пољопривреди и шумарству. Међутим, влада покушава унети разноликост у економију да избегне зависност од малог броја извозних усева. Просечан буџет израчунат је на приближно 1,8 милијарди амер. долара прихода и отприлике исто толико трошка. Главни уновчени усеви Обале Слоноваче су какао, кафа, памук и ананас. Она је један од водећих светских произвођача какаоа, који броји преко 40% зараде у извозу, и један је од највећих афричких произвођача кафе, такође. Влада је охрабрила производњу памука и ананаса да унесе разноликост у привреду, која је патила осамдесетих када су цене какаоа и кафе значајно опале. Други усеви који су развијени су за извоз су палмина језгра и каучук. Најчешћи усеви за локалну употребу су: јам, маниок, боквица, пиринач и кукуруз. Влада је покренула програме да оствари самодовољност хране. Производња дрвене грађе је од главне привредне важности за Обалу Слоноваче. Најважније извозно дрвеће је махагони, ироко, сипо, обече и макоре. Око 12,1 милиона m3 дрвене грађе је произведено у 2002. Рибарство се води дуж обале; улов 2001. године је био 74.581 метричких тона. Нафта у трговачким вредностима је пронађена 1977. године у близини обале, а производња је почела 1980. год.; производња 2001. године је била 4,4 милиона барела. Обала Слоноваче је, такође, произвела око 75.000 карата дијаманата у 1996. године, а ископавање злата је почело у раним деведесетим. Индустрија укључује фабрике за производњу хране, текстилне фабрике и фабрике за производњу тесане грађе, рафинерије уља, фабрике за монтажу бицикала и аутомобила, и производњу шперплоче, намјештаја, цемента, челичних контејнера, обуће, и алуминијумских табли. Обала Слоноваче је чланица Западноафричке Монетарне Уније, коју чини шест нација. Валута је CFA франак, пуштен у оптицај од стране Централне Банке за Државе западне Африке (697 CFA франака је једнако 1 амер. долару, просек из 2002). Заменска стопа да је 50 CFA франака једнако једном француском франку је била у снази од 1948. до 1994. године, када је смањена вредност CFA франка за 50%. У 2000. години извоз је износио 3,6 милијарди амер. долара, а увоз је био 2,5 милијарди амер. долара. Главни трговачки партнери за извоз су Француска, Холандија, Немачка, Италија, Буркина Фасо и САД; најважнији партнери за увоз су САД, Гана, Немачка и Италија. Лука Абиџан је једна од најзаузетијих у Западној Африци. Постоји нова лука Сан Педро, која је повезана са Малијем железницом. Железница повезује Абиџан са Бобо Диуласом и Уагадугуом у Буркини Фасо. Укупна дужина железничких пруга које функционишу у држави је 639 -{km}-. Само мали део од укупних 50.400 -{km}- улица је асфалтиран. Влада управља са неколико радијских и телевизијских станица. У 2000. год. 135 радио-пријемника и 55 телевизора је ишло на 1000 становника. Обала Слоноваче је имала 20 главних телефонских линија за сваких 1000 људи у 2002. год. Становништво Становништво Обале Слоноваче је разнолично, састоји се од преко 60 етничких група. Главне групе укључују људе Акан говорног језика на југоистоку, Кру на југозападу, Волтаик групе на североистоку и Мандинка (такође познати и као Мандинго или Малинке) и јужни Манд људи који се налазе на северозападу. Постоји и значајна Либанска заједница. У Обали Слоноваче живи приближно 24.400.000 становника. Просечна густина насељености је 55 особа на -{km}-2. Процењено је да 37% људи прати традиционалне религије; 40% су Муслимани и 24% су хришћани, углавном Римокатолици. Француски је званични језик нације; такође се говоре и бројни афрички језици. Највећи градови су: Абиџан, са становништвом од 3,8 милиона људи (2000. процењено, највећи град), Буаке (1988, 329.850) важан управни и трговински центар. У друге урбане центре спадају Далоа (121.842); Гагноа, маркетиншки град и Ман. Јамусукро (1990, 120.000), између Буафлеа и Димбокроа, именован је новим главним градом 1983, али многе владине канцеларије су остале у Абиџану. Образовање у Обали Слоноваче је слободно, примарно образовање је обавезно. Огроман телевизијски едукациони програм је започет у раним седамдесетим. У 2000. године и 2001. године само 79% деце основношколског узраста и 23% средњошколског узраста је било уписано у школу. Национални Универзитет Обале Слоноваче (1958), у Абиџану, годишње похађа око 21.000 ученика. Знатан број унапређених студената студира у иностранству. Процењено је да је 52,3% одрасле популације писмено . Модернизовани сектор популације Обале Слоноваче је под великим утицајем француске културе. Домородачка култура државе остаје снажна, међутим, добро је позната по уметничким креацијама, посебно маскама. Француски језик је готово универзално кориштен у писаној литератури Обале Слоноваче, доводи до искључивања афричких језика. Административна подела Еколошки проблеми Обала Слоноваче је некад имала највеће кишне шуме у Западној Африци, али је искориштавањем дрвећа у индустрији и поступком сече и паљења, покривеност шумама смањена на 22,4% од укупне површине државе. Године 1996. влада је забранила извоз дрвета, али илегална сеча шума се наставља. Пољопривредници су на огромним површинама некадашњих шума посадили кафу и какао, који добро успевају у богатом тлу. Након што је 1960. године проглашена независност Обале Слоноваче од Француске, двосмислена земљопоседничка политика је охрабрила многе пољопривреднике у држави да се одрекну непродуктивне земље и да секу шуме. Од шездесетих година засађено је неколико десетина хиљада садница, али стопа крчења шума је премашује. Привредна зависност Обале Слоноваче од пољопривреде је довела до експлоатације природних ресурса државе у времену економских тегоба. Током осамдесетих, кад је цена какаоа и кафе пала широм света, Обала Слоноваче је повећала извоз дрвета да надокнади за смањени пољопривредни приход. Премда је 6,2% укупне површине службено заштићено као национални паркови и резервати, досељени пољопривредници настављају да уклањају шуме и сеју усеве у заштићеним подручјима. Обала Слоноваче је забранила лов 1973. године, али бесправан лов и даље прети животињском свету. Обала Слоноваче је ратификовала међународне договоре у намери да се заштити биљна разноврсност, угрожене врсте, тропске шуме, мочваре и озонски омотач. Такође је потписала одредбе које ограничавају поморско загађење и опасан отпад. Референце Спољашње везе Државе у Африци


Дунђерсково позориште — Википедија, слободна енциклопедија Дунђерсково позориште око 1900-те 16. април 1895. Дунђерсково позориште је била позоришна зграда у Новом Саду коју је користило Српско народно позориште као другу своју зграду у једном периоду рада (1895—1928). Назив носи по добротвору Лазару Дунђерском, који је, будући да је и сам био велики љубитељ позоришта, уложио новац у пројектовање, материјал и изградњу нове зграде позоришта на свом земљишту. Овај објекат се налазио у дворишту његовог Хотела "Царица Јелисавета" (данашњег Хотела "Војводина"). Зграду Дунђерсковог позоришта пројектовао је архитекта Владимир Николић, један од највећих српских архитеката тог доба, чији је први изведени пројекат управо ова позоришна зграда. Након што је зграда завршена, и по њеном отварању, Лазар Дунђерски ју је уступио Српском народном позоришту. Након непуне три и по деценије, 1928. године, изгорела је у пожару. 1.1 Околности и изазови 1.2 Нови пробоји 1.3 Изглед зграде Околности и изазови[уреди] Друштво за СНП и позоришни ансамбл СНП-а су се 1892. године поново нашли у проблему, јер им је Министарство унутрашњих дела преко Магистрата наложило рушење Грађанске дворане (зграде које је Друштво за СНП откупило 1872. ради одржавања представа), јер је по мишљењу стручне комисије утврђено да је склона паду. Друштво је тражило да се рушење одложи на десет година, или док се не сазида нова зграда, али је Магистрат експлицитно наредио рушење зграде у року од 30 дана. Зграда заправо није била у таквом стању да би се морала рушити, ипак, све жалбе Министарству биле су одбијене и зграда је порушена. Након тога, позоришни ансамбл СНП-а је био приморан да крене на трогодишње непрекидно гостовање по Војводини. Део трупе Српског народног позоришта, 1905. Фотографија је део музејске грађе Позоришног музеја Војводине. Велепоседник Лазар Дунђерски, велики добротвор и љубитељ позоришта, вишеструко се ангажовао око овог проблема. Срушио је Грађанску дворану коју је претходно откупио, узевши сав материјал од којег је била саздана. Након бројних покушаја да се од градске управе добије одобрење за избор локације за изградњу нове позоришне зграде, Лазар Дунђерски је већ 1893. године започео градњу нове позоришне зграде у дворишту свог Хотела "Царица Јелисавета". Израду пројекта је поверио Владимиру Николићу, који је због ангажовања на изградњи низа патријаршијских објеката у (Сремским) Карловцима, дефинисао основну функционалну шему новог објекта, њено обликовање, стил градње и декоративни програм, а израду планова је поверио спољњем сараднику, бечком архитекти Рудолфу Клоцу (Rudolf Klotz). За уређење ентеријера био је задужен немачки уметник српског порекла Јосиф Бунић (алијас Џон Џексон), а за осликавање - будимпештански сликар Шпанкрафт. Почетком фебруара 1895. зграда је била завршена и дружина СНП-а је отпочела своју новосадску зимску сезону. Макета изгорелог Дунђерсковог позоришта, рад Ђорђа Табаковића коју је у гипсу израдио Шандор Нађ, виши кустос. Макета је музејска грађа Позоришног музеја Војводине Била је то, за оно време, савремено опремљена позоришна кућа. У једном периоду, крајем века, позориште и хотел су једини у граду имали електрично осветљење. Изглед позоришта је познат из старије литературе и са старих разгледница, јер пројекти нису сачувани, као ни документи о изгледу унутрашњости зграде или фотографије ентеријера. Данас постоји макета зграде коју је 1960. године по нацртима Ђорђа Табаковића израдио Шандор Нађ. Она спада у музејску грађу Позоришног музеја Војводине, а тренутно се налази у Српском народном позоришту. У каталогу у издању новосадске Академије уметности под називом: Избрисано памћење: визуелне реконструкције несталог архитектонског наслеђа Новог Сада, аутори наводе: „Главна сала је пројектована за 600 гледалаца, смештених у партеру, на спратним ложама и две галерије. Монументална неоренесансна спратна грађевина је била правоугаоне основе са испустима на краћим странама. На североисточној страни окренутој централном градском тргу, концентрисана је неоренесансна украсна декорација и формиран је централни улазни ризалит са троје врата и зиданим балконом на првом спрату. Изнад ризалита се уздиже повучена купола, која доминира улазном фасадом. Главна фасада је оживљена са два низа великих полукружних отвора изнад којих су окулуси наглашени гирландама.” Иако је позориште било снабдевено савременом „машинском опремом”, заштита од пожара није била адекватна и неколико година након отварања Дунђерсковог позоришта, Варошка капетанија је уз подршку Магистрата донела одлуку о обустави коришћења објекта док се уочени недостаци не отклоне. 19 година након прве интервенције на побољшању хигијенских и противпожарних услова, зграду је, 1928. године захватио пожар када је у потпуности изгорела. Након тога, никада више није реконструисана или поново изграђена. ↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 Šilić, Miroslav, Dubravka Đukanović i Mina Cvetković Pavkov, "Izbrisano pamćenje: vizuelne rekonstrukcije nestalog arhitektonskog nasleđa Novog Sada / Erased Memory: Visual Reconstruction of Disappeared Architectural Hereitage of Novi Sad, (katalog), Akademija umetnosti, Novi Sad 2018, str. 20-25. ↑ 2,0 2,1 Веснић, Радослав. Позоришна зграда вечити проблем Српског народног позоришта, Наша сцена 152-153, (1960); стр. 17-19 ^ Томандл, Миховил. Српско позориште у Војводини II, Нови Сад: Матица српска, 1954, стр. 60 ^ Попов, Душан (1997). ЕНЦИКЛОПЕДИЈА Новог Сада. Св. 7, Дз-Ег. Нови Сад: Новосадски клуб, Прометеј. стр. 215—217. ^ Савковић Нада Н., Здања Српског народног позоришта, Зборник Матице српске за сценске уметности и музику 58, Нови Сад, 2018, стр. 23-38 Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=Дунђерсково_позориште&oldid=21295006” Ова страница је последњи пут уређена на датум 31. јануар 2019. у 18:37 ч.


