Бројеви не падају, али здравство је под контролом - | - Извор: Танјуг "Корона" бројеви не падају, али успевамо да држимо под контролом, колико је то могуће, здравствену негу и заштиту, истакао је данас председник Александар Вучић. Извор: Пинк тв Како је рекао, здравствени систем помаже свима којима је помоћ потребна, уз захвалност свим лекарима, здравственим радницима, који, каже, трпе огромне притиске, "ни криви, ни дужни". "Свака им част на томе што раде", рекао је Вучић. Он је подсетио да ће 17. децембра бити отворена нова ковид болница у Крушевцу, што ће додатно да оснажи здравствене капацитете и да помогне људима. Вучић је приметио и да, када види бројке у Краљеву, где је сваког дана 220-250 заражених, то изгледа као да је "свако у Краљеву имао корону". "Зато ће та болница у Крушевцу знатно помоћи и Расинском, али и Рашки, Нишавски, Шумадијски, Моравички округ...", истакао је Вучић. Трудићемо се да вакцине добијемо кад и чланице ЕУ Око набавке вакцина разговарамо са свима, и билатерално и у оквиру европског Ковакс плана, а у оквиру којег ћемо се трудити да вакцину добијемо дан или два након што је добију чланице ЕУ, рекао је данас председник Александар Вучић. "Гледаћемо да вакцине добијемо и раније, ако можемо, које ће бити регистроване у европским земљама, како би дошле на одређени временски период код наших стручњака у Торлак", рекао је Вучић. Истиче да ће на крају наши стручњаци проценити да ли Србија може да прихвати ту одређену вакцину или не. Заједно да пронађемо најбоље решење за економски раст и бољи живот грађана Председник Александар Вучић пренео је да је министре и директоре јавних предузећа из области инфраструктуре, рударства, енергетике и привреде информисао о досадашњим разговорима са представницима ЕУ, Кине, Русије, САД и њиховом интересовању за економску ситуацију у Србији. "Информисао сам их и о разговорима које сам водио са представницима ЕУ, Кине, Руске Федерације, САД, по питању различитих пројеката", рекао је Вучић. Како је рекао, известио је министре и директоре, јер је, каже, његово да "изнесе" рапорт о интересовању споља за економску ситуацију у Србији, те о сарадњи или потенцијалној сарадњи између држава. "Обавестио сам их о великим пројектима, за које је заинтересовано више земаља", рекао је Вучић. Председник је додао да је било речи и о кључним инфраструктурним пројектима у земљи. "Суштина и јесте да покушамо заједно, кроз активности председника и владе, да пронађемо најбоље могуће решење за економски раст и бољи живот грађана", рекао је Вучић. Ставови изнесени у Конгресу нам не иду на руку Председник Србије Александар Вучић изјавио је, после свега што се јуче по питању КиМ чуло у америчком Конгресу, да је сада јасно да је био у праву када је говорио о последицама избора у САД на Србију, те додао да се нада да ће администрација Џозефа Бајдена имати другачији став од онога што је изнето у Конгресу. Енгел, председник Комитета за спољне послове америчког Представничког дома, рекао је јуче да Србији неће бити одобре 27cd но чланство у ЕУ, све док не призна Косово. "Није само Енгел, сви су то рекли. Сада се види колико сам био у праву, када сам пре неколико недеља говорио, не скривајући ништа, без личних симпатија (о изборима у САД). Овакви ставови нису нешто што иде на руку Србији", рекао је Вучић. Он је истакао да Србија мора да води рачуна, јер су то важни људи у САД и да на одговоран и озбиљан начин мора да одговори. "Надам се да ће нова администрација имати другачији став и политику у односу на оно што је изнето у Конгресу. Наше је да водимо своју политику", рекао је Вучић. Јасно је да ће нам бити теже Председник Александар Вучић оцењује да је јасно да ћемо се суочавати са највећим притисцима и да ћемо бити у тешкој ситуацији. Тај коментар изнео је поводом дебате у америчком Конгресу, у којој се чуло да се од нове администрације у Вашингтону очекује да приволи Србију да призна независност тзв. Косова, те подсећа да САД имају економске и дипломатске инструменте утицаја. Велике притиске председник очекује и око Републике Српске, као и Косова, иако ти притисци, истиче, нису били слаби ни раније. "Сад ће бити још теже", закључује. "Оно што ми смета, не могу да кажем да ме брине, је да се у Србији неки радују мислећи да је то уперено против мене. Није. То је уперено против свакога у Србији", додаје. Каже и да је његова обавеза да чува ову земљу, и да због тога неће рећи ружну реч о Елиоту Енгелу и Медлин Олбрајт. "Да потпишем акт независности Косова гарантујем да бих добио Нобелову награду за мир", додаје. Верујем да ћемо решити проблем у градњи пруге Стара Пазова - Нови Сад Председник Србије Александар Вучић рекао је да је данас разговарао са надлежнима о реализацији великих пројеката у Србији и томе шта компаније из појединих страних земаља би желеле да учине у нашој земљи користећи политички утицај и шта би требало да буде наш одговор како би се најбоље поставили и превазишли политичке препреке. Вучић је рекао да постоје велики проблеми на деоници брзе пруге од Старе Пазове до Новог Сада (где су ангажовани Руси), али да верује да ће та деоница бити завршена у року односно до краја следеће године, можда евентуално са закашњењем од неких месец дана. Биће ту мука и томе ће говорити ресорни министар у наредним данима или неко други, али верујем да ћемо имати снаге и успети да решимо те проблеме, нагласио је Вучић после разговора са министрима и директорима јавних предузећа из области инфраструктуре, рударства, енергетике и привреде. "Разговарали смо о томе шта неке компаније из појединих страних земаља користећи политички утицај би желели да учине у нашој земљи, а шта би требало да буде наш најбољи одговор и како да се понашамо у условима подељеног света, јер када радите са једнима као да сте урадили нешто против других. Желимо да покушамо да превазиђемо све те политичке преке а да за нашу земљу донесемо најбољи резултат", рекао је Вучић у Палати Србија. Каже да је замолио људе да са још више енергије раде на реализацији инфраструктурних пројеката како би имали још бољи БДП земље. Вучић је истакао да се тренутно граде четири ауто-пута. Каже да Азербејџанци граде моста на Сави код Шапца на ауто-путу Рума - Шабац, затим да се гради мост на Сави на деоници Сремска Рача - Кузмин, мост на Морави на деоници Моравског коридора код Појата и Ћићевца, као и да се увелико ради на ауто-пут од Прељине до Пожеге који би требало да буде завршен до краја следеће године, то јест 19.децембра 2021. године. Вучић додаје да у енергетици треба убрзати градњу електране у Костолцу која би требало да буде завршена до друге половине 2022. године, уместо до 2023. Истакао је да је циљ да се спроведу озбиљне реформе ЕПС-а и Србијагаса, као и да верује да ћемо пре краја године завршити гасовод Балкански ток кроз нашу земљу. Такође, додаје да би требало да градимо и секундарну мрежу за гас од Ниша до Димитровграда. Циљ је, истиче, да се повећа животни стандард грађана реализацијом програма развоја Србија 2025. Додао је да није задовољан планирањем, што нам је бољка у последњих 30 година и да и сада локалне самоуправе планирају веће приходе а потцењују расходе. Ипак, Вучић истиче да је задовољан како су планирани велики пројекти. Има проблема са експропријацијом, на пример, на обилазници око Београда и расејавању Рома на територији Вождовца и Раковице, затим у експропријацији на деоници Чачак - Пожега... Казао је да ћемо сад пробати Србија да врати азербејџански кредит од 170 милиона евра узет 2011. године када је камата због лошег рејтинга наше земље била чак четири одсто. Истакао је да ће то смањити јавни дуг наше земље за 0,4 одсто додајући да наш јавни дуг сада износи око 57,9 одсто БДП, што је значајно ниже него у земљама Европе. Вучић је истакао да Србија са европским компанијама, Развојном банком Савета Европе (CEB) и Немачком развојном банком ради на пројекту изградње фабрика за пречишћавање отпадних вода и обнављању канализационе мреже у 28 локалних самоуправа. Поред тога, навео је и да ће се са кинеским партнерима радити на завршетку недостајуће водоводне и канализационе мреже и пречишћавање отпадних вода у око 65 или 70 локалних самоуправа у централној Србији. Тема разговора са минист 7ffa рима и директорима јавних предузећа, додаје Вучић, била је и реструктурирање битних предузећа, међу којима су, додаје Петрохемија, Симпо, Јумко, Ласта... За Петрохемију, каже Вучић, и даље је важан међународни фактор, и да не могу да нађу партнера, а да то нису Руси. Истакао је да је јако битно реструктурирати та државна предузећа, како држава због њих не би "крварила", односно губила новац, већ да како би од тих предузећа обезбедила више прихода. Вучић наводи да су разговарали и о рударству, са посебним акцентом на Јадар и додао да би производња литијумских батерија за нашу земљу значила "милијарде више на годишњем нивоу". "Тиме бисмо направили огромну разлику у односу на све друге земље у региону", каже Вучић. Биће још већих притисака на Србију Председник Србије Александар Вучић нагласио је данас да очекује велике притиске на нашу земљу око Косова, али и Републике Србије, притиске који ће бити још тежи него до сада. Ми семо водити своју политику и водити рацуна о својој земљи. Осекујем велике притиске и око РС и око Косова, али ти притисци нису били мали ни раније, а биће сада још тежи", каже председник и истиче да свакако неко на тој позицији, када се кандидује, не може да очекује само лепо, већ и безброј проблема са којима мора да се суочи. Тако је одговорио на питање о јучерашњем "хиерингу" у америчком Конгресу, који је личио на повратак САД на 90-те, и где је речено да би Бајденова администрација требало да приволи Србију да призна тзв. Косово. Казао је да би му било лакше да им одговори да није на месту на којем је претпоставља. "Али, сада се види колико сам био у праву када сам говорио не скривајући ништа од народа, не говорећи о личним симпатијама, да познајем Бајдена боље од Трампа, а сасвим сигурно смо у лично бољим односима. Наравно да овакви ставови нису нешто што иде на руку Србији", оценио је он изјаве Олбрајтове, Сервера и Енгела. Вучић је казао да Србија мора да води рачуна и зна да су то важни људи, да мора да одговара на одговоран начин. Изразио је наду да ће нова америчка администрација сама имати нешто другачији став и политику у односу на оно што је изнето јуче у представничком дому америчког Конгреса. "Наше је да водимо своју политику, да добро разумемо. Видели сте и изјаву посланице у Европском парламенту Виоле фон Крамон, њен предлог резолуције да од свих земаља ЕУ које то још нису урадиле тражи признање Косова. То значи - суочаваћемо се са најтежим могућим притисцима. Бићемо несумњиво у најтежој ситуацији“, објаснио је он. Рекао је да је већа штета што се у Србији многи томе радују, мислећи да је то уперено против њега, а уперено је против сваког ко би чувао и бринуо о Србији. "Не мислим само што су они говорили. Већ и многе речи које долазе из региона, уперене против Србије, који би волели да Србија буде поново неважна, слаба, као пре 10 или 12 година, да нас врате у период када је једина наша функција била да се три пут у два дана извинимо и не добијемо ништа, понижавамо наше грађане, киднапујемо их да би их хапсили", додао је он. Вучић је рекао да је срећан што данас размишљамо које ћемо фабрике да отварамо. Указао је да ће Србија по директним страним инвестиција бити прва не само у региону, него и пропорционално по броју становника и у Европи. Указао је да очекује отварање бројних фабрика у Зрењанину, Нишу, Инђији, Старој Пазови, Панчеву, Зајечару... "Србија многима у региону одговара само када је слаба и понижена. Зато водимо рачуна данас да нико с правом не може у региону да се осећа угроженим од Србије, али не желимо да будемо слаби, да би они били срећни, већ да будемо партнери, да имамо најближе односе. Не желимо да дозволимо да Србија не сме да говори о својим жртвама, поштујући туђе. Не желимо да нам мењају историју, убеђују нас да су Срби били окупатори Црне Горе 1918. Нећете нас убедити да су Срби били највећи зликовци током Другог светског рата и да Јасеновац није постојао, и уз све то показаћемо највећи пијетет према жртвама других знајући да нисмо безгрешни", нагласио је он. Вучић је указао да нигде не могу да се прочитају табеле о стању БДП-а, јер би сви морали да напишу да је Србија број 1. Само је једна лист у Сарајеву, како је додао, то објавио и нико више. "То је тако јер мора свима да се каже тамо је луди диктатор Вучић, они су најгори у свему, а објавом би морали да покажу да смо ипак најуспешнији. Ово су прецизне бројке, нема игре, нема тумачења", истакао је Вучић. Нагласио је да неће рећи ниједну лошу реч о Олбрајт, Северу и Енгелу. "Нека они говоре о мени лоше. Ја о њима нећу. Не зато што не могу лично да им одговорим, то могу у сваком тренутку. Наше је да чувамо наше интересе и да будемо пристојни, водимо рачуна о свему“, закључио је он. Крамон најострашћенија у борби за независно Косово Известилац ЕП за Косово Виола фон Крамон је најострашћенија у борби за независно Косово, каже председник Србије Александар Вучић поводом њених изјава, али и њеног нацрта извештаја о Косову. "Реч је о резолуцији у којој се тражи од пет земаља које нису признале Косово да то учине, и да се тако изврши додатни притисак на Србију. А, о личним нападима нећу да говорим", рекао је Вучић. Коментаришући њену оцену да власт у Србији угрожава демократију, Вучић је рекао да и Аљбин Курти каже да у Србији нема демократије, те иронично додао "нека је у Пришини много демократије, важно да је у Београду нема." Он је истакао да је Србија кренула у озбиљне реформе у области владавине права и уверен је да ће сви морати да признају резултате, јер су постављене конкретне ствари и критеријуми, које ће, напомиње, Србија у кратком року да испуни. "Видећемо реакцију. Али, то је постало политичко средство за разне притиске", рекао је Вучић. У том смислу, приметио да је да би, када би као председник, без сагласности владе и скупштине, потписао независност Косова, добио "Нобела" за мир и постао највећи демократа у овом делу света. "Или да кажем да РС нема подршку Србије и да неће добити финансијску инјекцију из Србије, тек бих тада био поштован, демократа највећи на свету. Немојте да имате заблуда да политички интереси нису повезани и са тим критеријумима", рекао је Вучић. Он је упитао и да ли је можда било више демократије 2012. године, када, каже, ни у једном медију опозиција није могла да се појави, а сада је нема. "Нема одговора на сва питања и зато ће људи разумети зашто оволики притисци и зашто се све ово ради", рекао је Вучић. Пад БДП-а биће мањи од прогноза ММФ и Светске банке Председник Александар Вучић изјавио је данас да ће Србија несумњиво бити најбоља по расту, односно најмањем паду БДП-а у Европи и навео да ће тај пад бити минус један. Вучић истиче да је то бољи резултат од онога који су прогнозирали ММФ и Светска банка, а које су наводиле да ће пад српског БДП-а бити минус два или минус