10 слатких кратких фризура за азијске жене (2021) 10 слатких кратких фризура за азијске жене Било да сте уморни од дугих брава или осјећате потребу да започнете свјежом новом фризуром, не можете погријешити са овим слатким кратким фризурама за Азијке. Није изненађујуће што су азијске жене познате по свом девојачком изгледу и прелепој текстури коже само због својих гена, али увек су у складу са најновијим модним трендовима и најмодернијим фризурама. Како се нова година брзо ближи, можда неће бити тако лоша идеја да их пратите њиховим стопама и експериментишете са потпуно новим изгледом. Уосталом, на ваш цео изглед може утицати начин на који одлучите носити косу. Па зашто не, ове нове године одбаците своје дуге азијске браве за тренди, фризуру која се лако може управљати инспирисану следећим симпатичним кратким фризурама за Азијке. Експериментирајте, полудите, вратите забаву у свој живот и започните годину право. Апсолутно сте заслужили! 1. бочне шишке Одабир забавне и кокетирајуће слике за ваш сљедећи изглед управо је оно што се нуди уз бочне шишке. Без обзира у коју сезону улазите, изглед бочних шишке пружа вам могућност да косу имате довољно дуго да се повучете у страну ако вам се не чини да имате шишке пред очима током врелог летњег дана, али нуди и прилика да уши топло од хладноће. Користећи свој природни пререз / вентил, осигуравате да су обе стране вашег чепа једнаке дужине. 2. Класичан боб Што се кратких фризура за азијске жене тиче, класични боб никада неће изаћи из моде; без обзира на време или националност. Једноставно не можете погријешити имплементирајући фризуру која је издржала тест времена осигуравајући да она одговара вашем облику лица. Жене са дугим вратовима могу носити прилично било који кратки стил; укључујући класични боб. 3. Неуредан пикие Ко уопште има времена да направи вашу косу? Водећи врло заузете животе као жене, било да сте посвећена мама или самохрана жена у каријери, једноставно нема времена да сатима проведете сате поправљајући косу. У том случају је неуредни пикие савршен! Постоји неколико производа помоћу којих можете изгледати неуредно; укључујући миш, гел или можда чак и лак за косу, осигуравајући да неуредни пикие остане неред током дана. 4. Дечачки рез Као једна од популарних фризура за 2017. годину, дјечачки рез не оставља машту. Точно је оно што име наводи. За неке жене овај је изглед савршен и чини живот много мање компликованим. За друге, овај изглед можда није довољно женствен да би изразио њихову женственост. Без обзира на ваше преференције, ово је врло лак стил одржавања, али захтева редован дизајн како би се осигурало да ваш дечачки рез остане само то. 5. Равне шишке Азијске жене имају посебну предност када је у питању ношење шишке, а посебно равне шишке. Због своје лепе коштане структуре и класичних карактеристика, равне шишке можете уклонити било који дан у месецу. Увек пазите да вам шишке благо додирују врх обрва, да их ни на који начин не сакривате и да лице изгледате још дуже. Савршено за жене са дужим вратовима, испробавање изгледа правих шишки нешто је што би свака Азијска жена требала пробати барем једном! 6. Дуга боб Савршена за азијску коштану структуру, равна кратка фризура за азијске жене даје класичан изглед док још увек љуља кратку косу. Ова фризура је прилично једноставна, држећи све стране и стражњи дио врата у истој дужини, истовремено стварајући одвајање равно до средине. Иако ова фризура одлично функционира са било којом бојом косе, посебно је ласкава женама са тамнијом косом и мекшим теном. Дакле, чак и ако размишљате да испробате кратку фризуру ограничено време, једино што је потребно да пређете између кратке косе и дужих брава је да је оставите како би нарасли сами. 7. Слатка пикие Ништа не вриште слатко и симпатично више од симпатичне пикие фризуре. Генерално, азијске жене могу изгледати нарочито симпатично носећи краће фризуре, али ипак ћете постићи додатни километар са овим одређеним стилом. Не заборавите да стајлинг у врату буде краћи, а остатак косе мало слојевит; што вам даје посебно симпатичну и лако управљиву фризуру савршену за жене у младости. 8. Спики цут Ко је рекао да морате пратити гомилу људи када се можете истакнути и дати изјаву. Шиљасти рез савршен је за жене које уживају у лаганом померању граница држећи бочне стране краћим од остатка косе. Трчећи од чела до стражњег дијела врата, коса би требала бити мало дужа како би се могла лагано тргати. За максималан ефекат саветује се употреба гела за косу или јаког воска да бисте постигли жељени изглед. Пробајте. Можда се никад не осврнеш! У тренду у 2016. години и највјероватније прелази у нову годину, подрезак вам даје мало даха на врату тако што ћете зарезати задњи дио врата, а остатак косе задржати мало дуже. Можете чак да створите забаван узорак на стражњем дијелу врата који ће одговарати вашој личности. Како је подрезак мало храбрији од шиљатог кроја, то је једна од оних кратких фризура за азијске жене за које је потребно мало храбрости и пуно безбрижности. 10. Слојни рез Ако сте расположени да олакшате оптерећење на врху главе и створите више женствене фризуре; без обзира на годишње доба, тада је слојевити рез управо оно што вам треба. Иако неке жене преферирају исту дужину са свих страна, то можда неће одговарати свима. У том случају, слојевити рез погодан је за жене које више воле да оставе косу, а не захтевају много додатног обликовања рано ујутро. Покушати. Ово је можда најбоља фризура коју сте икада имали! Ако тражите малу промјену како бисте започели нову годину како треба, или сте недавно прошли кроз нешто што од вас тражи да побјегнете од свега и покренете ново поглавље, онда нема ништа више ослобађања и освјежавања него добијање Нова фризура. Промијенио сам фризуру само да се поново осјећам „новом“, само да откријем да се не само осјећам као нови, већ изгледам као потпуно нова особа. Изглед можете лако променити без трошења превише новца. Не треба вам нови ормар или потпуно нови маке-уп. Не морате чак да идете драстичним путем преласком у потпуно нови град. Све што требате учинити је пронаћи кратку фризуру која одговара вашој личности и коштаној структури и добро идете. То је један од потешкоћа бити жена. Зато искористите то и полудите. Изненадите себе! Увек може прерасти ако вам није нарочито драг одабрани стил. Што значи да се увијек можете трансформирати и осјећати се свјежим кад год осјетите потребу. Без обзира коју кратку фризуру одаберете за свој потпуно нови изглед, запамтите да идете уз оно што најбоље одговара вашем облику лица. Азијске жене имају одличну коштану структуру и рафиниране особине, тако да можете одговарати било којем стилу и даље изгледати млађе него што заправо јесте. То је један од разлога зашто су неке жене љубоморне. Не само да можете да одаберете своју кратку фризуру, већ ћете моћи да носите и готово било коју боју косе у складу са вашим новим стилом. Запамтите, горе поменуте кратке фризуре за азијске жене заиста могу да носе било које националности, било које старосне доби, било које врсте личности. Дакле, поседите је и започните свежу ову потпуно нову 2017! NYSTV - Where Are the 10 Lost Tribes of Israel Today The Prophecy of the Return (Март 2021) Ознаке: кратке фризуре


source: CulturaX

text: Европа окупирана, а Чачак слободан град - Ozonpress :: internet portal Tag: Sloboda, Европа, окупација, Чачак Пре седамдесет и осам година широм Европе буктао је Други светски рат. Једна од ретких земаља била је тадашња Југославија, боље рећи Србија, у којој се народ дигао на оружани устанак против окупатора. Наш чачански крај био је међу онима који су предњачили у отпору. Запрепашћен устанком у Србији, када су његове оклопне јединице надирале према Москви, Адолф Хитлер дао је упутство фелдмаршалу Вилхелму Кајтелу, начелнику штаба Врховне команде, да донесе наредбу за сузбијање побуна на окупираним територијама. Ради застрашивања становништва предвиђено је да се за једног убијеног Немца стреља сто, а за рањеног педесет грађана. У наредби која је донета 16. септембра 1941. године, изричито се помињу подручја Србије, јужне Грчке и острва Крит. Само десетак дана раније, 5. септембра на Прокопу у Милићевцима, од заседе љубићких партизана страдало је осам немачких војника, који су од Горњег Милановца ишли према Чачку. Немци су, оддмах потом објавили акт, који је као плакат бацан из авиона, да се "од данас, па све до даље наредбе, цео срез Љубићки налази у изнимном опсадном стању, а општине љубићка, милићевачка, прељинска и миоко – вачка у ратном стању." Уследило је артиљеријско гађање околних села, при чему је било и жртва. Али, шта би се тек догодило да је тада важила она немачка наредба, према којој је стрељано више хиљада Крагујевчана... Мање је, међутим ,познато да је мало пре тога, 16. септембра, један од вођа народног устанка Јосип Броз Тито возом прошао кроз окупирани Чачак. У његовој пратњи били су свештеник из Ивањице Драгољуб Милутиновић са четничком легитимацијом, Јаша Рајтер, фолксдојчер из Земуна, студенткиња Даворјанка Пауновић и Веселинка Малинска, која је оставила запис о том догађају, када је мало требало да буду откривени. Около букте окршаји са окупаторима... Већ 1. октобра партизани и четници, са разних страна, улазе у Чачак, док се Немци ужурбано повлаче према Краљеву. Чачак 1941. године, мајке, жене и сестре тражиле су обуставу братоубилачке борбе четника и партизана Према сећању Пантелије Васовића (1927-2015), по ослобођењу земље, председник СУБНОР-а у Чачку, преко Мораве је са љубићке стране прешао читав батаљон партизана, а лево од њих кретали су се четници... Око осам сати долетео је немачки авион, кружио над градом и бацао бомбе. Командант места у име партизана постаје Миленко Никшић, а испред четника капетан Богдан Марјановић... Чачак је тако, са Ужицем, постао један од ретких слободних градова у читавој Европи... Пре тога Јадарски четнички одред ослободио је Лозницу... Јосип Броз и Драгољуб Михаиловић, срели су се и договарали о могућој сарадњи код једног кафеџије у Брајићима... Тако је почело, а знамо како се то све завршило, уз спољне утицаје и уобичајену неслогу међу Србима. До пре неколико година Први октобар се обележавао низом свечаности као Дан Чачка. Потом је, готово све пало у заборав. Сада се празнује 18. децембар, дан када су двојица дубровачких курира, Прибислав и Утјешин, предали у Чачку два судска позива двојици њихових грађана, Марину Леобровићу и његовом сину Милу, због неког суђења око неизмирених дуговања. Слави се, дакле датум када се у једном дубровачком документу први пут помиње наш град! Сигурно је, међутим, да се некадашњи Градац овако звао и раније... Спомен парк, фото: Бус Плус Први октобар је сада, сасвим, у другом плану. Догодило се, тако, да је на 75. годишњицу ослобођења нашег града, на свечаности у Спомен парку борбе и победе било безмало више војника, који су приспели из Краљева у два аутобуса, као почасна јединица, него житеља Чачка... Као смо обавештени од Бола Лукића, председника Градског одбор СУБНОР-а, као и сваке године, у Спомен-парку борбе и победе, у уторак, 1. октобра, биће организована пригодна свечаност, уз полагање венаца са почетком у 9,30 часова. Сазнајемо да ће, потом, и са оне друге стране, по старом српском обичају, такође бити приређене пригодне манифестације. Помиње се да ће негде бити служена и гибаница. Први октобар, као дан првог ослобођења Чачка у Другом светском рату, осим СУБНОР-а обележиће још једна организација: Организациони одбор за обележавање Дана ослобођења Чачка 1. октобра 1941-2019. Одбор позива све заинтересоване да присуствују обележавању 78-годишњице од првог ослобођења града у Другом светском рату, а програм прославе је следећи: 19 сати – Дом културе (Мала сала – Трибина), обраћање пуковника у пензији Драгана Крсмановића 10 сати – Окупљање учесника код споменика војводе Степе Степановића. 11, 30 – Полагање венаца на Спомен парку борбе и победе. Парастос свим страдалим у Другом светском рату. 14 сати Окупљање на планини Јелици код Цркве Светог Петра и Павла – Обраћање Аца Ђенадића. Почетак такмичења у прављењу гибанице Краћи рецитал песникиње Љиљане Браловић Културно-уметнички програм деце из Зубиног Потока Додела Награде победнику такмичења у прављењу гибанице Bafi 29/09/2019 u 20:32 Odgovorite I sta je rezultat svega toga...... Безвремена 30/09/2019 u 06:03 Odgovorite Скоро невероватно ,која је то порука и слога била – колико је моћна фотографија; Мајки ,Жена и Сестара ! Антологијска. Учимо ли ми ишта!? Aco N 30/09/2019 u 06:28 Odgovorite Pa, i sami ste rekli da su Cacak oslobodili cetnici i partizani zajedno. A niko nije pozvao nikad cetnicke borce i njihove porodice na proslavu dana oslobodjenja Cacka. Niko od oslobodilaca Cacka iz redova JVuO nije dobio ulicu niri spomenik. Da ne govorimo o cinjenici koliko je ko imao zrtava u borbama ko Cacka i Kraljeva. Nije mi namera da prebrojavam, samo pokusavam da vam objasnim zasto je1.oktobar kao praznik izgubio na znacaju. Sa ovakvim jednostranim pristupom i onim sto smo preziveli zadnjih 30ak-godina nikad necemo nista slaviti iz IIsv.rata


