text: Отворен Центар еталонске правне информације у конзулату Белорусије у Београду Почетна Вести Отворен Центар еталонске правне информације у конзулату Белорусије у Београду Церемонија отварања Центра за еталонске правне информације Републике Белорусије одржана је данас у конзулату те земље у Београду. Уговор о отварању поменутог центра потписали су директор Националног центра за правне информације Републике Белорусије Јевгениј Коваленко и почасни конул те земље у Београду Драгомир Ј. Карић. Церемонији је присуствовала и делегација Белорусије на челу са њеним амбасадором у Србији Владимиром Николајевичем Чушевим. Он је истакао да је ово битан корак за наше билатералне односе, јер сада Београд има директан приступ информацијама из белоруског законодавства. "Центар ће бити користан и за пословне кругове, политичаре, правнике, како би директно знали све законе које доноси парламент Белорусије, а такође имали информације о међуресорним решењима других државних органа. То ће допринети развоју билатералних односа. На тај начин делује се без грешака, исправно, на своју корист и на корист наших односа. Честитам господину Карићу који је преузео улогу да буде наш представник центра за правне информације", истакао је Чушев. Први Центар за еталонске правне информације у Србији основан је декретом председника Белорусије Александра Лукашенка уз сарадњу за конзулатом те земље у Београду и њеним почасним конзулом Драгомиром Ј. Карићем. Карић истиче да је разговор био користан и да је ово јединствена прилика за још приснију сарадњу за ове две земље. "Практично, центар сакупља информације свуда у свету преко почасних конзулата какве су правне могућности за инвестирање у свим земљама. Ти предлози се касније имплементирају у законе и тако се рађају документа и нове могућности за оне који желе да буду инвеститори. Мислим да је то корисно, а ми ћемо имати право као потписници да пружамо свим нашим грађанима информације о располагању министарства Белорусије", наводи почасни конзул Белорусије у Београду. Поред Карића, уговор је потписао и директор Националног центра за правне информације Републике Белорусије Јевгениј Коваленко који је рекао да је отворено ного поглавље у односима Србије И Белорусије . "Знамо да постоје добри односи ове две земље у свим областима, али ово ће их додатно учврстити. На овај начин ће се обрађивати не само економски, већ и социјални, културни и хуманитарни односи. Верујем да је ово велики дан, како за Србију, тако и за Белорусије", рекао је Коваленко.


Панель пищевых аллергенов fx73 (ImmunoCAP), IgE: свинина, говядина, курица 750 руб. в многопрофильной клинике Лахта Клиника на улице Савушкина См. также прайс лист - панель пищевых аллергенов fx73 (ImmunoCAP), IgE: свинина, говядина, курица Отзывы - панель пищевых аллергенов fx73 (ImmunoCAP), IgE: свинина, говядина, курица


Aвион Ербас део колекције Катар Ервејза - Кућа Добрих Вести Ова летилица припада категорији широкотрупних авиона средње величине. Конструисана је да побољша оперативне трошкове у погледу гориво и еколошке ефикасности током летова средњег до дуголинијског домета, тако што користи најсавременију технологију у погледу аеродинамике и дизајна. Први комерцијални лет биће линији између Међународног аеродрома Хамад у Дохи, главном граду Катара, и немачког Франкфурта, у јануару 2015. Катар Ервејз очекује да ће до краја идуће године у флоти имати осам оваквих летилица. А350 у поседу Катар Ервејза ће моћи да превози 283 путника, 247 у економској и 36 у бизнис класи. Генерални директор Катар Ервејза Акбар Ал Бакер изјавио је да ће предстојећа испорука A350 XWB бити значајан међаш за авиокомпанију. "Ми смо поносни што уводимо најсавременије производе и услуге који постоје у авиоиндустрији, а за то је најбољи пример управо нова летилица,” казао је Ал Бакер. У Катар Ервејзу оцењују да ће увођење A350 XWB у саобраћај поставити нове границе у историји авијације, због потпуно новог типа авиона пројектованог за авио-индустрију у наредној деценији. Преко 70 одсто конструкције A350 XWB направљено је од композитних материјала (53 одсто), титанијума и најновијих легура алуминијума. Иновативни авионски труп, у потпуности израђен од пластике ојачане влакнима угљеника, доприноси мањој потрошњи горива као и лакшем одржавању. Авион покрећу два нова „ролс-ројс“ мотора Trent XWB који треба да смање сагоревање горива и емисије гасова, а све по нижим ценама одржавања. Авион је висок као петоспратница и тежи 221 тону. У питању је нови модел авиона дугог домета чија цена по летелици, у зависности од опреме, може да изнесе и више од 500 милиона евра. Како су раније писали медији, у луксузној бизнис класи сваки путник има свој одељак у коме добија посебно послужење. Сви путници у економској класи ће, пак, на располагању имати екране за гледање филмова или серија. LED осветљење (вештачки извор светлости коју чини више LED диода упакованих у једну светиљку) у авиону има преко 16 милиона комбинација боја, а целокупна количина ваздуха се помоћу вентилатора промени за два минута. Пилотска кабина је због „малог милиона“ прекидача налик оној у свемирском броду. Авиокомпанија из емирата у Заливу који је један од највећих у свету извозника земног гаса, наручила је укупно 80 А350. На летошњем сајму у Фарнбороу у Енглеској, Катар Ервејз је наручио 100 авиона Боинг 777X, чиме је уложио укупно 70 милијарди долара за набавку преко 340 летелица, међу којима су Боинг 787s, 777s, Аирбус А350s, А380s и А320s. Ал Бакер је оценио да је 2014. била “Година флоте” за Катар Ервејз. “Авиокомпанија је исказала приврженост квалитету и удобности понуђеним у авиону, као што је путницима ставила на располагање и технологију водећу у авиоиндустрији.” Катар Ервејз је током 17 година постојања бележио брз раст па данас располаже модерном флотом од 142 авиона који лете до 146 важних пословних и туристичких дестинација у Азији, Блиском и Далеком истоку, Африци, Северној и Јужној Америци, Аустралији и Европи. "Желимо да нашим путницима понудимо још већи избор и разноликост у младој и модерној флоти,” поручио је Ал Бакер. На овогодишњој Скајтрекс (Sкytrax) 2014. додели награда за авио-компаније широм света, Катар Ервејз је добиo три престижна признања - најбоља бизнис класа на свету (други пут заредом), најбољи бизнис лонџ на свету и најбоља авио-компанија на Блиском истоку. Катар Ервејз је и у саставу Уанворлд (One World) алијансе коју је Скајтрекс програсио у 2014. за најбољу на свету, другу годину узастопно. Авиокомпанија је у октобру 2013, постала прва из региона која се придружила овој глобалној алијанси, омогућивши путницима да лете са скоро 1.000 аеродрома у преко 150 земаља, са 14.250 дневних полазака. Последњи пут измењено уторак, 09 децембар 2014 21:35 Више из ове категорије « Конференција о доступности инвестиција Опрез: Плаћање картицом више кошта »


И жене и ђевојке су се опасивале тканицама. Женску ношњу је карактерисало ношење двију прегача, код удатих жена, а ђевојке су обавезно носиле само једну. Предња опрегача (опрег) је прилично малих димензија, док задња опрегача (страгача) знатно дужа од предње и имала је дијагонално заврнут доњи крај, који је потом причвршћиван за горњу ивицу опрега. Прегаче су се украшавале ресама разних боја, а као и торбице, израђиване су техником улагања (шаре су улагане у основу, те су сабијано брдом, на стану), главна шара била је ромб, а понекад и сасвим упроштени цвијет. Пред Други свјетски рат прегаче су се почеле израђивати од индустријске вунице, тих година, такође настаје страгача, а опрегови полако бивају замијењени кецељама.