два и по. "Србија ће бити несумњиво најбоља у Европи, ми се надамо да ће наш минус супротно од онога што су говорили ММФ и Светска банка минус два или минус два и по, бити мањи од минус један", рекао је Вучић. Навео је да ће у овој и наредне две године Србија по расту БДП-а бити најбоља у Европи, што би, истиче Вучић, било "чудо за нашу малу земљу". Вучић каже да је Србија добијала златне медаље у одбојци, кошарци, тенису, али не и у расту БДП-а. "Верујемо да ове године, а још две најмање и више од тога, можемо да направимо такав резултат", закључио је Вучић. Куповаћемо злато из Чукару Пеки за наше резерве Председник Александар Вучић изјавио је данас да ће Кинези рудник злата Чукару Пеки отворити у априлу или мају следеће године, а да ће држава највећи део производње тог злата куповати за своје резерве. Истиче да се куповина злата показала као добра стратегија нарочито у време кризе изазване пандемијом вируса корона. "Данас имамо највеће резерве злата у историји. Ми ћемо те резерве злата да повећавамо и у наредном периоду", рекао је Вучић. Спремни смо и да повећамо удео власништва у Ер Србији Не разумем зашто је проблем кад Србија помаже своју авио-компанију у корона кризи, а није кад то чини Немачка и спасава Луфтханзу, каже председник Александар Вучић и поручује да ће држава не само помоћи Ер Србији у овим кризним временима, већ, ако буде потребно, и докапитализовати националну авио-компанију. "Што се тиче Ер Србије, не само да ће да опстане, него ћемо имати довољно снаге и знања, ако буде потребно да ми докапитализујемо и преузмемо већи проценат (власништва). То није никакав проблем. Ер Србија ће бити успешна авио-компанија и понос Србије на сваком месту у свету", истакао је Вучић одговарајући на питања новинара. У Ер Србији 51 одсто је власник држава, а 49 одсто компанија Етихад из УАЕ. "Слушам данима напада око Ер Србије и то углавном долази из наше земље. Мени није јасна мржња према свему што је наше", истакао је Вучић и подсетио да Немачка помаже своју Луфтханзу са девет милијарди евра и то уз услов да отпусте 25.000 људи. Одакле потреба тих људи да буду против свега што је наше, запитао је Вучић. "Замислите да смо ми рекли да ћемо да отпустимо 1.000 људи. И ми ћемо морати да поднесемо неки план реструктурирања пошто смо под директном контролом ЕК за државну помоћ", навео је Вучић. Истакао је да ће Србија урадити само оно што раде и друге европске земље по питању државне помоћи својој авио-компанији. Председник наводи да је Ер Србија боља од других авио-компанија у региону и да једина у региону има директан лет за Њујорк. Напомиње да је Ер Србија добила најбоље услове на једном од најпрестижнијих аеродрома "Џон Ф. Кенеди" у Њујорку, нову позицију и то захваљујући успешном преговарању. Нагласио је и да то што Србија лети за Њујорк и користи тај аеродром је велика реклама за нашу земљу. Ер Србија није имала ниједан инцидент у овом тешким временима и за разлику од других летела све време током ове кризе као национална авио-компанија једне мале земље, рекао је Вучић. "Одакле потреба да уништимо све оно што је наше. Министар Мали је пре неки дан растурио у парампарчад Фискални савет око Ер Србије. После тога више нису имали ни реч да кажу по том питању", нагласио је Вучић. Поједини у нашој земљи, додаје Вучић, навијају да нам све пропадне, као што навијају и за корону и да имамо што више мртвих и чуде се како Србија има мање мртвих него друге земље. "За њих би било најбоље да Србија има 10 пута више мртвих да би могли то да злоупотребе за кампању против власти у Србији. Баш их брига за животе људи, већ само хоће да се дочепају фотеље", каже председник. Стопа раста ће бити између 5 и 6 одсто Председник Србије Александар Вучић одбацио је данас критике бившег гувернера НБС Дејана Шошкића и истакао да је сигуран да ће стопа раста следеће године у Србији бити између пет и шест одсто. Коментаришући оцену бившег гувернера НБС Дејана Шошкића да не постоје услови да стопа привредног раста следеће године достигне шест одсто и да неће прећи преко три одсто, Вучић је навео да плус три јесте недостижна бројка али за Шошкића и његово време и власт. Како је рекао, Шошкић је постао гувернер НБС када је евро био 75 динара, а када је отишао, после само три године, евро је био 118 динара, док је динар од 2012. године, када је дошло до промене власти, до данас стабилан, на 117 динара за евро. "Плус три је недостижна бројка за Шошкића и његово време и власт, а сигуран сам да ће бити између пет и шест. То само од нас зависи, колико вредно будемо радили и енергично приступили свим пројектима", рекао је Вучић на конференцији за новинаре. Каже да је Шошкић био гувернер земље која је имала најнижу стопу привредног раста од минус 3,1 до плус 1,6, што је био максимум. Вучић је рекао да су ММФ и Светска банка рекле да ће Србија завршити ову годину на минус 3 одсто, па поправиле на -2,5 одсто, а да ће, како је рекао, Србија годину завршити боље од минус један. "На крају се резултати мере, резултати се виде. То само говори да им никада струка није била важна, већ политика и острашћеност и мржња.... Онда ће да кукају за 2022. годину, онда ће рећи неће бити плус пет, него плус три. Губитници ће увек да проналазе изговоре и ствари представљају лошим и ружнијим", рекао је Вучић. Пензионерима 17. децембра 5.000 динара Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће пензионери 17. децембра добити помоћ од 5.000 динара. “Они то заслужују, а Србија то себи може да приушти. Знам колико то њима много значи посебно онима који имају пољопривредне или најмање пензије, они који имају пензије до 30.000, испод просека републичке пензије”, указао је он. Вучић је истакао да је то подршка и помоћ пензионерима, којима је, иначе, захвалан што су се дисциплиновано и одговорно понашали, као и на свему што су, истиче, увек чинили - што су најпре изградили земљу и што се данас понашају тако и толико одговорно. “Молим све нас да мало више водимо рачуна о њима. Погледао сам бројке од последњих седам дана, годишта људи који су преминули. То су три четвртине или четири петине наших родитеља, старији људи. О њима морамо да посебно водимо рачуна”, апеловао је он. Ускоро конкурс за директоре јавних предузећа Председник Александар Вучић изјавио је данас да ће Влада Србије ускоро расписати конкурс за директоре јавних предузећа. Вучић је подсетио да је статус "вршилаца дужности директора" једна од сталних примедби у извештајима Европске комисије и додао да је уверен да ће Влада Србије добро завршити тај посао. "То је једна од аномалија која се помиње у извештају Европске комисије и зато сада радимо на томе. Ускоро ћемо ићи на конкурс за све директоре јавних предузећа, то је била моја молба члановима владе и сигуран сам да ће влада то да спроведе", рекао је Вучић. Он је тако одговорио на констатацију новинара да 22 предузећа још увек имају статус "вршилац дужности директора", упркос критикама из ЕУ. На питање упућено министарки рударства и енергетике Зорани Михајловић да ли се сусрела са директорима "Србијагаса" и "Транспортгаса", Вучић је одговорио да их је данас обоје позвао на састанак и да је замолио директоре јавних предузећа да имају коректан однос према министру. "Не мора да буде љубави и најближих односа, већ да функционишу на професионалан начин, јер ако тако не буде, онда ћемо прибегавати другим мерама", рекао је Вучић. Одликовања нисам делио по партијској линији Председник Србије Александар Вучић изјавио је да није делио одликовања и ордење по партијској линији, већ да се руководио тиме да као председник државе некоме укаже поштовање због његовог рада. Вучић је, на питање да ли зна прави разлог зашто је инфектолог из Зајечара вратио одликовање, истакао је да је то за њега највећа похвала, јер показује да медаље и одликовања није делио водећи се партијском припадношћу одликованих. "Нисам питао људе 7ff0 из Зајечара који припадају СНС шта они мисле о човеку за којег знам да је био у ЛДП Чедомира Јовановића и за којег знам да је мој политички противник. Нисам ја њему дао орден за његово иначе лоше политичко деловање годинама, није он од јуче", каже Вучић. Наглашава да је инфектолог који је вратио одликовање то искористио да би могао поново да се кандидује на предстојећим изборима, као што је био на претходним са групом грађана. "Није то спорно. То је све дозвољено. Али, ја се нисам руководио тиме. Ја сам се руководио радом у одређеној сфери", наглашава председник Србије и додаје да је тиме желео као представник државе, као председник државе да некоме због његовог рада укажем поштовање. Међутим, додаје он, некоме је било важније да каже "еј, па није ми важно поштовање државе, јер ја то могу да искористим и да нападнем људе из странке председника Републике на локалном нивоу, које сматрам кривим што су објављивали некакве фотографије бизарне или не знам ни ја већ шта". "Ви стварно мислите да је то оправдање? Мислите да је требало да се осећам лоше због тога? Не, ја сам поносан на то, јер је и то показало разлику између мене и оних који су наши политички противници. Јер ја функцију председника Републике доживљавам на такав начин да се односим према грађанима који доприносе напретку Републике Србије, који се боре за грађане Србије у својим областима а не по томе којој партији припадају", наглашава Вучић. Не мислите ваљда, додаје он, да ћу да зовем председника локалног СНС и да га питам: "шта ви мислите о томе?". "Исто такво мишљење имао сам у Новом Саду, где су звали, позивали и рекли да не би било добро неки људи, а није Вучевић, да неки добију одликовања. Ја сам та одликовања доделио. Зато што сам се руководио интересима државе и народа, а не интересима партије", објашњава Вучић. Због тога сам ја поносан, истиче. "А, локалне политичке битке ко је коме какве слике на фејсбуку објавио или на некој другој друштвеној мрежи ко Бога вас молим да не увлачите председника Републике", каже председник. И при томе, закључује он, нећу уопште да кажем да су ови под знацима навода моји у праву или неки други су у праву, јер ме уопште ме то не интересује. Људи дали све од себе да у готово немогућим условима заврше болницу у Батајници Кажу политички противници да нема грејања на Инфективној клиници, иако има, али, и да нема - да нам нисте ви оставили грејање или модерну Инфективну клинику - упитао је данас председник Александар Вучић у одговор на све критике на рачун нове ковид болнице у Батајници, али и других установа, које долазе из једног дела опозиције. Вучић је истакао да су људи дали све од себе у готово немогућим условима да заврше болницу у Батајници за четири месеца и два дана, да ураде оно што Србија није никад, у тренутку када нас је то "буквално спасило", и то по свим стандардима. "Је л' у Клиничком центру, после деценија постојања, функционише све перфектно? Не. А, како да очекујете да све функционише перфектно после једног или два дана? Али, то нам спашава животе", поручио је председник. Он је додао да су у батајничку болницу дошли онколози, кардиоваскуларни хирурзи, неурохирурзи, пулмолози, анестезиолози, који се боре да спасавају животе људи, док други говоре да то не ваља. "Питам политичке противнике: Шта хоћете? Да их примимо у ваше куће? Да кажете да ћете да срушите ту болницу, или да смо ми уништили неку болницу коју сте ви изградили?", упитао је Вучић и наставио: "Госпођа која је променила шест политичких партија, и то све које су биле на власти, каже да нема грејања на Инфективној. Има. Али, и да нема - што, да нам нисте ви оставили грејање? Да нам нисте оставили модерну Инфективну клинику, изграђену 1926, коју нисте ни обновили". Истакао је да је актуелна власт започела обнову Инфективне клинике КЦС, и пре ковид кризе, те пита - шта им се тачно замера?. "Све болнице, у којима смештамо људе, ми смо обновили, ''Мишовић'', Земун, Звездару, Панчево, Чачак, Нови Пазар, Лесковац, Врање, КЦ Ниш... градимо 19 општих болница. А, шта сте то ви изградили? Одговор је - ништа. Ни болницу, гама, икс нож....", рекао је Вучић. Одбацује и критике да не ваљају руски респиратори, који су инсталирани у Батајници, те додаје да су му рекли да је реч о одличним апаратима. "Зар стварно мислите да је могуће да неко тако води земљу, да критикује сваког зато што му се може, ко ништа не ради и никад нигде ничим није допринео", упитао је Вучић. Како је рекао, напад на политичаре који су на власти је у реду, али не и на лекаре, јер је то недопустиво: "Хајде да оцрнимо свакога, јер нико није добар, осим ако не припада тајкунском лобију, који треба да их врати на власт да би могли да поново да пљачкају новац грађана", рекао је он. Додао је да је много пута одговарао на питања у вези наводних 24 стана Синише Малог, којих, каже, нема већ само један, док они који, наводи, имају 35 станова, најављују тужбе иако су готово сви регистровани на њихове компаније. "О томе не пишу ништа, него је то хајка", констатовао је Вучић и поновио да могу да нападају њега лично, али не и по здравственим радницима, јер нам од њих зависе животи десетине хиљада људи. Ја не тужим медије... Председник Александар Вучић каже да никада није тужио медије од када је на власти јер, како објашњава, то би био притисак на медије и притисак на људе које другачије мисле, иако није увек лако направити разлику између слободе изражавања и увреда. "Нисам тужио, без обзира на то што нема никакве сумње да сам појединачно најизложенији најбруталнијој кампањи од свих људи, што је негде и нормално, налазим се на највишој државној функцији и логично је да најпрљавија кампања иде против мене", каже Вучић. То је рекао на питање да ли је било када тужио медије, с обзиром на то што се поједини опозициони лидери хвале колико су дане провели на суђењима против медија и колико имају тужби, Вучић је нагласио да сматра да никада то није урадио док је на власти, те да мисли да није то урадио чак ни док је био у опозицији, али да није сигуран и да мора да провери. Навикао је већ на кампању против њега, мада сматра да није баш нормално да таква кампања иде против његове деце, нити укусно да се каже да ће да одговара дете од три и по године, а још мање има укуса када неко старије дете стави на слику са правоснажно осуђеним мафијашима, а да није починио ни једно кривично дело, осим што га не воле јер је његов син. Додаје да не одговара на увреде, али одговара и увек ће на неистине и да увек каже да је нешто лаж, као што је лаж, наглашава, да су медији некада били много отворенији него данас. Подсетио је да су, када је Стефановић тужио НИН, неки говорили како је то језив и страшан притисак. "То су биле једна или две тужбе. А ови који подносе стотине тужби, па видите како је то лепо, што је то дивно, стотине тужби и сви ће морати да плате казне. А, тада, када је била првостепена пресуда у корист Стефановића, био је ужасан притисак, који ће да затвори НИН. Ово је само да вас подсетим, како имају различите аршине, како се лицемерно понашају и како говоре неистине", закључио је Вучић. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