Минималне победе Бајерна и Лајпцига, бод за Костића и Јовића (ВИДЕО) - СПОРТСКИ ЖУРНАЛ Фудбалери Фрајбурга и Ајнтрахта одиграли су нерешено (2:2) Фудбалери Бајерна из Минхена победили су вечерас у гостима екипу Аугсбурга са 1:0, у утакмици 17. кола немачке Бундеслиге. Једини гол на мечу, вредан три бода, постигао је Роберт Левандовски у 13. минуту из једанаестерца. Аугсбург је у 76. минуту имао велику шансу да стигне до изједначења, али Алфред Финбогасон није био сигуран са беле тачке. Бајерн је први на табели са 39 бодова, има четири бода више од Лајпцига који је вечерас, такође са 1:0, славио против Унион Берлина на свом терену. Победу Лајпцигу донео је Емил Форсберг у 70. минуту. Екипа Волфсбурга је и даље 12. тим шампионата са 19 бодова, док је Унион Берлин шести са 28 освојених бодова. Арминија Билефелд је као домаћин победила Штутгарт са 3:0. Стрелци за Арминију били су Фабијан Клос у 27, Марк-Оливер Кемпф који је постигао аутогол у 47. и Рицу Доан у 86. минуту. Арминија је 15. на табели са 17 бодова, док је Штутгарт уписао 22 бода и заузима десето место. Фудбалери Фрајбурга и Ајнтрахта одиграли су нерешено 2:2. Амин Јунес је у шестом минуту донео предност Ајнтрахту, али је Фрајбург головима Роланда Шалаја у 32. и Нилса Петерсена у 63. минуту преокренуо резултат. Коначних 2:2 аутоголом је поставио Кевин Шлотербек у 76. минуту. Филип Костић одиграо је свих 90 минута загосте, док је Лука Јовић у игру ушао од 67. минута. Ајнтрахт је осми на табели са 27 бодова, док је Фрајбург девети са три бода мање. Мусијала потписао уговор са Бајерном до 2026.


„Укратко: власт нам није више онако компактна како се чинило да је била. Превише је разочараних унутар власти, наравно не због тога што Србији није боље, већ зато што мисле да су ускраћени за свој део колача”, истиче Прокић.


Пламъче, Розалина и @ЮлЯ@ reacted to this Eлф, wonderful, Пламъче и 1 other reacted to this Слънчева, Илен и Eлф reacted to this Eshavt и Диана Илиева reacted to this


Обележена 74. годишњица победе у Другом светском рату – Град Ужице Обележена 74. годишњица победе у Другом светском рату Поводом 74. годишњице победе у Другом светском рату положени су венци и одата је пошта борцима ужичког краја на Партизанском гробљу на Доварју. У свом обраћању овим поводом градоначелник Ужица Тихомир Петковић је истакао да је „великој победи антифашистичких сила огроман допринос дао и српски народ, а међу онима који су поднели велике жртве у борбама против окупатора су и Ужичани.“ „Са поносом увек помињемо да је наш град био једина слободна територија у Европи од 24.септембра до 29.новембра 1941.године, у периоду славне Ужичке републике. Та слобода и борба за слободу имале су високу цену, јер су плаћане људским животима. Утолико је већа наша обавеза да се сећамо и помињемо важне историјске датуме који нас подсећају на стравичне догађаје и страдање нашег народа које се не сме поновити. У дану победе над идеологијом која је хтела да покори сваку слободну мисао на крилима расне и националне дискриминације и завлада светом, наша дужност је да одамо пошту свим страдалницима и подсетимо јавност на вредности које су они следили. Антифашизам је дубоко људско опредељење за мир и слободу, а против национализма, мржње и расизма. Против оног зла у коме је човек човеку вук, а не света ствар.“-навео је Петковић. Венце су положиле делегације Града Ужица, Војске Србије, као и многобројна удружења. У програму су учествовале и ученице IV разреда ОШ „Слободан Секулић“ из Ужица.


text: 19. јун (19.6.) је 170. дан године по грегоријанском календару (171. у преступној години). До краја године има још 195 дана. Догађаји 1269 — Француски краљ Луј IX је наредио да се сви Јевреји који се нађу у јавности без жуте значке казне са десет ливри сребра. 1306 — Војска ерла од Пембрука је поразила шкотску војску Роберта Бруса у бици код Метвена. 1586 — Енглески колонисти су напустили острво Роанок, након што нису успели да оснују прво енглеско стално насеље у Северној Америци. 1846 — Прва бејзбол-утакмица са успостављеним правилима одиграна у Њу Џерзију. 1862 — Конгрес САД забранио ропство на америчким територијама, чиме је поништио пресуду из случаја Скот против Сандфорда. 1867 — Републиканци, следбеници Пабла Хуареса, погубили Максимилијана I Хабзбурга, кога је Наполеон III 1864. прогласио за цара Мексика. 1885 — У Њујорк је стигао Кип слободе, поклон Француске. 1908 — Доласком брода „Касато Мару“ у луку Сантос са 168 јапанских породица почела имиграција Јапанаца у Бразил. 1953 — Џулијус и Етел Розенберг, осуђени за шпијунажу у корист СССР, погубљени на електричној столици у америчком затвору Синг Синг. 1961 — Кувајт је прогласио независност од Уједињеног Краљевства. 1961 — Откривањем натписа са именом Понтија Пилата на ископини римског храма у Цезареји први пут нађен доказ да је он постојао. 1965 — Закон о грађанским правима је усвојен у Конгресу САД након филибастера од 83 дана. 1965 — Генерал Хуари Бумедијен војним ударом са власти збацио председника Алжира Ахмеда Бен Белу. 1970 — Совјетски васионски брод „Сојуз 9“ постигао нови рекорд у дужини боравка у космосу, 17 дана, 16 часова и 59 минута. 1975 — Генерални секретар Уједињених нација Курт Валдхајм у Мексико Ситију отворио Прву светску конференцију о положају жена. 1987 — У експлозији у гаражи робне куће у Барселони погинуло 12 и рањено више од 30 људи. Одговорност преузела баскијска сепаратистичка организација ЕТА. 1988 — У индијском граду Курукшетра погинуло 15, рањено 25 људи у експлозији бомбе коју су поставили екстремисти Сики. 1991 — Последњи совјетски војници су напустили Мађарску после 45 година дугог присуства. 1995 — Чеченски побуњеници ослободили 1.500 талаца које су држали шест дана и напустили болницу у граду Буђоновск на југу Русије, пошто је с руским властима договорен прекид ватре и наставак мировних преговора о Чеченији. 1999 — У Приштини, на згради команде Приштинског корпуса Војске Југославије, подигнута застава УН пошто се ВЈ повукла, а мировне снаге УН преузеле контролу над Косовом и Метохијом. 2000 — Британски цариници у луци Довер у камиону-хладњачи открили 58 лешева Кинеза, илегалних емиграната. 2003 — Парламент Турске усвојио пакет реформи на плану људских права, последњи у низу закона који би требало да повећају шансе Турске за улазак у Европску унију. Рођења 1566 — Џејмс I Стјуарт, енглески краљ. (прем. 1625) 1623 — Блез Паскал, француски математичар, физичар и филозоф. (прем. 1662) 1865 — Меј Вити, енглеска глумица. (прем. 1948) 1877 — Чарлс Коберн, амерички глумац. (прем. 1961) 1885 — Стеван Христић, српски композитор, диригент, педагог и музички писац. (прем. 1958) 1903 — Лу Гериг, амерички играч бејзбола. (прем. 1941) 1905 — Милдред Натвик, америчка глумица. (прем. 1994) 1906 — Ернст Борис Чејн, британски биохемичар, добитник Нобелове награде за физиологију или медицину (1945). (прем. 1979) 1923 — Живка Матић, српска глумица. (прем. 1998) 1930 — Џина Роуландс, америчка глумица. 1947 — Салман Рушди, индијско-британско-амерички књижевник и есејиста. 1950 — Дарија Николоди, италијанска глумица, сценаристкиња и продуценткиња. (прем. 2020) 1953 — Павел Чањи, српско-словачки графичар, сликар и педагог. 1954 — Кетлин Тарнер, америчка глумица и редитељка. 1955 — Ерол Кадић, српски глумац. 1962 — Пола Абдул, америчка музичарка, плесачица, кореографкиња, глумица и ТВ личност. 1967 — Бјерн Дели, норвешки скијаш. 1972 — Жан Дижарден, француски глумац. 1972 — Робин Тани, америчка глумица. 1973 — Надија, француска музичарка. 1975 — Хју Данси, енглески глумац. 1975 — Ентони Паркер, амерички кошаркаш. 1978 — Дирк Новицки, немачки кошаркаш. 1978 — Зои Салдана, америчка глумица. 1983 — Лука Аскани, италијански бициклиста. 1983 — Маклемор, амерички музичар. 1983 — Марк Селби, енглески играч снукера. 1983 — Ејдан Тарнер, ирски глумац. 1984 — Пол Дејно, амерички глумац, редитељ, сценариста, продуцент и музичар. 1985 — Јаник Боколо, француски кошаркаш. 1985 — Наташа Крсмановић, српска одбојкашица. 1985 — Кармел Мур, енглеска порнографска глумица. 1990 — Хенри Континен, фински тенисер. 1990 — Душан Свилар, српски певач. 1990 — Брејди Хеслип, канадски кошаркаш. 1993 — Артурас Гудаитис, литвански кошаркаш. 1995 — Никола Милојевић, српски тенисер. 1999 — Џордан Пул, амерички кошаркаш. Смрти 1897 — Чарлс Канингем Бојкот, енглески капетан 1937 — Џејмс Метју Бари, шкотски писац, аутор прича о Петру Пану (рођ. 1860) 1949 — Владимир Назор, хрватски писац (рођ. 1876) 1964 — Јован Бијелић, српски сликар (рођ. 1886) 1993 — Вилијам Голдинг, енглески писац, добитник Нобелове награде за књижевност 1983. године (рођ. 1911) 1994 — Павле Богатинчевић, српски глумац (рођ. 1905) 2007 — Клаусјирген Вусов, немачки глумац (познат по улози директора "Клинике Шварцвалд") (рођ. 1929) 2014 — Миша Блам, српски џез музичар, композитор и публициста јеврејског порекла (рођ. 1947) 2017 — Золтан Сароси, канадски шахиста мађарског порекла (рођ. 1906) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Преподобног Висариона Преподобног Илариона Новог Преподобне мученице Архелају, Теклу и Сузану