Разговор са корисником:BosnaSRB RS — Википедија, слободна енциклопедија Разговор са корисником:BosnaSRB RS Поздрав, BosnaSRB RS. Добро дошли на Википедију на српском језику! Здраво, BosnaSRB RS. Хвала на учешћу у пројекту. Надамо се да ћете уживати у сарадњи и да ће вам боравак с нама бити пријатан. 1 Проблем са лиценцом за датотеку Vaso Glusac.png 2 Слика 3 Није наведена дозвола за датотеку Tvrtko I Kotromanic kralj Srba Bosne, Pomorja i Zapadnih strana.jpg 5 Проблем са лиценцом за датотеку Aćim Babić.jpg 6 Aćim Babić 7 Проблем са ауторским правима за датотеку Milan Radulović.jpg 8 народни херој 9 Покрајина Чахар Махал и Бактијари 10 NC-ND 11 Zastava Užica 12 Проблем са лиценцом за датотеку Визант (Бенд).png 13 NC/ND licence 14 Борба у Пјеновцу 15 Dvorac 16 NC/ND лиценце 17 Проблем са лиценцом за датотеку Миломир Савчић.jpg 17.1 Генерал Миломир Савчић 18 Резиденција краља Александра Карађорђевића у Хан Пијеску 19 Није наведена дозвола за датотеку Црвене стијене Романија.jpg 20 Није наведена дозвола за датотеку Podlipe okapina iznad ulaza u pecinu.jpg 21 Brisanje 22 Насеља у Коњицу 23 Мехмед Освајач и његово доба 24 Проблем са лиценцом за датотеку Portret kneza Vlastimira v1.png 25 Није наведена дозвола за датотеку Твртко краљ Срба Босне.jpg 26 Проблем са лиценцом за датотеку Моимир Талић ВРС.jpg 27 OTRS 28 Спорне слике - Соколац 29 Родика Силвија Стан 30 Соколачки радио 31 Списак православних цркава у Босни и Херцеговини 32 Ђуро Тошић 33 Логор Јасеновац 34 Slike na ostavi 35 Проблем са лиценцом за датотеку Црква Светог Срђа и Вакха у Подима.jpg 36 Старе српске слике 37 Јединице ЈВуО 38 Predugačak naslov 39 Упознај Српску 40 Дињичићи 41 Стећци 42 Стефан Твртко I Котроманић 43 Орловићи 44 Разговор:Република Српска (1992—1995) 45 Манастири 46 Милан Радуловић 47 Grb Banjaluke 48 Молба 49 Позивница за придруживање дискорд серверу Проблем са лиценцом за датотеку Vaso Glusac.png[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Vaso Glusac.png. Међутим, она би могла да буде обрисана уколико се не утврде носилац и статус ауторског права. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. Милићевић (разговор) 20:04, 12. јун 2015. (CEST) Стављене су погрешне лиценце на обе слике --Милићевић (разговор) 21:34, 12. јун 2015. (CEST) За ове две слике иде {{поштена употреба у|Васо Глушац}} односно {{поштена употреба у|Андрија Лубурић}} --Милићевић (разговор) 10:42, 13. јун 2015. (CEST) Драго ми је што си заменио тузланског Твртка Котроманића херцеговачким. Међутим, постоји један проблем. То су ауторска права. Не смеш се овако односити према њима. Ако хоћеш да слика остане, мораш тражити од вебмастера дозволу за њено коришћење на википедији. То не би требало да је неки проблем..--Владимир Нимчевић (разговор) 03:01, 18. јун 2015. (CEST) Дакле: Илустрацију сам креирао ја --BosnaSRB RS (разговор) 21:22, 18. јун 2015. (CEST) Није наведена дозвола за датотеку Tvrtko I Kotromanic kralj Srba Bosne, Pomorja i Zapadnih strana.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Tvrtko I Kotromanic kralj Srba Bosne, Pomorja i Zapadnih strana.jpg. Међутим, на страници са њеним описом тренутно није наведена дозвола аутора, односно носиоца ауторских права, за њено коришћење на Википедији, па је статус ауторских права нејасан. Потребно је носиоцу ауторских права послати захтев за коришћење материјала на Википедији под условима лиценце CC BY-SA 3.0. Након добијања дозволе, на страницу са описом датотеке треба ставити одговарајућу лиценцу: {{cc-by-sa-3.0}} и линк ка дозволи на OTRS систему: {{OTRS|ID тикета}}. Уколико си послао и друге датотеке, размисли о томе да провериш да ли си и код њих навео дозволу, извор и одговарајућу лиценцу. Списак датотека које си послао можеш да погледаш овде. Питања можеш да поставиш на страници која је за то намењена. Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без дозволе биће обрисане петнаест дана након што су послате. Хвала. Милићевић (разговор) 11:30, 7. август 2015. (CEST) Ништа онда, слика ће бити обрисана --Милићевић (разговор) 10:46, 14. август 2015. (CEST) Поздрав Србине, према правилима администратоског гласања ти не остварујеш право гласа. Према правилима корисник треба имати најмање 1000 измјена у ГИП-у, а ти имаш око 160 [1]. -- Ранко Нико лић ✉ 17:12, 29. август 2015. (CEST) Ма вриједан си ти момак, тако до Нове године има да прегураш тај лимит од 1000 измјена. Иначе, то правило и служи да би раздвојили оне који су овдје само ради гласања (ми их зовемо падобранци) од оних који имају добре намјере да дају допринос википедији... --CarRadovan (разговор) 17:17, 29. август 2015. (CEST) Проблем са лиценцом за датотеку Aćim Babić.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Aćim Babić.jpg. Међутим, она би могла да буде обрисана уколико се не утврде носилац и статус ауторског права. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. Bojan Razgovor 01:50, 5. септембар 2015. (CEST) Скенирање те не чини аутором слике. -- Bojan Razgovor 01:49, 5. септембар 2015. (CEST) Imaš ovde informacije o licencama [2] i deo o poštenoj upotrebi, a tvoja slika podleže poštenoj upotrebi.--Soundwaweserb (разговор) 01:56, 5. септембар 2015. (CEST) Понављам ти ниси аутор те слике. Мораш наћи датум смрти правог аутора, или ако не знаш онда датум када је објављено то дело. Ако је све то мање од 70 година, онда не можеш да кажеш да је то јавно власништво. -- Bojan Razgovor 01:57, 5. септембар 2015. (CEST) Aćim Babić[уреди] Posebno pogledaj ovu licencu За слике особа које више нису живе и непостоји слободна слика..--Soundwaweserb (разговор) 01:58, 5. септембар 2015. (CEST) Sledeći put uradi ovako [3] i nema problema, a eventualno dodaj link odakle potiče slika. Pozdrav.--Soundwaweserb (разговор) 02:04, 5. септембар 2015. (CEST) OK, može i onako da ostane kako sam uradio i nema problema.--Soundwaweserb (разговор) 02:06, 5. септембар 2015. (CEST) Nemoj ništa shvatiti pogrešno, autorska prava su vrlo stroga i složena, po tom pitanju nema mnogo prostora za kompromise. Očigledno je da ti nisi lično uslikao tu sliku, ali pošto nije u pitanju živa osoba onda podleže poštenoj upotrebi. Takva su pravila, niko nije kriv zbog toga. Srdačan pozdrav.--Soundwaweserb (разговор) 02:14, 5. септембар 2015. (CEST) Проблем са ауторским правима за датотеку Milan Radulović.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Milan Radulović.jpg. Међутим, на страницу са њеним описом тренутно није стављена одговарајућа лиценца, па је статус ауторских права нејасан. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. --Милићевић (разговор) 19:46, 18. септембар 2015. (CEST) Иде {{cc-by-sa-3.0}} --Милићевић (разговор) 16:25, 20. септембар 2015. (CEST) Поздрав, желим да ти се захвалим на чланку о народном хероју Михајлу Бјелаковићу, само бих те молио да уколико будеш писао још неки чланак о народном хероју, убациш то на овај списак, јер водимо евиденцију, пошто нам се ближи крај, тј фали нам још смао око 270 биографија. Видим да пишеш од Другом светском рату, сада сам у гужви, а када ми то прође даћу ти пар савета како да ти чланци буду бољи, тј квалитетнији. Иначе овај твој чланак ћу допунити подацима, које имам. Поздрав --Pinki (разговор) 20:34, 20. септембар 2015. (CEST) Шаблоне за народне хероје, који су погинули у рату се нестављају одликовања. То је пракса за све чланке, а ко друго Михајло Бјелаковић није носилац Партизанске споменице 1941. године, јер се она додељивала само преживелим борцима, а не погинулима. Погинулим борцима се додељивала Споменица палог борца, која је била у виду повеље. --Pinki (разговор) 23:24, 1. октобар 2015. (CEST) Покрајина Чахар Махал и Бактијари[уреди] Урађено. Ако буде још каквих проблема, само кажи. -- Ранко Нико лић ✉ 18:50, 21. септембар 2015. (CEST) NC-ND[уреди] Neke vikipedije dozvoljavaju takve licence ali to nije slučaj sa srwiki --Милићевић (разговор) 22:17, 21. септембар 2015. (CEST) Ne može jer nije javno vlasništvo, bolje vidi da li je primenljiva poštena upotreba ako je npr. slika za osobu koja nije živa --Милићевић (разговор) 22:22, 21. септембар 2015. (CEST) Koliko ja vidi to je neka dosta stara knjiga (ispravi me ako grešim), tako da je nebitno šta piše na sajtu, kad budeš korice te knjige slao izaberi Autor je umro pre više od 70 godina --Милићевић (разговор) 22:37, 21. септембар 2015. (CEST) Zastava Užica[уреди] Može, ali moraš navesti neki izvor koji potvrđuje da je ovo zaista zastava Užica, nema je na sajtu grada --Милићевић (разговор) 09:58, 24. септембар 2015. (CEST) Проблем са лиценцом за датотеку Визант (Бенд).png[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Визант (Бенд).png. Међутим, она би могла да буде обрисана уколико се не утврде носилац и статус ауторског права. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. Милићевић (разговор) 23:41, 24. септембар 2015. (CEST) Problem je što grbovi/logotipi bendova su po pravilu neslobodne slike osim ako nije eksplicitno naznačeno drugačije tako da i ta tvoja prerade te slike je neslobodna --Милићевић (разговор) 10:36, 25. септембар 2015. (CEST) Ne treba, samo stavi {{logo}} --Милићевић (разговор) 17:42, 25. септембар 2015. (CEST) NC/ND licence[уреди] Ne može, ali možeš da pokreneš diskusiju da se pravila promene i da dozvoljavaju upotrebu slika pod NC/ND licencama --Милићевић (разговор) 17:29, 3. октобар 2015. (CEST) Ne znam ni ja, javi se Vladimiru Nimčeviću on je skoro pokretao rasprave --Милићевић (разговор) 17:35, 4. октобар 2015. (CEST) Борба у Пјеновцу[уреди] Поздрав друже, видим да си написао нешто о борби у Пјеновцу, али није енциклопедијски један те исти текст убацивати у више чланке. У овим постојећим чланцима, је већ на краћи начин описана њихова погибуја, а овај твој опширнији део би се могао искористи нпор за засебан чланак или нешто слично. --Pinki (разговор) 19:30, 4. октобар 2015. (CEST) Још раније сам ти рекао да ћу ти дати пар савета како да боље и квалитетније пишеш чланке. Да буду енциклопедијски. Нпр твој чланак Аћим Бабић је скроз неенцикопедијски. У чланцима треба што више избегавати цитирање неких навода и изјава, јер то није енциклопедијски стил. Такође, не требаш одређене делове чланка одавајати поднасловом, а да у њима имаш само две реченице. --Pinki (разговор) 19:33, 4. октобар 2015. (CEST) Мој ти је савет када пишеш неки чланак, односно биографију неке личности, мораш сакупити све податке које нађеш о тој личности на гомилу, па онда вршиш селекцију шта је битније, а шта мање битно. Да би чланак био енциклопедијски. Јер се не може све што се нађе убацити у чланак, ипак ово нису новине. Нпр то што је неки податак тачан, јер има извор, не значи да је потребан. Јер ево примера, то што је леш Чиче Шумадијског после убиства био изложен у Хан Пијеску, је битно за чланак о њему, али није битно за чланак о Славиши Вајнеру. Мислим ово су ти само савети. --Pinki (разговор) 20:31, 4. октобар 2015. (CEST) Dvorac[уреди] Ne znam, nemam dovoljno informacija a nepostoji ni članak --Милићевић (разговор) 21:00, 4. октобар 2015. (CEST) NC/ND лиценце[уреди] Размишљао сам о овоме синоћ. Извињавам се што нисам одмах одговорио. Није ми проблем да покренем дискусију, али ме занима које слике намераваш да објавиш.--Владимир Нимчевић (разговор) 12:30, 5. октобар 2015. (CEST) Илустрације из Insignia procerum можеш користити и објављивати под слободном лиценцом. Види се да је књига стара. Само обавезно наведи одакле потичу илустрације. Што се тиче првог сајта, најбоље би било да пишеш власнику/вебмастеру, затражиш слику под што повољнијим условима.--Владимир Нимчевић (разговор) 13:01, 5. октобар 2015. (CEST) Проблем са лиценцом за датотеку Миломир Савчић.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Миломир Савчић.jpg. Међутим, она би могла да буде обрисана уколико се не утврде носилац и статус ауторског права. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. Bojan Razgovor 21:38, 14. октобар 2015. (CEST) Prosledi na permissions-sr wikimedia.org a Filip će ostalo regulisati --Милићевић (разговор) 21:46, 14. октобар 2015. (CEST) Mejl sa odobrenjem --Милићевић (разговор) 21:49, 14. октобар 2015. (CEST) Спусти лопту мало. Ја ти нисам крив што месецима после толико порука ниси научио ништа о дозволама. -- Bojan Razgovor 22:05, 14. октобар 2015. (CEST) Генерал Миломир Савчић[уреди] Ово ћеш морати да видиш са Филипом и Милићевићем... ----Радован разговор 22:09, 14. октобар 2015. (CEST) Само полако Србине, без нервозе - све може да се среди! ----Радован разговор 01:25, 16. октобар 2015. (CEST) Резиденција краља Александра Карађорђевића у Хан Пијеску[уреди] Može, ali sliku pre požara ne sliku izgorelih ruševina --Милићевић (разговор) 11:14, 23. октобар 2015. (CEST) Није наведена дозвола за датотеку Црвене стијене Романија.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Црвене стијене Романија.jpg. Међутим, на страници са њеним описом тренутно није наведена дозвола аутора, односно носиоца ауторских права, за њено коришћење на Википедији, па је статус ауторских права нејасан. Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без дозволе биће обрисане петнаест дана након што су послате. Хвала. Милићевић (разговор) 22:43, 1. децембар 2015. (CET) Није наведена дозвола за датотеку Podlipe okapina iznad ulaza u pecinu.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Podlipe okapina iznad ulaza u pecinu.jpg. Међутим, на страници са њеним описом тренутно није наведена дозвола аутора, односно носиоца ауторских права, за њено коришћење на Википедији, па је статус ауторских права нејасан. Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без дозволе биће обрисане петнаест дана након што су послате. Хвала. Милићевић (разговор) 22:44, 1. децембар 2015. (CET) Znači ti si Dobrila Avramović? --Милићевић (разговор) 22:46, 1. децембар 2015. (CET) Dovoljno je bilo da to navedeš u opisu slika --Милићевић (разговор) 22:56, 1. децембар 2015. (CET) Da budem precizan Ауторска права предата су мени од стране госпође Добриле Абазовић, као и одобрење за објављивање на Википедију. to si trebao da navedeš za sve slike --Милићевић (разговор) 23:06, 1. децембар 2015. (CET) Za ubuduće koristi gedžete Brzo brisanje, Podešavanja ->Spravice i čekiraš brzo brisanje i sačuvaj --Милићевић (разговор) 16:55, 4. децембар 2015. (CET) Тај Палавестра је претпостављам хералдичар? У кратким цртама без његове писмене дозволе не може пошто је то његово ауторско дело --Милићевић (разговор) 22:26, 13. децембар 2015. (CET) Па какве то везе има, ти си питао за Палавестрин грб --Милићевић (разговор) 22:37, 13. децембар 2015. (CET) Ne može, ne zna se autor samim tim nemaš ni od koga da tražiš dozvolu --Милићевић (разговор) 22:46, 13. децембар 2015. (CET) Не, и то је нечије ауторско дело --Милићевић (разговор) 23:07, 13. децембар 2015. (CET) Не баш, прочитај до краја ознаку, цитирам у сврхе идентификационог или критичког коментара о филму и његовом садржају значи о филму и његовом садржају --Милићевић (разговор) 23:13, 13. децембар 2015. (CET) Насеља у Коњицу[уреди] Видим да додајеш текстове о насељима у Коњицу, па сам погледао само два Врховина (Коњиц) и Сусјечно (Коњиц) и у оба постоје грешке. Ова насеља нису постојала у општини Коњиц 1991, [4] тако да нису ни пописана у том попису јер су била у општини Калиновик. Тако да Врховина (Коњиц) ни тада 1991 (нису постојало) ни сада 2013. нису имале становника, Сусјечно исто 1991 (није постојало), а 2013. има становнике али не у броју који си написао бар не у извору који си навео. Даље нисам гледао, а верујем да је и у осталим сличан случај. Гледао сам јер сам пре 5 година почео писати о насељима у Коњицу, али сам прекинуо кад ми се умешао један корисник, који је почео да преправља, и мења, са којим се није могло договарати јер је све прелазило у свађу, па сам престао. Немој ово схватити како критику, јер се то лако може исправити, него само да мало пазиш кад пишеш, јер се неки текстови не могу преписивати, само са променом имена насеља, него треба у специфичним случајевима, као овде и мењати текст. Поздрав.--Drazetad (разговор) 18:26, 18. децембар 2015. (CET) Ајд молим те погледај овај чланак - Žigmund Tomašević, па исправи шта не ваља... --Радован ⁂ 19:50, 20. децембар 2015. (CET) Измене као што је ова, покренуте на овај начин и овим речима („исправи шта не ваља”) и то од стране администратора, не би смело да се толеришу. Ово што се урадило у преводу на нашки је следеће: „Аха, ево га! Чланак с нечим што се коси с мојим националистичким ставовима. Хај’ да преправим како мени одговара и то на начин да обришем све што ми не одговара (небитно је ли референцирано или не), а убацим што ми одговара (референцирано изворима које ја сматрам поузданим).” Срамота, али да се свађам нећу, нити да улазим у рат са изменама покушавајући исправити криву Дрину. — Обсусер✉ 02:52, 22. децембар 2015. (CET) У чланку су биле три референце, а Babinger, Franz; C. Hickman, William; Manheim, Ralph (1992). „Mehmed the Conqueror and His Time”. Princeton University Press. се користила као главна (и веома поуздана). Тако да, молим те, немој ти измишљати и покушавати да оправдаш вандалско брисање делова ионако кратког чланка. Ти си додао две референце, а обрисао једну, тако да ти треба да престанеш да измишљаш: Spasić, Palavestra, Mrđenović, Dušan; Aleksandar; Dušan и Fajfrić, Željko си додао што није спорно, али је спорно брисање оне једне и оног текста какав је и био, референциран са извора из Princeton University Press-а! — Обсусер✉ 20:56, 22. децембар 2015. (CET) По чему је твој извор релевантнији од мог? Како ћеш ми то доказати па да ја тек тада одустанем и кажем погрешио сам мислећи да је два плус два пет јер си ти дао доказ да је четири? Ти ништа ниси урадио својом изменом, осим што си обрисао шта ти се не свиђа, а убацио шта ти се свиђа. Зато боље угаси компјутер за којим седиш и остави ово јер смисао пројекта схваташ погрешно, или ради како треба. — Обсусер✉ 21:30, 22. децембар 2015. (CET) Mehmed the Conqueror and His Time претрага говори баш супротно. Књига није одбачена већ има ранија верзија на интернету, а ова од 1992. може да се купи за 50 долара на Амазону. ... та књига не цитира ни један извор и у научним круговима је одбачена, узгред у њој се нису налазиле неке констатације изнесене у твојој верзији чланка... — Имаш ли доказ да је књига у научним круговима одбачена? Шта уопште значи у научним круговима (где су ти кругови и ко их чини) и шта значи одбачена? Не могу ја рећи да је нека књига одбачена јер је стара или је нико не чита. Она је написана, ја сам је навео као извор за наводе који се налазе у чланку и у њој и где је проблем? Шта сад да радимо ти (BosnaSRB RS-е или BosnaSRB RS-у) и ја кад ти кажеш Навео сам доказане историјске чињенице. Позвао се на релевантне изворе., а ја опет с друге стране кажем нешто као Навео сам доказане историјске чињенице. Позвао се на релевантне изворе.? Чије је навео сам и чије је историјске чињенице и чије је релевантне изворе јаче и зашто? Елаборирај ми то мало јер немам и даље доказ од тебе да (ни)сам навео да је два плус два пет, а да за то нисам имао потврду да је неко други то рекао, а не ја... Ево ја теби сада кажем да је у мојим научним круговима књига Rodoslovne tablice i grbovi srpskih dinastija i vlastele одбачена и да су оно што сам ја навео историјске чињенице и да ти мораш бити мало више упознат са темом коју обрађујеш. Шта ћемо сад? Ко је у праву? Ти или ја, или обојица, или нико? Ти прво не познајеш основно правило уређивања (и мото Википедије, СЛОБОДНЕ енциклопедије), а да би уређивао то ти је неопходно. Ако је слободна, ја имам право навести у њој цитат из било које књиге, а ти ако немаш другу књигу у којој пише да је ова моја одбачена не можеш да то говориш. Зашто то не можеш да говориш? Зато што онда и ја могу да кажем да је твоја књига одбачена, а без доказа. У чланку треба остати све, рефернцирано сваким извором понаособ, а не да се твоје неодбачено остави и моје одбачено од стране тебе обрише. — Обсусер✉ 22:23, 22. децембар 2015. (CET) Аха, нисам. А ти си као причитао своју при уносу у чланак. Тврдићеш да јеси. А немаш доказ. Ова расправа није конструктивна ако ти игноришеш све из мога коментара и тераш своје. Имам ли ја доказ да си ти прочитао књигу коју си навео? Зашто је то уопште и битно? Је ли пише у чланку референцирано да је уредник прочитао књигу? Не. Откуд ја знам ко си ти, јеси ли је прочитао или не и с каквим намерава радиш овде? И саветујем ти да још једном прочиташ коментаре изнад и да размислиш и да се замислиш над собом. Чланак неће остати онакав јер нема никаквог разлога да и ја не унесем свој садржај и да кажем да ти ниси упознат с темом. — Обсусер✉ 00:30, 23. децембар 2015. (CET) Мехмед Освајач и његово доба[уреди] Не знам тачно око којих ствари сте се ти и Обсусер споречкали. У сваком случају имај у виду следеће. Поменута књига "Мехмед Освајач и његово доба" Франца Бабингера преведена је на српски још крајем шездесетих. Превео ју је познати преводилац историјских дела Томислав Бекић. Крајем прошле деценије објављен је репринт, који још може да се пронађе у боље опремљеним књижарама. И колико сам приметио цитирана је. Е сад, можда није свуда цитирана, али у научним круговима јесте. У сваком случају не треба наглити са доношењем судова.