Ево чини ми се пре недељу дана Копт ми каже како муслимани патролирају улицама његовог града, сада каже како се ситуација смирила. Такође ми скоро сви Арапи причају о ционистима и веома су добро информисани што се тога тиче. Чак и деца од 12-13 година. Сиријци као народ воле и подржавају Русију и то не онако шатро, већ одистински. У Ирану је ситуација стабилна, кажу како немају доста унутрашњих немира, само ситних пограничних окршаја, али ситуација између њих и Ирака није баш на неком добрl 4000 6;м нивоу, макар што се тиче народа, кажу да има доста упада са обе стране, али то не преносе западни медији. До сада сам се чуо највише са ликовима из Египта итд, али ћу сада покушати да ступим што више у контакт с Иранцима и Сиријцима, видим да се тамо нешто лепо кува. У СИрији колико сам схватио, спрема се исто срање као у Либији, народ подржава Асада, али има Ал-Каидиних ''побуњеника'' и шпијуна који са лакоћом уносе немире. Пренећу шта ми буду јавили.


Тема недеље: Где су деца Док ви нађете с ким ћете, па док смислите где ћете, па док решите како ћете – другима се већ родило дете. Иако је то одавно приметио Душко Радовић, и данас се слично догађа. Они у мањини су одушевљени многобројним потомством и у сваком тренутку би гласали за чопор деце па шта кошта да кошта а други „под оваквим условима не могу ни да помисле да имају бебу”. Свака страна понудиће своје аргументе: за пелене и бенкице – снаћи ћу се, а за јело ће увек бити нечега. Они други бројнији „конформисти” подсетиће на скромну плату, стан који немају, посао којим имају прилике да се баве сада па ко зна када. У име неког беби-бума и повећања наталитета тешко да ће и једни и други прозборити коју. А и зашто би? Дете је лични избор и жеља, стицај породичних околности а не државни задатак. Мада демографи у опису свог посла имају обавезу да нас подсећају: како се још од 1955. године наталитет срозава, да старимо као нација и да у просеку имамо око четрдесет година, да једна жена роди по статистичким показатељима 0,8 деце, да је младих до 18 година тек 20 одсто укупног становништва... Да ће нам се испразнити школе, привреда потонути. А шта је са тим женама у белом свету које имају и плату и посао, а по свему судећи не читају статистичке годишњаке и не настоје да подмладе свој народ. Да ли су Францускиње размажене када са просечном платом од 2.250 евра, уколико роде трећу бебу добијају по 759 евра месечног додатка, па ипак ту привилегију не искорите? Или Аустријанке, које ће уз просечну зараду од 2.354 еврића већ за прву бебу добити месечно 445 евра приде? Американке са 12 недеља неплаћеног одсуства после изласка из породилишта, рећи ће вероватно да јесу. Размажене или не, тек ни ове поменуте а и Швеђанке, Шпањолке, потпомогнуте од државе, тешко да ће у највећем бунилу икада превалити преко уста да су своје дете родиле нацији. Нашој жени или боље речено сиротици држава се за труд(ноћу) одужује тако што јој плату док је на породиљском одсуству умањује на 65 одсто. Она која не ради не добија ни динар, као некад. О дечјем додатку може да сања јер га имају они којима приход по члану домаћинства не прелази четири и по хиљаде динара, а и када га добије то је сумица од 1.450 динара, којом се може купити тек пакет папирних пелена. И све даље што следи кошта – нерава, спавања, пара. Ако хоће да свестраније образују свог наследника или наследницу да не би само играо игрице или шврљао по улици родитељи морају да му плате, рецимо, учење страног језика, обуку пливања, разне креативне радионице и спортске школе. Колико? Најмање две хиљаде, углавном четири и пет. Школа је прича за себе, бесплатна а због ње родитељима празни новчаници. Од књига, екскурзија, додатних часова пред писмени. Сваки трошак се доласком новог детета множи са два или три, иа 4000 ;ко му тата није ни налик на Рокфелера. Напротив, реално је да је као жртва транзиције стављен на листу сувишних радника у фирми или да мајку још нигде нису ни примили да ради јер се послодавци боје њених честих боловања. А демографи довикују да се само са четири детета по фамилији у наредних 20 година може зауставити бела куга у Србији, иначе ће се о нама за пет деценија говорити као о диносаурусима. Невоља је што и природа омета неке људе да имају наследнике, незванични подаци кажу да у Србији таквих парова „који би хтели а не могу” има око 200.000. И шта сад? Није добро да неко помисли да на старима свет остаје и да ћемо у наредним деценијама више градити старачке домове него вртиће. Мада у великим инвестиционим плановима за будућност пуним нових мостова, путева, обилазница није се још нашао и програм за подмлађивање и увећавање нације. Па ни одговора на питање: где су деца? Рајна Поповић [објављено: 10.09.2006.]