source: fineweb

text: Политика - Пре 23 минута БРИСЕЛ - Председник Европског савета Херман ван Ромпеј посетиће у уторак, 6. јула, Београд, речено је Танјугу у његовом кабинету. Према речима портпарола Хесуса Кармоне, Ромпеј ће у понедељак почети мини-балканску турнеју у оквиру које ће, 5. јула, боравити и у Љубљани, а наредног дана ће обићи Загреб, Београд и Приштину. Кармона није изнео никакве друге детаље у вези с Ромпејевом посетом региону, али се очекује да ће се у Београду састати с највишим државним функционерима. Ово ће бити прва Ромпејева посета Београду откако је, у складу с Лисабонским споразумом који је ступио на снагу 1. децембра прошле године, преузео нову функцију председника Европског савета. Претходно је било планирано да Ромпеј посети Западни Балкан у мају, али је посета, чији је циљ требало да буде да се "свима у региону стави до знања да имају европску перспективу, пре или касније", одложена. Ромпеј је о евроинтеграцијама Србије разговарао с председником и премијером Србије, Борисом Тадићем и Мирком Цветковићем, током марта у Бриселу . У разговору с Цветковићем 5. марта Ромпеј је изјавио да је за наставак европских интеграција Србије неопходна "прагматична сарадња" Београда с Приштином, док је са Тадићем 27. марта разговарао о убрзавању пута Србије ка чланству у ЕУ. Љубљана,Загреб,Београд и Приштина! Шта ће у Приштини да ми је знати!?!


Јован Палалић за италијански Scenarieconomici: Залажемо се за јаче политичке и економске везе Србије и Италије by janko / 0 Comments / 136 View / 5. октобра 2015. Господине Палалићу, Ви сте као генерални секретар Српске народне партије у Италији разговарали са представницима партија Forza Italia и Lega Nord. Да ли се назире сарадња СНП-а и италијанских странака? Као представник партије десног центра у Рим сам дошао ради савезништва. Желимо да јачамо политичке и економске везе између Србије и Италије. Разговарали смо о политичкој сарадњи али могућим италијанским инвестицијама у Србији, будући да вашу земљу видимо као једног од врло битних партнера. Разговарајмо о европским санкцијама Москви. Као партија, верујем да не желите да Србија постане члан ЕУ? СНП је евроскептична партија, или још прецизније еврореалистична. Сматрамо да чланство Србије у ЕУ у овом тренутку доноси више штете него користи. Србија има потписан Споразум о слободној трговини са Русијом, који је врло важан за економију моје земље и не желимо да га изгубимо. Наравно, увек ћемо као партија бити против санкција Русији. Пређимо на ситуацију у Сирији. Србија не учествује у војној кампањи, али која је ваша позиција у вези тога? СНП подржава војну интервенцију Русије у Сирији јер је ИСИС једини и прави непријатељ читаве Европе. Чињеница је да је велики број милитариста кроз Србију, под велом миграната, стигао у Европу. Причајући о мигрантима, Мађарска је подигла зид на граници са вашом земљом. Зар не мислите да је ово један крајње непријатељски став заузет према Београду, будући да су Србија и Мађарска савезници, међусобно, али и са Русијом? Мађарска само ради оно што јој налаже Брисел, штити границе. Зато и СНП инсистира да Србија подигне зид на граници са Македонијом како би спречила неконтролисани прилив миграната. Док Мађари и Хрвати затварају границе постоји велики ризик да огроман број миграната трајно остане у Србији. Значи и ваша партија је за одбрану територије, своје културе и идентитета? Да, као партија желимо да заштитимо наше традиционалне, хришћанске и европске вредности. Вратимо се на догађаје из 1999. године и на НАТО интервенцију у Србији. Како видите однос са САД? Моја партија никада неће моћи да подржи улазак Србије у НАТО, алијансу која нас бомбардовала. Тренутно имамо добре односе са САД, али то не утиче на одлуку да будемо против придруживања Северноатлантском савезу.


source: CulturaX

text: Живковић поднео кривичну пријаву поводом трговине оружјем "Крушика" | Факти Живковић поднео кривичну пријаву поводом трговине оружјем "Крушика" 18:44 05.11.2019. ТВРДИ ДА СУ А. ВУЧИЋ, Б. И Н. СТЕФАНОВИЋ И М. ПЕТКОВИЋ СТВОРИЛИ "КРИМИНАЛНУ ГРУПУ" ПРЕДСЕДНИК Нове странке Зоран Живковић поднео је Тужилаштву за организовани криминал кривичну пријаву против председника Србије Александра Вучића, министра унутрашњих послова Небојше Стефановића, његовог оца Бранка и бившег директора ваљевског Крушика Младена Петковћа због, како је навео, организовања криминалне групе и злоупотребе службеног положаја у вези са трговином оружја. Живковић је у пријави оптужио Вучића да је 2017. године "организовао криминалну групу коју су чинили Небојша и Бранко Стефановић и Младен Петковић, те да су по једној трећини од тржишне вредности продавали оружје из Крушика преко предузећа ГИМ чији је представник отац министра унутрашњих послова". На тај начин, образлаже Живковић, ваљевском Крушику је начињен губитак у пословању. Он је Вучића оптужио и да је после иступа узбуњивача Александра Обрадовића о малверзацијама у Крушику, "заштитио Небојшу и Бранка Стефановића" и на тај начин "забранио њихов кривични прогон, износећи неистине" о њиховој улози у трговини оружјем.


20f8 На свечаном скупу одржаном под маскама, у присуству чланова жирија, уметнику Владану Радовановићу је уручена „Политикина” награда за изложбу „А галаксија около сија”, одржану у хали четири Београдског сајма у септембру 2021. Награду за најбољу изложбу у протеклој години, која се састоји из дипломе и новчаног износа, Радовановићу је у...1 У недељу, 15. октобра 1933. „Политика” је, под насловом „Немачка напушта друштво народа и конференцију за разоружање”, као главну вест на првој страни донела следећи текст: „Влада Рајха одлучила је на данашњој седници да напусти Конференцију за разоружање. Истовремено влада је објавила одлуку о иступању Немачке из Друштва народа. Одмах после кабинетске седнице канцелар Хитлер упутио се...1 Специјално за „Политику” - Њујорк – Демократија умире без слободне штампе, која преноси...21 8000 Кандидатура генерал-потпуковника у пензији и бившег начелника Генералштаба Здравка... Беспилотне летелице све више су у служби полиција широм света, а нове технологије... Некад тајно здање, данас здање за јавно показивање. То је, у најкраћем, судбина... Специјално за „Политику” Осло – Норвешки журналисти нису одушевљени наметнутом и на силу...1 Увођење мреже 5Г на неким аеродромима у Сједињеним Америчким Државама је одложено јер... ПРИШТИНА - Косовске безбедносне снаге (КБС) требало би ускоро да набаве 40 беспилотних летелица из Сједињених... Катица Рајић је нова јунакиња драмске уметнице Љиљане Благојевић, чије нијансе испитује у пробној сали Народног... ЗАГРЕБ - Сајт Глобал Фајерпауер сваке године још од 2006. објављује годишњи извјештај и ранг листу 140 националних...4 У години великих изазова, у којој смо се борили и још увек се боримо против ковида и у којој се највише улаже у... Ужице. – Ових зимских дана Ужичани су се у Градском културном центру подсетили на свој летњи фестивал „Жестивал”.... БЕРЛИН - Француски председник Емануел Макрон изјавио је данас да Француска и Немачка неће одустати од дијалога с...1 Панчевачка пивара напунила је овог јануара три века. Јануар је месец у ком је предузимљиви Јеврејин Абрахам Кепиш из... Потпредседник Владе и министар одбране Небојша Стефановић, који борави у званичној посети Уједињеном Краљевству Велике...1 Специјално за „Политику” Осло – Норвешки журналисти нису одушевљени наметнутом и на силу уведеном институцијом, како је они овде називају...1 Од нашег сталног дописника Бањалука – Предвиђања и спекулације о подели Балкана по етничким линијама – који се пре свега односе на БиХ – подстакнути почетком минуле године мистериозним...1 У Босни и Херцеговини је у последња 24 часа од последица корона вируса преминуло чак 50 особа. У Републици Српској и Федерацији БиХ забележена су по 24 смртна случаја, а у дистрикту Брчко преминуле... ЗАГРЕБ - Председник Хрватске Зоран Милановић изјавио је данас да је српски члан Председништва БиХ Милорад Додик хрватски саговорник и да му не треба уводити санкције, а за лидера највеће бошњачке...16 Увођење мреже 5Г на неким аеродромима у Сједињеним Америчким Државама је одложено јер интернет мрежа пете генерације може да буде сметња за електронику авиона и угрози безбедност ваздушног... Председник Удружења пољопривредних произвођача „Стиг” Недељко Савић изјавио је јуче да су од министра пољопривреде Србије Бранислава Недимовића тражили да обезбеди минерално ђубриво уреу по цени не...1 ВАШИНГТОН - Међународни монетарни фонд је снизио прогнозу глобалног раста за 2022. годину за пола процентног поена на 4,4 посто, у односу на октобарску пројекцију, саопштила је данас главна... Беспилотне летелице све више су у служби полиција широм света, а нове технологије помериле су границе у прикупљању података. Спектар... Суботица – Велики пожар око 15 часова захватио је магацински простор руског мегамаркета „Светофор” у Малом Бајмоку. Према незваничним... Девојчица је погинула у саобраћајној несрећи на Новом Београду када ју је ударио камион, јавила је Радио-телевизија Србије (РТС). Несрећа...2 Пожар који је избио у једном стану у Улици Париске комуне на Новом Београду, локализован је, речено је Танјугу у МУП-у. Горела је,... Катица Рајић је нова јунакиња драмске уметнице Љиљане Благојевић, чије нијансе испитује у пробној сали Народног позоришта у Београду, где... Мраз је мајстор за шарање по стаклу. И пахуље су томе вичне. Мана је само што природна декорација кратко траје и наруџбе нису могуће. Из... Радови на изградњи новог линијског парка који ће се простирати од Бетон хале до Панчевачког моста почели су јуче. Тренутно се уклања...1 Возови готово четири године не иду из Савског амфитеатра, али све је више аутобуских линија чији је почетак негде код „Београда на води”....2 Београд је у првих 10 месеци прошле године посетило 70 одсто више туриста у односу на исти период 2020. године, а у новогодишњем периоду...1 Европски парламент усвојио је Закон о дигиталним услугама, који би требало да створи сигурније интернет окружење за потрошаче и омогући продају безбеднијих производа који се купују онлајн. Организације потрошача широм Европе већ неколико година упозоравају да се на тржишту нуде огромне количине опасних производа и да чак две трећине тестираних нису прошли безбедносна тестирања, саопштила је Европска организација за заштиту потрошача БЕУЦ. Према њиховим подацима, немачка организација „Штифтунг... АНТАЛИЈА – Фудбалери Партизана победили су данас македонски Тиквеш 2:1 (2:1) после преокрета у првом контролном мечу на припремама у Белеку. Тиквеш је у вођство дошао у 25. минуту голом Ивановског... Седми тенисер света Матео Беретини пласирао се данас у полуфинале Отвореног првенства Аустралије у Мелбурну, пошто је победио Француза Гаела Монфиса са 6:4, 6:4, 3:6, 3:6, 6:2. Италијански играч је...2 Кошаркаши Партизана ће вечерас у Анкари (18 часова), у 11. колу А групе Еврокупа, бити гости Турк телекома који у овој сезони није претрпео пораз на свом терену. Добра околност за „црно-беле” је то... У време сваколиких грозница које покрећу свет, паде ми на памет стара аустријска породица која је поставила темеље царској дипломатији. Оне темеље за које се у последњих 200 година обично каже да је...10 Јапан има изузетно развијену мрежу подземне железнице, возова и аутобуса, али у мањим местима незгодно је живети без аутомобила. Као и у свему, тако се и у саобраћају у Јапану поштују закони и...14 Мој познаник Абориџин Боб много пута ми је предлагао да за неки викенд одем са њим у његово родно село. Посаветовао сам се са пар пријатеља да ли је то лудост или можда опасност, али кад су ме сви...21 Остаци две колосалне сфинге откривени су недавно приликом истраживања уништене гробнице краља Аменхотепа Трећег, објавило је египатско... 16. децембра у Пекингу је одржана 4. церемонија приказивања пламена за ЗОИ која је била потпуно отворена за јавност. Полажу се наде да ће током 50-дневног одбројавања што више људи уживати у чарима Олимпијске ватре пренете са Олимпа, те да ће осетити богату културну конотацију пламена, бакље и свечаних одора њених носилаца. 北京冬奥会火种灯 Пламен Зимских олимпијских игара у Пекингу Приказивање Олимпијског пламена не само да представља прелепу визију „Сви за снег и лед, сви за ЗОИ“, већ и завршну...