--Владимир Нимчевић (разговор) 01:53, 23. децембар 2015. (CET) Не спорим да је у неким сегментима можда мањкава (уосталом, које дело нема мане), али не може се никако оспорити да и дан данас представља незаобилазно штиво за оне који се баве историјом Османског царства. Има можда исту репутацију као Опадање и пропаст Римског царства Едварда Гибона. Уосталом, ни капитално дело Владимира Ћоровића кога спомињеш - Историја Срба - делује незавршено. Штампано је 40 година након пишчеве смрти. Ако Иналџик критикује Бабингера, не значи да га у целости одбацује читава турска историографија.-(Где пише да га је одбацила?) Напротив, у цитираном осврту Иналџик одаје признање Бабингеровом труду да податке извучене из извора поређа хронолошки и сматра да је у томе имао успеха упркос неким питањима која остају отворена. Уосталом, Турци су одувек били скептични према европској историографији, која их је углавном приказивала у рђавом светлу. Било би ми од користи ако би ми прецизирао шта ти је заправо засметало што је унео корисник Обсусер.--Владимир Нимчевић (разговор) 03:16, 23. децембар 2015. (CET) Књига јесте писана на основу извора, само што извори нису наведени. :) То није неки нарочити проблем за оне који познају изворе из тог раздобља. Ево шта кажу наши ауторитети. Јованка Калић: Када се решила да објави превод књиге Ф. Бабингера, Мехмед Освајач, Матица Српска се определила за једно признато дело. Писао га је немачки научник широких видика, а уз то велики познавалац прилика у Османлијском Царству и на Балкану посебно. Његови многобројни научни радови, чланци и расправе, посвећени појединим догађајима и проблемима историје XV века, уткани су на најбољи начин у текст ове књиге, која се сада нуди и најширој читалачкој публици. Она ће у њему наћи дело трајних вредности, проверених резултата који се саопштавају на приступачан и лако прихватљив начин. За нашу науку ово Бабингерово дело не представља новост. Оно је прихваћено, понекад допуњавано, али увек присутно у радовима оних који се баве историјом XV века. Недостатак ове књиге, одсуство научног апарата, није могао бити надокнађен ни у овом, српско-хрватском, издању. Ако се избору дела могу дати само похвале, то се не може рећи и за превод текста. У њему се могу открити разне грешке, нарочито у превођењу стручних израза, појмова. Штета је да превод овог значајног дела није достигао очекивани ниво. Душанка Динић Кнежевић: У издању Матице Српске, у преводу Томислава Бекића, коначно се и на српскохрватском језику појавило ово веома тражено и популарно дело Франца Бабингера. Оно је настало као резултат његовог дугогодишњег рада на историји и култури Блиског истока. Ово дело је не само историја једне личности, већ једног бурног периода из прошлости пре свега европских народа, а тек онда Турске. У сваком случају, далеко од тога да је књига одбачена. Колико видим Обсусер је унео у инфокутији податак да је Ж. Т. умро у Каресији, у бугарском делу Тракије. Можда је само помешао места. Дешава се. Не би ишао толико далеко и тврдио да је то намерно учинио. Што се тиче дела који се тиче полубраће и -сестара, мени се чини да је он већ стајао у чланку када га је Обсусер уређивао.--Владимир Нимчевић (разговор) 00:33, 24. децембар 2015. (CET) Овом изменом си много тога уклонио. Не видим шта је спорно у реченици где се каже да је султан имао добар однос са Жигмундом. Ево шта сам нашао у раду једног српског историчара: „Катарина је, заиста, знала да саосјећа са другима, пошто је и сама у вјечност однијела неизрециву тугу због своје двоје дјеце за које је пред сам крај живота сазнала да су прешли на ислам и да их неће више никада видјети. Још је познати Млечанин Donado de Lezze у своме дјелу Historia turchesca забиљежио да се у пратњи турског султана Мехмеда II за вријеме похода против Узун Хасана 1473. уз синове морејског деспота и трапезунтског цара, налазио и (тада седамнаестогодишњи) син босанског краља Томаша и краљице Катарине Жигмунд. Султан је према њему показивао велику наклоност и „овај је играо често тавлије са господарем и много се срдио у игри и говорио господару ријечи на свој начин господар би му се смијао са великим задовољством".” — Ђ. Тошић, Босанска краљица Катарина (1425-1478), Зборник заисторију БиХ 2 (1997), 73-112. Проблем са лиценцом за датотеку Portret kneza Vlastimira v1.png[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Portret kneza Vlastimira v1.png. Међутим, она би могла да буде обрисана уколико се не утврде носилац и статус ауторског права. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. Bojan Razgovor 16:27, 23. децембар 2015. (CET) Na osnovu čega si crtao osobu iz 9. veka, a koja na slici izgleda obučena kao da je iz 19. veka? Vlastiti rad znači crtati od nule, a ne precrtavao, skenirao, upotrebio neke efekte u Photoshopu, jer to je prerada nečije druge slike. -- Bojan Razgovor 03:24, 24. децембар 2015. (CET) Razjasnili smo da ti nisi autor slike, vec si bojio tudju. Pravo da ti kazem, lepsa je originalna ilustracija (iako je potpuna fikcija). -- Bojan Razgovor 00:00, 27. децембар 2015. (CET) На страници Википедија:Сјајни чланци/Гласање покренуто је гласање за чланак Војничев рукопис да исти постане један од сјајних чланака. Гласање траје у периоду 7. 1. 2016. — 14. 1. 2016. --Obsuser (разговор) 20:22, 7. јануар 2016. (CET) Није наведена дозвола за датотеку Твртко краљ Срба Босне.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Твртко краљ Срба Босне.jpg. Међутим, на страници са њеним описом тренутно није наведена дозвола аутора, односно носиоца ауторских права, за њено коришћење на Википедији, па је статус ауторских права нејасан. Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без дозволе биће обрисане петнаест дана након што су послате. Хвала. Милићевић (разговор) 21:10, 3. март 2016. (CET) Šta stim, navedena su prava koja ima Facebook nad poslatim sadžajem --Милићевић (разговор) 21:09, 11. март 2016. (CET) To je siva zona jer nije izričito navedno da je sadržaj dostupan pod nekom slobodnom licencom --Милићевић (разговор) 21:25, 11. март 2016. (CET) Ne može, nije jasno navedeno da je slobodna plus na dnu svake Fejsbuk stranice stoji Facebook © 2016 --Милићевић (разговор) 21:39, 11. март 2016. (CET) Uvek možeš pitati nekoga drugoga za mišljenje --Милићевић (разговор) 21:50, 11. март 2016. (CET) Nije, i pripazi na ponašanje --Милићевић (разговор) 15:27, 12. март 2016. (CET) Ако хоћеш понашај се пристојно ако нећеш немораш има лек и за то --Милићевић (разговор) 15:35, 12. март 2016. (CET) Проблем са лиценцом за датотеку Моимир Талић ВРС.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Моимир Талић ВРС.jpg. Међутим, она би могла да буде обрисана уколико се не утврде носилац и статус ауторског права. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. Милићевић (разговор) 18:41, 12. март 2016. (CET) Tražio sam poveznicu za Beogrdsku šaku, ali izgleda nema na drugim vikipedijama. Ima dosta opširno o njenom izumitelju na engleskoj [5].--Soundwaweserb (разговор) 03:32, 16. март 2016. (CET) OTRS[уреди] Za to se javi Filipu, on ima pristup OTRS-u --Милићевић (разговор) 20:29, 17. март 2016. (CET) На ОТРС су само стигла два мејла, где ти тражиш дозволу. Није стигао сам мејл дозволе. --Ф± 20:36, 17. март 2016. (CET) Па ништа ми не значи ако је код тебе. Проследи га на ОТРС. --Ф± 20:39, 17. март 2016. (CET) Скриншотови ми ништа не значе. Мејлови од њих нису стигли на ОТРС (могуће да су неки технички проблеми посреди, можда су мејлови одбијени као спам, ко зна), а док не стигну не могу ништа урадити по том питању. --Ф± 21:05, 17. март 2016. (CET) Сад је стигло. --Ф± 21:36, 17. март 2016. (CET) Izvoili to reci Filipu, pošto on tvrdi suprotno --Милићевић (разговор) 16:51, 21. март 2016. (CET) Ја не видим његов деманти, уостлаом и он може да ти врати слике --Милићевић (разговор) 17:29, 21. март 2016. (CET) Ja nisam administrator, samo običan korisnik, nemam mogućnost za brisanje. Pozdrav.--Soundwaweserb (разговор) 20:04, 21. март 2016. (CET) Спорне слике - Соколац[уреди] Не видим потребу за толиким инаћењем ни са чије стране око тих слика. Ипак, ако ти је већ толико стало до истих, ево ја ћу се у суботу састати са људима за које се тврди да су они власници тих слика. Након тога ће те бити обавјештени и о састанки и о лиценцама. Стрпи се до тад, поздрав! --Радован ⁂ 12:58, 24. март 2016. (CET) На википедији је све ствар снаге аргумената и спремности заједнице да их прихвате. Мислим да вријеме ради у твоју корист и ако је нека лиценца и била спорна, сад ћеш (ваљда) имати ону праву. Наравно, то ће отворити и питање оправданости етикета... А поздраве ћу свакако пренијети! --Радован ⁂ 21:45, 24. март 2016. (CET) Другар, завршио сам ти оно за Соколац. Ових дана ћеш добити СВЕ могуће слике. Поздрав!--Радован ⁂ 18:49, 26. март 2016. (CET) Кад правиш неке нове инфокутије најлакше ти је да пронађеш неку већ постојећу која ти се највише свиђа, прекопираш код и само промениш параметре. И то је то. На пример покушај са овим шаблоном {{Инфокутија Хришћанска богомоља}}, мени изгледа одговарајуће за то што теби треба --ΝικόλαςΜπ. (разговор) 21:19, 26. март 2016. (CET) Родика Силвија Стан[уреди] Добро ти вече. Извини, морао сам да поништим твоје измене на чланку о проф. Стан, јер она није филозоф, већ филолог. Поздрав. --Stripar (разговор) 00:33, 27. март 2016. (CET) Соколачки радио[уреди] Хвала ти Милане. Нов сам овдје па ће ми требати мало времена да се уходам и укапирам како све функционише. :) --Admanummedici (разговор) 21:26, 30. март 2016. (CEST) Списак православних цркава у Босни и Херцеговини[уреди] Видим да си један од уредника странице, па да изнесем једно запажање. Логичније је, по мени, да се списак формира по Епархијама, па намесништвима и црквеним општинама, што опет не значи да сам ја у праву. Поздрав, --Ванилица (разговор) 17:31, 1. април 2016. (CEST) Ђуро Тошић[уреди] Како можеш да измену назовеш бесмислицом? Страница нема Извор, а тај који је уређивао треба да зна где и како треба постави. Уместо да си Преместио биографију у Изворе, па уклонио шаблон, лакше ти је да се користиш бесмислицама и улазиш у конфликт.--Ванилица (разговор) 14:24, 5. април 2016. (CEST) Логор Јасеновац[уреди] То је он урадио на своју руку, нема јасног разлога за заштиту странице. — Ранко Нико лић ✉ 16:45, 25. април 2016. (CEST) Slike na ostavi[уреди] Prijatelju moj, ne šalji više slike na ostavu. To ti govorim zbog ove budale, koja predlaže sve slike crkava na teritoriji RS da se brišu zbog nekih glupih propozicija [6]! Ubuduće šalji ovde na srpsku Vikipediju jer je to tvoje autorsko delo. Svako dobro, pozdravljam te.--Soundwaweserb (разговор) 19:39, 18. мај 2016. (CEST) Пре него ово урадиш, стави неку референцу или погледај друге Википедије ради небрукања. — Обсусер✉ 01:14, 27. мај 2016. (CEST) Проблем са лиценцом за датотеку Црква Светог Срђа и Вакха у Подима.jpg[уреди] Здраво, BosnaSRB RS. Хвала ти што си послао датотеку Црква Светог Срђа и Вакха у Подима.jpg. Међутим, она би могла да буде обрисана уколико се не утврде носилац и статус ауторског права. Задужбина Викимедија је веома пажљива када су у питању датотеке које се укључују у Википедију због закона о ауторском праву (за више информација погледај Википедијину политику ауторског права). Напомена: Ово обавештење је информативне природе и можеш да га обришеш са своје странице за разговор, након што га прочиташ и разјасниш статус ауторских права датотеке. Датотеке без извора и одговарајуће лиценце могу бити обрисане седам дана након што су послате, као што је наведено у правилима о коришћењу датотека. Хвала. Милићевић (разговор) 18:20, 28. мај 2016. (CEST) Ne može Creative Commons Ауторство-Без прерада 3.0 Србија --Милићевић (разговор) 17:42, 29. мај 2016. (CEST) Старе српске слике[уреди] Здраво! Извињавам се што нисам одговорио брзо. Ја не бих користио ниједну слику која је постављена на тај сајт. А ево зашто. Очигледно је да је већина слика преузета са сајта Народне библиотеке Србије. Уосталом, не може појединац бити у поседу толико слика. Просто је немогуће да их је све сам дигитализовао. Морао је нешто (=много тога) да преузме. А ја не бих аматера и кршиоца копирајта молио да ми позајми слику ни под каквим условима. Радије бих се обратио правом власнику, а то је НБС.--Владимир Нимчевић (разговор) 00:26, 1. јун 2016. (CEST) Ko je reko da je umro Savo, kad je Savo u Kanadi spavo [7] .--Soundwaweserb (разговор) 16:28, 13. јун 2016. (CEST Академик каже 730.000, а код нас се инсистира на 700.000 и притом се та бројка приписује у заслугу организацији Јад Вашем. Зашто 700.000? Као да је 30.000 мало? Данас кад страда један наш усталаса се читава јавност. Зашто Јад Вашем, а не нпр. тај академик, који макар објашњава како је дошао до бројке 730.000?--Владимир Нимчевић (разговор) 23:53, 14. јун 2016. (CEST) Јединице ЈВуО[уреди] У свим чланцима о јединицама ЈВуО у шаблону под држава стоји Југославија у рату 1941—1945. и та веза води на телевизијску емисију, а не на Југославију у Другом светском рату--Pinki (разговор) 00:23, 15. јун 2016. (CEST) Такође називи корпуса су много рогобусни са оним додатком Горски штаб. Треба те само стављати нпр Романијски четнички корпус или Романијски корпус ЈВуО. Тај назив Горски штаб засигурно није коришћен у свакодневној употреби. --Pinki (разговор) 00:26, 15. јун 2016. (CEST) Па довољно је само избацити прву реченицу из чланка и ето биографије. Аутор чланка боље да је написао биографију, него што је писао чланак о споменику! Има ту још доста чланака о бистама, који не вреде ничему --Pinki (разговор) 23:36, 20. јун 2016. (CEST) Човек није био херој, већ хидро инжењер. Чланак о његовој бисти, као и чланци о бистама разних других људи нису ни потребни, јер су бисте не превише битни споменици да бих имали своје чланке. Треба те све чланке о бистама у Власотинцу потрпати у један чланак, као што постоји чланак о бистама у Нишу. --Pinki (разговор) 23:42, 20. јун 2016. (CEST) Predugačak naslov[уреди] Bilo bi dobro da se skrati naslov jer je predugačak za standarde Vikipedije. Некрополе са стећцима на локалитетима Покојница (Мраморје) и Подгробље (Лука) у селу Невачка, историјско подручје — predlog Некрополе са стећцима на локалитетима Покојница и Подгробље у селу Невачка.--Soundwaweserb (разговор) 13:50, 21. јул 2016. (CEST) Упознај Српску[уреди] Хеј, хеј, хеееј! Полако с овим шаблонима. Оди на Википедија:Дозволе за објављивање па види да су сви ови сајтови ослободили своје информације. --Miljan Simonović (разговор) 23:02, 22. јул 2016. (CEST) Е, тако. Извини ако сам деловао мало грубо, али препао сам се кад сам видео шаблоне. Све најбоље у даљем току такмичења, Miljan Simonović (разговор) 23:08, 22. јул 2016. (CEST) Дињичићи[уреди] Ако ти није проблем, направи шаблон за ову породицу, као што већ имамо за Немањиће, Котроманиће и остале. —Николић Ранко (разговор) 22:36, 27. јул 2016. (CEST) Главни чланак: Некрополе са стећцима на локалитетима Покојница и Подгробље у селу Невачка, Некропола са стећцима Рајков камен у Мијатовцима, и Некропола са стећцима на локалитету Стијене у Вихнићима Замени категорију Археолошка налазишта у Босни и Херцеговини са категоријом Археолошка налазишта у Републици Српској. --نوفاك اتشمان 01:21, 1. август 2016. (CEST) Стварно смешно да изворе наводиш кроз спољашње везе?! Уместо да раздвојиш, лакше ти је да поништиш измену. Нека, сам ћу.--Ванилица (разговор) 23:38, 11. август 2016. (CEST) Урађено. —Ранко Николић (разговор) 23:15, 22. новембар 2016. (CET) Pogledaj i komentariši ako želiš. Hvala.[8], [9]--Soundwaweserb (разговор) 21:44, 23. новембар 2016. (CET) Стефан Твртко I Котроманић[уреди] Апсолутно сам за, дотјераћемо и пуно ако треба. :) --Сарајлија! (разговор) 18:24, 26. новембар 2016. (CET) Vlada talk 20:54, 26. децембар 2016. (CET) Орловићи[уреди] Раде воље, али не знам шта требам да урадим, да избришем неко преусмјерење или да преименујем постојећи чланак? — Ранко Нико лић ✉ 15:18, 20. мај 2017. (CEST) Само то? Немој ме погрешно схватити, али зашто то ти не би урадио, чланак би се теби приписао, овако ће мени, а ја уствари ништа нисам урадио. — Ранко Нико лић ✉ 15:43, 20. мај 2017. (CEST) Нема везе, ако могу помоћи на други начин, да нешто обришем или преусмјерим, само кажи. — Ранко Нико лић ✉ 15:51, 20. мај 2017. (CEST) Не бих знао, ја је одавно не користим, можда не ради због ових доњих дугмића. — Ранко Нико лић ✉ 16:11, 20. мај 2017. (CEST) Ако можеш — укључи се, битно ми је сазнати и твој став.--Радован ⁂ 20:04, 27. јун 2017. (CEST) Поменути уредник се позива на неке изворе СПЦ-а, па молим стрпљења док провјерим изворе! --Радован ⁂ 00:34, 1. август 2017. (CEST) Милан Радуловић[уреди] Здраво. Видим да си вратио 30. октобар као датум смрти. 29. октобар је датум који су његови најрођенији навели у читуљама. Ако немаш неки бољи извор који би то побио, вратићу 29. јер његови сигурно знају боље од било ког спољног извора. Поздрав. PajaBG (разговор) 17:25, 14. децембар 2017. (CET) Grb Banjaluke[уреди] Ubačene izmene su prikladnije za članak Zastava Banjaluke. Iskreno, mrzelo me da uređujem taj članak premda u heraličkoj litearturi za grb, se pominje i priča za gotovo kompletan članak i o Zastavi. Al svejedno, mislim da bi Nikolićeve i Marlovićeve predloge trebalo tamo da prebaciš. --ANTI_PRO (разговор) 21:15, 6. фебруар 2018. (CET) P.s. Svaka čast za aploudovanje mnogo boljih slika o njihovim predlozima za grb. --ANTI_PRO (разговор) 21:18, 6. фебруар 2018. (CET) Pa stavi u članak o Zastavi Banjaluke. Ovo je članak o grbu. Urediću i taj članak ako im je stvarno stalo do toga isto kao i ovaj za grb. Namerno sam pominjanje zastave stavio onkraj članka, jer to nije tema. Nisam hteo da prekoračujem granicu i zalazim u tematiku drugog članka. Inače, veksilologija nije grana heraldike, nego podjednako pomoćna nauka kao heraldika. I jedna i druga su pomoćne nauke Istorije. Nisu ni u kakvom heijerarhijskom odnosu. --ANTI_PRO (разговор) 21:22, 6. фебруар 2018. (CET) Пријатељу, видех да си ме [[10]] поменуо на технички неправилан начин, па бих те замолио да то некако исправиш - приликом позивања других корисника не наводи се сегмент "(разговор)" који се аутоматски генерише приликом свачијег потписа, тако да по ономе што си ти од горе копирао испада да је то моја напомена. А што се тиче оне Качавендине комедије из 2012. године са прославом наводних "780" година митрополије, од те бруке и срамоте су сви одаво опрали руке. Сорабино (разговор) 22:15, 13. фебруар 2018. (CET) Здраво, BosnaSRB RS. — Жиле (✉) 22:36, 24. јун 2019. (CEST) Преузето из „https://sr.wikipedia.org/w/index.php?title=Разговор_са_корисником:BosnaSRB_RS&oldid=21990803” Ова страница је последњи пут уређена на датум 24. јун 2019. у 22:36 ч.