Црнадак: Нисам се препао силеџије Додика | Партија демократског прогреса Насловна, Новости 0 0 „Нисам се препао Милорада Додика“, рекао је данас министар спољних послова БиХ Игор Црнадак, коментирајући изјаву коју му је упутио предсједник Републике Српске да се „освета сервира хладна“. Црнадак је на прес-конференцији навео да је то „мафијашка пријетња“. „Силеџије попут њега ме никада нису импресионирале. Ако затреба, знам се одбранити и од њега“, рекао је Црнадак потврдивши да ће и званично пријавити Додикове пријетње МУП-у Републике Српске. Црнадак каже да нормално ради свој посао, али да је Додик својом пријетњом узнемирио његову породицу и очекује реакцију надлежних институција, јер то што је рекао „може да утиче на разноразне лудаке који желе да се додворе Додику“. Додао је и да је преузео одређене сигурносне мјере, односно службе које су надлежне за његову и сигурност његове породице. Министар спољних послова БиХ је поновио да је Додик „поново слагао да он по свијету о Српској прича најгоре“. „То није тачно, О Републици Српској говорим све најбоље и афирмишем њен значај. Да ли су Додика слагали или он лаже, треба њега питати“, додао је Црнадак. Он сматра да код Додика постоје фрустрације, јер положај Републике Српске никада није био бољи и то је и Црнаткова заслуга и његових колега из Савеза за промјене. „Вјерујем да то фрустрира Додика, јер његов и положај његове странке никада није био гори“, тврди Црнадак. Утврдио је и да Додик „види Републику Српску као џунглу у којој нема закона, у којој он одлучује ко ће трошити паре из буџета, ко ће се запослити, а ко не, земља у којој се предсједник иживљава над новинарима, а министрима шаље мафијашке поруке“. Црнадак истиче да он заговара сасвим другу Републику Српску од оне коју жели Додик. „Промивишем Републику Српску у којој нема великог Баје, у којој се поштује закон“, истакао је шеф БХ дипломатије.


20. март 2018. ИнфостудСпецијалистичке академске студије


На основу информација са нашег форума, као и на основу информација из медија, покушао сам да саставим списак познатих масона у Србији ДАНАС. Ако имате још неких поузданих података о данашњим масонима, молим да их поставите, заједно са изворима на које се позивате. Ево извора које сам користио. Наше теме о масонима: 1. Борис Тадић, председник Србије. Он је масон на основу података изнетих овде: DA LI JE TADI На основу истих података су масони сви доле наведени, закључно са редним бројем 19. 2. Милан Божић, политичар, некадашњи потпредседник Скупштине Београда 3. Душан Михајловић, политичар 4. Зоран Живковић, политичар 5. Војислав Андрић, бивши потпредседник Народне скупштине Србије 6. Раша Ливада, писац 7. Драган Великић, писац 8. Ратко Петровић, писац 9. Петрашин Касалица, писац 10. Ђорђе Зечевић, бизнисмен 11. Љубомир Драшкић, режисер 12. Јован Васиљевић, доктор 13. Слободан Перовић, адвокат 14. Миша Бркић, новинар 15. Ненад Прокић, функционер ЛДП, велики беседник Регуларне велике ложе Србије. Суспендован након свађе са великим мајстором Петром Костићем 16. Бранислав Лечић, глумац 17. Дејан Синадиновић, пијаниста и професор 18. Драгор Хибер, професор права и политичар из ДС 19. Горан Свилановић, политичар, наводно је избрисан из чланства 20. Горан Кнежевић, политичар СНС-а, бивши градоначелник Зрењанина. Приступио Великој регуларној ложи Србије 2003. Ли 3ffa нк са фотографијом Горана Кнежевића у масонској ложи, као и са подацима о масонима закључно са редним бројем 31 : Press Online :: Prvi put u javnosti: Ministri masoni 21. Бојан Пајтић, политичар, податак је са горе наведеног линка 22. Светозар Чиплић, бивши министар за људска права, политичар из ДС, приступио Великој регуларној ложи Србије 2001. 23. Саша Драгин, бивши министар пољопривреде из Г17+ 24. Мирослав Мрнуштик, политичар, бивши потпредседник Скупштине Војводине 25. Петар Костић, велики мајстор Велике регуларне ложе Србије 26. Тахир Хасановић, политичар Нове демократије 27. Иван Ђорђевић, политичар Нове демократије 28. Никша Стипчевић, професор 29. Милорад Павић, писац 30. Аљоша Вучковић, глумац 31. Мики Манојловић, глумац 32. Драган Малешевић Тапи, сликар. Масон на основу података са нашег форума: https://www.stormfront.org/forum/t440421/ На основу истог извора су масони сви закључно са редним бројем 41. 33. Жељко Максимовић Мака, криминалац оптужен за убиство генерала полиције Бошка Бухе 34. Владимир Савчић Чоби, певач 35. Драган Николић, глумац 36. Драган Бјелогрлић и његов брат 37. Вук Бојовић, управник ЗОО врта 38. Коле Костовски 39. Вукашин Мараш, политичар 40. Милорад Црњанин, новинар 41. Александар Тијанић, новинар Ако имате још проверених података о данашњим масонима , а не неким историјским личностима, можете их поставити!