source: fineweb

text: Злочин без суда ЧОВЕК КОЈИ ЈЕ ЗАГАДИО ПЛАНЕТУ Два изума једног човека имала су најпогубнији утицај на Земљину атмосферу. У историји човечанства нико други није му по томе раван. А годинама је био слављен и важио је за генијалног проналазача Томас Миџли Почетком 20. века, кад је време аутомобила било у пуном налету, нова, бензином покретана машина, почела је да досеже своје границе. Кад год би се повећала компресија да би се добило на снази, долазило је до „лупања мотора”. Ипак, један човек је закључио да кривац није био мотор, већ гориво. До тада се није знало да је разарајућа бука последица повећања топлоте и притиска у мотору који су утицали да се смеша ваздуха и горива сама пали, а не само онда кад свећице програмирано баце варницу. Мотори би радили неправилно и често је долазило до оштећења. Снага бензинског мотора није могла да се повећа, а искористљивост горива била је веома ниска. То су биле неповољне вести за авионску и аутомобилску индустрију, нарочито у светлу несташице горива која се очекивала по завршетку Првог светског рата. Године 1921, после дугог низа неуспелих покушаја, промућурни амерички хемичар Томас Миџли (на слици) пронашао је додатак, адитив за гориво, који је решио питање лупања мотора и повећао искористљивост горива. И, мада је он постао општеприхваћен у свету, оставио је црни траг на планети – у људским жртвама и непоправљивој штети по природну околину. Од бутера до олова У овај подухват Томас Миџли упустио се 1916. године кад је добио налог свог послодавца, „Џенерал моторса”. Лупање је нарочито погађало авионску индустрију где су снажне машине трошиле америчко гориво ниског квалитета. Већ извесно време се знало да већа количина етил-алкохола, кад се дода бензину, спречава лупање. Међутим, таква мешавина горива била је скупа, а није давала потребну снагу. Радећи више година за истраживачки центар „Џенерал моторса”, Миџли је у својој једноцилиндричној машини испробао све могуће супстанце на особине против лупања. Пошто је испитао стотине, укључујући и невероватне кандидате као што су камфор и истопљени бутер, Миџлијев шеф Чарлс Кетеринг присетио се да неки црвени цветови могу да цветају и по снегу. Обојица су се запитала да ли то значи да црвена боја омогућава веће упијање топлоте. Пошто при руци нису имали ниједну црвену боју, у бензин су додали нешто јода који је љубичасте боје. На њихово изненађење, он је готово сасвим утишао лупање. Нажалост, ни јод није могао да се употреби пошто изазива корозију и скуп је, али овај исход био је охрабрујући. Показао је да би то могла да буде и мала количина неке друге хемијске супстанце. Међутим, кад су касније покушали с правом црвеном бојом, резултат је изостао. Тај неуспех није поколебао Миџлија. Био је уверен да изненадно сазнање ипак може да га одведе на прави пут. На зид лабораторије окачио је периодну таблицу елемената и кренуо у потрагу за једињењем жељених особина. Овај мукотрпни поступак на крају се исплатио. Открио је адитиве различитих учинака, али већина најбољих кандидата имала је неподношљив мирис. „Сумњам да би човечанство, чак и кад би се удвостручила уштеда горива, могло да се помири с таквим смрадом”, поверио се Миџли једном колеги из „Дипона”. Ипак, неколико њих остало је у игри. Радило се о такозваним органометалима, течностима као што је и тетра-етил калај. Лупање је готово сасвим нестало, а и њихов мирис могао је да се поднесе. Само је још остало да се као метал испроба олово, кандидат који је много обећавао с обзиром на изузетно ниску цену. Пошто су постојећа америчка нафтна поља била све сиромашнија, а увозна нафта скупа, проналазак јефтиног адитива сигурно би донео гомиле новца, велики профит. Хемичари у Миџлијевој лабораторији припремили су 9. децембра 1921. године мању количину тетра-етил олова (ТЕL), а затим је неколико капи убачено у мотор за тестирање. Чак и мала количина ове јефтине течности сасвим је утишала лупање машине. У ствари, олово је повећало температуру на којој се бензин пали, особину горива која ће касније добити име октански број. Прича се да су тада Миџли и његове колеге заиграли од среће. Узалудна упозорења Али, олово има једну велику ману – нагомилава се у људским костима, крви, мозгу и оставља штетне последице. Тровање оловом познато је од давнина, као и његове пропратне појаве у виду грчева, халуцинација, напада, слепила, отказивања бубрега, оштећења мозга, коме, па и смрти. Још горе је што, најчешће, до тровања долази споро, па се ни последице тровања не испољавају одмах. Тровање оловом је постепено, подмукло, а нека новија истраживања чак га доводе у везу с повећањем криминала и смањењем интелигенције. И док је током 1922. године Томас Миџли усавршавао свој ТЕL, свет изван САД је покушавао да се што пре отараси олова. Исте године Лига народа (некадашње Уједињене нације) препоручила је да се боја с оловом забрани за употребу у кућама. Мада су се све европске земље сложиле, САД су одбиле предлог (звучи познато). Миџли је примио много писама угледних научника из света који су покушавали да га одврате од даљег рада на том „грозном и злом отрову”, тетра-етил олову. Према прорачунима, сваки галон (око четири литра) оловног бензина ослободио би приликом сагоревања око четири грама олово-оксида. Он би се све више нагомилавао дуж путева, тунела, па и у ваздуху. Али, сва упозорења остала су узалудна. Пјер Дипон, председник „Џенерал моторса”, показао је да у његовом предузећу (наводно) постоји свест о опасности од ТЕL, описујући га као „течност сладуњавог мириса која је веома отровна ако се упија кроз кожу и скоро тренутно изазива тровање оловом”. У децембру 1922. године Удружење америчких хирурга упутило је „Џенерал моторсу” писмо исказујући забринутост да би олово могло да затрује природу и постане претња по људско здравље. Одговор је стигао од Миџлија који се припремао за зимовање у Мајамију где је требало „да удахне мало свежег ваздуха”, у ствари да се излечи од благог тровања оловом. „Питању ТЕL загађења посвећена је велика пажња”, написао је, „али, за сада нема расположивих података.” „Поред тога”, додао је, „у некој уобичајеној улици биће вероватно тако мало олова да уопште неће моћи да се открије.” „Кућа лептирова” Да би произвео и продавао свој нови, невероватни адитив за побољшање рада мотора – који је назван етил (у називу је намерно изостављено олово) – „Џенерал моторс” се удружио са „Стандард ојлом” и „Дипоном”. На чело заједничког предузећа „Етил гасолин корпорејшн” постављен је Чарлс Кетеринг, а Томас Миџли добио је место потпредседника. Њихов производ појавио се у продаји 1923. године (седам година после првих огледа). Потрошачи су показали занимање за њега, али права навала настала је после чувене трке у Индијанаполису кад су прво, друго и треће место заузели аутомобили који су користили етил гориво. После је све кренуло глатко и Миџли је очекивао велику, милионску добит. Међутим, убрзо пошто су фабрике почеле да производе етил, и радници су почели да осећају штетне последице олова. Жалили су се на помућење свести, дезоријентацију, погрешно просуђивање, неправилан ход. Велико постројење у Дипвотеру прозвано је „кућа лептирова” јер су се радницима често привиђали инсекти. Све више радника посећивало је лекаре, болнице, а био је и смртних случајева. „Етил корпорација” пожурила је да за све окриви саме жртве! Чарлс Кетеринг је тврдио: „Поставили смо чуваре у хале и они су открили да радници прскају једни друге и бацају течност на оне које сматрају кукавицама. Они не схватају с чиме раде.” Онда је Надлештво за рударство обавило испитивање за „Џенерал моторс”, под условом да предузеће задржи право да пре објављивања резултата изнесе своје „примедбе, критике и одобрење” за све што се нађе. У огледима су издувним гасовима оловног бензина излагане разне животиње и показало се да су све прошле „без било какве врсте озледа”. Неки стручњаци узалуд су ставили примедбу да је оглед безвредан јер су животиње изложене само пролазној струји слабооловног гаса, а не и нагомиланом олову. Објашњавајући смрт једног радника и неповратно растројство неких других у једној фабрици етила, главни хемичар изјавио је репортерима: „Ови људи су вероватно полудели јер су превише радили!” Али, за само неколико дана умрла су четири радника те фабрике, а тридесет шест је оболело од неизлечивих неуролошких оштећења. У међувремену, потпредседник „Етила” Томас Миџли обратио се штампи. Док је по својим рукама прскао етил и удисао његову пару, изјавио је окупљеним новинарима: „Не преузимам никакав ризик, нити бих био у опасности да ово чиним сваки дан.” Репортери су то пренели својим читаоцима и забринутост је поново спласнула. Ипак, пошто је потрошња етила у САД расла из дан у дан, Удружење хирурга покренуло је низ јавних истрага. За узврат, „Етил” је добровољно и привремено повукао свој производ с тржишта. Откривени су детаљи о више од десет смртних случајева и на стотине озледа који су могли да се повежу с етилом, али као и до тада сви ови случајеви приписани су непажњи радника. Није нађен ниједан чврст доказ за опасност по здравље, али чланови комитета ипак су се оградили опаском да је истрага трајала кратко и да би требало наставити даља истраживања. Јавност је овакав налаз протумачила управо онако како се и желело – као доказ да је етил чист и он се ускоро поново нашао на пумпама. Сваке године његова употреба је расла, да би 1963. године етил и друге врсте оловног горива били заступљени са 98 одсто у укупној испоруци горива у САД (избацујући хиљаде тона отровног метала кроз издувне цеви милиона возила). Богати и моћни произвођачи оловног бензина имали су и заштиту државе. У једном тренутку успешно су потиснули јединог произвођача безоловног бензина који је тврдио да је његов производ високооктански, а да у себи нема опасних једињења. У помоћ оловном бензину притекла је Државна трговинска комисија која је потврдила да није штетан. Случајно откриће И све би вероватно остало тако да није било једног „луцкастог” геохемичара – Клера Патерсона. Крајем четрдесетих година прошлог века, тада тек дипломирани студент Клер Патерсон испробавао је нове начине да се измери старост стена, с крајњим циљем да се тачно утврди старост саме Земље. Његов поступак заснивао се на мерењу олова и уранијумових изотопа у узорцима стена. Али, сваки узорак стене који је испитао био је загађен са око двеста пута већим садржајем олова него што је очекивано. Збуњен, Патерсон је направио лабораторију која није могла да се загади и тако је открио да је извор олова била сама атмосфера, ваздух који је удисао. До 1953. године масеним спектрографом направио је довољно проба незагађених узорака стена како би могао да израчуна да је старост Земље око 4,55 милијарди година – вредност која важи и данас. Тек кад је завршио тај основни задатак, Патерсон је усмерио пажњу на питање огромног садржаја олова у атмосфери. Пошто је закључио да је аутомобилско гориво било узрок загађења његових узорака, др Патерсон је објавио радове који су упозоравали на свеопшту присутност отровног метала и његов вероватно штетан утицај на здравље. Како би доказао повећање количине олова у природи, Патерсон је предложио нов начин који раније нико није користио – да се узимају узорци са санти леда на Гренланду и да се направе пробе на садржај олова за сваки слој, односно годину. Оглед је успео. Резултати су показали да је до 1923. године (када је етил почео да се користи), у атмосфери било врло мало олова – а онда је његов садржај почео неумољиво да расте. Године 1965, кад је оглед изведен, олова је било око 1000 пута више него пре појаве етила. Патерсон је упоредио и узорке костију човека с онима од пре пола века и открио да се и у њима количина олова повећала стотинама пута. Прича се да му је после тога „Етил корпорација” понудила уносан посао у замену за нешто повољнији извештај, али да је др Патерсон то одбио. Онда су почели да га избегавају, односно да га више не укључују у пројекте које је плаћала влада или велика предузећа. Није био позван чак ни на саветовање Националног истраживачког савета посвећеног атмосферском олову. „Етил корпорација” имала је јаке заштитнике, укључујући Врховни суд правде, неке чланове Јавног сервиса за здравље и моћни Амерички институт за нафту. И поред тога Клер Патерсон остао је непопустљив, а пораст свести у научним круговима и јавности на крају му је донео победу – 1970. године усвојен је „Акт о чистом ваздуху”, што је значило постепено избацивање оловног бензина из употребе. „Етил” и „Дипон” повели су парницу тврдећи да мора да се докаже „стварна штетност”, а не само „значајна опасност”, што је продужило живот оловног бензина за још једну деценију. Али, од 1986. године етил и његови сродници више се не продају у САД, а садржај олова у крви Американаца од тада се смањио за 78 одсто. Фреони Међутим, последице олова у ваздуху могу још дуго да нас погађају. Сматра се да је у шездесет три године дугој историји етила око седам милиона тона сагорело кроз бензин (односи се само на САД). А пошто се олово не распада, свака његова честица која је прошла кроз издувну цев још се налази негде у ваздуху или је пала на тло или у море. Ни загађење није сасвим престало. Многе земље још нису сасвим прешле на безоловни бензин (нарочито у трећем свету, па и код нас), а неки оловни бензини још се користе у авијацији. Ипак, поједини историчари сматрају да је Миџлијево тетра-етил олово било неизбежно зло, да је овај додатак убрзао напредак машина, економије и да је чак допринео победи у Другом светском рату. Други се с тим не слажу, наводећи да је његов допринос пренаглашен и да успех дугује лукавој реклами и обмањујућим истраживањима. Али, његове мане још су веће. Етил је затровао планету подмуклим отровом, а праве последице његовог прошлог, садашњег и будућег зла сагледаваће се годинама. Што се тиче Миџлија, отац оловног бензина наставио је своју славну каријеру у „Џенерал моторсу”. Само седам година касније измислио је хлорофлуорокарбоне (ЦФЦс), познате под трговачким именом фреони. Године 1930. Миџли је од претпостављених добио налог да покуша да нађе јефтино, сигурно и неотровно средство за хлађење које би било погодно за употребу у кућним уређајима. Наиме, у намотајима фрижидера требало би да се налази гас који може лако да се претвори у течност која брзо испарава. Она тако може да извлачи топлоту из хране и избацује је на задњој страни фрижидера. У случају да то средство процури не би требало да је штетно за људе и храну. Први расхладни уређаји користили су амонијак и сумпор-диоксид, који нису били безопасни. Миџли је опет окачио периодну таблицу у својој лабораторији, а успех је стигао много брже – после само неколико дана. Била је то чаробна супстанца: није изазивала корозију, није имала мирис, била је хемијски инертна и није постојала опасност да се запали или да оштети људско здравље и загади храну. Да би показао сигурност фреона, Томас Миџли је пред новинарима удисао гас и затим би дувао у запаљену свећу, успевајући да је угаси. Погодности новог расхладног средства утицале су да фреони поред фрижидера нађу примену у клима-уређајима и разним спреј-боцама. Употребљавани су и за прављење стиропора и других пластичних маса пенасте грађе. Нашли су употребу и у гашењу ватре, растварачима за чишћење и многим производима који су имали потребу за гасом који не гори. Погубна заоставштина Тек с почетком ере шпијунских сателита почело је да се увиђа колико је фреон опасан за озонски омотач Земље. Као резултат дејства Сунца на горње слојеве атмосфере, три кисеоникова атома удружују се и стварају један молекул озона. Озон је од изузетне важности за живот на Земљи пошто делује као кишобран и онемогућава опасне ултраљубичасте зраке да допру до нас. Ови зраци могу да изазову рак коже и разне генетске промене, да оштете очи, униште биљке. Ако би до тла продрло превише ултраљубичастих зрака, живот на Земљи престао би да постоји. Суштина процеса је да Сунчева светлост разара и молекуле фреона у горњој атмосфери и ослобађа се хлор, који онда разграђује молекуле озона. А сав фреон из одбачених расхладних уређаја и многобројних боца са спрејом завршио је у горњем слоју атмосфере. Тако је настала велика озонска рупа изнад Јужног пола (површине десет милиона квадратних километара) и нешто мања изнад Северног пола. Током живота Миџли је слављен и добио је много награда за свој рад, јер се сматрало да је донео велику корист човечанству. Он сигурно није ни помишљао да ће се касније све окренути наглавце и да ће на крају остати упамћен као човек који је нанео више штете природи од било кога у људској историји. Овај потпуни обрт није доживео. Током Другог светског рата, кад је имао педесет једну годину, оболео је од парализе. Није могао да покреће ноге, па је измислио направу, систем ужади који је требало да му помогне да устане из кревета. У новембру 1944. године током једне ноћи заплео се у своју направу и она га је задавила. Тако је његов последњи изум усмртио самог ствараоца. Неки у томе виде изразиту симболику – да је Миџлијев највећи допринос свету управо његова животна прича. Она сведочи шта све може да се догоди кад лабораторијски успеси постану део великог посла. Нажалост, ни судбина Петерсона није много боља. Човек који је заиста задужио човечанство умро је 1995. године без заслуженог признања, заборављен од свих. Izvor vivijen - Moderator Foruma - Grad : Zvezdan Browser : Broj Postova : 13509 Broj Poena : 59142 Reputacija : 971 Datum upisa : 29.01.2010 Datum rođenja : 03.08.1953 Godine Starosti : 63 Pol : Zodijak : Zanimanje : slikanje, pisanje,primenjena umetnost Raspoloženje : smireno Uzrečica : ah Knjiga/Pisac : orkanski visovi - Dozvole ovog foruma:Ne možete odgovarati na teme u ovom forumu