Пред побуњенике је изашао Селим – бег Градашчевић и питао их шта траже. Без изговорене ријечи Јован Калиновић из Горњег Жабара испалио је хитац из пушке и скинуо бега са коња. У том моменту Турци окренуше пушке према раји, а "низами" исукаше сабље и кренуше у јуриш. Падоше прве жртве са обје стране и разјарени Турци навалише свом жестином на слабо наоружани народ у липичкој шуми, гдје започе крвава борба прса у прса.


10 забавних чињеница о Вегасу - 2020 - https://sr.planet-travel-tours.com 10 забавних чињеница о Вегасу Оно што се дешава у Вегасу требало би да остане у Вегасу, али неке од лудих прича које потичу из овог хедонистичког игралишта су само сувише добре да не деле Ево неких наших омиљених. 1. Ко није сањао да одлази у Лас Вегас и остави милионера? Најсрећнији добитник свих времена је Елмер Схервин, који је у доби од 76 година освојио Мегабуцкс џекпот од 4,6 милиона долара првог дана Мираге Хотела отворен је 1989. године. Схервин је одлучио да жели да победи шансу да постане други победник џекпот и наставио је играти машине једном или два пута недељно - или можда само жели да оправда зависност од коцкања ... Без обзира на то, 16 година касније освојио је 21 милион долара, у доби од 92 године, овог пута који је већину прихода остварио у добротворне сврхе. Шервин је имао циљ да освоји трећи пут када је умро три године касније. Испробајте своју срећу у Мираге хотелу? Мираге.цом 2. Лас Вегас је најсветлији град на земљи када се гледа из свемира, и користи 5600 мегавата струје дневно - а све ово не долази из брана Хоовер, како бисте могли очекивати. Међутим, неколико хотела брине о њиховом утицају на животну средину и ЛЕЕД сертификоване - укључујући Мандарин Ориентал, Ариа и Вдара Хотел & Спа. Осим тога, Беллагио има екосистемске лимене лимове, а Палаззо има на себи огроман систем соларне енергије на крову. 3. Око 120.000 људи се венчава у Вегасу сваке године, а Завод за брак жупаније Цларк издаће лиценцу на лицу мјеста за само 77 долара. Изненађујуће је да има готово толико начина да се постигне као што постоје коцкарнице - 5-минутна вожња кроз венчање, тема КИСС-а где се свештеник замењује имперсонатором Гене Симмонс-а, на врху кола за посматрање Биг Ролера, на опсерваторијум реплике Еиффелов торањ, под водом Силвертон Акуариум ... или чак испред икона Добродошли у Лас Вегас знак. Младенци на овој погонској капелиЈупитеримагес / Тхинкстоцк 4. Звучи као урбана легенда, али заправо је истина: скандал избио је 1980. године када су медицинске сестре на "грозничкој смјени" у болници у Лас Вегасу биле саслушане узимајући опкладе када би њихови пацијенти умрли, док би једна медицинска сестра, наводно, помоћне машине за победу. Према Снопесу, прича је стварна, али је медицинска сестра касније ослобођена неправде; шале које је направила на тему су објасњене као механизам за сузбијање веома тежак посао. 5. Да ли сте се икада запитали како бисте се суочили са собом ако би постојао Зомбие Апоцалипсе? Па, не размишљајте више јер Зомбие Апоцалипсе Сторе нуди интерактивно рекреацију таквог догађаја. Учесници морају да избришу заражену област тако што елиминишу што више зомбија колико могу, а на крају завршавају са слагалицом слагања у соби. Продавница такође продаје предмете за преживљавање и самоодбрану и нуди позадину бацања ножева. Научите како да будете спремни за Зомбие Апоцалипсе у ВегасЛеолинтанг / Тхинкстоцк 6. Да би промовисао предложену резиденцију у Вегасу 2007. године, Мајкл Џексон планирао је да направи робот реплике од 50 метара који би кретао ласерске греде у пустињи. Идеја је била да је ово прва ствар коју би људи видели у МцЦарран Интернатионал Аирпорт. Ми смо прилично разочарани што се то никада није догодило и да Јацксон никада није наступао у Вегасу као соло уметник упркос томе што је био чест посјетилац. 7. Особље подручја 51, високо класификоване војне инсталације постављене 100 миља / 161 км северно од града, живе у Лас Вегасу и лети сваки дан на необележеним авионима са ограниченог терминала на аеродрому МцЦарран. Теорије завере око подручја 51 обилују - на сајту се наводи да су заузели ванземаљске свемирске летјелице и место "лажног" месеца слијетања 1969. године, а та чињеница да ЦИА није признала да званично постоји до 2013. године није помогла. Једнодневне излете на подручје приближи се што је законом дозвољено, укључите вожњу низ "Ванземаљску магистралу" и зауставите се у Алиен поштанском сандучету, велику бијелу кутију инсталирана од стране локалног ранчера који се уморио од примања поште намењеног нашој малој зеленој пријатељи. Да ли знате која је примарна сврха подручја 51? Алекеис / Тхинкстоцк 8. Инспирисан пијаним разговором са својим пријатељима, 2004. године британски човек по имену Асхлеи Ревелл продао је апсолутно све што је поседовао и отишао у Вегас да би се коцкао на једном спину на точку рулета. Чак и када је у Плаза Цасино и Хотелу предао чипове вредне 76.840 фунти, Ревелл још није одлучио да ли ће се кладити на црно или црно. У последњем тренутку, гурнуо је чипове на црвено, и задржао дах. Срећом за Ревелла, лопта је слетела на црвено, број седам, а отишао је са 153.680 долара. По свему судећи од тада води веома миран живот. 9. Није стварно толико тајна (наћи ћете пуно коментара за Трипадвисор), али многи људи не знају за одличан пизза заједнички хотел Цосмополитан, који се налази на необележеном коридору на трећем спрату. Многи ресторани нуде јело које нећете пронаћи и на менију - Лобстер Миланесе у Портофину у Тхе Мираге-у је заснован на старој омиљеној из сада затвореног ресторана, Кокомо и Риба за љускане воде у цвети на Арији сувише зачињени за редовне укусе - али ако мислите да можете да га поднесете, свакако наручите. 10.Лас Вегас је прогнан - дух Бугсија Сиегала, озлоглашеног мафијаша који је отворио хотел Фламинго годину прије његове смрти 1947. године, стотинама пута је видео особље и госте. Лас Вегас Хилтон (сада Вестгате), где је Елвис изводио 58 узастопних емисија 1969. године, прогони никога другог од самог Краља (за Зелену собу се каже да је омиљено место), а Луксор је рекао да има мање од пет духова - тројица грађевинских радника који су имали несреће док је градилиште, а друга два самоубиства који су скочили из централног атрија. 11. Само морамо ово додати: имамо изузетно страшан Лас Вегас Травел Гуиде који ће вам помоћи да навигирате по граду са лакоћом, иако не можемо гарантовати да ћете видети духа - или побиједити велике. Планирате лов на духа у Вегасу? АнкиХоглунд / Тхинкстоцк Како: Преживети на пустом острву Отзиви: Тигерлили хотел, Единбургх Топ 5: Некадашње олимпијске локације Последњи танго у Буенос Аиресу Европа: on О плафонима у Папхосу Европа: on О плажа Лимассол Вилларс ски ресорт Саас Фее скијалиште