Време сепаратизма: Нови српски лавиринит Магацин Време сепаратизма: Нови српски лавиринит На слици: Чанкови „јуришници“ са фантомском заставом војводине Време кризе увек погодује разбуктавању националистичке еуфорије и сепаратизму. Данас се границе демократичности често прелазе, па државни апарат са својим слабашним претњама које упућује изгредницима постаје трагикомичан у очима грађана. За то време у перфидно осмишљеним акцијама сепаратизму склони појединци и организације из бошњачког, албанског, војвођанског и чијег све не корпуса кидишу на измучену Србију као хијене на рањени плен. Док једни черече ловину, други агресивно нападају, а трећи, четврти, пети... испипавају терен да ли да крену у напад или да сачекају па да се, попут лешинара, сладе већ охладнелом трупином. Давно написани сценарији у кухињама западних тајних служби муњевито се спроводе у дело. Сада када је Србија оклеветана свуда у свету, када је стигма сребреничког геноцида оверена гласовима посланика српског парламента из претходног сазива, не треба да нас чуде разјапљене вилице пробуђених немани које кидишу са свих страна. У овој тужној причи најтужнији су они Срби који Рашку област зову Санџак, прижељкујући при том да Војводина постане констутивна јединица федерализоване Србије. А таквих има свуда око нас. Бошњачко национално веће не одустаје од слављења Аћиф-ефендије, његових сабораца у фашистичким погромима и разноразних паша и бегова који су се још у османлиско време запатили у Рашкој области. Недавно је у Новом Пазару отворена изложба „Портрети знаменитих Бошњака“ за које је један од коловођа ове ујдурме Есад Џуџевић рекао да „23 личности на портретима треба да уђу у историјске читанке и да Бошњаци са поносом треба да уче о њима“. У готово синхроној акцији, огласио се и некадашњи високи функционер у СФРЈ и копредседник Војвођанске конвенције Живан Берисављевић, који позива политичке снаге у тој покрајини да се уједине и да почну заједничку борбу за историјска права Војводине. У изјави за новосадски „Мађар со“ Борисављевић је нагласио да ће надлежност Војводине бити онолика колика буде и борба која се води за Покрајину. Та борба треба да буде „мудра и јасно заокружена“, а у њу треба да буду укључени политичари, цивилна сфера и појединци, односно демократске и европске снаге у покрајини. „Ради се о давању одговора на једно нерешено питање, преостало из друге Југославије. Седам држава чланица Југославије се осамосталило, са или без сагласности Србије. Једино је Војводина остала потпуно анонимна северна покрајина Србије, према укусу најпре Милошевићевог, потом Коштуничиног устава. То не може тако да остане“, поручио је Берисављевић. Фашиста Ненад Чанак, највише експониран сепаратиста И док Александар Вучић и Ивица Дачић из својих кабинета поручују да са државом „неће бити шале“, ругање Србији се наставља. Мали пожар се гаси чашом воде. И зато држава мора нешто да предузме. Одмах, без чекања! Егзит – Државно спонзорисан сепаратизам Отворени сепаратизам ЛСВ објашњава као “шалу” TaggedвојводиназукорлићрашкасепаратизамСрбисрбијачанак Previous Article У име народа – стоп за ГМО! Next Article Религија као чинилац српског културног простора One Comment on “Време сепаратизма: Нови српски лавиринит” 24/08/2012 у 18:17 ...politicki Klovn


text: Опсада Београда (1440) - ИСТОРИЈСКА БИБЛИОТЕКА КАТЕГОРИЈЕ » САДРЖАЈ » ПОЛИТИЧКА ИСТОРИЈА » ИСТОРИЈА СРЕДЊЕГ ВЕКА » СРЕДЊОВЕКОВНА УГАРСКА » Опсада Београда (1440) Опсада Београда 1440. Први велики напад Турака Османлија на београдско утврђење Датум: април-јесен 1440. Угарска победа. Повлачење Османске војске. Мурат II непознат непознато највише 20.000 Опсада Београда 1440. је први велики напад Турака Османлија на београдско утврђење. Опсада је трајала од краја априла 1440. до јесени исте године. Завршена је повлачењем турске војске. Турску војску предводио је лично султан Мурат II. Прилике у Угарској Након смрти краља Алберта Хабзбуршког, који је умро 27. септембра 1439, у Угарској се распламсао прави грађански рат. Албертова удовица, краљица Јелисавета, последњи представник династије Луксембурга, била је трудна. У таквој ситуацији угарски великаши су тражили супруга за њу. За ово место је било много претендената, међу њима и српски деспот Ђурађ Бранковић који је потом, пошто је био веома стар, лобирао за свог сина Лазара. Ипак, краљица се определила за пољског краља Владислава I Јегалонца (1434—1444). Краљица је родила сина, будућег Ладислава V, и била је спремна на борбу како би му обезбедила престо. Обе стране су имале своје присталице. Владислав се 1440. крунисао за мађарског краља, али овим сукоби нису били завршени. Папски посланик, кардинал Јулијан Чезарини покушавао је да измири завађене стране, у складу са политиком католичке цркве која је хтела да се Турцима супроставе сједињене хришћанске снаге, али његови напори нису уродили плодом. Угарска утврђења на југу, међу њима и Београд, била су остављена сама себи. Турци су током 1439. године освојили Српску деспотовину и њихова територија простирала се до самог Београда. За напад на Београд извршене су обимне војне припреме. Прикупљена је војска из европских и азијских провинција царства. Ова војска највероватније није имала више од 20 000 људи. Поред уобичајног наоружања била је снабдевена различитим опсадним справама, највероватније и топовима. Због тешког транспорта лошим путевима многе справе су израђиване под самим градом. У нападу на Београд учествовали су и бродови распоређени на Сави и Дунаву. Они су требали да потпуно одсеку град али је ова тактика, у условима у каквима се налазио Београд, могла да има само психолошки ефекат пошто никаква помоћ није могла да дође. Београдско утврђење је било у сличном стању као и у доба српског деспота Стефана Лазаревића (1389—1427). Београд је спадао у утврђеније градове оног доба. Браниоци су били снабдевени топовима и пушкама. Њихов број није познат. Бургундски дипломата и путописац Бертрандон де ла Брокијер је 1433. проценио да у град може да стане 6.000-7.000 коњаника али је стварни број бранилаца био далеко мањи. У одбрани града учествовали су и његови становници: Угри, Срби, Дубровчани и други. У другој половини маја Београд је увелико био под опсадом. Дана 20. маја северински бан је тражио помоћ. Пољски и угарски краљ Владислав је 17. јуна отпочео прикупљање новца неопходног за борбу против Турака али је то било прекасно. Турци су жестоко бомбардовали град. На овај начин хтели су да ослабе бедеме како би омогућили продор јаничара у град. Султан је покушавао и подмићивањем да натера град на предају, али је овај план пропао. Турска војска је покушала да копањем подземног тунела продре у град. И овај план је пропао јер су браниоци копали тунел Турцима у сусрет па су, када су се довољно приближили, разнели турске копаче. Крајем јула угарски краљ је послао преговараче султану тражећи прекид непријатељстава. Султан је ове посланике послао у Смедерево да чекају одговор а у међувремену је припремао општи напад на Београд. Док су топови бомбардовали град пешадија је изводила силовите јурише. Јарак, који се налазио око града, покушавали су да затрпају различитим материјалом. Јаничари су успели да продру у град, али су услед снажног отпора морали да се повуку. Како би онемогућили даље турско продирање браниоци су бацали бакље на турске војнике. Букнуо је пожар и у паници Турци су се повукли. Напад са река је такође био неуспешан. Многи турски бродови су уништени, а неки су заробљени. _њисторија_београдаисторија_османског_царстваисторија_србије_у_15._и_16._векуисторија_средњовековне_угарске