source: wikipedia

text: 1859 је била проста година. Догађаји Јануар 31. јануар – завршена Светоандрејска скупштина Фебруар 5. фебруар — У граду Фокшани, Скупштина народних представника донела је одлуку о уједињењу румунских кнежевина Влашке и Молдавије, чиме су постављени темељи румунске државе. 14. фебруар — Орегон је постао 33. савезна држава САД. Април 25. април — Почело је копање Суецког канала према пројекту конзула Француске у Александрији Фердинанда де Лесепса. Мај 31. мај — Почео је да ради велики сат Биг Бен на кули британског парламента у Лондону. Јун 4. јун — Француска војска под командом Наполеона III је поразила аустријску војску у бици код Мађенте. 24. јун — Наполеон III је потукао Аустријанце у бици код Солферина у Ломбардији. Јул Август Септембар 8. септембар — 24. септембар – Малогоспојинска народна скупштина у Крагујевцу Октобар 20. октобар — Битка код Монтебела (1859) Новембар Децембар Рођења Јануар 6. јануар — Војислав Суботић, српски хирург, оснивач Медицинског факултета у Београду. († 1923) 10. јануар — Франсеск Ферер, каталонски слободарски педагог и оснивач покрета модерних школа. († 1909) 27. јануар — Вилхелм II Немачки, немачки цар Фебруар 17. фебруар — Николај Гамалеја, руски лекар и научник Март 16. март — Александар Степанович Попов, руски физичар и електроинжењер. (†1906) Мај 8. мај — Јохан Јенсен, дански математичар и инжењер. († 1925) 22. мај — Артур Конан Дојл, шкотски књижевник Август 31. август — Марко Цар, српски књижевни критичар, есејиста, путописац и бициклиста. (†1953) Септембар 3. септембар — Жан Жорес, француски политичар Октобар 9. октобар — Алфред Драјфус, француски официр. († 1935) Смрти Мај 6. мај — Александар фон Хумболт, немачки географ и природњак Јун 11. јун — Клеменс Венцел фон Метерних, аустријски политичар Јул 13. јул — Тома Вучић Перишић, српски политичар Август 28. август — Мулај Абдерахман, султан Марока. (*1778) Децембар 1850-е 51859


text: Тајни документ Брисела: Има ли Европа разлога за страх - 03.02.2020, Sputnik Србија https://rs.sputniknews.com/20200203/tajni-dokument-brisela-ima-li-evropa-razloga-za-strah-1121651937.html Европа може очекивати велики талас миграната, показује тајни документ разрађен у службама Брисела, а у чији је посед дошао немачки лист "Шпигл". 03.02.2020, Sputnik Србија 2020-02-03T16:09+0100 16:09 03.02.2020 (Освежено: 13:49 11.10.2021) © AP Photo / Orietta Scardino/ANSAМигранти Европа може очекивати велики талас миграната, показује тајни документ разрађен у службама Брисела, а у чији је посед дошао немачки лист "Шпигл". Мигранти би се према Европи упутили бродовима са обала Либије. Узимајући у обзир чињеницу да се у Либији тренутно разбуктава рат, реално је очекивати да ће све више људи покушати да пређе преко Средоземља до Европе, преноси "Вечерњи лист". Уз избеглице из Либије, очекује се и талас миграната из осталих афричких земаља. Из тог разлога, у документу који се појавио, а који су разрадиле службе задужене за безбедност спољних граница Европске уније, тврди се да је што пре потребно покренути и појачати патролирање на Средоземљу. До почетка 2019. године била је активна операција "Софија", у оквиру које су бродови ратних морнарица земаља ЕУ патролирали Средоземљем. Ова операција се током лета смањила. "Сада би требало покренути сличне операције", наводи се у том документу. "Либијска обалска стража у овом тренутку контролише само једну трећину обале ове земље. Ако се сигурносна ситуација у Либији додатно погорша, а мигранти масовније крену морским путем према северу, обалска стража биће потпуно немоћна", пише у документу. У овом случају Италија је најоптерећенија. Ипак, тешко је поверовати да би се ратни бродови земаља ЕУ могли ускоро вратити у претходну операцију, јер је за такву одлуку потребна једногласна одлука држава чланица ЕУ. Италија и Аустрија поручиле су да неће гласати за такву одлуку, а тако мисле и у Мађарској и Грчкој. Иначе, бродови су прошле године повучени, јер међу државама чланицама Уније није постигнут договор ко ће примати мигранте који у оквиру акције "Софија" буду спасени и доведени на подручје Европске уније, односно на подручје Италије, која је најближа либијској обали. Само протеклих неколико година у оквиру операције спасено је и доведено у Италију око 45.000 миграната који су кренули на пут са северних обала Африке, али Италија више не жели да прима мигранте у толиком броју. Немачка је пре неког времена понудила да прими четвртину тако спасених миграната, али коначан договор ипак није постигнут, па је акција спасавања и патролирања обустављена, а Италија је затворила своје луке и пристаништа за мигранте.


опет смо међу најбољима!