source: wikipedia

text: 22. јун (22.6.) је 173. дан године по грегоријанском календару (174. у преступној години). До краја године има још 192 дана. Догађаји 217. п. н. е. — Птолемеј IV Филопатор је поразио селеукидског краља Антиоха Великог у бици код Рафије. 168. п. н. е. — Римљани под заповедништво Луција Емилија Паула су поразили код Пидне македонског краља Персеја, који се предао након битке и тиме окончао Трећи македонски рат. 1533 — Турски султан Сулејман I Величанствени са Аустријом потписао уговор о миру, после другог неуспешног похода на Беч. 1593 — Аустријска војска је нанела тежак пораз Османском царству у бици код Сиска. 1815 — После пораза код Ватерлоа Наполеон Бонапарта абдицирао и други пут. 1826 — У Панами, на иницијативу јужноамеричког револуционара Симона Боливара, одржан Панамерички конгрес, у циљу уједињења јужноамеричких република. 1874 — Успостављена прва телеграфска веза Бразила и Европе. 1894 — Афричка држава Дахомеј, Бенин, постала француска колонија. 1914 — Српски краљ Петар Карађорђевић повукао се са власти, а краљевска овлашћења добио његов други син Александар, који је 1. децембра 1918. постао регент Краљевине Срба, Хрвата и Словенаца, а краљ после смрти оца, 1921. 1940 — Француска у Другом светском рату потписала капитулацију у Компјењу, месту у којем је француски маршал Фердинанд Фош 1918. примио капитулацију Немачке после Првог светског рата. Генерал Шарл де Гол у Лондону образовао владу Слободне Француске. 1941 — Почела операција Барбароса, у Другом светском рату, у којој су Хитлерове трупе с више од 150 дивизија напале СССР дуж целе граничне линије између Балтичког и Црног мора. Италија и Румунија објавиле рат СССР. Централни комитет Комунистичке партије Југославије упутио проглас у којем је позвао народе Југославије на устанак против немачке окупације. 1944 — СССР је покренуо операцију Багратион против немачке армијске групе Центар. 1945 — Окончана је битка за Окинаву победом Американаца. 1965 — Јапан и Јужна Кореја у Токију потписали споразум о успостављању дипломатских односа. 1965 — Дијего Армандо Марадона је у четвртфиналу Светског првенства 1986. против Енглеске постигао гол руком и гол који је касније проглашен голом столећа. 1994 — Представници Русије у седишту НАТО у Бриселу потписали приступницу Партнерству за мир. 2000 — Свемирска летелица САД „Марсов осматрач“ открила назнаке о постојању воде на Марсу. 2001 — Немачка почела исплату ратне одштете људима које је нацистичка власт током Другог светског рата држала на принудном раду. Уставни суд Турске забранио рад главној опозиционој происламској Партији врлине, која је у Парламенту имала 102 посланика, због њене антисекуларне активности. Месец дана касније половина посланика те партије основала нову странку Саадет. 2003 — У оквиру своје друге посете Босни и Херцеговини поглавар Римокатоличке цркве Јован Павле II први пут је посетио Републику Српску. Током државне посете Лондону председник Русије Владимир Путин био и званичан гост Бакингемске палате, што је први пут после 1874, када је на двору био руски цар Александар II. Британски двор држао замрзнуте односе с Москвом у знак протеста што су бољшевици 1918. убили руског цара Николаја II. Премијер Индије Атал Бехари Ваџпаји допутовао у званичну посету Пекингу. То је прва посета једног премијера Индије Кини за последњих 10 година. Рођења 1757 — Џорџ Ванкувер, британски истраживач. (прем. 1798) 1805 — Ђузепе Мацини, италијански политичар и револуционар, оснивач организације Млада Италија. (прем. 1872) 1826 — Богобој Атанацковић, српски књижевник и адвокат. (прем. 1858) 1892 — Жак Конфино, лекар и писац. (прем. 1975) 1897 — Норберт Елијас, немачки социолог. (прем. 1990) 1898 — Ерих Марија Ремарк, немачки писац. (прем. 1970) 1898 — Зенон Косидовски, пољски писац, есејиста и песник. (прем. 1978) 1906 — Били Вајлдер, америчко-аустријски сценариста, продуцент и редитељ. (прем. 2002) 1936 — Крис Кристоферсон, амерички музичар и глумац. 1941 — Мајкл Лернер, амерички глумац. (прем. 2023) 1943 — Мајкл Костерлиц, британско-амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (2016). 1944 — Жерар Муру, француски научник, пионир на пољу електротехнике и ласера, добитник Нобелове награде за физику (2018). 1947 — Пит Маравић, амерички кошаркаш. (прем. 1988) 1949 — Мерил Стрип, америчка глумица. 1952 — Грејам Грин, канадски глумац. 1953 — Синди Лопер, америчка музичарка и глумица. 1958 — Брус Кембел, амерички глумац, продуцент, писац и редитељ 1962 — Клајд Дрекслер, амерички кошаркаш. 1964 — Ден Браун, амерички писац. 1966 — Горан Касум, српски рвач. 1966 — Емануел Сење, француска глумица, музичарка и модел. 1968 — Миодраг Божовић, црногорски фудбалер и фудбалски тренер. 1970 — Растко Цветковић, српски кошаркаш. 1971 — Мери Лин Рајскуб, америчка глумица. 1975 — Андреас Кледен, немачки бициклиста. 1982 — Хамад ел Монташари, фудбалер из Саудијске Арабије. 1984 — Јанко Типсаревић, српски тенисер. 1985 — Софоклис Схорцијанитис, грчко-камерунски кошаркаш. 1988 — Омри Каспи, израелски кошаркаш. 1989 — Зоран Драгић, словеначки кошаркаш. 1989 — Вилијам Мозли, амерички кошаркаш. 1995 — Сара Колак, хрватска атлетичарка. Смрти 1535 — Џон Фишер, енглески кардинал. 1969 — Џуди Гарланд, америчка глумица и певачица. (рођ. 1922) 1987 — Фред Астер, амерички филмски глумац и играч. (рођ. 1899) 1990 — Иља Михајлович Франк, совјетски физичар. (рођ. 1908) 2017 — Богољуб Митић, српски глумац и комичар. (рођ. 1968) 2017 — Квет Масире, бивши председник Боцване. (рођ. 1925) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Светог Кирила - архиепископа александријског Светог Кирила Бјелозерског Летња дугодневица