ЗОРАНА УДАРИЛА НА ШЕШЕЉА: Време простаклука и беде је прошло, нека се погледа у огледало! - Националист Насловна Издвајамо ЗОРАНА УДАРИЛА НА ШЕШЕЉА: Време простаклука и беде је прошло, нека се... ЗОРАНА УДАРИЛА НА ШЕШЕЉА: Време простаклука и беде је прошло, нека се погледа у огледало! 2 октобра, 2016 БEOГРAД – Потпредседница владе и министарка грађевинарства, саобраћаjа и инфраструктуре, Зорана Mихаjловић потврдила jе да су два тунела на Kоридору 11 урађена лоше због, како каже, коришћења старих машина док jе извођач нове машине ангажовао у Русиjи. „Предузеће ‘Планум’ jе лоше урадило два тунела на ауто-путу, а за оваj посао ће добити 60 милиона евра. Нису криви радници већ директор Планума коjи jе одлучио да у своjоj земљи тунеле ради са старим машинама, док му нове раде у Русиjи. Tо jе недопустиво“, рекла jе Mихаjловићка за „Kурир“. Mинистарка jе обjаснила да „ниjе проблем висина тунела, већ што jе Планум, због коришћења старих машина лоше урадио бетонску коловозну подлогу“. „Зато су натерани да допреме нову машину коjа то треба да поправи. Буквално ће избрусити бетон, скинуће центиметар, можда и центиметар подлоге и поравнати коловоз. Наравно, о свом трошку“, каже министарка. Mихаjловићева каже и да jе нападаjу, jер покушава да спречи пљачку на коридорима у износу од неколико десетина милиона евра, колико ће, како тврди, фирме тражити за завршетак радова. Поводом информациjа да ће фирме тражити jош неколико десетина милиона евра новца грађана Србиjе, министарска jе рекла истакла да неће дозволити да држава потроши ни динар више од онога што пише у уговору и додала да ће зато „проверити сваки захтев и сваки динар“. „За све радове на ауто-путу надлежни су инвеститор „Kоридори Србиjе“ и извођач радова „Aзвирт“ из Aзербеjџана, али проблем су направили подизвоиђачи. Сада тврде да jе Aзвирт сам бирао ове фирме, али истина jе да су Kоридори знали и квалитет и референце свих и да су давали сагласност. Влада, премиjер и jа нити имамо увид у спискове подизвођача нити можемо да се мешамо“, рекла jе Mихаjловић. Oна jе истакла да jе посао надзора да контролише радове, али овде ниjе било надзора готово три године, па jе инвеститор радио и надзор. „И када то кажем одмах одговараjу да нападам Kоридоре jер сам хтела да их споjим с Путевима. Немам ниста против било кога. Господо, урадите посао квалитетно у року и немоjте да тразите додатни новац, и нема поблема, а не да годину дана знате да су тунели лоше урађени и да ћутите“, рекла jе Mихаjловић. Србиjа се висе неће враћати у доба Шешеља Mихаjловић jе поновила да у СНС ниjе било разговора о председничком кандидату, да њоj то нико ниjе понудио, као и да не очекуjе. Сматра да jе за председничког кандидата пресудна подршка премиjера и председника СНС Aлександра Вучића, а од осталих чланица коалициjе очекуjе да подрже кандидата напредњака. „Не знам шта више да кажем на то што ме гураjу за председничког кандидата“, рекла jе Mихаjловић у интервjуу за Kурир, додаjући да jоj то нико ниjе понудио, нити то очекуjе. Oна jе на коментаре да се ниjе оглашавала око могућности да Саша Jанковић буде кандидат одговорила да jе jедина у СНС коjа jе до сада jавно рекла да неће гласати за Jанковића ако се кандидуjе за председника Србиjе. „Увек ћу подржати кандидата своjе странке. Друге нисам чула на ову тему“, прокоментарисала jе она. На питање да ли Воjислав Шешељ има шансе да води државу, Mихаjловић jе одговорила да jе Србиjа данас и Србиjа из доба Шешеља потпуно другачиjа, и да jе то данас модерна, развиjена, поштована и отворена земља. „Зар стварно мислите да ико у Србиjи жели да се врати у доба Шешеља, у време неговања простаклука, до затворених граница, беде, санкциjа, горива у пластичним флашама...“, упитала jе Mихаjловић, а затим констатовала: „Шешељ нема шансе, зато напада све коjи га прозову да погледа у календар или огледало“, рекла jе Mихаjловић. Прочитајте још: ЗАБОРАВЉЕНА ЛЕКЦИЈА: Радикали линчовали и убили 140 бахатих напредњака, набијали их и на ражањ! ДАЧИЋ УВЕРЕН: После овог папиног потеза Степинац нема шансе да постане светац! Претходни чланакАЛЕП ПОД ОПСАДОМ: Руски удари не престају, Асад покренуо нову офанзиву! (МАПА/ВИДЕО) Следећи чланакУВЕДЕНА СЛУЖБА ОД 6 МЕСЕЦИ: Добровољци у војничкој униформи ће зарађивати 800 евра!


С времена на време, појави се у штампи или литератури приказ или фотографија неког још увек "неодгонетнутог" писаног споменика из периода пре нове ере или из периода пре живота и дела Ћирила и Методија...... "Неодгонетнут" јер личи на ћирилична словенска и српска слова, а званична историја не може још увек да призна своју грешку да су и Словени и Срби много раније населили своје садашње просторе..Обично се тад др. и мр.науке ућуте, а "аматери" приону на посао да растумаче очигледно... Нека ова нова перлица служи да саберемо такве "неодгонетнуте" материјалне доказе писмености Срба и Словена и пре појаве тзв. ћирилице и глагољице... СРПСКА ЋИРИЛИЦА ИЗ РИМСКОГ ДОБА ! Археолошко налазиште МАРГУМ код Пожаревца : Маргумски натпис Тумачење Маргумског натписа Пре педесетак и више година на локалитету \'\'Орашје\'\' код Дубравице, у близини Пожаревца, тим археолога је пронашао бројне предмете из праисторије, антике и средњег века. О нађеним предметима се сазнало више тек 1982. године, доласком археолога Драгана Јацановића з 4000 72; директора Народног музеја у Пожаревцу. Тада је нашао и два фрагмента римске опеке са уклесаним чудним натписом и ћириличним словима Д, В и И, док друга слова до тада никада није ни видео. Опека је имала димензије 40 са 25 цм а била је дебљине 4 центиметра. На њој је било исписано око 180 знакова, од којих су 49 били различити. Jедни су тврдили да је у питању глагољица, а други да се ради о натпису ћириличног порекла. Загонетни натпис на римској опеци нико није умео да протумачи! Лингвиста проф. Радивоје Пешић осамдесетих година прошлог века и сам се заинтересовао за римску опеку у Пожаревцу. Било му је чудно словенско писмо на римској опеци, знајући да локалитет \'\'Орашје\'\' садржи материјал Старчевачке културе до половине средњег века. Временско порекло Маргумског натписа није било могуће утврдити а,приликом декодирања натписа проф. Радивоје Пешић је наишао на речи заступљене у рашанско-етрурској лексици, али је натпис и даље остао загонетка. Остало је записано да је у питању ћирилично писмо чији су поједини знаци, са намером или не, исписивани наопако! Поред ћириличних слова, друга нису слична познатим писмима тог периода. Маргумски натпис је тако остао загонетка коју, педесет и више година, нико није умео или, из неких других разлога, желео да протумачи. ПОРУКА ЈЕ НАЈЗАД ПРОЧИТАНА Станиша Атанасијевић из Јагодине је истраживач и аматер у области историје; страст му је српска древна историја. "Римска опека са загонетним текстом из Пожаревца само је један од доказа да су Срби одувек били на данашњим просторима", тврди он " Колико је само ту старих српских речи, као што су: тавница, леш, сад, молим, мирни, убига, отео, изеле..." ... у Маргумском натпису пише "да је неко убијен од његових најближих јер им је нешто отео, да је убијен у 32. години и да је сада леш, сахрањен у втавницу..." "" Васпитавани смо да верујемо само \'\'ауторитетима\'\', те смо спремни да одбацујемо и саму помисао да би, неки заљубљеник или романтик, био у стању да открије значајне ствари. Ако се све генерално одбацује, тада се и дешава да се \'\'са прљавом водом избаци и новорођенче\'\'- речи су јагодинског професора историје. Душан Вукотић, који се бави генезом језика и до сада је објавио две књиге на ту тему ("Прародитељ европског језика\'\' и \'\'Српска зора бела (велика тајна српског језика )", пита: "Зар није дошло време да престанемо да скривамо доказе који би нам значајно послужили да се стави тачка на лажну историју Срба у античком добу и средњем веку?" Цео текст на http://www.pogledi.co.yu/id.php3?id=...DB%D0%DD%E6%D8 (БРОЈ 263, НОВЕМБАР 2004)


text: Античке страсти - Кућа 2017 - Модеран Женског Часописа 2017 Модеран Женског Часописа ⇒ Кућа 2017 ⇒ Античке страсти Прикупљање антиквитете је много забавније од играња на тржиште или улагати у некретнине. За разлику од акције, обвезнице, хартије од вредности и досадан цхартинг свој капитал могу украсити вашу дневну собу, ударају госте на седење или да привуку диве погледе грациозно Прелом врат или оптерећују прсте. А када вам ставка смета, можете је једноставно продати или заменити за себе. Да ли се иста ствар догодила, чак и са најмодернијим новим стварима? Чим изађемо са њима из продавнице, извадимо их из пакета, брзо губимо вредност. Античка колекција може бити одличан изговор за било коју од ваших страсти, које си једва могао приуштити због јавног мишљења или из неког другог разлога. Да ли волиш да се играш с луткама или још увек волиш аутомобиле? Почните сакупљати старинске порцеланске љепоте или старинске моделе и из дечијег хобија ваше занимање ће се одмах претворити у племенито сакупљање. Зар не можете да одолите новој декорацији? Претворите страст за бриљантне накит у изврсну страст за старинске брошке. Једна од најважнијих страсти која задовољава прикупљање је страст за "лов". Имате прави узбуђење претура у рушевинама Пенни тацни на бувљацима, јер је последњи пут наћи у истом ружно пиле Кузнетсовски реалном порцелана. Какав осећај се може упоредити са оним којег доживљавате гледајући свој "плен"? А поседовање јединствене јединствене ствари? Схватање да "више то не раде" и "нико други то нема"? Са поносом можете показати своје куповине познавалачима и ухватити њихов завидан изглед. Не, то није примитивно хвалисање, то је права страст. Било би неправедно не помињати страст према знању. За правилно направи избор да разумеју сложеност својој колекцији истински уживају, тако да треба да науче много о ери, људи, материјала, рукотворине суптилност.


Да ли ће Европа после Брегзита проговорити француски - 07.02.2020, Sputnik Србија После Брегзита енглески ће остати језик међународне комуникације у организацијама Европске уније, иако ће одсуство Велике Британије отворити могућност поновног... 07.02.2020, Sputnik Србија 12:58 07.02.2020 (Освежено: 13:38 07.02.2020) © Sputnik / Арам Нерсесян / Уђи у фото-галеријуСкуп сталних чланова Франкофоније у Јеревану „Излазак Велике Британије из ЕУ треба да доведе до поновног успостављања језичке равнотеже међу европским земљама и да повећа утицај француског језика“, рекла је Мушикивабо за париски „Монд“. Она предлаже да се француски језик, који говори 130 милиона Европљана, у 19 од 27 земаља-чланица ЕУ, чешће користи у званичним документима и на преговорима. После разлаза Уједињеног Краљевства с Европском унијом јавља се питање да ли ће енглески језик сачувати лидерство у европским организацијама. У Савету Европе и Европској комисији на том језику је заведено 90 одсто докумената. На енглеском се води и већина усмених преговора. Против језичког рата Међутим, после „брегзита“ енглески ће се спустити на 17. место на списку матерњих језика на којима говори становништво Европске уније. Управо зато је Велика Британија током приступања унији настојала да њен државни језик буде признат као један од службених језика ЕУ, а сада он може изгубити тај статус. „Ја сам против језичког рата“, каже Луиз Мушикивабо и објашњава да нестанак енглеског језика из европске политике није могућ, те да је чак и непожељан. То би, према њеним речима, довело до великог хаоса и много би коштало, а такође би делимично лишило Европу идентитета и ограничило отвореност њених грађана свету. © Sputnik / Маријана Колаковић Заставе Француске и Европске уније на згради у Паризу Заставе Француске и Европске уније на згради у Паризу Луиз Мушикивабо истиче да је суштина Европе у представљању „максималне разноликости на минималном простору“. То је, према њеном мишљењу, вредност о којој треба водити рачуна у целом свету, јер је франкофонија међународни феномен који Европа не треба да занемари. Тренутно на планети постоји више од 300 милиона становника који говоре француски језик, а до средине века биће их више од 700 милиона. Европска унија, која претендује на улогу једног од великих играча на међународној позорници, мора бити у могућности да разговара с њима. С тим у вези, Мушикивабо предлаже две просте и конкретне мере, које је требало предузети одавно: захтевати од европских званичника да поред матерњег знају још два језика ЕУ и да се договоре о проценту званичних текстова који неће бити написани на енглеском језику, као и о року за извођење тог задатка.