Индекс мање Каква судбина за четири или пет година чека оне који ће у октобру узети индекс у руке и кренути на предавања у амфитеатре високошколских установа у Републици Српској, тешко је утврдити. Вођени досадашњим искуством, највише је оних који са дипломом испод мишке из амфитеатра иду право на биро за запошљавање и тамо чаме годинама чекајући посао у струци и прилику да покажу шта и колико знају и умију. Шта очекује будуће бруцоше, тешко да било ко може са сигурношћу да одговори, посебно не они који годинама кроје уписну политику, скраћују и продужавају уписне квоте, наводно у складу са потребама. Оно што је сигурно, мјеста на факултетима у идућој академској години биће мање него лани. Ове године потребе су очигледно смањене јер су и уписне квоте срезане, па тако свршене средњошколце у идућој академској години очекује 767 индекса мање. Из године у годину примјењују се разне анализе и стратегије приликом креирања уписне политике. У помоћ се позива пословна заједница, економисти, академци, привредници и сви иоле упућени у стање, не би ли коначно успјели ускладити све и кренути правим путем. Међутим, мало шта је до сада постигнуто. Годинама је највише слободних мјеста било на праву и економији, а дипломаца тих факултета највише на бироима за запошљавање. Иако су квоте смањене, на тим факултетима и даље је највише слободних мјеста. И да половина оних који упишу те факултете дипломира у року, питање је да ли нам заиста треба толико правника и економиста. Да ли ми и даље свјесно школујемо кадар за биро? Ако већ они који кроје уписну политику не могу или не знају како да напишу квалитетан план и програм, зар је могуће да млади људи у овој земљи не размишљају о својој судбини и свјесно уписују баш те факултете? Јасно је да не могу сви бити љекари или инжењери електротехнике, али је невјероватно да већина машта само да буду правници и економисти. Аларм за промјену уписне политике звони одавно. Судећи према овогодишњем приједлогу уписа на факултете, надлежни су закорачили у битку, али не још довољно и не свим расположивим снагама. Све док и даље буду опстајале поједине катедре само да неки професори не би остали без посла, упркос томе што предавање држе за два-три студента, узалуд нам сва борба. Везе са привредном треба јачати, а младима предочити стварно стање у друштву и јасно и гласно рећи која диплома ће им само красити зид у соби и скупљати прашину, а са којом се могу надати радном мјесту и сигурној плати. Треба почети већ данас, да бар генерацији која се увелико припрема за јулски пријемни испит отворимо очи и помогнемо да изаберу струку са којом их сутра очекује сигуран посао, како не би понављали грешке оних који годинама већ посао сањају на бироу.


text: Савјети: како одабрати сјеменке краставаца До данас нам тржиште нуди тако велику разноликост хибрида и сорти поврћа које чак и искусни вртлар може стати у ћорсокак при избору. Како особа која не зна све то може да разуме и изабере најбоље семе краставца? Прво треба да одлучите где ћете производити краставац - у башти или у стакленику. За земљиште са заштитом (стакленици) најпогоднији су партенокарпични облици (партенокарпија су плодови без опрашивања), јер њихово формирање приноса не зависи од опрашивача инсеката. Међутим, то је симптом који зависи од услова раста - биљке које су изложене стресу (падови температуре, суша, прекомерна влажност) често ишчезавају. Сјеменке краставца могу се садити под привременим покривачем филма иу отвореном тлу. И парфенокарпски, пола партенокарпијски и хибриди опрашени пчелама ће се успешно укоријенити. Међу потоњим, најпопуларније су семе краставаца женског типа цветања (Господар, Фармер, Прави пријатељи и други), јер су оне најпродуктивније. Међутим, висококвалитетно опрашивање захтева прекомерне сорте, формирајући довољан број цветова мушког типа. Није свако семе краставца намењено за узгој у "спартанским условима". То зависи од њихових биолошких карактеристика. Семе се узгаја на отвореним креветима Кинески краставци, на пример, који су прилагођени ефектима сувог ветра и ниске влажности ваздуха. Све врсте овог поврћа се значајно разликују у толеранцији боје. У љето, вриједи узгој краставаца прољеће-љето екотипа, који укључују већину сорти за вртлара. Светлољубиви - сви хибриди са распоредом у облику гроздова на јајницима у чворовима. Ако желите да у краћем временском периоду добијете веће приносе, изаберите семе краставаца рано зрелих спринт хибрида, који већину плода дају у првом месецу. Да би скупили велики број Зелентова крајем љета или почетком јесени, поставили су хладно отпорне сорте са дугим плодним периодом (Салтан, Вирента, Финист, Фармер, Арина, Лорд). 3 групе краставаца по зрелости Рано сазријевање: број дана од настанка до почетка првог плода је мањи од 45 година. Средина сезоне - од 40 до 50 дана. Касно сазрело - око 50 дана. Вероватно знате да ... Чак и најхладније отпорно поврће на ниским температурама успорава раст. Према тој намени, сорте краставца разликују конзервирање, салату, универзално и кисељење. Најпопуларније су врсте са локацијама снопова јајника у чворовима. Ови хибриди се одликују високим приносом и одличним квалитетима Зелентсова (Султан, Буиан, Прави пријатељи, Аниута). Шта је боље семе краставца? Обратите се стручњаку да бисте пронашли најприкладнију опцију за вас према врсти тла. Поврће за салату има глатке или грудасте плодове средње величине. Зелентси немају горчину, имају хрскаво слаткасто месо. Врло је непожељно користити пестициде приликом узгоја краставаца. Пошто је ово дијететско поврће, боље је узгајати модерне хибриде који су отпорни на разне болести.