Quote: Е видиш Различити од осталих, ја сам се као и ти веома заинтересовао за то питање и у последњих 15-так година сам прочитао гомилу разне литературе како бих дошао до одговора. Занимало ме је најпре ко је крив за све што се дешава, а затим шта да радимо и шта ће они да раде после, ако то све успеју? Одговоре на та питања сам нашао код Рудолфа Штајнера. Пошто сам много томе већ изнео на овом треду: https://www.stormfront.org/forum/t836981/ па не бих да све то понављам. Што се тиче завера Рудолф Штајнер је рекао да су за све криви масони с једне стране и Католичка црква и језуити с друге стране и да је од 15 века подељена сфера њиховог деловања, тако да су ови први преузели сферу религиозног деловања, а ови други сферу економског богаћења и договорили се да се једни другима не мешају. Ци 3ffa љ им је да загосподаре светом заувек. По Штајнеру ми живимо у време пете коренске расе која се зове Аријевска епоха. Прва коренска раса је била Поларна, па Хиперборејска, па Лемурска, па Атлантска па ова наша Аријевска. Унутар те епохе се налазимо у времену пете под-расе, а то је германско-нордијска. Прва аријевска под-раса је била индијска, затим персијска, па египатско-халдејска, па грчко-латинска, па ова наша германско-нордијска. Треба да уследе још две: словенска и последња америчка. Након тога наступа прелазак у нову шесту коренску расу која такође има својих 7 под-ступњева, па онда прелазак у последњу седму коренску расу са њених седам ступњева. По Штајнеру је за судбину света и еволуцију земље најбитнији од свих ових ступњева баш овај тренутак у коме ми живимо и данас и сада се одлучује судбина света. Циљ масона и осталих тајних друштава је да никад не наступи следећа словенска епоха, већ да заувек останемо у овој епохи у којој живимо, да они заувек остану да владају и да зацаре свог цара антихриста који ће бити вечно цар на земљи, који дакле никад неће умрети. Ево књиге која сумира разна Штајнерова предавања о овоме на српском у ПДФ формату: Рудолф Штајнер: На раскршћу столећа и миленијума Danas je jasno da živimo usred goleme duhovne bitke koja se vodi zbog budućnosti civilizacije . Materijalističko mišljenje i tehnologije dovode do razaranja prirodnog okoliša, te do pogoršanja kvalitete ljudskog života. Međutim, mnogo je pojedinaca koji rade da bi se dogodilo jedno novo duhovno razumijevanje, i njihovo djelovanje omogućava razvitak određenih novih snaga. Ako se ove zdrave snage budu upotrebljavale na pravilan način, one će moći voditi ka ponovnom produhovljavanju čovječanstva i Zemlje. Ali, ako budu zloupotrebljavane za egoistične ciljeve, jedino gdje mogu odvesti jeste provalija zla. U svakom pojedincu je izbor i njegova vlastita odluka. Линк: Baneprevoz e-knjige | Rudolf Steiner - Na raskr


source: wikipedia

text: Вермонт (), држава је на североистоку САД, у региону који је познат и под називом Нова Енглеска. Вермонт је 6. најмања по површини (24.923 -{km2}-) и 2. најмања по броју становника (625.741 становника) од 50 држава. Једина је новоенглеска држава која нема излаз на Атлантски океан. Границу са Њујорком заузима већим делом језеро Шамплејн. Зелене планине се налазе унутар државе. Вермонт се граничи са Масачусетсом на југу, Њу Хемпширом на истоку преко реке Конектикат, Њујорком на западу и канадском провинцијом Квебек на северу. У прво време насељена америчким староседеоцима (племена Ирокези и Абенаки), на већи део вермонтске територије полагала је права Нова Француска, као део Француске. Након пораза Француске у Седмогодишњем рату, Вермонт је припојен Великој Британији 1763. године. Њујорк и Њу Хемпшир су се више година спорили око територије Вермонта, који је тада био познат под називом Њухемпширске концесије. Досељеницима који су добили земљишне поседе од 13 колонија супротстављала се милиција -{Green Mountain Boys}-, која је их је и надвладала и створена је Вермонтска Република, независна држава. Основан 1777. године током Америчке револуције, независни Вермонт постојао је наредних 14 година. Осим тринаест колонија, Вермонт је једна од четири државе која је била суверена у прошлости, заједно са Тексасом, Хавајима и Калифорнијом. Године 1791, Вермонт се прикључио Сједињеним Државама као 14. држава. Вермонт је једна од првих држава које су делимично укинуле ропство. Вермонт је највећи произвођач јаворовог сирупа у Сједињеним Америчким Државама. Главни град је Монтпилијер, који је, с популацијом од свега 7855 становника, најмањи главни град у САД. Град с највише становника је Берлингтон у којем живи 42.417 људи, што га чини најмањим градом у САД који је највећи у некој држави. Берлингтонско метрополитанско подручје има 214.796 становника. Вермонт је једна од расно најхомогенијих држава, 94,3% становника се изјаснило белцима у попису 2010. године. Административна подела Вермонт је подељен на четрнаест округа. Округ Адисон Округ Бенингтон Округ Вашингтон Округ Виндам Округ Виндзор Округ Гранд Ајл Округ Есекс Округ Каледонија Округ Ламојл Округ Оринџ Округ Орлинс Округ Ратланд Округ Френклин Округ Читенден Демографија Пописни завод Сједињених Америчких Држава је проценио да је 1. јула 2014. године популација Вермонта била 626.562, што је за 0,13% више него 2010. године. Центар популације Вермонта налази се у градићу Ворен, у округу Вашингтон. Према Пописном заводу САД, 2014. године, Вермонт има око 626.562 становника, што је увећање од 821 људи или 0,13% у односу на 2013. годину и увећање од 821 људи или 0,13% у односу на 2010. годину. Захваљујући природном прираштају број становника повећао се од прошлог пописа за 7148 људи (33.606 рођења минус 26.458 смрти), а због позитивне нето стопе миграције број становника је повећан за 7889 људи. Имиграцијом изван САД досељено је 4359 људи, а унутар САД досељено је 3530 људи. У 2009, 47,8% становника Вермонта било је рођено ван државе, док имигранти прве и друге генерације чине већину становништва. Због ових демографских промена постоји одређена тензија између »дрвосеча« (староседеоца) и »равничара« (придошлица), који доносе другачије вредности са собом. Вермонт има најмање становника од свих новоенглеских држава је међу новоенглеским државама држава најмањег броја становника је међу новоенглеским државама држава најмањег броја становника. Такође, једна је од две државе који имају мање становника од Дистрикта Колумбија (друга је Вајоминг). Између 2010. и 2013. године, становништво 16 од 251 вермонтских насеља повећало се. Сва насеља у округу Читенден повећала су се, сем Берлингтона. Више од 180 градова се смањило, што се није десило још од средине деветнаестог века. У 2009. години, 12,6% радно способног становништва било је разведено, по чему је Вермонт пети у САД. Године 2008, просечна старост становника Вермонта била је 40,6 година, просечна старост радно способних 43,7 година, наспрам просечних 41,1 у читавој САД. Највећи градови Референце Спољашње везе Државе САД


source: fineweb

text: За сада вам дајемо утиске са градског такмичења из биологије одржаног у Београду. Нисмо могли раније јер су оба београдска уредника овог блога била ангажована као председници комисија за прегледање радова, а потом и као чланови комисије за жалбе. То нам је додуше дало и могућност да саберемо утиске колега, али и чујемо замерке и сугестије у вези са тестовима. Ево их: Пети разред: Највећа замерка ове комисије је у вези са 15. задатком, где је било потребно одредити типове појединих биљних органа, гледајући слику. Фотокопија текста је била таква да је слика била веома лоша, толико да је практично било немогуће одредити тип листа. Неке колеге су дале примедбу и да је у 17. задатку плодник на слици цвета био нејасно обележен, тим пре што је био у питању потцветни, неуобичајени плодник. Шести разред: Шестаци су веома лоше одговорили на прво питање, без обзира колико у укупном збиру имали бодова, што значи да су ту били генерално лоши. Такође, нису уписивали минусе у табелу у 15. задатку, без обзира што је захтев у задатку био јасан. У задатку са Веновим дијаграмом, ђаци су пожељан одговор (Е) понављали у сваком кругу, уместо да га упишу у пресек сва три круга. Комисија је све ово признавала, тим пре за други задатак, јер захтева више познавање математике, него биологије. Највећи проблем је био у 17. задатку јер је требало обележити шест типова пераја рибе, а предвиђено је да се бодује само пет. Комисија је давала максималан број бодова и за пет тачних одговора. Седми разред: Највећи проблем је био у 17. задатку, где је захтевано ређање појмова, а била је једна кућица вишка. Комисија је проблем решавала на лицу места. Сличан, али мањи проблем са вишком кућица је био и у укрштеници за девети појам. Решавано је на исти начин, а у корист ђака. Као и у шестом, и седмаци су показали основно непознавање Веновог дијаграма. У глобалу, грешили су више на лакшим питањима. Што се наставника тиче, највећу замерку су дали управо Веновом дијаграму, с обзиром да су поједине колеге тврдиле да се масти варе и у желуцу. Комисија је затражила помоћ са факултета и добили смо следећи одговор; заиста је тачно да у желуцу постоји некаква липаза, али за емулговане масти и то је заправо веома ново откриће. Ово је пресудило да се као тачно решење вреднује и ако су ђаци уписивали слово А (које је означавало масти) у пресек између скупова за црева и желудац. Такође, примедба је дата и на 11. задатак; наиме, у кључу је дат одговор да је тврдња тачна, а требало је да буде нетачна. Ово је довело до тога да су сви тестови ревидирани, те су неки ђаци ипак добили два бода, али је било много и оних који су их изгубили. Осми разред: Једини проблем за осмаке је био заправо кључ, који није предвидео у 12. питању да је „уљез“ и орао брадан (среће се у литератури да је ишчезао). Слика у 13. задатку, по мишљењу неких колега, није била јасно обележена. Углавном, макар у Београду, седми разред је изазвао највише реакција, највише примедби и касније се показало, и највише жалби. Основна школа „Раде Драинац“, домаћин такмичења, истакла је спискове на линку http://osradedrainac.edu.rs/?q=content и то су сада коначне листе. За сваки случај дајемо их и ми, а врло ускоро ћемо вам доставити и тестове, таман да се подсетите шта је све ту било. Награђенима, али и свим учесницима честитамо.