text: Карл Ренер (; Доње Дунајовице, 14. децембар 1870 — Беч, 31. децембар 1950) био је аустријски социјалдемократски политичар и правник. Рођен је у месту Доњим Дунајовицама у Чешкој а умро у Бечу. После Првог светског рата учествовао је у стварању владе Аустрије у којој је постао и први канцелар Прве аустријске републике и предводио је аустријску делегацију на преговорима у Сен Жермену. Такође је био и први канцелар и председник Аустрије после Другог светског рата, па га због тога још називају и "оцем републике". Ренер се сматра за доброг писца књига које се баве социологијом закона. Његови псеудонијуми као писца су били Синоптикус и Рудолф Спрингер. Биографија Детињство и студије Ренер је одрастао у сиромашној породици која је живела у јужној Моравској. Он је био 18. дете својих родитеља који су били фармери. Због своје интелигенције дозвољено му је да се упише у гимназију, где му је један од професора био и Вилијам Јерусалим. Од 1890. до 1896. године студира на универзитету у Бечу где је дипломирао са највишим оценама. Године 1895. је био један од оснивача "Naturfreunde" (Пријатеља природе), организацији којој је осмислио лого и која данас има око 500.000 чланова широм света. Већ током ових раних година отвара нове перспективе у анализи националних сукоба и приватног права. Након дипломирања, успео је да добије коначну позицију функционера у библиотеци Царског савета. Политичка каријера (1896—1918) Ренер је одувек био заинтересован за политику, а 1896. године се учлањује у социјалдемократску партију Аустрије. У свом првом великом послу за странку он се посветио кључном питању решавања проблема држављанства. Његово решење се састојало у томе да припадност нацији не треба да буде регулисано према територијалној распрострањености човека, већ према његовој личној тачки гледишта. Године 1910. написао је велики спис о пољопривредним задругама и задругама уопште. Захваљујући томе изабран је 1911. године за представника задруга федерације централне Аустрије. Да би ослободио финансијски нестабилне задруге од зависности великих банака средње класе, 1912. године је основана кредитна федерација аустријске радничке класе, која је 1922. године претворена у банку радничке класе. Ова банка је распуштена 1934. године, после кризе у којој се нашла влада под канцеларом Долфусом, а поново је основана 1947. године као банка за рад и привреду. Ренер је представљао своју странку у аустријском делу парламента Аустроугарске од 1907, па све до њеног распуштања 1918. године. (1918—1934) После 1918, након пропасти Аустроугарског царства, Ренер је постао први шеф мале новонастале државе у којој се причао немачки језик, а која није хтела да буде наследних Хазбуршке династије. Због тога је предложио да се нова држава зове „Норишка република“ или република Норик, име које се односи на Норик, краљевину која је заузимала приближно исту територију као ова нова држава, која је касније припојена Римском царству као њена провинција. Његов предлог није усвојен, јер је узето име "Republik Deutsch-Österreich" или република Немачка Аустрија, име које је на преговорима у Сен Жермену било забрањено од стране Антанте када су поништили резолуцију уставотворне народне скупштине у Бечу да ће Немачка-Аустрија бити део републике Немачке. Чак и пре пропасти Аустроугарске монархије Ренер је предложио будућу заједницу Аустрије са Немачком, употребљавајући чак и реч Аншлус. Био је на челу привремене и уставотворне народне скупштине земаља које су биле заступљене у царевинском савету (формалан опис аустријске половине дуализма) које су углавном говориле немачким језиком. Одлучио је и да оформи нацију у угледу на остале националности које су то урадиле по завршетку Првог светског рата. Пошто на преговорима у Сен-Жермену Антанта није прихватила име Немачка-Аустрија усвојено је име република Аустрија која је уз то проглашена и за одговорног наследника царске Аустрије. Ренер је тамо морао да прихвати да је овој новонасталој држави забрањена била каква политичка сарадња са Немачком. Такође је морао да прихвати и губитак територија на којима се већином причао немачки: Јужног Тирола, велики део Бохемије и Моравске, провинције у којој је и рођен. Због тога је морао да се одрекне и удела у родитељској фарми ако је, „сељак власник који је постао марксиста", хтео да остене официр у аустријској влади. Ренер је био канцелар Аустрије у прве три коалиције кабинета и министар иностраних послова од 1918—1920, а од 1931—1933. био је председник Националног већа Аустрије (доњег дома) у Парламенту Аустрије. 1931. је одржао говор у којем прихвата да по први пут у историји народ на изборима бира председника Аустрије. Међутим, до тога није дошло, јер је народна скупштина 9. октобра 1931. поново изабрала Вилхелма Микласа за председника. Ренер се током ових година залагао за сарадњу са Хришћанском социјалном партијом. Међутим, када му је 1931. тадашњи председник Хришћанске стране Игнац Зајпел понудио ту сарадњу, он ју је одбио. У марту 1933. настао је аргумент због неправилности у поступку гласања у коме је Ренер имао контроверзну улогу. Он је поднео оставку да би могао да гласа као члан парламента, на шта су га наговорила два потпредседника савета Ото Бауер и Карл Зајц, коју су такође поднели оставке због гласања. Захваљујући томе парламент није могао да закључи седницу. То је донело до ситуације која није била дефинисана у дневном реду парламента. Ту ситуацију је искористио Енгелберт Долфус који је оставке сва три члана узео за пример да је Национално веће постало непрактично, извео је државни удар и успоставио једнопартијску диктатуру. (1934—1945) У доба аустрофашизма, од 1934. када је његова странка забрањена, он је чак и подржавао Аншлус, сматрајући да је нацизам пролазни феномен, који неће бити гори од диктатуре која је владала Аустријом и коју су спровели Долфус и Курт фон Шушниг. После анексије Аустрије од стране Немачке 13. марта 1938, Ренер је дао интервју за број бечког дневног лиса који је изашао 3. априла 1938. У прилогу који је објавио под насловом "Ich stimme mit Ja" (слажем се са Да), у којем се дистанцира од начина на који је веза између две земље успостављена, изјавио је: Током Другог светског рата Ренер се потпуно повукао из политике и то време је провео у кућном притвору, у Глогницу. Нацисти су кућни притвор сматрали веома великодушним с њихове стране. Такође му је било дозвољено и писање. За то време он је написао светски поглед на модеран свет, обиман епски стих у прилог Лукрецију. (1945—1950) Крај рата Аустрија је дочекала без владе захваљујући одбијању аустријских социјалиста који су се налазили у иностранству да сарађују са другим избеглим аустријским политичким групацијама, па због тога није успостављена влада у изгнанству. Совјетски Савез је то упражњено место хтео што пре да попуни са владом која ће њој одговарати, а Ренер је био један од људи за које је Стаљин лично имао намеру да буде на власти у Аустрији. Ове намере су се криле од западних савезника, зато што су Совјети знали да су они хтели да, део по део, пренесу политичку одговорност Аустријанцима после рата. 4. априла 1945. војни извори су пренели вест да је Карл Ренер из свог дома у Глогницу најавио да се укључио у преговоре о новој влади. Касније је о томе написао : САД и Уједињено Краљевство су сазнали за совјетски пројекат тек 26. априла 1945. на конференција министра иностраниих послова Русије Андреја Вишинског. Британци су одмах уложили протест. Американци нису протестовали, али су такође одбили да призанју Ренерово министарство. 27. априла почела је са радом Ренерова привремена влада у којој су били чланови три политичке странке: Социјалдемократске партије, Аустријске народне странке (наследник Хришћанко социјалне партије) и Комунистичке партије Аустрије. Истог дана привремена влада је издала декларацију у којој су одвојили Аустрију од Немачке и започели кампању да земља буде призната као независна држава. Као резултат Ренерове акције Аустрија је увелико напредовала у очима западних савезника, јер је с тим испунила услове московске декларације у којој се наводи да се не признаје Аншлус и у којој се позива на оснивање слободне Аустрије после победе над нацистичком Немачком, под условом да Аустрија докаже да је преузела одговарајуће поступке и кораке ка том правцу. Тако је Аустрија, која је нападнута од стране Немачке, била третирана као нежељени учесник и прва жртва нацистичке Немачке. Иако су изнели позитиван став због ове Ренерове акције, западни савезници су оклевали пола године да признају владу на челу с Ренером, јер им је било сумњиво да су Руси у Бечу тако брзо признали Ренеров кабинет. 20. октобра 1945. све четири победничке силе у рату су призанле Ренерову владу, а самим тим и Ренера као првог канцелара Аустрије после Другог светског рата. Крајем године је изабран и за првог послератног председника Аустрије. Карл Ренер је умро 31. децембра 1950. године и сахрањен је na централном гробљу у Бечу. Публикације Под псеудонијумом Синоптикус: -{Staat und Nation}- (Држава и народ), Беч 1898. Под псеудонијумом Рудолф Шпрингер: -{Der Kampf der Nation um den Staat}- (Борба народа за државу), 1902. -{Grundlagen und Entwicklungsziele der österr.-ungar. Monarchie, die Krise des Dualismus}- (Базе и развојни циљеви Аустроуграске монархије, криза дуализма), 1904. Под својим правим именом: -{Österreichs Erneuerung}- (Обнова Аустрије) - 3. вол 1916/1917. -{Marxismus, Krieg und Internationale}- (Марксизам, рат и интернационала), 1918. -{Die Wirtschaft als Gesamtprozess und die Sozialisierung}-, 1924. -{Staatswirtschaft, Weltwirtschaft und Sozialismus}- (Државна економија, светска економија и социјализам), 1919. -{Die Rechtsinstitute des Privatrechts und ihre soziale Funktion}- (Правни институти приватног права и њене друштвене функције), 1929. -{Wege der Verwirklichung}-, 1929. -{An der Wende zweier Zeiten. Lebenserinnerungen}-(мемоари), 2. вол, Беч: -{Braumüller}- 1946. -{Wandlungen der modernen Gesellschaft: Hundert Jahre Karl Marx: Erbe und Auftrag}-, 1947. -{Arbeit und Kapital}-, 1950. Види још Савезни канцелар Републике Аустрије Извори Литература Спољашње везе Рођени 1870. Умрли 1950. Аустријанци Аустријски политичари Председници Аустрије Канцелари Аустрије Сахрањени на Средишњем бечком гробљу


на којем год да језику почиње пљусак.