text: Reputation from Милан Ракић - Page 2838 - Живе Речи Утехе Страна 2838 од 2866 Милан Ракић got a reaction from Перса in Задржи дах Октобар 23, 2012 Ево линкова ка филму који је снимљен у продукцији Ваздухопловне војне академије, чији су "Звезде" биле део. Филм је из 1987, и тада су још летели на Г-2... Милан Ракић got a reaction from Лидија Миленковић in Задржи дах Октобар 25, 2012 Ево мало наших... Милан Ракић је реаговао/ла у Теологија Митрополита пергамског Јована (Зизијуласа) Октобар 22, 2012 Ево, волео бих да овде од ових који пљују и лажу за Митрополита напишу ГДЕ је он рекао да се бомбардује Србија (еј, схватате ли ви каква је ово лаж???) ? Аман, па ово је ужас! Кажем, то сам чуо и видео на сајтовима ових цркворасколника (њихова је идеја она чувена "марширамо одвојено а тучемо заједно"). То је таква глупост и идијотизам да немам речи. Али ко се "прима и пали" на такве приче? Па они који ће сутра доћи мени у Цркву или неком другом свештенику и солити памет о новотаријама, о екуменизмима, о издаји православаља... бла, бла, трућ, трућ... још ће и литургије прекидати као што су то радили фашистичка организација Образ и остали морони којима је Црква место где желе да покажу своје најгоре мржње. Ја на овакве ствари не могу да ћутим. Моја вера ми то не дозвољава. Верујем да има оних којима је свеједно када неко шири овакве лажи. Мислим да имамо могућност да одговоримо и не треба и не смемо да ћутимо. дакле, где је ово рекао Митрополит Јован? Ајмо бранитељи вере прађедовске, гукните! Ако немате доказе, заувек запушите ваша лажљива уста која шире омразу међу људима! Милан Ракић је реаговао/ла на Guest у Најаве и промоције СПЦ Октобар 22, 2012 Милан Ракић је реаговао/ла на Milan Nikolic у Поводом првог лета у свемир & "Летови у космос - историја и перспективе" Октобар 22, 2012 Сутра се лансира Сојуз са тројицом астронаута - два Руса и један Амер - на међународну свемирску станицу. Лансирање је заказано за 12:51ч по нашем времену. http://www.nasa.gov/multimedia/videogallery/index.html?media_id=154342781 Директан пренос овде: Милан Ракић је реаговао/ла на dilic у Венчања, свадбе Октобар 22, 2012 Прошле недеље сам примером потрвдио ваш став - скроман ручак и Амин. Милан Ракић got a reaction from Anti Palma Crew in Венчања, свадбе Новембар 4, 2014 Мислим да сам рекордер у свадбама, јер сам то урадио (додуше не својом вољом) три пута, а са једном женом greengrin... Наиме, венчали смо се у Цркви и Општини и након тога је приређено скромно весеље, уз присуство кумова, родитеља и најближе родбине (рођене тетке, ујаци, стричеви), све у свему око 30-40 људи... Било лепо... Е онда мојој тазбини "дуне", где ће то у Мачви бити да се не купи дар, тј. да се не прави девојачка свадба, те `оћемо ми нашу `ћерку да испратимо како доликује, те срамота од фамилије, те ово, те оно, углавном новембар месец (додуше било лепо време), шатор, љубљене са једно 400 гостију... Срећом мој таст човек са рафинманом, па уместо певаљки, ангажов`о тамбураше, што уз вољену жену и коју чашу вина више и не испаде тако лоше... Е онда се и моји родитељи "досетише"! Не, није то било надгорњавање са "пријатељима", него су се тад стекли "услови" (по њима), па кад им се роди унук, а наш први син, ајд` и они да просвадбују... Нама двома није ни падало на памет да ће то бити свадба. Углавном, када смо недељу дана раније жена, дете и ја дошли на годишњи одмор, тамо нас је сачекала информација да ће се, поред крштења, истога дана одржати и свадба. На наше негодовање, отрпесмо критику да смо незахвални, тутнуше нам коверат са ловом у џеп и ајд` назад у Београд да се купе летња свечана одела и сл... Да се не би препирали и свађали, послушасмо... Свадба овај пута бејаше у хотелској сали, љубљене је пало једно 600 пута, а музика је била Грандовска... Овога сам пута пио ракију... Све у свему, да смо се жена и ја питали, остало би на оној првој, а овако, шта ћеш... Сморили се јесмо, али су бар наши стари били срећни, јер ето оженише и удадоше децу... А и не хтедосмо да се препиремо... Милан Ракић got a reaction from dvabu in Венчања, свадбе Септембар 24, 2013 Милан Ракић got a reaction from мирођија in Венчања, свадбе Октобар 22, 2012 Иначе, један од разлога зашто родитељи "инсистирају" на великој свадби на коју ће бити позвана читава фамилија и ужа и шира је и чисто материјалне природе, а у најбољој намери да се помогне "деци", тј. младенцима да се скуће.... Е сад има то и својих добрих и лоших страна... И женини и моји родитељи су некада по фамилији (свако својој наравно), "узајимали" (тако се каже у Мачви баш за ту прилику) за будуће свадбе своје деце, е да би им помогли када на то дође ред. Тако да су водили рачуна где носе у дар фрижидер, где телевизор, шпорет, где неки кућни апарат, печено прасе и гајбу пива, где торту, а где бомбоњеру... Фасцинантна је та стртегија, премда вођена најбољим намерама и извођена у нека боља времена, када се то могло. Том тактиком, младенци би требали од најближе фамилије да добију комплет белу и аудио-видео технику, од оне мало даље допуну логистике (прасићи, јагњићи, пиће), а она најдаља родбина, коју видите само тад и вероватно више никад`, е они донесу по неки динар и сл... Међутим, када дођу тешка времена, шта онда!? Као што рекох у претходној причи, нити смо жена и ја планирали, нити хтели неку велику свадбу(е)... Били смо буквално натерани... А предочено нам је између осталог да је свадба и "услов" да се "узајмљено" врати... Али, не лези враже, шта ћемо ако је криза и фамилија нема да "врати", као што је био случај код мене... Дакле, нити сам знао за то, нити очекивао, нити тражио икакав поклон и од кога. Довољан поклон је жена за читав живот... Ваљда... Али кад је већ тако, не видех ја ни један ТВ, фрижидер, замрзивач и слично... Свадба била после бомбардовања, јад, беда, криза... Тако да још увек у селу у једној соби, ево и после 12 година, прашину скупљају кутије са лонцима и шерпама, чашама, тањирима и сличним "хардвером"... Додуше, у времена ова, добро дођу ти поклони, те се однесу на неку другу свадбу... Пре тога, потребно је само консултовати свеску, да се не врати људима баш исти поклон, који они ономад донесоше greengrin Милан Ракић је реаговао/ла на о.Небојша у Венчања, свадбе Октобар 22, 2012 Потпуно си у праву. У Мачви се записује шта ко донесе за свадбу и после је ред да се то врати. Сећам се људи који су крајем 80'их носили велике дарове и солидне своте новца, да би после 90'их нису то могли добити назад. Онда долази до љутње, тешких речи... Свадбу треба правити према својим могућностима, глупо је потрошити пар хиљада евра за дан, а после да се оскудева у свему и да младенци немају за почетак заједничког живота. Што ми рече један : "Оче, годину дана после свадбе смо храмали, али не жалим сви су причали како је била богата свадба" Милан Ракић got a reaction from Јадранка-Дервента in Венчања, свадбе Октобар 22, 2012 Милан Ракић је реаговао/ла у Свечано освећење Цркве Светог Максима у Костолцу, 21. окт. 2012. (Позив) Октобар 22, 2012 Милан Ракић got a reaction from Олимп in Венчања, свадбе Октобар 22, 2012 Милан Ракић got a reaction from Дејан in Венчања, свадбе Октобар 22, 2012 Милан Ракић је реаговао/ла на Александрида у Свечано освећење Цркве Светог Максима у Костолцу, 21. окт. 2012. (Позив) Октобар 21, 2012 Милан Ракић је реаговао/ла на grigorije22 у Cern u Srbiji Октобар 21, 2012 19. октобар — 7. новембар Галерија Робне куће "Београд" Кнез Михаиловa 5, Београд Како изгледа Велики сударач хадрона (LHC), акцелератор ЦЕРН-а на коме је доказано постојање Хигсовог бозона? Каква се све истраживања спроводе у овој престижној европској научној институцији? Шта у ЦЕРН-у раде научници из Србије и шта за Србију значи чланство у овој организацији? Како би одговорили на сва ова питања, Центар за промоцију науке и Комисија за сарадњу са ЦЕРН-ом у Београду, представљају интерактивну изложбу "ЦЕРН у Србији", која ће приказати најновија достигнућа у највећој истраживачкој институцији на свету. Oрганизована под покровитељством самог ЦЕРН-а, као и Министарства просветe, наукe и технолошкog развојa Републике Србије, изложба публици представља инструменте, детекторе и технологију, као и друга кључна питања савремене физике. Изложени експонати ће истовремено представити како истраживања у ЦЕРН-у тако и вишегодишње учешће више од 30 српских научника у раду ове организације, у оквиру посебне поставке "Србија у ЦЕРН-у ". У сарадњи са Институтом за физику у Београду, у простору за предавања у Галерији организована је серија популарних предавања о физици честица, као и три трибине које ће одговорити на питања о границама савремене науке, о томе како ЦЕРН буди машту милиона људи и чему у практичном смислу служи ова институција. Поред тога, у сарадњи са Физичким факултетом Универзитета у Београду, за школе, али и за све грађане организоване су и популарне демонстрације огледа из физике, које ће изводити студенти и докторанти Физичког факултета, као и научни демонстратори Центра за промоцију науке. Посетиоци уз то могу да учествују и у радионицама из физике. Велики сударач хадрона (LHC, Large hadron collider) представља највећи инструмент који је човек досад направио. Реч је о акцелератору, убрзивачу честица обима 27 километара, који се налази око 100 метара под земљом. Снопови протона се на LHC-у убрзавају до огромних енергија помоћу 1296 суперпроводних магнета, а потом сударају у једном од четири инсталирана детектора на кругу акцелератора. ATLAS је не само највећи од детектора на LHC-у већ и највећи досад направљен. ATLAS, што је скраћеница од тороидни LHC апарат (A Toroidal LHC Apparatus), тежак је 7000 тона, дуг 45 метара и има пречник од 25 метара. У њему се сударају протони убрзани на LHC-у, а на основу снимака судара и огромног броја реакција, на овом детектору је 2012. доказано постојање Хигсовог бозона. Постројење ISOLDE, саграђено унутар ЦЕРН комплекса, постоји од 1967. и данас предстваља водећи пројекат посвећен производњи радиоактивних језгара за различите области, као што су нуклеарна, атомска, молекуларна физика, а и за биофизику и астрофизику. Радиоактивна језгра се производе у реакцијама протона високе енергије. На супротној страни LHC круга, у односу на ATLAS постављен је детектор CMS (Compact Muon Solenoid), који сам за себе представља најкомплекснију машину коју су људи направили. Аналогно са ATLAS-ом, овај детектор је такође намењен "лову на Хигсов бозон", чије је постојање и на њему доказано 2012. На CMS-у се истражују и питања иза Стандардног модела физике честица. Научнопопуларна предавања Субота, 20. октобар 18.00 Откриће Хигсовог бозона на LHC-у, I део др Владимир Рековић Недеља, 21. октобар 18.00 Откриће Хигсовог бозона на LHC-у, II део др Предраг Миленовић Уторак, 23. октобар 18.00 Четвртак, 25. октобар 18.00 Релативност, гравитација и космологија Петак, 26. октобар 18.00 Експеримент CMS и двобозонска физика Субота, 27. октобар 18.00 Експеримент SHINE проф. др Јован Пузовић Недеља, 28. октобар 18.00 Судари тешких jона на LHC-у др Јован Милошевић Уторак, 30. октобар 18.00 ЦЕРН и егзотична jезгра проф. др Мирослав Весковић и Jована Николов Четвртак, 1. новембар 18.00 Космичко зрачење – стогодишњица открића проф. др Иван Аничин Петак, 2. новембар 18.00 LHC акцелератор у ЦЕРН-у др Јелена Крстић Субота, 3. новембар 18.00 ATLAS експеримент на LHC-у др Љиљана Симић Недеља, 4, новембар 18.00 GRID – светски електронски мозак Уторак, 6. новембар 18.00 Будућност Србиjе у истраживању и развоjу др Александар Белић Експерименти су интерактивни, покривају више области физике, од механике, термодинамике, преко суперпроводности до нуклеарне физике. Посетиоци нису само неми посматрачи, већ ће активно учествовати у извођењу сваког експеримента и на тај начин ће осетити дух рада у правој научној лабораторији. Сазнаће у каквој су вези уређај од кога вам се диже коса на глави и нуклеарна физика или лебдећи воз који не додирује шине са квантном физиком. Имаће прилике да виде и део LHC акцелератора који долази директно из ЦЕРН-а. Видеће незаобилазне Теслине експерименте и многе друге. Радионице су отвореног типа — у сваком тренутку можете да се укључите. Организована одељења или индивидуални посетиоци изложбе научиће да направе телефон, да на различите начине произведу звук, искористе равнотежу на неочекивани начин, да склопе честицу... Најмлађи ће цртати научнике, како их они замишљају, а њихове радове ћемо редовно излагати. Експерименти и радионице се одвијају свих дана у недељи, осим понедељком, од 11 до 21 час, а улаз је слободан. Петак, 19 октобар 18.30 Александра Дрецун, директорка Центра за промоцију науке и Петар Аџић, председник Комисије за сарадњу са ЦЕРН-ом Републике Србије. Ролф Дитер Хојер, генерални директор ЦЕРН-а и Жарко Обрадовић, министар просвете, науке и технолошког развоја Републике Србије. Изложба је отворена свих дана, осим понедељком. Радно време Галерије је од 11 до 21 час, а улаз је слободан. У оквиру пратећег програма изложбе "ЦЕРН у Србиjи" организована је сериjа отворених трибина на коjима гостуjу угледни физичари, али и други научници, jавне личности и промотери науке. Трибине су посвећене последњим достигнућима у ЦЕРН-у коjа дотичу саме границе људског сазнања и коjа буде машту милиона људи, као и чему у практичном смислу служи ова институција, како за европску науку, технологиjу и привреду тако и за државе попут Србиjе. Домаћин трибина jе др Александар Богоjевић са Института за физику у Београду. Среда, 24. октобар 18.00 Куда иде ЦЕРН? Среда, 31. октобар 18.00 Коме jе ЦЕРН намењен? Технологија и образовање Среда, 7. новембар 18.00 Чему заправо служи ЦЕРН? Машта и сазнање Мисија Центра за промоцију науке је да популарише и промовише науку, да развија научну писменост, повезаност и афирмише идеје економије знања, да буди радозналост и подстакне младе да се определе за пут науке. Комисија за сарадњу са ЦЕРН-ом је основана као саветодавно тело некадашњег министарства науке и технолошког развоја Републике Србије са циљем да прати, евалуира и контролише активности српских истраживача и специјалиста у ЦЕРН-у. Jедан од најважнијих задатака Комисије био је вођење апликације Србије за чланство у ЦЕРН-у до пријема за придруженог члана почетком 2012. године. http://www.cpn.rs/cern/ Милан Ракић је реаговао/ла у На Дрини брвнара - на сајту "Националне географије" Октобар 20, 2012 На Дрини брвнара Фотографија кућице на Дрини нашла се на сајту "Националне географије" и донела Србији и Бајиној Башти велику популарност. Једна фотографија на сајту Националне географије од августа је Бајиној Башти и Србији обезбедила велику популарност, поготово у Кини, па је у Бајину Башту стигла и екипа кинеске телевизије да уради репортажу о сада већ чувеној кућици на Дрини. ВИДЕО: Кућица на Дрини После фотографије дана, постала је фотографија месеца, са 150 хиљада лајкова и дељења. До сада је кућица на Дрини стекла је популарност не само на сајту Националне географије, већ и шире, а све је почело једним случајним доласком у Бајину Башту. "У више наврата сам долазила, али је нисам сликала, јер сам чекала да се створе идеални услови за добру фотографију", каже уметнички фотограф из Мађарске Ирена Бекер. Тако је уз "Валтера" и Бору Милутиновића својеврсни српски бренд у Кини постало и ово мало здање. "У Кини је ова кућа врло популарна и има много љубитеља, па сам из тога разлога и дошла овде", истиче новинарка Чан Јуан Лиу са кинеске Си-Си-Ти-Ви. Брвнара на стени симбол је истрајности човека у борби са реком, која ју је рушила шест пута, а захваљујући интернету стекла је светску популарност, што је донело славу Бајиној Башти. "За ове 44 године колико сам овде, схватио сам да морам да се повинујем сили реке, јер је не могу никад зауставити.Тако сам одлучио да ову последљу кућицу направим тако што се и предња и задња страна дижу нагоре", објашњава Милија Мандић из Бајине Баште. Кућица је постала мотив и на честиткама и часописима широм Америке. Милан Ракић got a reaction from obi-wan in Avioni Март 4, 2013 Ево како изгледа када сипање горива пође по злу... Не завидим посади овог "Авакса" доле... Ко се није вез`о сад привија облоге на чело... Мислим да су и "шофер" и "пумпаџија" после овога послати мало на принудни одмор.... Милан Ракић је реаговао/ла на Sanja888 у Најаве и промоције СПЦ Октобар 19, 2012 Poštovani dragi gosti, Sa radošću Vas obaveštavamo da su gostovanja Klausa Keneta u našim krajevima potvrđena i da Vas očekujemo u što većem broju, u našim druženjima, uz priču i pesmu. Knjiga je do sada izdata na nemačkom, engleskom, grčkom, rumunskom, bugarskom i ruskom. Uveliko je postala "best seler" širom navedenih zemalja. Radi se o knjizi ispovednog tona , čoveka sa velikim životnim iskustvom, iskrenog tragača za suštinskom Radošću , Ljubavlju i Istinom. Sadržina knjige je živo, iskreno i potresno svedočenje o najtamnijim putevima i stanjima u kojima se Klaus nalazio tokom svog dugog lutanja "KROZ NJIVE GLADI" dok mu, kako sam kaže, Bog nije poslao "BOMBU LJUBAVI" susretom sa starcem Sofronijem Saharovim, koji će ga svojim blagim savetima i dubokom očinskom ljubavlju dovesti "DO HLEBA ŽIVOTA", na kome i od koga ispunjen istinskom radošću i ljubavlju živi i dan danas, osećajući se iz tog razloga kao "NAJSREĆNIJI ČOVEK NA ZAPADNOJ POLULOPTI"! Милан Ракић је реаговао/ла на Јанко у Датум прослављања Васкрса (или датум Васкрса 1941. године) Октобар 17, 2012 Мала дигресија. Josipe, Христос је васкрсао "у трећи дан, по Писму". Дакле, не после 72 сата, већ У ТРЕЋИ ДАН. Први дан када је био погребен је петак, други субота а трећи недеља. Тако да иако је Васкрсење било око 36 сати касније, то је било у трећем дану од страдања и погребења..."А у први дан седмице,...