from russian site 26.12.2009. Први упад на Балкан Американци су извршили 1995., када је после Дејтонског споразума завршен рат у Босни и Херцеговини. Тада су се понашали скромно и радили под заставом УН. Али апетит, као што је познато, јело само по себи отвара апетит. Пентагону се учинило да је само Босна и Херцеговина мало за њих. Решили су да се треба кретати даље – ка Србији, а прецизније – ка њеном јужном делу, Косову. Бомбардовања Београда, Новог Сада, Подгорице, великих и малих градова Србије и Црне Горе су заустављена тек пошто је Слободан Милошевић дао сагласност да се Американци и натовци пусте на Косово. Формално, све је било у складу са резолуцијом 1244 Савета безбедности УН. А у суштини, САД и НАТО су просто окупирали суверену државу Србију, а после тога јој одузели четвртину територије. То се десило 17. фебруара 2008. године, када је издресирани парламент Косова објавио једнострану независност. Премијер нове државе је постао бивши борац Хашим Тачи, креатура америчке ЦИА и немачке БНД. Сада је он вођа Демократске партије Косова, мада га се сви добро сећају као крупног мафијаша, који је контролисао трговину наркотицима и проституцију. Па зашто су Хашиму Тачију и његовом тиму били потребни САД и НАТО? У ЦИА и Пентагону одавно маштају о сељењу из Немачке и Италије на Балкан. Сада нико и не таји да је операција НАТО «Милосрдни анђео» била само покриће. Још пре почетка операције војни стручњаци су издвојили 1000 хектара земље у близини Урошевца за изградњу најкрупније војне базе САД у Европи. Истовремено је одређен и главни извођач – тексашка фирма «Халибартон», која се специјализовала на нафтној опреми и сервисирању нафтовода. Истина, «Халибартон» није директно радио. Изградњу базе «Бондстил» су водиле његове фирме-ћерке. У то време у Белој кући је био Бил Клинтон. Он је маштао о Балкану и природним ресурсима Косова. Осим тога, из Приштине се може лако управљати нафтним и гасним токовима у Европи, а уједно преносити «демократска искуства» у суседне земље. И још један детаљ: године 1999. «Халибартоном» је управљао Дик Чејни. После овог уговора је унапређен и 19d3 87;остао је потпредседник САД. То се десило 2000., када је демократу Била Клинтона заменио републиканац Џорџ Буш. Али ни ово није ово главно. У блиској будућности «Бондстил» ће постати главни европски војни центар. Постоји могућност да се из Авиана овде дислоцира и база авијације. Постоје планови да се од «Бондстила» и суседне базе, «Камп-Монтејс», створи европски центар за морску пешадију САД. Управо са Косова ће их пребацивати у Ирак и Авганистан на «сменски» рад . Још један од разлога што су САД решиле да узму балкански регион под своју непрекидну војну контролу је пројекат Нафтоводне корпорације АМБО (Албанија-Македонија-Бугарска). nastavak http://www.srpska.ru/article.php?nid=13183