Масовни и необични протести у Шпанији Шпански радници све чешће излазе на улице, јављујући властима да им се из дана у дан погоршава положај. О детаљима новог масовног покрета у коментару Игора Кудрина. Прошлог викенда становници 57 градова одједном изашли су на нове манифестације. Узрок масовних протеста је познат: незапосленост, смањење плате, сложена ситуација у области здравства и образовања. Истовремено земља преживљава невиђени пораст цена намирница, саобраћаја, комуналних услуга. Искусни политичари одлично разумеју реакцију обичних грађана на погоршање економсl 4000 2;е ситуације. Није узалуд то што после отоворене конфронтације руководиоци владе и опозиције траже узајамно прихватљива решења у интересима грађана и своје сопствене репутације. Нови премијер Мариано Рахој, као далековиди човек, већ 50 дана после доласка на власт био је приморан да заборави на своју оштрину, позивајући Шпанце да подрже реформе које спроводи. Шпанци, желим да вам кажем да су наше реформе праведне, иначе их не бих усвојио. Он су корисне, зато што ступивши на снагу, учиниће ваш живот бољим и достојнијим. Схватам да се никоме то не допада, али поштујем туђе мишљење. Ипак понекад нема излаз. Све што ми чинимо, чинимо ради Шпанаца и побољшања њиховог живота. Када наше реформе не би имале перспективу, не бисмо их предлагали. Ипак Шпанци са својим неисцрпним осећањем за хумор за разлику од Грка и Италијана налазе врло необичне, чак и ризичне методе борбе против искушења која су их запљуснула. Да узмемо на пример паролу која се родила прво у Мадриду и Барселони, а затим је прешла и у друге градове: Не плаћам. То значи да су потомци Санча Пансе доведени до очаја сталном скупоћом почели да се упуштају у отворене трикове и обмањивања. Заузимају празне зграде, не плаћају станарину и комуналне услуге, што је својеврсна освета банкама и рентијерима који се богате. Пред очима се рађа и друга необична навика. Одређени део становника, презревши правила части и кршећи законе, труди се да не плаћа карте за градски превоз које су веома поскупеле. И то не због цицијаштва. Као човек који је живео у Мадриду 10 година могу да кажем: никада нисам видео да кондуктери лове у аутобусима и метроу путнике без карте. Једноставно част и васпитање нису дозвољавали путнику да буде ухваћен и да се осрамоти пред строгим контролором. А сада на оште чуђење шверцовање улази у навику, чак и строги инспектори понекад опраштају онима који се шверцују. Они знају: људи не варају због тврдичкука, већ због лошег живота. И чувари закона су почели да саосећају. Одбијање путника, "Нећу да платим", створило је одговор који звучи као оправдање оног који крши поредак: Нећу да заустављам. Наравно, власници кућа и саобраћаја, значи и влада, сносе губитке. Ипак морају да трпе. Расположење људи је такво да могу да се одлуче на јуриш на зграду, на намерно заустављање саобраћаја. То ће повући за собом конфликт са полицијом, што ће се нехотице одразити на однос Шпанаца према влади Маријана Рахоја.


source: fineweb

text: Ријенци |Опере Рихарда Вагнера| Ријенци, последњи трибун (нем. Rienzi, der letzte der Tribunen) је опера немачког композитора Рихарда Вагнера. Либрето је написао сам композитор према истоименом роману Булвер-Литона. Премијерно је изведена 20. октобра 1842. у дрезденској Дворској опери. Дириговао је Карл Готлиб Рајсигер. Ријенци је Вагнерова трећа завршена опера, која се међу његовим делима истиче због атипичног стила и саме дужине (премијера у Дрездену је трајала преко шест сати, али је упркос томе добро примљена). Вагнер се касније стидео овог дела, али је оно ипак било популарно све до његове смрти. Премијера Ријенција је била први Вагнеров велики успех, који је уследио након катастрофалног извођења Забране љубави. Садржај Лица[уреди] - Кола Ријенци, папски нотаријус, тенор. - Ирена, његова сестра, сопран. - Стефано Колона, глава породице Колона, бас. - Адријано, његов син, мецосопран. - Паоло Орсини, глава породице Орсини, баритон. - Рајмондо, папски легат, бас. - Барончели, римски грађанин, тенор. - Чеко дел Векио, римски грађанин, баритон. - Гласник мира, сопран. - Амбасадори, племићи, свештеници, монаси, војници, гласници, народ. Синопсис[уреди] Чин први[уреди] Улица ноћу, у позадини се види Латеранска црква. Паоло Орсини покушава да отме Ирену, Ријенцијеву сестру. Она вришти упомоћ и Адријано, који је у њу заљубљен, долази да је брани. Адријано је син Стефана Колоне, главе још једне моћне породице. Народ се окупља; неки стају на страну Колона, неки Орсинија, и долази до борбе. Ријенци улази импозантно, окончавајући немир својом самом појавом, и изјављује како намерава да уједини Рим и начини га величанственим. Ријенци грли своју сестру и Адријану изражава своје чуђење да је члан породице Колона спасио сестру. Кад Адријана упита коме је заиста одан, овај одговара да жели да искупи своју породицу због убиства Ријенцијевог брата. Он се, међутим, двоуми, а Ријенцијев план га брине. Ријенци тврди да под његовим вођством Римљани могу да постану уистину племенити и слободни, али Адријано се плаши да ће Ријенци Рим довести до пропасти. Иако такође жели да се придржава закона, Ријенција упозорава да су његови планови превише одважни и да ће се окончати крвопролићем. Упркос свом противљењу, међутим, Адријано одлучује да подржи Ријенција, који му поверава Ирену и одлази. Сами, Адријано и Ирена изјављују да ће њихова љубав опстати чак и ако се свет око њих оконча у катастрофи. Адријано јој поверава своје страхове и предвиђа Ријенцијев пад, како ће га народ издати, а племство казнити што је био превише одважан. Призор се завршава удаљеним звуком труба. Стиже гласник. Зора је. Из цркве се чују оргуље, а јавност се окупља. Ријенци, у богатом оклопу, појављује се пред народом, који пада на колена. У његовој пратњи је Рајмондо, папски легат. Врата Латеранске цркве се отварају, а народ ентузијастично поздравља Ријенција, који најављује да ће, као заштитник Рима, водити бригу о слободи грађана и ревносно спроводити закон. Грађани поздрављају Ријенција као свог јунака и новог трибуна који ће их ослободити и заклињу се на оданост. Чин други[уреди] Дворана у Капитолу. Ријенци улази величанствено обучен у пратњи сенатора, међу којима су Барончели и Чеко. Гласници обавештавају Ријенција о свом путовању по римској земљи и изјављују да је она мирна и слободна. Колона, Орсини, сенатори и племићи поздрављају новог трибуна, који тврди да му није стало до сопствене славе, него до слободе и славе Рима. Ријенци затим одлази са сенаторима. Орсинија и Колону разгневљује Ријенцијева гордост, и док њих двојица разговарају, племићи почињу да их слушају. Народ обожава Ријенција јер га је овај опчинио; називају га демагогом. Колона и Орсини не могу да толеришу чињеницу да је Ријенци - обичан плебејац - постигао толику моћ. Осећајући се угроженима, племићи се придружују Орсинију и Колони у ковању завере против Ријенција и спремању убиства које ће бити извршено на предстојећој гозби. Стиже Адријано и захтева да му открију своје намере; они му откривају да ће убити Ријенција на гозби. Адријано одлучује да се супротстави својој породици и стане уз Ријенција. Спремљена је гозба, на којој Ријенци поздравља политичаре и племиће из читаве Италије. Адријано га дискретно упозорава да ће бити издан. Почиње извођење дела које осликава Брутову освету за Лукрецијину смрт и његово ослобађање Рима од тиранина Тарквинија. Током представе Орсини прилази Ријенцију и покушава да га убоде, али Ријенција спашава оклоп који је носио испод одела. Ријенци опрашта Орсинију упркос противљењу својих племића, који проклињу његову милост, плашећи да ће му се сурово осветити. Чин трећи[уреди] Римски трг у рушевинама. Оглашавају се звона, а дивље руље испуњавају трг. Траже Ријенција; племићи су напустили град. Ријенци се појављује и понавља обећање да ће бранити слободу Рима и на тај начин подстиче народ на рат. Маса га подржава и изражава намеру да га следи. Долази Адријано; очајан је због своје подељене оданости. Он чује звуке рата и стиже наоружана руља. Адријано пожури да помири своју породицу и Ријенција. Ријенци одлази у бој окружен монасима и својим сународницима, налажући им да чувају закон и слободу. Адријано моли Ријенција да попусти, али овај одбија да га послуша. Адријано остаје са Иреном и говори јој како Ријенција убија његове људе. Улазе ратници, а Ријенци се поздравља са Иреном. На општи ужас бива донесено тело Стефана Колоне и других, а Адријано проклиње Ријенција и судбину која ће га заувек одвојити од Ирене. Упркос свему, Ријенци одлази победоносно. Чин четврти[уреди] Ноћу, на улици испред Латеранске цркве, Барончели тајно обавештава остале грађане да су немачке дипломате заувек напустиле Рим. Ријенци је са Немцима посвађан око избора римског цара. Барончели извештава како је и кардинал отишао, па је због тога Колона и био обећао папи како ће користити своју моћ да брани цркву. Барончели сматра да је Ријенци опростио Колони само зато да би навео племство да га следи и тиме издао народ. Долази Адријано, који Ријенција проглашава недостојним моћи коју поседује и заклиње се на освету. Ријенци, који спрема гозбу да прослави своју победу, славно улази. Почиње церемонија, а процесија се приближава. Ријенци је са Иреном. Племићи глуме понизност пред Ријенцијем, који се спрема да уђе у цркву, али га у томе спречавају завереници. Рајмондо проклиње њега и све који су му верни. Ријенци их срамоти циљајући на њихов патриотизам и тражи од њих да верују у њега. Неискрено и лицемерно га поздраве као трибуна. Ријенци, међутим, је заплашен када из цркве зачује Те Деум. Рајмондо долази и не дозвољава му да уђе у цркву. Врата се затварају, а на њима је закуцана папска була којом се Ријенцију забрањује приступ цркви. Адријано говори Ирени како су Ријенци и сви његови следбеници проклети и тражи од ње да побегне с њим, али Ирена одлучује да остане с Ријенцијем, који је и даље чврст у својој намери да Риму донесе славу. Чин пети[уреди] У дворани Капитола, Ријенци се моли Богу да му да снагу да уједини Рим и заврши свој величанствени план. Долази Ирена и грли га, а Ријенци јој говори о свом сну да прослави Рим. Иако је заљубљена у Адријана, кога Ријенци захтева да се она одрекне, Ирена остаје са братом. Ријенци одлази. Прерушени Адријано се ушуња, подсећа Ирену на своју љубав и обавештава је да намерава да изда Ријенција. Упозорава је да је Ријенци луд, а ако га она прати, и сама је луда. Трг испред Капитола. Руље се скупљају носећи бакље и спремају да послушају заповест цркве. Народ се побунио против Ријенција, који се појављује на балкону у оклопу и наређује да се смире. Народ захтева да се Ријенци каменује и одбија да се сети његове старе славе. Барончели их убеђује да више не слушау Ријенција, а руља пали Капитол. Док Ријенци виче како су Римљани срамотни и недостојни свог наслеђа, пламен гута Капитол. Грлећи се, Ирена и Ријенци нестају у ватри. Капитол се руши, затрпавајући и Адријана.