Православна Епархија нишка ПРАЗНИК ПРЕОБРАЖЕЊА У МАНАСТИРУ СВЕТОГ СТЕФАНА У ЛИПОВЦУ петак, 19 август 2016 10:33 Као и сваке године, на празник Преображења Господњег, манастир св. Стефана у Липовцу постаје епицентар велике духовне радости. Ове године торжество је веће, а разлог је посета Његове Светости Патријарха српског Г.Г. Иринеја овој великој светињи. Уочи самог празника,свештенство и монаштво Епархије нишке, као и велики број верника на челу са Његовим Преосвештенством епископом рашко – призренским и администратором Епархије нишке г. Теодосијем, свечано су дочекали Патријарха српског. Након дочека, у цркви одлужена је доксологија Његовој Светости. У наставу предвечерја отпочело је празнично бденије, које је служио Епископ Теодосије са свештенством. На дан празника Преображења Господњег, отпочела је Света Архијерејска Литургија на челу са Његовом Светошћу Патријархом српским Г.Г. Иринејем, уз саслужење Епископа рашко – призренског Г. Теодосија администратора Епархије нишке и свештенства, свештеномонаштва, као и верног народа, окупљеног у великом броју. При крају Свете Литургије, Његова Светост Патријарх српски Г.Г. Иринеј обратио се својом беседом, пуном речи духовног и благодатног сјаја, на трагу отачке мудрости. Након беседе, окупљени верници су приступили Светом Причешћу.На челу са Првојерархом наше Свете Цркве кренула је и свечана литија око храма, уз служење и помена почившем сестринству ове свете обитељи. Потом је освештано грожђе и пререзан славски колач. Духовна литургијска радост настављена је и у трпези љубави. Беседа Његове Светости Патријарха српског Г. Иринеја у Манастиру Липовац Беседа Његове Светости Патријарха српског Г. Иринеја у Манастиру Липовац Преузми звучни запис »


– У Србији се у последњих пет година региструје око 200 случајева беснила годишње. Више од 85 одсто болесних животиња су оне које живе у дивљини, а 95 одсто те популације су лисице. Прекидањем ланца преношења вируса са дивљих на домаже животиње искључује се ризик од оболевања људи – објаснио је Плавшић.


text: Талконаут - ИМ и гласовне поруке на мобилном телефону Однос Од технологије / by admin / December 19, 2019 Смартфон се постепено трансформише из обичног телефона са неколико напредних функција у потпуном средство комуникације. Једном ме је питао зашто не себи купити фиксни телефон, али сваки пут кад имају смарт телефон. Па, нећу, ја им кажем да је будућност близу, и само треба бити отворен за њега. Талконаут вам омогућава да комуницирате у готово сваки могући начин са било којом другом особом са смартфоном за све заједничке комуникационе протоколе који се односе на интернет. Програм, помоћу технологије Јаббер, вам омогућава да комуницирате у мрежама Јаббер, Гоогле Талк, ИЦК, АИМ, МСН, и Иахоо, оба текста и (ако је могуће) гласа. Говорне позиве преко Интернета (ВоИП) било где у свету повремено не само погодан, већ и јефтиније. Ова функција омогућава корисницима апликација да користе ГПРС, ЕДГЕ, 3Г или ВиФи бесплатно велике даљине и међународна разговори - на позиве били слободни довољно да се оба краја фиксне Талконаут и јавне хотспот у близини место. Програм је доступан на руском за паметне телефоне који раде Симбиан С60, Виндовс Мобиле 5/6, као и телефоне са Јава подршком (Морам да кажем да није све ради добро). Наравно, ако се одлучите да позив на редовној или мобилног телефона, биће плаћени позив. Да бисте додали кредит, потребно је да имате рачун у систему Паипал или ташна у систему ВебМонеи. Прво сам не, али други није ми само, али многи читаоци. У принципу, будућност једног броја: http://www.talkonaut.ru/.


Језекијин тунел - археолошка открића захтевају преиспитивање закључака? - Čudo Насловна Историја Језекијин тунел – археолошка открића захтевају преиспитивање закључака? У светлу новијих археолошких открића датирање Силоамског натписа и јерусалимског тунела постаје упитно. Језекијин тунел је систем водоснабдевања повезан са Двидовим градом. Он повезуе Гихонски извор пијаће воде са Силоамским базеном у Јерусалиму. Према 2Дн 32:2-4 и 2Цар 20:20 овај тунел је направљен у време Језекијиног владања над Јудејом, као део ратних припрема пред очекиваним асирским освајањима које је водио цар Санхериб. Према Писму, Језекија је воду до Јерусалима допремио користећи стари и нови тунелски систем. Ипак, постоје многе недоумице у вези тога да ли је Језекијин тунел заиста постојао током његове владавине крајем 8.в. пре Хр. (Гвоздено доба II). На ово је указао 2013. године један од уредника магазина Biblical Archaeology Review, Hershel Shanks у свом тексту Дали ће цар Језекија бити укљоњен из свог тунела? (Will King Hezekiah Be Dislodged from His Tunnel?). Први аргумент у прилог редатирања тунела су интересовања која показује Силоамски натпис. Овај значајни текст пронађен је на јужном крају Језекијиног тунела. У њему се сведочи да је копање тунела кренула из два смера, са југа и са севера, и да су се радници сусрели на средини пута. У њему се ниједном речју не спомиње опаснос асирске најезде, штавише не спомиње се име цара Језекије нити име асирског владара Санхериба I споменутог у Библији. Већина научника датира натпис у Гвоздено доба II, али су се таквом схватању успротиви John Rogerson и Philip Davies постављајући питање: да ли постоји период који би боље одговарао натпису? Они сугеришу да је то период хасмојенских владара. Други аргумент тиче се времена које би морало да буде употребљено за копање таквог тунела у време цара Језекије. Геолози Amihai Sneh, Eyal Shalev и Ram Weinberger испитивајући стене кроз које је тунел прокопан закључили су да за такав посао је било потребно најмање четири године. Да ли је Језекија могао да име толико времена и да преузме остваривање таквог пројекта у тренутку ишчекивања асирских освајања? Библија не наводи колико је времена прошло од претње коју је упутио асирски влдар до тренутка саме опсаде Јерусалима, те неки од научника сматрају да је Језекија можда и могао да има довољно времена за копање таквог тунела, док други сумњају у такве закључке. Последњи аргумент тиче се повезивања различитих канала у водоводни систем Јерусалима. Тунели о којим говори су из достаразличитих временских периода. Неки почичу из Средњег Бронзаног доба, а други из доба Другог Храма. Ronny Reich и Eli Shukron који су вршили значајна ископавања у Давидовом граду и близини Гихонског извора, верују да је полазна тачка Језекијиног тунела био Тунел IV који је кретао од кружне коморе Силоамског базена. На улазу у Тунел IV у стени базена нађена је глатка плоча. Сличност између ове плоче и плоче Сиолоамског натписа подржава идеју да је Тунел IV био почетак Језекијиног тунела, баш као што је крај истог био ознака његовог краја. Кућа изграђена од камена извађеног приликом ископавања Тунела IV пронаена је у близини Кружне коморе. Нешто од грнчарије која је пронађена у њој датира се у позни 9.в. и рани 8.в. пре Хр (Гвоздено доба IIa) — чиме се сугерише антидатирање исковања у односу на Језекијино доба за близу 100 година. На бази грнчарије, Reich и Shukron понудили су нови датум, време владавине цара Јоаса (835-801.год. пре Хр). Осим тога, поменута кућа је саграђена на позицији која не дозвољава могућност да је Тунел IV саграђен у време цара Јоаса, а да је век касније са овим тунелом повезан Језекијин тунел. Наиме, уколико канал да канали нису били повезани у вода би наставила да притиче као кроз Стену базена и због чега би се кућа изграђена од тамошњег камена урушила, јер би земљиште постало влажно На тој основи Reich и Shukron доказују да су Тунел IV и Језекијин тунел морали бити саграђени од једног од претходника цара Језекије и предлажи, како смо рекли, да је то време владавине вцара Јоаса (835–801.пре Хр)читав век пре Санхерибове опасаде Јерусалима (701.год. пре Хр). Постоје, дакле, најмање два могућа разрешења ове загонетке. Прво је да је библијски запис градитељском подухвату цара Језекије нетачан, а други да су га научници нетачно повезали са силомаким записом, односно да „Језекијин тунел“ још чека да га археолози пронађу или идентификују. До тада остаје отворено питање: да ли је цар Јоас заиста одговоран за „Језекијин“ тунел? Siloamska banja - arheološki potvrđena sakralna lokacija hrišćana - Čudo 16 марта, 2021 At 7:12 pm [...] цар Санехериб. Штавише, могуће да је и ранијег датума (https://www.cudo.rs/%d1%98%d0%b5%d0%b7%d0%b5%d0%ba%d0%b8%d1%98%d0%b8%d0%bd-%d1%82%d1%83%d0%bd%d0%b5%…). У намери да омогући доток воде градском становништву [...]


Од VII до X вијека када је забиљежено да у Усори влада Часлав Котроманић, Усора је била у саставу самосталне српске државе. У доба владавине Кулина бана (1170—1204.) владајућа вјера у Босни је богумилство које се до XV вијека скоро у потпуности изгубило. Из тог времена остало је мало свједочанства о богумилима и њиховим учењима. Најзначајнији су свакако надгробни споменици, стећци којих је било доста и на овим подручјима, цијелој Гомјеници и подручју Рудопоља те на једној узвишици код Храст Потока. Најзанимљивији и највећи међу тим споменицима налазе се у Бањи Врућици гђе се распознају и темељи неког града.