дођоше рано жене мироносице на гроб...". Први дан седмице је недеља. Милане, у колико сати је почело бомбардовање? Можда је то "уочи" означавало де је напад почео пре зоре, или пре Литургије на Васкрс, тј није почело празновање, шта зна тамо неки новинар кад почиње Васкрс... Милан Ракић је реаговао/ла на RYLAH у Добродошли у Детроит Октобар 17, 2012 Због његове изузетне архитектуре, пред крај 19. и почетком 20. века Детроит су звали Паризом на Западу. Будући да се налази на Великим језерима, Детроит је постао важно раскршће путева. У њему је 1896. године Хенри Форд направио свој први аутомобил у изнајмљеној радионици на Мек авенији, где је 1903. основао и Ford MotorCompany. Пионири производње аутомобила Вилијем Ц. Дјурант, браћа Доџ, Пакард и Волтер Крајслер ојачали су статус Детроита као светског аутомобилског центра. Зато је добио надимак Motor City. У првој половини 20. века у град су дошле десетине хиљада нових становника, посебно из јужних држава, тако да је Детроит постао четврти највећи град у САД. У исто време су дошле и десетине хиљада европских имиграната. Cadillac Place (1923) лево, Fisher Building (1928) десно. Photo: Andrew Jameson Детроит је постао велики културни центар. Музика уживо била је заштитни знак ноћног живота Детроита од краја 40-тих. Тако је настао и његов надимак Motown. Тада је постојао велики број сцена на којима су се одржавали концерти, приредбе, био је ту и велики број биоскопских дворана, а изграђен је и Motown Motion Picture Studios величине 49.700 м2. Бери Горд Јуниор основао је Motown Records, компанију која је постала веома популарна током 60-тих и почетком 70-тих година. За компанију су снимали Стеви Вондер, Темптејшнс, Дајана Рос и Сјупримс, Џексон 5, Марвин Гај и многи други. Када је достигао највећу славу у 50-тим, Детроит је био пети највећи град у САД. Нешто касније почело је велико напуштање града, тако да је 1950. године имао 1,85 милона становника, а 2010. само 713 хиљада. Више од милион људи напустило је град. Где су отишли ти људи и зашто? Некада славни United Artists Theater Wilbur Wright High School - кабинет биологије Детроит је један од градова у САД у којем има највише расне сегрегације. Црнци су у великом броју долазили са југа тражећи посао. Нису били добро примљени. Белци су нападали домове црнаца, разбијали им прозоре, палили им куће, бацали бомбе... После тога су белци почели да селе у предграђа, док је црначка популација остајала у центру града. Многи људи желе да живе у центру града, али у Детроиту је потпуно другачије. Детроит има чак и Eight Mile Road, који је традиционална граница између црнаца и белаца, који дели град од белих предграђа на северу. Ако на Интернет претраживачу укуцате термин Detroit ruins (рушевине у Детроиту), бићете шокирани. Пошто човек прегледа видео снимке и фотографије Детроита данас, може да помисли да се ради о граду где су вођене уличне борбе у некој ратом захваћеној земљи. Ако се узме у обзир да се град налази у САД, поставља се питање да ли је "амерички сан" постао "амерички кошмар" и да ли је "амерички сан" био само илузија? Неки Американци користе црни хумор и на примеру Детроита кажу да је "амерички сан" постојао једино кад се оде на спавање. Некад препуна чекаоница путника, данас сабласна слига главне железничке станице у Детроиту ИСКЉУЧИТЕ РАСВЕТУ Многи који знају што се догодило у Детроиту, посебно они у Европи, рећи ће да је то изолован случај и да се то не може поновити, поготово не у Европи. Да ли је заиста тако? Нећемо се удаљавати од теме, али интересантно је да је влада премијера Монтија у Италији пре неколико дана расправљала о искључивању јавне расвете у Италији у склопу мера штедње. Убрзо ћемо сазнати како су замислили да то проведу у пракси. Библиотека у којој нико више не изнајмљује књиге Иако је Детроит је најочигледнији примјер умирања градова, Чикаго, Кливленд, па чак и Лас Вегас, крећу његовим стопама. Постоји иронична изрека када се говори о Детроиту: "Молимо да последњи ко напусти Детроит искључи расвету". Где су отишли ти људи из Детроита, радници из толиких фабрика, музичари, глумци? Шта се догодило? Одговор стаје у једну реч – outsourcing – пребацивање производње и услуга у друге земље. Америка се давно одрекла златног стандарда и пад долара није нешто што је почело пре неколико година иако се драстично повећао после 2007. године. Немилосрдно дигитално и физичко штампање новца и outsourcing неминовно воде ка томе да ће и други амерички градови изгледати као Детроит. Многи већ и изгледају тако, као Кливленд, Гери у Индијани или Камден у Њу Џерзију. Фабрике у Детроиту су девастиране као да су биле под артиљеријском паљбом, а ни друге зграде не изгледају пуно боље. Приватне куће су већином девастирали криминалаци, наркомани и људи који су крали материјал. На wеб страници mjperry.blogspot.com може се прочитати следеће (ваља напоменути да се ради о 2007. години, и зато можемо само да замислимо какве су цене данас): "Купите куће у Детроиту за 250 долара, месечна рата – један долар." Ако одете на страницу Realtor.com и тражите за куповину кућу у Детроиту која кошта између нула и хиљаду долара, пронаћи ћете 74 куће, укључујући и кућу која је у власништву банке и кошта 250 долара са процењеном месечном ратом од једног долара. Постоје четири куће које се продају за један долар. Ако тражите кућу у Детроиту која кошта мање од пет хиљада долара, имате избор од скоро хиљаду кућа. Сваки коментар на ово је сувишан, као и на призоре из Детроита који објашњавају зашто су цене овакве. Још почетком 2010. године почели су да се појављују чланци у којима се говори о намери градоначелника Детроита да булдожерима поравна једну четвртину града. Један од њих пренео је theeconomiccollapseblog.com. У њему се између осталог каже и следеће: "Буџетски дефицит од 300 милиона долара и све мањи приходи од пореза присилили су власт у Детроиту да доносе веома тешке одлуке. Људи и даље масовно напуштају град и процењује се да је незапосленост у 2010. години била 45-50 одсто. У неким подручјима живе једна или две породице у целој улици. Нека подручја Детроита имају толико напуштених и спаљених кућа да личе на ратну зону. Детроит има 33.500 празних кућа и 91.000 празних парцела за куће. Градоначелник Дејв Бинг верује да је једино решење да штеди где год стигне. Његов план је да булдожерима уништи око 10 хиљада кућа. Становници у подручјима која ће бити поравната ће добити прилику да се преселе у боље подручје. Наравно, ако не желе да селе, може се применити сила." Зграда браће Фишер - "Fisher Body Plant 21" у Детроиту, некад и сад ПРОПАСТИ ИЛИ БАНКРОТИРАТИ Детроит нема новца да купи земљу и пресели грађане без федералне помоћи. Неки мањи градови то већ чине. Јангстаун у Охају руши булдожерима неколико стотина кућа годишње још од 2005. године. Флинт, Мичиген, је већ уништио око 1.100 кућа. Постоји много градова у САД који су у стању распада, поготово у такозваном "Лошем појасу" Америке. Због неозбиљне трговинске политике САД, привреда у том делу дословно је демонтирана и никад више се та производња неће вратити, а с њом ни радна места. Зато се градови као Детроит и Флинт суочавају са избором – да ли да пропадну или да заувек банкротирају. Ако се то уопште може назвати избором... Али то је само мали дио оног што се догађа у САД. Често се на блоговима може прочитати да, ако желите да знате како ће изгледати будућност САД, довољно је погледати Детроит. Некад један од највећих индустријских градова на свету икада, изгледа стравично. Ево неких занимљивости о Детроиту: — Скоро половина мушкараца не ради; — Више од половине деце живи у сиромаштву; — Сваке ноћи у граду се дешавају застрашујући обрачуни између криминалаца и власника кућа; — Број полицајаца у Детроиту је толико смањен да на лице места долазе прекасно или никако; — Између 2000. и 2010. године Детроит је на свака 22 минута напуштао по један становник (Тхе У.С. Ценсус Буреау – Статистички завод САД); — Број убистава у самообрани се повећао за 79 одсто током 2011. године; — Стопа убистава у самообрани у Детроиту је 2.200 одсто већа од државног просека; — Пре десет година било је око пет хиљада полицајаца у Детроиту, а данас око три хиљаде; — Администрација Детроита најавила је смањење буџета, и све полицијске станице ће бити 16 сати дневно затворене; — Грађани Детроита морају сами да се бране. Занимљив је пример 73-годишње Џулије Браун, која је затражила дозволу за ношење оружја пошто је полиција дошла тек дан касније. — Лопови су украли толико бакра из уличне расвете да више од пола градске расвете у неким деловима града не функционише; — Није сигурно возити ни током дана. Недавно је сто возача аутобуса одбило да вози дуж свакодневних рута јер су се плашили за живот; — Само 25 одсто ученика у Детроиту заврши средњу школу; — Чак 47 одсто људи у Детроиту је функционално неписмено. А сада погледајмо најновије вести које долазе из Детроита. У ироничном уводу једног чланка се каже: "Ако планирате да ускоро посетите Детроит, полиција има поруку за вас – уђите у град на сопствену одговорност". Та порука налази се на летку који је направило Удружење полицајаца Детроита. Леци су се делили пре скупа овог Удружења. На летку пише и да је Детроит најопаснији град у САД, да има највећу стопу убистава у земљи и да је број полицајаца изузетно мали. Пише такође да се размотре неки од радних услова полицајаца: 1. Једини полицијски одред у САД где полицајци раде у сменама од по 12 сати без довољно особља. Замислите како је радити 12 сати као полицајац у Детроиту – више него узбудљиво и више него исцрпљујуће; 2. Полицајци у Детроиту су већ пристали на велике уступке у вези са пензијама, платама и другим бенифицијама, и тако је град уштедео милионе долара... КО ЈЕ ЕВРОПСКИ ДЕТРОИТ У каквим условима раде полицајци у Детроиту и како то користе млади без икакве будућности, добро се види у овом видеу (myfoxdetroit.com), где власник бензинске пумпе не може да ради јер је група младих заузела пумпу и ту проводи време. Млади кажу да је пумпа сада њихова. Ако се полицајци и појаве, накратко побегну, а после одласка полиције, опет се врате. Власнику радње су полицајци предложили да нађе приватно обезбеђење јер му они не могу помоћи. Најновија анкета коју је провео ЦБС Детроит показује да се више од 80 одсто људи плаши да уђе у град. Адвокат Удружења полицајаца Донато Иорио је рекао следеће за ЦБС: "Ово су мушкарци и жене од којих очекујемо да нас штите, а полицајци не могу да вас штите ако их нема. Полицајци једноставно одлазе јер немају новца да остану у Детроиту и не могу да раде у сменама од 12 сати за плату коју добијају. Мало је рећи да су ови полицајци деморализовани. Они одлазе јер не могу више да остану у одреду и да штитите грађане". Треба рећи и да је спасавање "превеликих да пропадну" донело Детроиту 26 милијарди долара. Где је тај новац отишао? И да ли је уопште икад доспео у Детроит? Можда нам се у Европи чини да је то тамо негде далеко, преко баре, али већ поменута намера Монтијеве владе у Италији личи на почетак онога што се дешава у Детроиту. Да ли ћемо имати у Европи градове попут Детроита? Само време може дати одговор на то питање. http://www.advance.h...tu-odgovornost/ Милан Ракић је реаговао/ла на Желе Зека у Сто година од ослобађања Старе Србије Октобар 17, 2012 Прочитајте беседу младог свештеника изговорену на обележавању стогодишњице ослобођења Старе Србије од отоманске тираније. Ваше Преосвештенство, високопреподобни и високопречасни оци, високопреподобна мати игуманијо ове свете обитељи са сестринством, уважена господо академици и професори, Господине председниче Друштва српских домаћина, чланови друштва, културно јавни посленици, драга браћо и сестре, помаже Бог! Сабрали смо се данас у овој древној светињи, и на овај недељни васкрсни дан, да прославимо својеврсно васкрсење српске слободе, које се неуморно ишчекивало скоро пет стотина година. Сабрали смо се пред гробом духовног оца српског народа, Светог Саве, који је сваком правом Србину био у свима невољама утеха, у свима тугама радост, у свима патњама сапатник, у свима гресима избавитељ, а његове чудотворне мошти преко триста педесет година за Србе су биле непресушни извор сваког племенитог надахнућа, сваког еванђелског прегнућа, сваке еванђелске ревности, еванђелске вере, љубави, наде, утехе, радости, окрепљења. Сабрали смо се да бисмо се сетили славних предака својих који пре тачно сто година животе своје положише да би нама, њиховим потомцима коначно засијало сунце слободе, сунце правде и љубави. У догађају ослобођења Старе Србије, врхуне се речи Светог владике Николаја Српског који нам благовести: "После Сваке ноћи неправде, рађа се Христос као Сунце Правде; после сваког мрака тираније, рађа се Христос као Сунце Слободе, после сваког мрачног страха од смрти, рађа се Христос као Сунце Живота, после сваког тамног страдања од лажи и насиља, рађа се Христос као Сунце Истине и Љубави." Полажући на бранику отаџбине највредније што су имали, животе своје, или боље речено, душе своје, српски јунаци испунише заповест Христову коју је Он дао ученицима својим: "да љубите једни друге као што Ја вас љубим. Од ове љубави нико нема веће, да ко душу своју положи за пријатеље своје" (Јн. 15, 12–13). Овом заповешћу Христос нас учи да своју љубав увек проверавамо Његовом, еванђелском љубављу, која се непрестаним подвигом и трудом стиче и исто тако се увек чува светом, божанском и радосном. Само таква љубав је највећа љубав, љубав која подразумева жртвовање душе своје за пријатеље, за ближње. То је љубав Христова, љубав саможртвена, која је увек спремна да се жртвује за све што је узвишено, божанско, еванђелско, национално. Таквом љубављу живели су српски војници – јунаци, који су животе своје, душе своје дали, знајући шта дају и зашто их дају. Да је тако, сведочи нам и норвешки пуковник Ангел Христијан, који је у својој књизи од заборава сачувао његово одушевљење српским народом и српским војником. Он овако казује: "Ми смо видели да је то један миран народ, који влада собом и који је родољубив. Ми смо у њима (Србима) открили најбоље војнике света, храбре, послушне, трезвене, издржљиве, који радо дају свој живот за своју земљу, за своју браћу и за велику националну идеју". Да је тако, сведочи нам и Љубомир Ковачевић, велики српски историчар и академик, који је након чувене Кумановске битке, сам у посебном вагону, допратио у престоницу тело свог јединца сина, Владете, који је положио свој млади живот за ослобођење Старе и Јужне Србије. У својој краткој надахнутој беседи он је рекао: "Сине, пет стотина година српски народ је чекао да ослободи Косово, и дочекао га је. Ти си пао у рату за ту свету ствар и ја сам поносит што сам као отац данас у стању да те свесно и са поносом жртвујем идеалу за који сам и сам живео. Сине, ја не плачем, ја се поносим тобом, јер ти си био са витезовима који су после векова страдања дошли да својом смрћу спасу животе милионима других. Иди спокојно пред престо Вечнога и кажи радосно Душану и Лазару, кажи свима косовским мученицима: да је Косово освећено. Однеси им глас наше радости и буди им весник једног бољег доба за цело Српство!" Ових неколико реченица, драги моји, описују дубину и ширину српског етоса, те златне нити уткане у биће нашег народа. Зато и не чуде једнодушност и једномислије које је владало међ' свим слојевима тадашњег српског друштва: и сељаци, студенти, песници, научници, државници, сви сложно, раме уз раме, надахнути најпре косовским Видовданом, али и Орашцем и Таковом, крећу у одлучујући бој за крст часни и слободу златну, да испуне најсветију људску дужност: тирјанству стати ногом за врат, довести га к познанију права! А отоманска тиранија била је заснована на друштвеном, националном и верском угњетавању поробљеног српског народа. Срби су били обесправљени, насилно су исламизирани, расељавани, набијања на колац и многа друга зверства била су лајтмотив у петвековном невремену. Из године у годину, из века у век, положај Срба бивао је све тежи и тежи. Са својим народом страдала је и црква. Српске светиње су рушене, спаљиване, помунарене. Управо је Милешева страдала неколико пута, ови неосликани зидови светиње које видите живе су ране њене, и сведочанство великог страдања њеног. Само у овом делу Старе Рашке порушено је седамнаест манастира, а међу њима и Давидовица, Куманица, Дубница, Ораховица у Мажићима, Довоља, Пустиња и многи други. Већина манастира је обновљена, а своју обнову у рушевинама још сањају манастири Заступ, Мили и Житин. Овакве околности чиниле су живот неподношљивим и допринеле су да се српски народ тргне из кошмара и започне борбу противу угњетача. Народ жедан и гладан слободе и мира подиже буне и устанке, започиње ратове. Велики допринос уобличавању националних ослободилачких идеја дала је управо Српска православна црква и њени свештеници као главни проносиоци тих идеја кроз многострадални народ. Поменимо хаџи Рувима, проту Матеју Ненадовића, игумана Мелентија Стефановића, архимандрите Нићифора Дучића, Гедеона Марића и Прокопија Бујишића, свештенике Јевту Поповића, Чедомира Чакаревића и незаборавног попа Милосава Поповића из Страњана под Јадовником, тог страњанског мученика, у чијим се страдањима огледају страдања и патње свеколиког српског живља у овим крајевима. Зато се ми данас сећамо не само ослободиоца Старе Србије, већ и свих оних који су у свим ратовима од Косовског боја до данашњих дана храбро положили животе своје за слободу земље своје и свога народа. Многобројне године и векови ропства и патње, неправде и недосањане слободе, кључали су, кључали и прокључали у херојској и неустрашивој генерацији Срба с почетка друге деценије двадесетог века пробудивши у њој дамаре најискренијег и најдубљег патриотизма који је поведоше у свети бој који ће поробљеној браћи донети слободу, бољи и у сваком погледу напреднији живот. А када се са овако чистим намерама крене у свети бој циљ је само један – ослобођење и ништа друго, и ту нема места освети, злотворењу. Сетимо се само Наредбе Врховног команданта војсци за рат против отоманске власти. У њој наш велики краљ Петар Први између осталог наређује: "...Тамо нас, војници, чекају наша рођена браћа. Тамо нас чекају и сви они, који су жудни слободе, мира и реда. Тамо ћете наћи не само Срба, него и Арбанаса, разне вере. Који се од њих не буду придружили Турској, а нас пријатељски прихвате, њих не дирајте, ни њихову чељад, ни њихове домове, ни имања. Нека вам, војници, буде вођа ова велика и светла реч народна: Душманину рат, пријатељу брат. Брат је мио које вере био". Ето каквог смо Краља имали, незлобивог, неосветољубивог, који чињаше само оно што је добро и праведно пред Господом. Такве Господ љуби, таквима Господ и помаже. Господ беше "застава његова" која га је водила до коначне победе. Краљ Петар беше најсличнији Исусу Навину који је увео Израиљски народ у Oбећану земљу, и коме се Господ јавио рекавши му: "Буди слободан и храбар, јер ћеш ти предати томе народу у наследство земљу за коју сам се заклео оцима њиховим да ћу им је дати. Само буди слободан и храбар да држиш и твориш све по закону који ти је заповедио Мојсије, слуга мој, не одступај од њега ни надесно ни налево, да би напредовао куда ти хоћеш" (ИНав. 1,6–8). А наш возљубљени Краљ Петар беше слободан и храбар, одлучан и неустрашив, упоран и истрајан у Божијем закону и животу по Божијој вољи и због тога је напредовао. И ето, српски Исус Навин улази у српски Јерусалим, на Косово и Метохију и доноси слободу народу своме и Божијем. И након стотину година ми се сећамо ове славне српске епопеје, сећамо се јунака, витезова без мане и страха, сећамо се Краља који је испунио свету дужност коју је његов бесмртни деда започео. Овај догађај је, по речима проф. др Славенка Терзића, "лекција из истинског родољубља, сјајна илустрација дубине историјске свести и ширине гледања претходних српских генерација". И након стотину година, нема боље прилике од ове да се запитамо: Које куде, браћо Срби? Како ми дочекујемо и прослављамо овај велики јубилеј, да ли подигнуте или погнуте главе и да ли након стотину година племе наше сном мртвијем спава? Да ли смо достојни историје наше? Да ли нас је захватила западњачка река и да ли нам се душе опасности плаше? У каквим приликама, или боље рећи, неприликама ми дочекујемо и прослављамо стогодишњицу ослобођења? Славимо ослобођење Косова и Метохије а последњих тринаест година ова најсветија српска земља је под окупацијом! Славимо ослобођење Старе Рашке која се и након једног века од ослобођења, чак и од многих из нашега рода назива Санџаком! Где се то изгубила она златна нит слободе и храбрости уткане у биће нашег народа? Да ли смо допринели да данас Стара Рашка и Косово и Метохија, те две задужбине предака наших поново плачу? Запитајмо се колико смо се сви ми као деца једне Мајке огрешили о њу? Да ли треба мирно да гледамо како нашој заједничкој Мајци поново ампутирају срце и душу, да мирно гледамо и да јој не помогнемо, да је не сачувамо од убица? Да ли мајку искрено волимо када је себично искоришћавамо, само да би нама било добро, не марећи нимало за њу? Не воли се тако мајка. Све што нам се дешава у последњих пола века, сва духовна и национална искушења која су нас снашла, по Божијем су допуштењу, браћо и сестре. Бог нас опомиње, као што је опомињао и Израиљце у Старом Завету. Опомиње нас да смо изгубили духовни и национални компас који би нам у одлучујућем тренутку показао једини прави правац који води у Царство Небеско. И тек онда када су Израиљци завапили Господу, када је Господ видео уздисање њихово избавио их је из мора узбурканог буром искушења у којем су се нашли. Завапимо покајнички и ми, браћо и сестре. Осим покајања, умножимо у срцима нашим и наду која ће у свести нашој сачувати идеју да наш српски Јерусалим није изгубљен занавек, и да ћемо када за то дође пуноћа времена, ослободити Косово и да, по речима Митрополита Димитрија, "на том загашеном огњишту поново наложимо огањ слободе, и да око њега окупимо све српске душе, жедне среће и мирног напредовања". Зато већ од данас нека свако од нас преузме део одговорности: нека мајке децу своју осим млеком задоје и сећањем на Косово, нека деци својој место успаванки косовске песме певају, нека песници пишу о Косову, нека сликари сликају Косово, нека гуслари народу о Косову певају, нека свештеници проносе кроз народ ослободилачку идеју, нека сав српски народ с краја на крај васељене изгради свест да Косово није тек бусен земље већ светиња над светињама коју Србин љуби и за коју не жали и живот свој положити. Нека данашњи јубилеј буде почетак нашег свенародног покајања, нашег свенародног повратка Богу, нашег коначног свенародног јединства и свете слоге, јер једино тако Господ ће нам дати снаге и моћи да развијемо српску тробојку и пронесемо је, победоносну и поноситу, кроз наше тужно и поробљено Косово. Нека нам се стихови књаза песника не престају преливати са усана наших, а они гласе: "Онамо...покој добићу души кад Србин више не буде роб".