КОНФЕРЕНЦИЈА ПОВОДОМ ОБЕЛЕЖАВАЊА 77. ГОДИШЊИЦЕ НОВОСАДСКЕ РАЦИЈЕ | Епархија Бачка КОНФЕРЕНЦИЈА ПОВОДОМ ОБЕЛЕЖАВАЊА 77. ГОДИШЊИЦЕ НОВОСАДСКЕ РАЦИЈЕ На новосадском Кеју жртава рације, у среду, 23. јануара 2019. године, са почетком у 12,00 часова, биће обележена 77. годишњица Новосадске рације. Тим поводом, у понедељак, 21. јануара, у Градској кући је одржана конференција за медије на којој су програм обележавања годишњице од трагичног погрома извршеног од 21. до 23. јануара 1942. године, представили г. Мирослав Илић, председник Организационог одбора за обележавање годишњице Новосадске рације и чланови Одбора ̶ протопрезвитер Владан Симић, секретар Епископа бачког г. Иринеја и г. Мирко Адам из Јеврејске општине Нови Сад. Поздравивши присутне, г. Илић је представио детаље програма и истакао да ће Град Нови Сад ове године традиционално и достојанствено обележити годишњицу Новосадске рације. Према његовим речима, програм ће почети у подне, када ће се грађанима обратити градоначелник Новог Сада г. Милош Вучевић, који ће, на почетку свог говора, позвати присутне да минутом ћутања одају пошту жртвама Новосадске рације. Потом ће, у име Јеврејске заједнице Србије, помен служити врховни рабин Србије Исак Асиел, а у име Српске Православне Цркве Његово Преосвештенство Епископ новосадски и бачки господин Иринеј. Уследиће полагање цвећа на споменик Породица који се налази на Кеју жртава рације а речна морнарица ће бацити венац са брода Речне флотиле у Дунав. Програм ће бити настављен у 13,45 часова, на новосадској плажи Штранд, где ће бити служен помен код спомен-плоче жртвама Рације. Јавно градско саобраћајно предузеће Нови Сад уступило је аутобус који ће бити паркиран на самом Кеју жртава рације и који ће грађани, нарочито старији, којима је шетња напорнија, моћи да искористе. Аутобус ће кренути у 13,35 часова ка новосадској плажи Штранд. Господин Илић је захвалио Културном центру Новог Сада, институцији која је у оквиру обележавања 77. годишњице Новосадске рације, организовала програм под називом Ледена тишина. Програм је доступан путем следећег линка: https://www.kcns.org.rs/vest/77-godisnjica-novosadske-racije/ У име Епархије бачке, новинарима се на конференцији у Градској кући обратио протопрезвитер Владан Симић, изразивши благодарност председнику Одбора, Граду Новом Саду за добар пријем и подршку за организацију овог тужног сећања. У току претходне године и, ако Бог дâ, у наредном периоду, овај Одбор се бавио поред програма обележавања Новосадске рације, и тиме да се нашој деци школског и средњошколског узраста презентује оно што се догодило 1942. године у нашем граду и широм Бачке. Дакле, да кроз пригодне садржаје и предавања у школама они сазнају истину о ономе што се догодило и да та истина буде покретачка снага у смислу нашег будућег заједничког живота на овим просторима, казао је секретар Епископа бачког. Такође, прота Владан је истакао да је договорено да се већ од ове године почне са обновом појединих гробних места наших суграђана пострадалих у Рацији. На првом месту то су гробови на Алмашком и Успенском гробљу. Гробно место Јелене Јовандић, мајке браће Јовандић, биће прво обновљено, а на местима где су наши суграђани страдали у масовном броју, биће постављене спомен-плоче и такозване информативне табле. Истина нас обавезује да, поштујући жртве, поштујемо време у коме ми живимо и оне са којима живимо, поручио је протопрезвитер Владан Симић. Представник Јеврејске општине Нови Сад г. Мирко Адам позвао је све који су у прилици да 23. јануара дођу на Кеј жртава рације како би на достојанствен начин био обележен један од најзначајнијих и најтрагичнијих датума у новијој историји за Нови Сад.


text: Нови хладни рат између запада и Русије постала би „апсолутнa катастрофa“, сматра министар иностраних послова Италијe Паоло Ђентилони. „То би била апсолутна катастрофа. Надам се да са руске стране неће бити акција које ће оправдати овакав окрет“, рекао је Ђентилони у интервјуу листу Стампа, одговарајући на питање да ли постоји ризик од новог хладног рата са Москвом. Шеф италијанске дипломатије нагласио је да се већина у међународној заједници придржава „двосмерног правца“ — санкција и дијалога. Италија, према његовим речима, „упорно инсистира на дијалогу“. „Ризици постоје. Ситуација (на истоку Украјине) треба да се прати, јер је примирје веома крхко. Бојим се не само ескалације (конфликта), већ и таквих сценарија украјинске кризе, од којих би Русија могла да извуче корист“, закључио је Ђентилони. Војна операција против незадовољног становништва Донбаса у Кијеву траје већ више од годину дана. На преговорима 12. фебруара постигнут је споразум о прекиду ватре, повлачењу тешког наоружања, променама Устава Украјине у делу о децентрализацији власти, као и о давању посебног статуса „одређеним рејонима Доњецке и Луганске области“.


Купить Honda Orthia 2008 года с пробегом в Москве! АТЦ Москва на Каширке 61 | auto-mos.ru Продажа автомобилей Honda Orthia 2008 года c пробегом


BUKA Magazin - БЕСПЛАТНО НАУЧИТЕ ПРОГРАМИРАТИ: Да бисте добили посао програмера, не треба вам штела, него само знање БЕСПЛАТНО НАУЧИТЕ ПРОГРАМИРАТИ: Да бисте добили посао програмера, не треба вам штела, него само знање Није ИТ само за генијалце, потребно је само мало упорности и труда, а Салдина Нурак осмислила је и бесплатне часове за заинтересоване. Maja Isović Dobrijević / 14. мај 2020 Салдина Нурак, рођена је у 13.01.1995 у Горажду. У Горажду је завршила основу школу и језичку гимназију, тако да није имала никаквог предзнанја о информатици и програмирању прије него што је одлучила да се бавим ИТ-ом. Факултет Информацијских Технологија у Мостару уписала је 2013. године који је завршила као један од 3 најбоља студента. Крајем 2016. године када је завршила факултет почела је радити као софтwаре програмер у једној фирми у Мостару и ту радим задње 3,5 године. Прије нешто више од мјесец дана покренула је YоуТубе канал “ЦодеБеаутy” у којем заинтересованим бесплано нуди часове програмирања. Салдина, одлучила си се да свим заинтересованим понудиш онлине учење програмирања. Како си дошла на идеју да ово радиш и колико је већ „ученика“ прошло учење програмирања? Знате како кажу „Није знање знање знати, већ је знање знање дати“, с чим се ја у потпуности слажем, јер сматрам да је преношење знања један од најплеменитијих позива. Након што сам завршила факултет, мој први посао је био посао предавача на курсевима програмирања и web дизајна. Тим послом сам се наставила бавити и након што сам добила стални посао софтwаре девелопера (програмера) у једној фирми у Мостару. Како су се времном повећавале пословне обавезе, није ми остајало довољно времена да се квалитетно посветим и томе, али је негдје у мени остала жеља да се некад опет вратим том позиву. Појавом пандемије и увођењем мјера изолације, појавило се доста слободног времена које сам хтјела искористити на најбољи могући начин. Ту сам препознала прилику да се поново посветим послу предавача, само овај пут у онлине свијету. Тако је настао канал „ЦодеБеаутy“ Од самог почетка појавило се велико интересовање и почела сам добијати велику количину подршке, као и разне упите на тему порграмирања и на другим друштвеним мрежама. За мјесец дана на канал се претплатило скоро 1.200 YоуТубе корисника, а до сада објављени туторијали имају око 30.000 прегледа. Ко год помисли на програмирање мисли да је то јако тешко научити. Како тече програмирање онлине, колико га је тешко научити онлине? Јако често људи сматрају да је ово посао којем се могу бавити искључиво генијалци, а у ствари вам је за ово, као и за већину других послова, потребна само одређена доза упорности и труда. По мом мишљењу, онлине предавања су много практичнија, те вам остављају велику дозу слободе гдје, када и колико желите да учите. У видеима, својим претплатницима покушавам приближити програмрање кориштењем свакоденвих животних примјера, те на тај начин развити интересовање и логику потребну за ријешавање програмерских задатака. Мислим да се то људима посебно свиђа, јер на тај начин могу лакше и једноставније научити програмирати. Такођер, „ЦодеБеаутy“ је један од ријетких канала на Балкану са оваквом врстом садржаја, што за кориснике са ових простора представља новину. Људи често питају колико им времена треба да науче програмирати. Рекла бих да тај временски пут није исти за свакога и да то највише зависи од тога колико се трудите. Сигурно је да ће вам на почетку бити најтеже, али након одређеног времена, када развијете програмерску логику и престане вам бити тешко да размишљате на тај начин, биће вам доста једноставније учити и примјењивати стечено знање. А за све оне којима је лакше када имају неки јасан план и временски рок како и колико учити, мислим да је најбоље да поставите себи изазов. Издвојите сваке седмице вријеме да погледате и научите два видеа. На седмичном нивоу то није пуно времена, а ако истрајете, већ након годину дана ћете бити итекако способни да сами правите апликације које могу бити корисне и вама и другим људима, али је најбитније да почнете и да будете упорни. Како си се ти заинтересовала за програмирање? Карајем средње школе, када сам размишљала о избору факултета, увидјела сам велики потенцијал у овом послу, као занимању за којим ће потреба у будућности постати само већа. Мислим да је тастатура један од најмоћнијих алата којим данас можете радити. На интернету је тад било доста мање едукативног садржаја овог типа, него што је то сад случај. Сматрам да би ми било од велике користи да сам тад имала приступ информацијама које сад можете наћи на мом каналу. Тренутно ја објављујем туторијале програмирања за почетнике, а ускоро ће на мом каналу кренути и курс видео туторијала везаних за прављење web страница. Надам се да ће ови видеи мотивисати моје претплатнике, а посебно дјевојке, да се почну бавити програмирањем, те да ће увидјети бесмисленост стереотипа да је информатика искључиво мушка бранша. И прије пандемије људи су заинтересовани за програмирање, колико су људи заинтересовани за ову вјештину? Ако је судити по реакцијама које свакодневно добијам, рекла бих да је интересовање велико. Мислим да све више младих људи дијели моје мишљење по питању перспективности овог занимања. Кад на то додате чињеницу да овај посао можете радити из било којег кутка планете, за клијента на другом крају свијета, онда то даје значајне погодности и чини овај посао још занимљвијим и пожељнијим. Када говоримо о пословима које информатичари и информатичарке обављају, они спадају међу најплаћеније послове, како код нас, тако и у свијету. Такођер, у овој струци јако брзо напредујете, јер нисте ограничени ничим осим властитим радом и залагањем, па вам сходно том напретку расте и плата. Додатна погодност је то што је ово занимање примјењиво на све области живота, тако да ако можете замислити неку апликацију која ће вам олакшати свакодневне послове, можете је и направити. Вјешт програмер не би требао да се боји за запослење у данашњем друштву, колико су ови твоју курсеви степеница за људе који желе да се запосле у ИТ сфери рада? Вјешт програмер се дефинитивно не боји за посао, чак напротив потреба за њим постоји на више мјеста, те стога може да бира које му се највише свиђа. Тешко проналажење посла млади наводе као један од највећих проблема нашег друштва. Да бисте добили посао програмера, не треба вам штела, него само знање. А ако је судити по мом и искуству колега из других фирми са којима комуницирам, већина послодаваца вам неће никако ни тражити диплому, већ ће вас питати шта знате радити. Зато мислим да су курсеви овог типа одлична почетна тачка на путу да постанете вјешт програмер. Како ти проводиш вријеме у изолацији поред овог хобија који имаш? С обзиорм да сам се објавом видео туторијала почела бавити недавно, било је потрено да доста слободног времена и сама проведем учећи о снимању видеа, едитирању материјала, те самом начину функционисања Yоутубе платформе. Поред тога остане ми времена да одрадим покоји тренинг, јер сам велики љубитељ фитнеса. Сматрам да колико год било битно да смо активни ментално и интелектуално, једнако толико је битно да посебно за вријеме изолације одржавамо физичку активност на високом нивоу. Које су неке основе које добар програмер или програмерка треба да има? Сматрам да су квалитетан извор знања и предавач који мотивише своје ученике предуслови за брзо усвајање знања. Ово се посебно односи на оне који немају академско образовање у ИТ-ју. Од круцијаног је значаја да почетници остану мотивисани током свих лекција. Висок ниво мотивације током учења је једна од главних карика у ланцу преношења знања. Такођер ће вам бити потребно упорности и труда. Нико се не рађа предодређен да буде програмер. Сви ми крећемо од нуле, а то колико ћемо далеко догурати и шта ћемо у животу постићи највише зависи од наших личних амбиција и мотивације. Зато искористите сваку прилику која вам се пружи да научите нешто ново, јер на крају дана, вриједите онолико колико знате. Која је твоја порука свима који мисле да је програмирање претешко за њих? У овом послу ћете се често сусрести са изазовима и новим ситуацијама. Мени се то дешава свакодневно. Зато бих вољела да поручим људима који тек почињу, да не допусте да их обесхрабри то што нешто не могу разумјети испрве, јер нисте проходали кад сте први пут стали на ноге, нити сте научили причати кад сте изговорили прву ријеч. У тренутној ситуацији, мислим да је учење ових вјештина, један од најбољих начина на који можете искористити своје слободно вријеме. Баш као што су прије пар стотина година наши преци морали научити читати и писати да би могли наставити функционисати у тадашњем друштву, тако је и сад дошло вријеме кад сви морамо, поред тога што знамо комуницирати са људима, научити комуницирати и са машинама, јер је то донијело вријеме у којем ми живимо, а што прије то урадите, то ћете прије себи моћи осигурати свјетлију будућност.