Мехмед IV Мехмед IV (Османски турски: محمد رابع Meḥmed-i rābiʿ; Модерни турски: IV. Mehmet; такође познат као Avcı Mehmed, Мехмед Ловац; 2. јануар 1642 — 6. јануар 1693) је био Султан Османског царства од 1648. до 1687. године. Дошао је на престо са само шест година након што је његов отац био свргнут и погубљен. Мехмедова владавина је била друга најдужа у Османској историји. Прве и последње године његове владавине окарактерисане су војним поразима и политичким нестабилностима, али такође је већи део био успешан због Мехмедовог великог везира Копрулу Мехмед-паше. Мехмед IV је описан од савременика 1000 ао побожан владар, и био је означен као гази, што значи "свети ратник", због његове улоге у многим освајањима током његове дуге владавине. Под његовом владавином, царство је достигло највећу висину свог територијалног проширења у Европи. Од малих ногу је развио велики интерес за лов, због чега је у Турској познат под именом avcı (ловац). 1687. године, Мехмед је био свргнут од стране војника који су били разочарани због Османских пораза у Великом турском рату. Касније је отишао у Једрене, где је и преминуо 6. јануара 1693. године у 51. години живота. Садржај Детињство и младост[уреди] Мехмед је рођен у Топкапи палати 2. јануара 1642. године као најстарији син султана Ибрахима и Султаније Турхан Хатиџе. Током једне свађе султана и султаније, Ибрахим је у бесу бацио Мехмеда у базен. На срећу, Мехмед је успео да преживи, али је до краја живота имао ожиљак на глави добијен падом у базен.[тражи се извор од 01. 2017.] Мехмед је био обучаван од стране своје тетке, султаније Атике, како би једног дана постао намесник провинције, што се није десило. Почетак владавине[уреди] Мехмед је дошао на престо са свега 6 година. Његов долазак на власт означио је крај деликатног доба по династију. Његов предак Мустафа I био је свргнут два пута, а два султана, укључујући и Мехмедовог оца Ибрахима, била су убијена. Мехмед IV се угледао на свог деду, султана Ахмеда I, те је одбио да погуби своју браћу и након што је добио првог сина. Након његовог ступања на престо дошло је до превирања између његове баке, султаније Косем, и његове мајке, Турхан Хатиџе сул ff6 таније, око тога ко ће управљати државом пошто је Мехмед био малолетан. Косем султанија се поставила као регент малолетног султана, али је у томе наишла на жесток отпор султанове мајке. Године 1651. Турхан Хатиџе султанија сковала је заверу против Косем султаније. У завери су учествовали чак и високи државни званичници. Ова завера кулминирала је убиством Косем султанија 1651. године. Тај догађај је наишао на огромно огорчење и незадовољство унутар Османског царства, судећи по томе да је Косем султанија деценијама била једна од главних фигура Османског царства. Поред дворских интрига, османска флота је поражена од стране Венеције на Дарданелију, дошло је до устанка у Анадолији и масовних протеста у Истанбулу услед недостатка хране. Под тим условима Хатиџе Турхан султанија предала је ивршну власт великом везиру Мехмед Копрулу-паши 1656. године. Управљање државом[уреди] Године 1652. финансијска ситуација је почела да се побољшава реформама Тархунџу Ахмед-паше. Он је смањио трошкове империје, а увео нове порезе свима, чак и државним званичницима. То је самим тим повећало и његове приходе. Но, то га није уздигло у очима султана, чак га је још више унизило и довело до незадовољства унутар царства. Услед таквог понашања великог везира државне емисије у државној каси су се погоршале. Војници који нису добили своје плате подигли су побуну. Чак 30 султанових званичника било је обешено на храсту на Сулејмановом тргу у Истанбулу. Овај догађај познат је као сикаморски инцидент. Године 1656. беснео је рат између Османског царства и Млетачке републике. Венец 1000 ја је успела да стави Дарданеле под своју контролу. Оваква ситуација изазвала је панику у Истанбулу, те је Мехмед Копрулу-паша преузео титулу великог везира.[тражи се извор од 01. 2017.] Период Копрулуа[уреди] Султан Мехмед IV наредио је изградњу моста у Истанбулу и Анадолији како би осигурао безбедност. Надлежност над изградњом моста поверена је великом везиру Мехмед Копрулу-паши. Када је султан Мехмед постигао могућност да преузме апсолутну власт, он то није учинио видевши да је власт препуштена способним и племенитим људима. Године које је провео у сенци своје мајке и високих државних званичника учиниле су да не буде политички активан. Он се окренуо филантропији, те се окренуо филантропији и образовању, баш као и његови преци, Сулејман I Величанствени и султан Ахмед I. Велики везир Мехмед Копрулу-паша хитао је ка томе да врати престиж Османског царства. Гвозденом руком повратио је дисциплину код јаничара и завео ред унутар империје. Натерао их је да поштују хијерархију и систем, а самим тим и да сву своју енергију усмеравају ка одбрани државе и раду унутар државе. Такође, јасно им је ставио до знања да је њихов посао да штите државу, а не да се мешају у њен политички живот. Чинио је то путем застрашивања, чинивши то у име султана. Затим је наговорио султана Мехмеда да преузме команду над војском и одбрани Османско царство од Венеције. Султан је пристао на то и повратио контролу над многим острвима које је Венеција преотела Османлијама, а затим је наставио са даљим освајањима венецијанских острва. Оствареним победама Османлије су успеле да униште блокаду Венеције на Дарданелима, те да тиме омогуће поновно снабдевање Истанбула храном и заустављање раста цена који је представљао огромну претњу по османску економију и носио фаталан ризик 1000 по њену пропаст. Након смрти великог везира Мехмед Копрулу-паше то место заузима његов син, Фазил Ахмед Копрулу-паша. Његовом сину наследнику приписује се изванредно достигнуће освајања Крита. Освајање Крита започето је још у време султана Ибрахима, али се оно није могло реализовати до краја, будући да је главно утврђење пружало веома жесток и жилав отпор. Пружање и одржавање тако јаког отпора омогућиле су европске државе које су константно слале помоћ браниоцима Крита. Фазил Ахмед-паша је успео да стави тачку на критски поход. Он је на челу морнарице успео да сломи блокаду Кандеха, који је опседао 7 месеци. Опсада је прекинута да би се он поново вратио и на крају освојио Кандех 1668. године након скоро две године опседања. Тим освајањем Крит је ушао у састав Османског царства. Фазил Ахмед је заједно са утврђењем узео и венецијанско оружје, које је служило за одбрану Крита. Наредио је обнову земље на Криту у виду поправки утврђења, фарми, ограда и зграда, па је напустио острво 1670. године, након 3 и по године боравка проведеног у његовом освајању и касније у обнови земље. Фазил Ахмед-паша је обновио мир са Аустријом, тзв. вашварски мир у замку Уљар. Он је 1672. у Једрену склопио споразум са Пољацима у вези са плаћањем ратне одштете. Међутим, Пољска је престала да исплаћује одштету Османлијама, те је дошло наставка пољско-османског рата (1672—1676). Сукоби су се завршили 1676. године победом Османлија, које су добиле територијална проширења. Исте године, Фазил Ахмед-паша је преминуо. У породицу Копрулу доведен је будући велики везир Кара Мустафа-паша. Достигнућа током владавине[уреди] Његова владавина важна је за повратак османских добара од стране Мехмед Копрулу- паше и његовог сина Фазил Ахмеда. Повратили су егејска острва од Венеције, као и Крит током Критског рата (1645-1669). Османлије су имале успешне походе у Трансилванији (1660) и Пољској (1670-1674). Тада је Мехмед склопио савез са Петром Дорошенком, те је тако био близу освојања Подолије и делова Украјине. Следећи велики везир, Кара Мустафа- паша, био је мање способан. Он није успео да се избори са побуном козака на Кавказу, те је султан морао да уступи тај део територије Русији. Упркос том неуспеху, Кара Мустафа-паша је успео да извојева важну победу против Венеције, те да тиме стави тачку на рат који је 25 година беснео између две земље. При томе је успео да поврати све изгубљене територије, које су пале под привремену контролу Венеције. Велики турски рат[уреди] Године 1683. Османлије су подржале устанак у Мађарској, вођен од стране Имра Токолија, против хабзбуршке власти. Османлије су схватиле да више нема шта да се чека, те су одмах решиле да нападну Беч. Велики везир Кара Мустафа-паша предводио је војску која је бројала 150 000 људи. Током опсаде чинило се да ће читав европски свет немо посматрати још једну величанствену поведу Османлија. Међутим, при самом завршетку опсаде дошло је до неслоге између команде у османској војсци. Самим тим почело је да се ствара расуло унутар саме војске. Расуло је достигло свој врхунац када је пољски крај Јан III Собјески жестоким изненадним нападом, који се манифестовао у топовском бомбардовању османских табора и жестоким јуришем коњице, односно летећих хусара која је бројала око 15 000 војника, сасвим уништио срце османске команде и добар део војске. Преплашени, војници су почели да бацају оружје и беже пред налетом савезничких трупа. Битка код Каленберга која се одиграла 12. септембра 1683. године завршила се катастрофално по Османлије. Велики везир Кара Мустафа-паша склонио се након битке у Београд, а затим је, по сопственом налогу, био погубљен свиленим гајтаном. Ово хаотично стање унутар османске војске, Хабзбуршка монархија схватила је као знак слабости Османлија, те је царска војска почела да продире у османске земље и осваја их једну по једну. Она се задржала у Скопљу, где се са 20 000 побуњеника из Македоније упутила ка Цариграду с намером да протера Османлије са Балкана. Међутим, Османлије су успеле да се колико-толико саберу и узврате жестоким нападом пуним осветничког беса. Овај турбулентни рат се завршио 1699. године миром у 1000 ремским Карловцима, којим је Османско царство било присиљено да Хабзбуршкој монархији уступи читаву Мађарску, Хрватску и Војводину изузев Баната. Овај рат био је почетак дугог и веома болног пропадања Османског царства. Остатак живота и смрт[уреди] Након друге битке на Мохачу (1687) царство упада у кризу. У војсци је дошло до велике недисциплине и непослушности. Командант војске, Сури Сулејман- паша, у страху да га не убију властите трупе, побегао је прво у Београд, а затим у Истанбул. Када су вести о поразу и непослушности стигле у Истанбул 1687. Абаза Шијавус- паша постао је нови војни командант и велики везир. Но, пре него што је успео да добије команду, читава османска армија се растурила, а јаничари и спахије вратиле су се у своје базе предвођени официрима нижег реда. Сари Сулејман- паша био је погубљен. Мехмед је поставио новог команданта Копрулу Фазил Мустафа- пашу. Он је постављен као регент великог везира, такође. Нови командант почео је преговоре са тадашњим војним и државним врхом. После овога, 1687. године , одлучено је да се султан Мехмед склони са престола и да се на престо доведе његов брат Сулејман II. Мехмеда су уклонили са престола Јеген Осман- паша и јаничари. Свргавање је изведено 1687. године. Мехмед је затворен у Топкапи палату из које је могао излазити с времена на време. Тако је и умро у Адрианопољу 1693. Пре него што је умро, 1691. године било је гласина како државни врх жели да га врати на престо услед лошег здравственог стања његовог брата Сулејмана. Сахрањен је у турбету своје мајке. Његова омиљена конкубина била је Еметулах Рабија Гулнуш султанија са којом је имао двојицу синова. Њихова деца била су Мустафа II (1695-1703) и Ахмед III (1703-1730) и обојица су били султани.[тражи се извор од 01. 2017.] Породица[уреди] Супруге[уреди] - Султанија Еметулах Рабија Гулнуш − Мајка султана Мустафе II и Ахмеда III. - Султанија Сијавуш - Султанија Афифе - Султанија Рабија - Султанија Каније - Гулнар Хатун - Гулбејаз Хатун - Дурије Хатун