ZVUCI JUGOSLAVIJE - SOUNDS OF YUGOSLAVIA: LAZA RISTOVSKI 1983 Merge LAZA RISTOVSKI 1983 Merge Овог нашег инструменталисту сви добро знате али ајде да се подсетимо свега тога уз ово касетно издање познатог албума МЕРЏ Изванредан човек са овог поднеблја, мултиинструменталсита, композитор и пре свега одличан виртупжоз, наравно док се није срозао и отишао у БИЈЕЛО ДУПЕ.


text: Нове увреде из Софије: Бугарски вицепремијер назвао Србију окупатором Магацин Нове увреде из Софије: Бугарски вицепремијер назвао Србију окупатором Магацин "Током српске окупације за време Тита називали сте себе Југословенима и то је ваше право, али не крадите нашу историју", изјавио је вицепремијер Красимир Карачанов, обраћајући се званичном Скопљу. Каракачанов је за "бТВ" рекао да су Бугарска и Северна Македонија 2017. године потписале споразум који обавезује стране да не износе територијалне захтеве, да не користе језик мржње и не краду историју једна од друге. Као одговор на примедбу водитељке да наведене тачке звуче као врло опште формулације и да Македонци и даље сматрају револуционара Гоце Делчева Македонцем, политичар је рекао да мишљење човека о нечему није увек у складу са реалношц́у. "Некад су мислили да су наследници Александра Великог"... – Шта значи "мислимо"? Ако ја, на пример, мислим да сам Мексиканац, да ли ме то чини Мексиканцем? Многи Бугари можда желе да буду Бугари, а да почну да живе у Калифорнији, да ли их то аутоматски чини Американцима? У међународном праву и међународним односима не постоји аргумент "мислим". Некад су мислили да су наследници Филипа и Александра Великог, али су им Грци рекли "не, не не, ви нисте њихови наследници", и они су се сложили – рекао је вицепремијер. Каракачанов је додао да исто тако Скопље не може да искривљује чињенице, називајуц́и цара Самуила македонским царем, када је он у историји познат као бугарски владар. Додао је да је и Гоце Делчев био Бугарин и да докази за то постоје у документима Турске и САД. "Идеју о македонској нацији створила је Коминтерна" – Не приморавамо их да промене свој идентитет и језик. Говоримо им да се зову како год желе. Македонцима. Током српске окупације називали сте себе "Југосрбима" или "Југословенима" – у Титово време. То је ваше право. Али не треба говорити "себе зовем Македонцем, јер је Гоце Делчев био Македонац, или је цар Самуило био Македонац" – рекао је Каракачанов. Он је предложио Скопљу да "каже истину". Под истином он подразумева то је да је "идеју о македонској нацији створила Коминтерна 1933. године у Москви". – Та идеја је у Југославији заживела због Југословенске и Совјетске комунистичке партије. Наметали су и насилно, с обзиром да је у самој Македонији било погубљено 12-13 хиљада Бугара (мисли се вероватно на догађаје из јануара 1945. године када су током политичког терора Македоније убијани или подвргнути репресији становници који су се изјашњавали као Бугари) – додао је Каракачанов.