Српско штампарство Павле Ивић и Митар Пешикан Већи део историје српског штампарства у ствари је повест о рвању културе с тешким историјским приликама. Век настанка штампарства подударио се с почетком најмрачнијег периода српске историје - падом српских земаља у вековно турско ропство. То је била велика опасност и за Европу. Док се слагала Гутенбергова Библија (1453), султан Мехмед Освајач заузео је престоницу Византије - Константинопољ. Тада је већ био поробљен југ српске државе, од Егејског мора до Косова. И сам Гутенберг био је свестан драматичне опасности, па је пре завршетка Библије, крајем 1454, објавио тзв. Турски календар, који је у облику песама позивао хришћанску Европу на отпор Турцима. У тој књизи помиње се и сурови поход султана Мехмеда на Србију 1454, када је турска војска пустошила Српску деспотовину све до границе Угарске. У години објављивања Библије (1455) пао је главни српски привредни и рударски центар - Ново Брдо - и поробљено је Косово, раније централна област српске државе. То је био почетак краја: 1459. године освојена је цела Србија и њена престоница Смедерево, 1463. покорена је босанска краљевина, а на ред је дошла Херцеговина; њен последњи остатак - град Нови (касније Херцег Нови) - пао је 1481. Последњу деценију 15. века, кад почиње српско штампарство, дочекала је неосвојена од Турака само Стара Црна Гора, тј. планински део Зете, где су се до пред крај века одржали обласни господари Иван Црнојевић и његов син Ђурађ Црнојевић. Те околности одредиле су и карактер раног српског штампарства. Војнички отпор Срба био је задуго сломљен, а мисија штампарства била је отпор духовном поробљавању, одржавање духовне и етничке самосвести. Штампане су само православне верске књиге, јер је најважнији био отпор програмској турској исламизацији и очување православне цркве и вере. По речима једног од старих штампара, намена књиге је била - будући да је српска нација разорена и поробљена - да се одрже у вери поданици Турака, како би Турска империја у свакој прилици која се укаже имала много унутрашњих непријатеља. У неке књиге уткивани су и информативни или поучни садржаји, а касније је и посебно објављен један мали српски буквар (1597). Вођен побожношћу и жељом да се српска православна црква одупре турском уништењу, последњи господар Зете (односно Црне Горе) Ђурађ Црнојевић, по речима једног књижевног историчара "нашао је однекуд срчаност, надахнућа и далековидости да наручи српска слова и да на своме Цетињу заснује штампарију". Његови штампари, са свештеником Макаријем "од Црне Горе" на челу, успели су 1494-1496, пре него што је под турском силом нестала и држава и штампарија, да објаве пет црквених књига српском варијантом ста 4000 1088;ословенског језика. Управо се навршава пет стотина година откад је - 4. јануара 1494 - објављена прва од њих, Октоих првогласник, као прва књига на словенском југу штампана ћирилицом. Као и три године раније ћириличке књиге из Кракова, и књиге са Цетиња штампане су унцијалним типом ћирилице (тзв. устав), и тај је избор имао трајан типолошки значај. Цетињска штампарија, ослоњена на словенску рукописну традицију и истовремено на тековине ренесансе (нарочито у орнаментици), имала је висок технички квалитет и служила је као узор каснијим штампарима. После пада Црне Горе српско штампарство морало је тражити спољна уточишта и ослонце. Мисија штампања православних књига настављена је најпре у румунским војводствима, првенствено у Влашкој. Тамо је почев од 1507. године штампар Макарије, вероватно онај исти са Цетиња, штампао црквене књиге бугарске редакције - која се употребљавала у Румунији. Ове изванредне књиге показују јасне везе са цетињском штампом и имале су велики утицај, не само у румунском него и у каснијем српском штампарству. С њима је почела плодна симбиоза српске и румунске штампе, која ће добити нови импулс каснијим сељењем штампарије из Горажда у Румунију и која представља једну од низа светлих страница у историји српско-румунских културних и духовних веза. Главна инострана база српског штампарства била је Венеција, где је Божидар Вуковић, родом из Подгорице у Црној Гори, штампао српске књиге између 1520. и 1540, а његов син Виценцо Вуковић и други настављачи продужиће век штампарије до близу краја 16. века; једна књига објављена је и у 17. веку (1638). Суочени с турском опасношћу, тада су Венеција и Ватикан у извесној мери толерисали и српске књиге и уопште делатност снажне православне дијаспоре у Венецији. Њен основ чинило је Братство Грака, којему су се придружили и Срби, а Божидар Вуковић био је једно време и управник (гасталд) Братства. Као истакнут трговац, штампар и јавна личност, којој је племићки чин признао Карло В Хабсбург, Божидар Вуковић је неуморно одржавао везе с поробљеним српским крајевима, нарочито с манастиром Милешевом и манастирима на скадарском језеру, где је по својој жељи и сахрањен. Његове књиге растурене су не само по српским црквама него су имале јаког утицаја и другде на европском истоку, све до Балтика. Истовремено је заснована и друга важна грана српске штампе, коју је водио други Божидар - Божидар Горажданин - и његови потомци из рода Љубавић. Он је, боравећи у манастиру Милешеви, послао своја два сина у Венецију, где су набавили опрему и започели, а можда и довршили штампање своје прве књиге - Служабника из 1519. или 1520. године. Затим су штампарију пренели у Горажде, на реци Дрини. То је била прва штампарија у Турској империји, а укупно је под Турцима радило осам српских штампарија, али врло краткотрајно: Горажде 1bb8 1520-1523, Рујно под Златибором 1536/37, Грачаница 1538 /39, Милешева 1544-1546, Београд 1552, Милешева (опет) 1557, Скадар 1563 (у тесној вези с Венецијом и штампаријом Вуковића), а последњу је у Мркшиној цркви (у околини Ваљева или јужно од њега) водио 1562-1566. године монах Мардарије, раније (1552)штампар у Београду. Стицајем околности све су ове штампарије радиле у доба владавине султана Сулејмана Величанственог (1520-1566), који је освојио Београд и Угарску (с Будимом) и у два маха допирао својим походима до Беча. Исламска култура Турске царевине није прихватила штампарство, а турске власти у Сулејманово доба нису формално забрањивале српску црквену штампу, али јој нису пружали ни реалну могућност опстанка. Зато је осам поменутих штампарија у Турској штампало само једанаест књига. Сигурно ни једна од тих штампарија није основана с циљем да штампа само једну или две књиге, него су се невољно гасиле, не издржавши неповољне услове под теретом турске власти и у разореном српском друштву. Ни обнова Српске патријаршије 1557. године није донела никакво оживљавање штампарског рада. Једино се штампарија из Горажда није угасила, него је пренесена у Румунију, где су њеном опремом штампане књиге од 1545. до после 1580. године. Штампали су их Мојсије из Дечана 3ff9 - ранији штампар Божидара Вуковића, Димитрије Љубавић - унук Божидара Горажданина и румунски штампар ђакон Кореси. У Румунији су штампане и две књиге за потребе српске цркве, 1580. и 1648. године. Ова друга је истовремено последња из циклуса књига старословенског језика српске редакције. Немајући више снаге за сопствену штампу, и да би осигурала аутентичност православне књиге, српска црква оријентисала се у следећем периоду на руске штампане књиге, што ће отворити врата руској редакцији и њеном уделу у токовима српске језичке културе. Само око четрдесет познатих издања завештале су нам старе српске типографије, али је њихов историјски и културни значај изузетан. Оне су помогле српској цркви да издржи критично најразорније доба турске најезде, до времена када се с обновљеном Патријаршијом опет донекле консолидовала. Њиховом заслугом је аутентична словенска православна књига заузела своје место у култури штампарства и одржала га до времена када су, с историјским закашњењем, узеле маха руске штампане књиге, постајући главни ослонац духовне и језичке културе коју су засновали Ћирило и Методије. Као драгоцено наслеђе, те су књиге чуване и поштоване у српским и другим црквама, служећи не само својим текстом у богослужењу него и својом ликовном опремом као узор примењене уметности. Почев од последње трећине 16. века, прилике у Отоманској империји биле су безнадежно неповољне за штампање српских књига. иако је већина Срба живела у границама те државе, српске књиге штампане су искључиво ван њеног подручја све до друге половине 19. века. После мрачног и мучног 17. столећа, из кога су остале само две већ поменуте српске књиге, извесна ренесанса наступила је у 18. веку, пошто је српска књига стекла ново тржиште у земљама Хабсбуршког царства, где је сада живео велики део Срба. Међутим, тамошње власти, у нади да ће Срби, остављени без просвете, и српска православна црква лишена неопходних књига - лакше попустити притиску да приме црквену унију с Римом, одбијали су упорно понављане молбе поглавара српске цркве да се дозволи оснивање српске штампарије. Довијајући се, српски митрополити су успели да штампају неколико важних књига (сад већ руском редакцијом црквенословенског језика) у Римнику у Влашкој (1736, 1755, 1761) и у Јашију у Молдавији (1765). Други излаз, такође заобилазан и сасвим недовољан, нађен је у бакрорезним издањима, која су уз материјалну потпору цркве, издавали сами уметници бакроресци (Христифор Жефаровић у петој деценији 18. в., Захарије Орфелин у каснијем периоду). Публиковање српских књига добило је јачи замах од 1761, када је венецијански штампар Димитрије Теодосије, Грк , отворио и ћирилски одсек своје штампарије. Штампајући православне црквене књиге, он је, да би отклонио неповерење српског свештенства према књигама које долазе из 4000 ; католичке средине, на насловну страну стављао податак да је књига штампана у Москви, Кијеву или Санкт Петерсбургу. Упркос својој материјалној нетачности, те су тврдње биле близу истине. Наиме, Теодосије је за потребе српске цркве прештампавао руске црквене књиге. За десетак година из његовог предузећа изашло је преко четрдесет књига намењених Србима. Аустријске власти најзад су схватиле да је забрана оснивања српске штампарије контрапродуктивна јер отвара врата неконтролисаном руском утицају, а такође и пословној добити иностране (венецијанске) фирме, уместо да те приходе убере нека аустријска. Године 1770. бечком штампару Јозефу Курцбеку одобрено је монополско право на штампање српских књига. Дајући такву привилегију бечком предузетнику, који уз то није био Србин, аустријска власт је осигурала чврсту контролу над српском књижевном продукцијом. У конкурентској утакмици Курцбек је био у повољнијем положају него Теодосије, који је ипак успео да објави још неколико књига намењених Србима, и уз то монументално дело Србина Захарија Орфелина Историја Петра Перваго, намењено руским читаоцима и писано руским језиком. После смрти Димитрија Теодосија његов наследник Пане Теодосије наставио је да издаје поред осталих и српске књиге. Све до 1786. године Курцбекова штампарија је српске књиге штампала искључиво црквеном ћирилицом тј. старим, из средњег века наслеђеним типом ћирилских слова. тек тада изашло је из те штампарије прво издање штампано модерном ћирилицом тзв. грађанском азбуком, обликованом према стилу латиничких штампаних слова и уведеном у Русији почетком 18. века по наређењу Петра Великог. Сами српски писци, а и штампарије ван аустријске територије, показали су се много мање конзервативним. Тако је још 1754. изашла у Санкт Петерсбургу Историја о Черној Гори црногорског митрополита Василија Петровића, 1768. У Венецији Славено-сербски магазин Захарија Орфелина, 1772. у истом граду његова већ поменута биографија Петра Великог, а 1783. у Лајпцигу Живот и прикљученија Доситеја Обрадовића - да поменемо само најзначајнија дела. Године 1790. Емануел Јанковић и Дамјан Каулици поднели су, независно један од друга, молбе да им се дозволи оснивање српске штампарије у Новом Саду, али су наишли на одбијање бечких власти. Међутим, 1792. године, после смрти Курцбекове, његову ћирилску штампарију, заједно с њеним монополом, откупио је српски ентузијаста и новинар Стефан Новаковић. Он је, после финансијског неуспеха, 1796. продао то предузеће будимској штампарији Пештанског универзитета, веома развијеној фирми која је објављивала књиге на многим језицима и која је затим деценијама држала монопол на штампање српских публикација у хабсбуршким земљама. Само у ретким случајевима понеки аутор успевао је да штампа своје дело другде, у Ау& 4000 #1089;трији или ван ње. Преокрет је настао тека 1832. године, када је у Београду, под владом кнеза Милоша Обреновића, прорадила Књажевска српска печатња (касније Државна штампарија, данас Београдски издавачко-графички завод) Добро опремљена и агилна, та нова установа одмах је преузела на себе знатан део књижевне продукције међу Србима. Ускоро затим, и црногорски владар, владика и песник Петар ИИ Петровић Његош постарао се да његова мала и сиромашна земља стекне своју штампарију. Монопол штампарије Пештанског универзитета тако је изгубио смисао. Већ 1836. Павле Јанковић добија привилегију за отварање српске штампарије у Новом саду, а 1841. слично одобрење издато је Јовану Каулицију. занимљиво је да је први био синовац Емануела Јанковића, којем је 1790. била ускраћена таква дозвола, а други син Дамјана Каулиција, који је тада доживео исту судбину. У периоду који је следио највећи део српских публикација штампао се у три града: Будиму и Новом саду на територији Хабсбуршке монархије и Београду у Србији. Гашењем активности будимске штампарије у Мађарској буни 1848. године тежиште издавачко-штампарске активности дефинитивно се устаљује на српском етничком земљишту. Ослобођена бирократске стеге Србима углавном ненаклоњене Аустрије, српска књига нагло напредује. Док су у првој деценији 19. века, по Српској библиографији Стојана Новаковића, изашле само 194 српске књиге, а у четвртој деценији 386, у шестој деценији тај број је био 670. Удео књига штампаних у Србији брзо се повећава, да би у другој половини седме деценије премашио половину. Био је отворен пут за даљи нормалан развој српског штампарства. као и у другим земљама, он се рачвао у два смера: повећање обима продукције уз истовремено усвајање техничких иновација http://www.rastko.org.yu/isk/isk_09_c.html


text: Loading... 28.12.2010 Владика Николај је присутним вјерницима честитао Материце и чин Светог причешћа, пожеливши им да у миру и радости дочекају наредне недјеље Оце, а затим и Рождество Христово - Божић. Високопреосвећени је након литургије даривао пригодним поклонима сестринство женског манастира у Вардишту и братство манастира Добрунска Ријека. 24.12.2010 Честитку преносимо у цјелости: „Ваша Узоритости, Оно што су праоци још давно очекивали, што су пророци предсказивали, а праведници жељели да виде, то се на данашњи дан збило и стварно испунило: „Бог се на земљи јави и с људима поживје (Вар. 3, 38).” Када Христос сиђе с Неба и роди се у царском граду Витлејему, када све људе, те свете храмове, уједини у једну Цркву Божију, онда људска памет и људска рука нема томе шта додати, нити одузети, него да све и свакога древним поздравом Празника Рођења Богомладенца поздрави:<p align="center">МИР БОЖЈИ - ХРИСТОС СЕ РОДИ! Митрополит Николај честитао је католички Божић и хрватским званичницима у БиХ, Републици Српској и Федерацији БиХ, папском нунцију у БиХ Алесандру Д`Ерику и представницима дипломатског кора у БиХ. 22.12.2010 22.12.2010 Његово високопреосвештенство митрополит дабробосански господин Николај прославио је крсну славу светог Николаја Мирликијског Чудотворца – Никољдан. Тим поводом је владика Николај, уз саслужење свештенства Митрополије дабробосанске, служио Свету архијерејску литургију у недјељу, 19. децембра, у храму Светог пророка Илије на Сокоцу. Послије литургије обављен је славски обред и уприличен славски ручак. Поводом своје крсне славе високопреосвећени Николај је у понедјељак, 20. децембра, у својој резиденцији у згради Митрополије дабробосанске у Сарајеву уприличио пријем и славски ручак за свештенство и монаштво Митрополије дабробосанске, угледне званице из политичког, друштвеног и јавног живота Републике Српске /РС/, БиХ, ФедерацијеБиХ и града Источно Сарајево, представнике цркава и вјерских заједница у БиХ, те дипломатског кора. Славски обред обавио је Његово преосвештенство епископ милешевски господин Филарет. Честитајући митрополиту Николају славу, владика Филарет је у пригодној бесједи указао на значајну улогу Високопреосвећеног у развоју и раду Богословије у Фочи и претходно док је била у манастиру Крка, пионирској улози у развоју Српске православне цркве у Аустралији и на Новом Зеланду, те обнови и изградњи посљедњим ратом у БиХ тешко погођене Епархије дабробосанске. Међу бројним званицама и гостима били су и директор Републичког секратаријата за вјере у Влади РС господин Јово Турјањанин, помоћни бискуп врхбосански Перо Судар, те њихове екселенције амбасадори Србије и Грчке у Бих господа Грујица Спасовић и Прокопиос Манђуранис. 15.12.2010 Његово високопреосвештенство митрополит дабробосански господин Николај упутио је позив свештенству, монаштву и православним вјерницима, као и другим људима добре воље на подручју Митрополије дабробосанске, да се при свим православним храмовима и црквеним општинама укључе у акцију пружања помоћи становништву Новог Горажда, страдалом у недавним поплавама. Владика Николај је старјешине свих храмова и предсједнике црквених општина обавезао да у парохијама и црквеним општинама за које су задужени организују прикупљање помоћи у новцу, храни, одјећи, хигијенским средствима и осталим потрепштинама неопходним пострадалом становништву Новог Горажда. Подсјећајући да је српски православни род увијек красила хуманост и светосавска саборност, високопреосвећени Николај посебно указује на двије важне чињенице – да су пострадали већином избјеглице, које су већ једном у протеклом рату у БиХ остале без својих домова и већ неколико пута преживјеле страдања, те да их је ова невоља задесила у зиму, у најтежем годишњем добу. Митрополит Николај посебно наглашава да је међу угроженима велики број дјеце, што позиву за помоћ даје посебну тежину. Уз подјећање на једну од двије највеће заповијести Господње: „Љуби ближњег свог, као самог себе“, владика Николај се нада да ће се управо тако свештенство, монаштво и вјерници Митрополије дабробосанске односити према својим пострадалим сународницима у Новом Горажду. 13.12.2010 08.12.2010 На светој литургији су се послије седмодневног строгог поста на води причестили професори и ученици Богословије. Митрополит Николај је у својој бесједи свима који су се причестили пожелео да им причешће буде на здравље и спасење душе и тијела. Прослављање празника почело је празничним бденијем у храму Светог Василија Острошког и Светог Петра Дабробосанског којем су присуствовали владика Николај