Странице: 1 ... 245 246 247 248 249 [250] 251 252 253 254 255 ... 376 Аутор Тема: Нови тестирани на Српском ДНК Пројекту (Прочитано 1361970 пута)


text: 25. мај (25.5) је 145. дан године по грегоријанском календару (146. у преступној години). До краја године има још 220 дана. Догађаји 1787 — Под председништвом Џорџа Вашингтона, у Филаделфији је почела с радом уставна конвенција. Нацрт устава прве модерне демократске државе у свету, САД, усвојен је 17. септембра, након готово четири месеца расправљања. 1810 — У Рио де ла Плати у Аргентини почела побуна против шпанског колонијалног режима, а власт је преузела привремена влада. Тај дан се прославља као Дан независности Аргентине, мада је независност формално проглашена у јулу 1816. 1840 — У Србији уведен јавни поштански саобраћај отварањем прве поште у Београду, у згради на Калемегдану. Пошта је из Београда у друга места у земљи отпремана средом и суботом. 1895 — Британски писац Оскар Вајлд осуђен на две године робије због хомосексуалности. 1911 — Председник Мексика Порфирио Дијаз поднео је оставку после победе револуционарних снага над трупама владе у грађанском рату. 1915 — Завршена битка за град Ипр у Првом светском рату у којој је било 105.000 погинулих и рањених, а током које су Немци први пут употребили отровни гас који је по том граду добио назив иперит. 1923 — Велика Британија признала независност Трансјорданије под емиром Абдулахом. Истог дана 1946. новим споразумом је признат суверенитет те блискоисточне државе назване Јордан са Абдулахом као краљем. 1929 — У Народном позоришту у Београду изведена је премијера „Госпође министарке“ Бранислава Нушића. Редитељ је био Витомир Богић, а сценограф Ананије Вербицки. Насловну улогу тумачила је Жанка Стокић, којој је Нушић унапред наменио улогу. 1944 — Немци су у Другом светском рату почели ваздушни десант на Дрвар где је био смештен Врховни штаб југословенских партизана. 1960 — Током кинеско-непалских препирки око границе на Монт Евересту, Кинези су стигли на северну страну врха и поставили кинеску заставу и бисту Мао Цедунга. 1961 — Британски адвокат Питер Бененсон основао у Лондону Организацију за људска права Амнести интернешенел. 1963 — Самит афричких држава у Адис Абеби је окончан споразумом о оснивању Организације афричког јединства. 1969 — У Судану је државним ударом власт преузео пуковник Џафар Мохамед ел Нумејри. 1979 — Одмах након полетања са чикашког аеродрома, срушио се амерички авион "DC-10" пошто му је претходно отпао један мотор. Погинуло је свих 273 путника и чланова посаде. 1983 — У пожарима који су захватили три брода на реци Нил у јужном Египту погинуло је више од 300 људи. 1991 — Завршена је дводневна акција током које су Израелци „ваздушним мостом“ пребацили 15.000 етиопских Јевреја из Адис Абебе у Израел. 1992 — Оскар Луиђи Скалфаро постао председник Италије. 1993 — Савет безбедности УН усвојио је резолуцију 827 о оснивању Међународног суда за ратне злочине почињене на тлу бивше Југославије са седиштем у Хагу. То је био први такав суд после судова у Нирнбергу (1945—46) и Токију (1946—48). Године 1994. основан је и Међународни кривични суд за Руанду са седиштем у танзанијском граду Аруши. 1994 — Руски књижевник Александар Солжењицин вратио се у Русију након 20 година изгнанства. 1995 — Авијација НАТО-а, у рату у БиХ, бомбардовала је складиште муниције Војске Републике Српске код Пала. Срби су одговорили узимањем за таоце 377 припадника мировних снага УН. Последњи таоци пуштени су 18. јуна. Масакр на Тузланској капији. У експлозији гранате на централном тргу у Тузли 71 особа је погинула, а 108 рањено. 1996 — Бивши бугарски цар Симеон II вратио се у земљу након 50-огодишњег егзила. 1997 — Војним ударом збачена је цивилна влада у Сијера Леонеу, а председник Ахмад Теџан Кабах принуђен је да напусти земљу. 2001 — Десет година након распада СФР Југославије, представници новонасталих држава парафирали су у Бечу Споразум о подели имовине бивше заједничке земље. Американац Ерик Вајхенмајер прва је слепа особа која је освојила Монт Еверст, на који се попео заједно са Шерманом Булом, 64-годишњим лекаром, који је тако постао најстарија особа која је освојила овај врх. 2002 — У паду авиона кинеске авио-компаније „Чајна ерлајнс“ у море у тајванском заливу, погинуло је 225 путника и чланова посаде. 2004 — Шеф УНМИК-а Хари Холкери поднео је оставку из здравствених разлога, три месеца пре истека мандата. Рођења 1803 — Ралф Волдо Емерсон, амерички филозоф, есејиста и песник, духовни вођа трансценденталиста. (прем. 1882) 1856 — Луј Франше д' Епере, француски маршал. (прем. 1942) 1887 — Драгиша Брашован, српски архитекта, један од пионира српске модерне архитектуре. (прем. 1965) 1889 — Игор Сикорски, руско-амерички конструктор авиона и хеликоптера. (прем. 1972) 1914 — Слободан Принцип Сељо, учесник Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије. (прем. 1942) 1921 — Џек Стајнбергер, амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (1988). (прем. 2020) 1925 — Џин Крејн, америчка глумица. (прем. 2003) 1929 — Беверли Силс, америчка оперска певачица. (прем. 2007) 1939 — Дикси Картер, америчка глумица и певачица. (прем. 2010) 1939 — Ијан Макелен, енглески глумац. 1942 — Зоран Гајић Гроздинац, српски певач народне музике. (прем. 1997) 1944 — Френк Оз, амерички глумац, луткар, редитељ и продуцент. 1947 — Џеки Вивер, аустралијска глумица. 1948 — Клаус Мајне, немачки музичар, најпознатији као певач групе -{Scorpions}-. 1953 — Данијел Пасарела, аргентински фудбалер и фудбалски тренер. 1953 — Гаетано Ширеа, италијански фудбалер. (прем. 1989) 1958 — Пол Велер, енглески музичар. 1963 — Мајк Мајерс, канадски глумац, комичар, сценариста и продуцент. 1964 — Реј Стивенсон, северноирски глумац. (прем. 2023) 1965 — Зоран Јовановић, српски кошаркаш. 1969 — Ен Хејч, америчка глумица, редитељка и сценаристкиња. (прем. 2022) 1971 — Џастин Хенри, амерички глумац. 1972 — Октејвија Спенсер, америчка глумица и продуценткиња. 1973 — Моли Симс, америчка глумица и модел 1976 — Килијан Мерфи, ирски глумац. 1976 — Итан Супли, амерички глумац. 1983 — Марселињо Уертас, бразилско-италијански кошаркаш. 1984 — Карла Кокс, чешка порнографска глумица. 1984 — Унур Бирна Вилхјаулмсдоутир, исландска глумица и модел, најпознатија као Мис Исланда и Мис света (2005). 1985 — Демба Ба, сенегалски фудбалер. 1987 — Сања Дамњановић, српска рукометашица. 1990 — Немања Милић, српски фудбалер. 1991 — Дерик Вилијамс, амерички кошаркаш. 1993 — Норман Пауел, амерички кошаркаш. 1998 — Анастасија Ражнатовић, српска певачица. 1999 — Брек Бесинџер, америчка глумица. 1999 — Тијана Филиповић, српска фудбалерка. 2000 — Ли Џенг, кинески скакач у воду. Смрти 1939 — Френк Дајсон, енглески астроном. (рођ. 1868) 1943 — Ђурђелина Ђука Динић, текстилна радница, учесница Народноослободилачке борбе и народни херој Југославије. (рођ. 1914) 1995 — Крешимир Ћосић, југословенски и хрватски кошаркашки репрезентативац. (рођ. 1948) 2000 — Франсис Ледерер, чешки позоришни и филмски глумац. (рођ. 1899) 2001 — Алберто Корда, кубански фотограф. (рођ. 1928) 2010 — Ерих Кош, српски књижевник, преводилац и академик. (рођ. 1913) 2020 — Џорџ Флојд, Афроамериканац који је умро током лишавања слободе Празници и дани сећања Међународни празници Дан пешкира Српска православна црква слави: свештеномученике Викентија Крџића, митрополита скопског и игумана манастира Свети Прохор Пчињски, Владимира Протића Светог Епифанија - епископа кипарског. Светог Германа - патријарха цариградског Светог мученика Панкратија Дан младости Дан Африке


text: Стопића пећина је речна пећина, јер кроз њу протиче Трнавски поток. Пећина има импресивни улазни отвор 35 метара широк и 18 метара висок. Стопића пећина је, без свог најмлађег система, дугачка 1691,5 метара, површине је око 7911,5 m2 и има запремину од преко 120.000 кубних метара. Улаз у пећину се налази на 711,18 метара надморске висине. Водопад у пећини Пећину чини пет целина: Светла дворана, Тамна дворана, Велика сала са кадама, Канал са кадама и Речни канал. Иако није нарочито богата пећинским украсима има веома занимљиве бигрене каде, које се својом величином и дубином (неке и до седам метара) издвајају од других у Србији.


Приказивање чланака по тагу труднице - Кућа Добрих Вести


text: Финале интерактивног програма "Београд кроз векове" – Дечји културни центар Београд После неколико месеци припреме и одржавања предавања за основце у оквиру циклуса "Београд кроз векове", дошли смо до великог финала – интерактивног програма за децу "Потрага за Београдом кроз векове". Цео циклус је осмислила и организовала уредница културног програма Дечијег културног центра у Београду – Снежана Станковић. Финални програм је одржан 21. маја на Калемегдану, а учествовали су ученици трећег разреда (четири одељења) О.Ш. "Дринка Павловић" и О.Ш."Филип Филиповић" из Београда. Свако одељење је било подељено на по четири групе, а свака група је добила 6 задатака и мапу са обележеним историјским споменицима на Београдској тврђави и Калемегдану. Када реше ребусе или одговоре на питања из културне историје, ученици су добијали упутства на које место да дођу и тада почиње њихово путовање у прошлост и упознавање са значајним личностима српске историје. Код Уметничког павиљона Цвијете Зузорић ученике је у дугој сребрнастој хаљини дочекала, балерина и кореограф Драгана Станисављевић, која је овом приликом тумачила улогу Маге Магазиновић. Деци је представила своју борбу за женска права, као и борбу за образовање и социјалну правду. Била је прва жена, која је ванредно студирала уметност пластичне игре у Србији, а радила је и за новински лист "Политику". Као велику врлину, коју жели да пренесе на младе слушаоце, Мага је истакла упорност и борбу за учење и социјалну правду. Код Великих степеница, пред децу је изашао, драмски и аудиовизуелни уметник Горан Јоксић, у улози Анастаса Јовановића, првог српског фотографа и литографа, великог уметника. Он није одмах рекао своје име – навео је децу на размишљање, показујући им Анастасове фотографије и причајући о изради слова за први буквар и штампарији коју је имао у Крагујевцу и у Београду. Причао је и о односу уметника са Кнезом Милошем и том приликом је истакао оданост другим људима као велику врлину. После интересантних сусрета са значајним личностима из српске историје, ученици су исписали на папиру све врлине, за које су током шетње чули. Целу представу су описали као веома занимљиву и поучну, испуњену осећањима родољубља, храбрости и пожртвованости за свој народ. Јер, када се свим овим личностима скину владарске и титуле великих уметника или бораца, остају само људи, оковани тешким животним околностима, људи који су живели пре нас, а ипак се чине тако блиски нама. Тако је Мага постала "девојка у хаљини", Кнегиња Милица "мајка, која брине о деци и држави", устаник Остоја "мудри шаљивџија" и тд. А све су то наши преци, коју су давали себе у борби за своје идеале и српски народ и ми смо дужни да ту жртву памтимо и поштујемо и учимо нове генерације традиоционалним вредностима. На дечију велику срећу, остаје још једна фаза циклуса "Београда кроз векове" – додела диплома о успешно завршеном програму и симболичних награда. Ово је 14. година одржавања програмске целине "Музејске дидактике" у оквиру које се "Београд кроз векове" одржава 6. пут и Дечији културни центар Београд је поносан на ту лепу традицију.


Имејл адреса *