text: Адмиралска острва |Овај чланак или његов део не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| Адмиралска острва су група од осамнаест вулканских и коралних острва у Бизмарковом архипелагу и имају површину од 2.072 km2. Откривена су 1616, а од 1885. до 1914. била су немачки посед, а после британски, као део Територије Нове Гвинеје. Понекад их зову и Манус острва, по највећем острву. Острва чине део провинције Манус у Папуи Новој Гвинеји. Први Европљанин који је открио острва био је Холанђанин Схаутен, а име им је дао истраживач Картерет 1767. Становници су мешанци Меланежана и Папуанаца, гаје кокосове и саго палме и шећерну трску. Највећа острва архипелага су Манус (1.554 km2), Лос Негрос, Тонг, Пак, Рамбутио, Лау, Сент Ендруз, Балуан и Ндрова. Главни град је Лоренго. Острво Лос Негрос је ваздушна и поморска база. Многа од острва су атоли и ненасељена.


text: РТС :: Звезда разоружала "армејце", победа црвено-белих после продужетка Кошарка Звезда разоружала "армејце", победа црвено-белих после продужетка четвртак, 22. окт 2020, 23:04 -> 23:56 Кошаркаши Црвене звезде забележили су велику победу у петом колу Евролиге, пошто су после продужетка савладали екипу ЦСКА 86:84. Црвено-бели забележили други тријумф у такмичењу, "армејци" поражени трећи пут. Велика победа за Сашу Обрадовића и црвено-беле кошаркаше у петом колу Евролиге – Звезда је после продужетка савладала тим ЦСКА са 86:84 и показала да може равноправно да се носи са најбољим екипама у Европи. Одиграли су црвено-бели одличан меч, нарочито у другом полувремену и у додатних петминута, а тријумф је још значајнији ако се у обзир узме чињеница да се Звезда вратила после заостатка од 14 поена почетком треће четвртине. Прво полувреме протекло је у изједначеној игри, али су гости некако чували предност, највише захваљујући расположеном Вилу Клајбурну. Звезда је испуштала своје прилике да стигне предност противника, па су "армејци" на полувреме отишли са вођством од 43:35. Серијом од 6:0 на старту треће четвртине ЦСКА долази до великих плус 14, али онда је Звезда стегла одбрану, полако топила предност ривала, која је на уласку у последњу четвртину износила 51:46. У тим тренуцима Волден се прикључио Лојду, а онда су свој "рударски" посао одрадили Дејан Давидовац и Марко Јагодић-Куриџа, док је на другој страни незаустављив био Данијел Хакет. Звезда се није предавала, смањивала је предност ривала, а у 34. минуту стигла и до изједначења - 56:56. Давидовац је везао пет поена и на минут до краја црвено-бели су повели 71:70. Ипак, утакмица је отишла у продужетак, где су се истакли Тери са два прелепа закуцавања, а онда и најбољи стрелац Евролиге Џордан Лојд и победа црвено-белима није могла да измакне. Звезда је забележила други тријумф у такмичењу, док је ЦСКА трећи пут поражен. Лојд је био најефикаснији на мечу са 31 поеном, Волден је додао 12, а Јагодић-Куриџа 11. На другој страни Хекет је завршио меч са 29 поена, што му је рекорд каријере, Клајбурн се зауставио на 18.


Службени блог Цлубсхоп - Цоол савети за ваш успех Цоол савети за ваш успех Правило које управља овим послом Радите паметно, будите искрени и придржавајте се Златног правила: „Радите према другима онако како бисте то учинили себи“. Имај вере> Прати пут> Никад не одустај „Ако се концентришете на мале, управљиве кораке, можете прећи незамисливе удаљености.“ - Схаун Хицк Изградња изванредног живота за обичне људе Важна нам је само једна ствар: учинити ваш свет бољим местом. ТангиВорлд је наш завршни пројекат. Молим вас, немојте тражити од нас да радимо ствари које не можемо 16. фебруара 2021 Пропрофит1 коментарУнцатегоризед Молим вас, немојте тражити од нас да радимо ствари које не можемо. Понекад партнери раде или траже од нас да урадимо нешто везано за њихов Цубсхоп посао, што није изванредно етично или поштено. Када се то догоди, позивамо их да не чине ту радњу или да врате радњу коју су већ предузели. Тада тврде да постоји... 20. септембар 2020 Пропрофит38 КоментариАффилиате & ПартнерсГПС-, Брзина раста Један од најнеустрашивијих тренутака који наши најнестручнији партнери доживљавају током процеса пословне изградње је то што неки њихови партнери не обнављају свој ГПС. Резултат овог обесхрабрења је да почињу да губе веру и ентузијазам у свом послу док и они не дају отказ. Наравно, горе поменуто је нула... 1. септембар 2020 Пропрофит42 КоментариАффилиате & ПартнерсПословање у клубовима Толико сам одушевљен њима да не могу да избегнем да вам дам малу представу куда иде ваш сјајни посао. Да ли бисте се запослили? Јул КСНУМКС, КСНУМКС Пропрофит60 КоментариАффилиате & Партнерс Ако се од првог дана понашате као лења, безобразна особа, да ли бисте се икад запослили? Да ли бисте икада уложили време и новац ангажујући и подучавајући такву особу? Зар не бисте наставили да тражите некога бољег? Шта још можемо да учинимо за вас? Јул КСНУМКС, КСНУМКС Пропрофит32 КоментариАффилиате & Партнерс Ако тражите интернетско предузеће за остваривање значајног пасивног прихода, боље одаберите легитимну пословну прилику која својим активним партнерима плаћа сваког месеца без одлагања већ дуги низ година и испуњава СВИХ следећих десет критеријума. Никад не знате када се ваше предузеће покреће 18. јун 2020 Пропрофит33 КоментариАффилиате & Партнерс За мање од недељу дана, већ су добили око 20 генерација партнера и мноштво подружница и покусних партнера. Да ли су они суперхероји? Имају ли неку супермоћ? Да наравно! Они имају... Може 26, 2020 Пропрофит122 КоментариАффилиате & Партнерс То је универзални закон: не можете добити без давања. И можете тражити све врсте изговора да бисте прескочили овај закон. Али нико од њих вам не може помоћи. Закон остаје. Може 15, 2020 Пропрофит62 КоментариАффилиате & Партнерс НЕ! Није лако! Ваших 6,000 америчких долара месечно пасивног прихода резултат је континуираног еволутивног рада који је Цлубсхоп спроводио током више од двадесет година, у комбинацији са вашим исправним менталитетом, ставом и упорношћу. Давати или примати. Шта те чини срећнијим? Може 4, 2020 Пропрофит17 КоментариАффилиате & Партнерсдајте и биће вам дано Давати или примати. Шта доноси више радости? Суштинска ствар је да примање увек треба да буде последица давања. Ако се то догоди, обе акције су подједнако задовољавајуће. Ок, али „давање“ и „примање“ шта тачно? Наставите да читате и схватићете на шта мислим. Јасно ми је у глави као да се то управо догодило, ово угодно искуство које сам стекао пре неколико година. Ходао сам сам у древном центру града где сам ишао на дистанцирану шетњу. Био је то један од оних периода када ... 17. април 2020 Пропрофит33 КоментариАффилиате & Партнерс 1 2 ... 4 sledeća kolekcija Фабрика среће Придружите нам се сада! Само сањати? Започни градити! Тиберио Гуглиелми on Молим вас, немојте тражити од нас да радимо ствари које не можемо Пропрофит on Да ли је Цлубсхоп Ревардс инвестициона локација? КЕЛЛИ КИНАМУР on Да ли је Цлубсхоп Ревардс инвестициона локација? Пропрофит on ГПС калкулатор зараде ангелика on ГПС калкулатор зараде


Private Sale Giorgio Armani Для Женщин | Giorgio Armani сумки на ремешке 14 Весна/Лето 181 Балетки из кожи с острым носком, лаковым ремешком и логотипом


text: 1904. је била преступна година. Догађаји Јануар 25. јануар — У Београду је почео да излази дневни лист Политика. Фебруар 4. фебруар — Јапанска ратна морнарица је блокирала руску далекоисточну луку Порт Артур. 8. фебруар — Изненадним нападима торпедима на руске бродове у Порт Артуру које су извршили Јапанци почео је Руско-јапански рат. Април 8. април — У Лондону је потписан англо-француски споразум „Срдачна антанта“. Мај Јун Јул Август 10. август — Одиграла се битка у Жутом мору између руске и јапанске флоте током Руско-јапанског рата. Септембар 21. септембар — Петар I Карађорђевић је крунисан за краља Србије. Октобар 27. октобар — Пуштена је у рад прва линија Њујоршког метроа. Новембар Децембар Рођења Јануар 8. јануар — Карл Брант, немачки лекар, осуђен за ратне злочине 13. јануар — Сава Јеремић, српски фрулаш и солиста Радио Београда (†1989) 13. јануар — Сесил Битон, енглески фотограф, костимограф, сценограф (†1980) 15. јануар — Антонен Мањ, француски бициклиста. (†1983). 18. јануар — Кери Грант, амерички глумац енглеског порекла (†1986) Фебруар 2. фебруар — Вера Шнајдер, босанскохерцеговачка математичарка (прем. 1976) 11. фебруар — Лисил Рандон, најстарија жива особа у Европи и свету 27. фебруар — Андре Ледик, француски бициклиста (†1980). 29. фебруар — Јалу Курек, пољски песник, прозни писац и критичар (†1983) Март 4. март — Бахрија Нури-Хаџић, оперска певачица (†1993) 7. март — Рајнхард Хајдрих, немачки нацистички званичник 31. март — Ђорђе Андрејевић Кун, српски сликар (†1964) Април 22. април — Роберт Опенхајмер, амерички физичар (†1967) 24. април — Вилем де Кунинг, холандско-амерички сликар (†1997) Мај 11. мај — Салвадор Дали, надреалистички уметник, један од најзначајнијих уметника 20. века (†1989) 29. мај — Грег Толанд, амерички сниматељ и редитељ (†1948) Јун 2. јун — Џони Вајсмилер, амерички спортиста и глумац (†1984) 2. јун — Ернст Мајр, еволуциони биолог (†2005) 28. јун — Петар I Карађорђевић открио је Споменик косовским јунацима у Крушевцу Јул 2. јул — Рене Лакост, француски тенисер и бизнисмен, оснивач компаније Лакост (†1996 12. јул — Пабло Неруда, чилеански књижевник и добитник Нобелове награде за књижевност (†1973) 14. јул — Исак Башевис Сингер, амерички писац 14. јул — Владо Јанић Цапо, народни херој Југославије (†1991) 18. јул — Јелисавета Вељковић, суперстогодишњакиња, најстарија особа у Србији (†2016) 28. јул — Селвин Лојд, британски правник и политичар (†1978) Август 4. август — Хелен Кејн, америчка певачица, послужила за модел Бети Буп. 12. август — Алексеј Николајевич, био је најмлађе дете руског цара Николаја II и Александре Фјордовне (†1918) Септембар 13. септембар — Гледис Џорџ, америчка глумица (†1954) 13. септембар — Умберто II, последњи краљ Италије (†1983) Новембар 16. новембар — Намди Азикиве, нигеријски политичар и први председник Нигерије (†1996) Децембар 10. децембар — Антоњин Новотни, комуниста и председник Чехословачке (†1975) 19. децембар — Никола Перваз, српски правник (†1977). Смрти Јануар 8. јануар — Феликс Каниц, мађарски путописац, археолог и етнолог. (*1829). Април 26. април — Димитрије Нешић, српски математичар, председник Српске краљевске академије. (*1836). Јул 15. јул — Антон Чехов, руски књижевник Нобелове награде Физика — Џон Вилијам Страт, 3. барон Рејли Хемија — Сер Вилијам Ремзи Медицина — Иван Петрович Павлов Књижевност — Фредерик Мистрал и Хосе Ечегарај и Еизагире Мир — Институт за међународно право (Белгија) Економија — Награда у овој области почела је да се додељује 1969. године 1900-е 01904