source: CulturaX

text: овсене пахуљице - житарице и деривати - 2020 Пахуљице зоби Зобене пахуљице (на енглеском језику Роллед Оатс ) су биљна храна на бази житарица; конкретно, то су семена зељасте биљке идентификоване биномном номенклатуром Авена сатива . Она од зоби, као и друга семена исте категорије, имају тврду спољашњу љуску, коју људи не могу лако пробавити, назива се браттее или лолла или пула ; ова омотница мора бити уклоњена да би се учинила јестивим за људе. Штавише, мекиње су скоро увек одвојене од зрна (последњи влакнасти слој) и оно што остаје су прочишћена бела семена. Потоњи, једном згњечени, на пари, уваљани у пахуљице испод специјалних ваљака, стабилизовани и лагано печени, постају познате овсене пахуљице. УПОЗОРЕЊЕ! Док се у Италији зоб сматра маргиналним производом, секундарним за пшеницу и кукуруз, у англосаксонским земљама представља једну од основа колективне исхране. Из тог разлога, зоб се може наћи у многим комерцијалним облицима, више или мање прерађених, целих или рафинисаних, сецканих или у праху, на пари или печеном итд. Енглеска групира све ове производе под термином зобена каша (дословно "зобена каша"). Врсте овсених пахуљица Семе овса могу се продавати у облику зобених кашица или шкотског овса (непрерађеног и / или дробљеног), на пари и дробљеног у пахуљице различите дебљине, цијеле или нарезане на два или три комада ( резани овас или "глава пин ") итд. Зобено семе може да се користи као и друге житарице и мало је мекше од пшенице. Пример овсене каше: зобене пахуљице и свеже боровнице помешане са водом и медом Зобене пахуљице су погодне за различите сврхе. Производе се велики, мали, суви, више гумасти, претходно кувани или инстант производи. Зобене пахуљице од резаног зуба погодне су као житарице за доручак, али мање за кување, јер се не омекшавају довољно. Ако се зобена каша припрема од зобених пахуљица, користи се за самостално јело, а не за прављење пецива, што би пропало. Штавише, чак и од сировог семена, за печење је неопходно да се помеша са другим брашном. Зобени овас је зрно које се добија тако што се семе своди на мање комаде пре него што се пари држи у њој мали део мекиња. Пошто је ово житарице теже за жвакање и садржи ензим који има тенденцију да убрзава исхрану хране, зобени овас је скоро увек на пари ( брз зоб - брзо кување) да се омекша и ускрати ових ензима. Међутим, овсена каша се углавном продаје без мекиња. Често, али не увек (у зависности од гастрономске дестинације производа), они се подвргавају термичкој обради у пећници, или под притиском, или различитих типова. Такозвани дебели овсени овес су велики и интегрални овсени пахуљице, док су танки овсени овес мањи и фрагментарни; обоје можете кухати у "старом стилу". Подразумева се да што су фрагменти мањи, то се лакше кувају и апсорбују воду; Танки овас се понекад назива "брза зобена каша" или "инстант". Пахуљице зоби и гастрономије Зобене пахуљице се обично користе као храна за доручак; заједно са зобеним брашном и резаним овасом (више или мање исјецканог семена), зобене пахуљице се такође могу скухати како би се направила каша . Каша од зоби са воћем Нутритивни састав на 100 грама овсених пахуљица вода 69, 9г протеин 5, 1г Укупни липиди 10, 1г Засићене масне киселине 1, 61г Мононезасићене масне киселине 7, 05г Полинезасићене масне киселине 1, 47г Доступни угљени хидрати 13, 0г скроб 11, 5г Растворљиви шећери 2.5г Тотал фибер 2, 4 г енергија 160, 1кцал натријум 306, 7мг калијум 191, 1мг гвожђе 1, 1мг фудбал 19, 8мг фосфор 71, 7мг магнезијум 0, 8мг tiamin 0, 11мг рибофлавин 0, 02мг ниацин 0, 40мг Витамин А ретинол еквивалент 0, 7μг Витамин Е 0, 0мг Зобене пахуљице се могу даље прерадити у прах и претворити у крупно брашно које, кувано у води, постаје врста креме за жлицу; финија је широко коришћена као храна за бебе. Ова врста брашна може се произвести код куће помоћу уређаја за обраду хране. Зобене пахуљице су често главни састојак граноле и муслија . Зобене пахуљице су одличан нутриционистички извор угљених хидрата, који чине већину енергије; преостале калорије долазе из протеина са средњом биолошком вредношћу и из липида. Холестерол је одсутан и обилује влакнима. Што се тиче витамина и минералних соли, вит Б1 ( тиамин ), гвожђе и фосфор обилују. Зоб је такође познат по свом богатству антиоксидантним једињењима познатим као авенантрамиди ; верује се да они, осим за предметне житарице, имају одређена својства која помажу у заштити циркулацијског система од артериосклерозе. Зоб такођер садржи бета-глукан, који може помоћи особама са шећерном болешћу типа 2 да контролирају глукозу у крви (глукоза у крви); осим тога, требало би да помогне у стимулацији имуног система у борби против бактеријских инфекција.


text: Историја краја Храм Светог Ђорђа и маузолеј династије Карађорђевић подигнут је на самом врху стеновитог брда Опленац. Каменит крш овог узвишења, био је прошаран кривим стаблима једне врсте храста која су управо због природно неправилног, рачвастог облика мештани вешто користили за оплен односно дрвене делове на сељачким колима. Тако је узвишење и добило име Опленац. Изванредан географски положај градића Топола, смештеног на падинама и подножју Опленца, на стратешки важном укрштању Београдског, Крагујевачког Рудничког и Шабачког друма са далеким визурама на суседне брежуљке Шумадије и плодне пропланке Поморавља, створио је предуслове да овај мали град Шумадије постане политичко-административни центар ослобођеног дела Србије за време Карађорђа. Стари назив Тополе био је Каменица, по речици која протиче уз сам обод данашњег града. Данашњи назив Топола се први пут спомиње у званичним пописним документима аустријских картографа са почетка осамнаестог века. Предање каже да је на самој раскрсници поменутих путева, где су се састајали и коначили многобројни трговачки путници, изникло и разгранало се велико дрво тополе чији је хлад пружао идеално одмориште. Убрзо је одредишна тачка код тополе прерасла и у назив читаве варошице. Топола је први узлет доживела у време Првог српског устанка. Вођа српске револуције 1804. године, Карађође Петровић рођен у оближњем селу Вишевцу, настанио се уочи устанка у непосредној близини вароши, у засеоку Крћевац. Поставши велики вожд, Карађорђе је од Тополе направиo своју престоницу и центар државног живота ослобођене Србије. У периоду између 1811. и 1813. године сазидан је утврђени град опасан шанцем са троспратним кулама и бедемима за непосредну одбрану Тополе и војне маневре. Унутар утврђеног града налазили су се породични и гостински конак, као и црква Пресвете Богородице познатија од именом Карађорђева црква. Звоник цркве био је смештен у југоисточној кули тврђаве, а њена три звона изливена у тополовиници у Доњем граду Београдске тврђаве била су прва звона која су се огласила у слободној Србији. Међутим, сломом Првог српског устанка и повратком турске војске, срушен је и запаљен Карађорђев град. Успоном кнеза Милоша и смакнућем Карађорђа, Топола је, разумљиво, изгубила свој првобитни значај. Нови блистави тренутак овај крај ће доживети успоном Карађорђевог сина, кнеза Александра, који је с посебном пажњом обновио очеве винограде и воћњаке на источним падинама Опленца подигавши себи пространу кућу и вински подрум. Обнављањем очеве задужбине, кнез Александар је привукао богатије и виђеније људе из краја, па се Топола убрзо развила у лепу варошицу са солидније грађеним кућама и дућанима. Повратак Обреновића на власт, 1858. године који ће континуирано владати Србијом све до 1903. године означио је нови дуги период запуштености и стагнације тополског краја. Након погибије кнеза Михаила, Намесништво је Карађорђев град као државно власништво ставило на јавну лицитацију. Тополци и народ околних села успели су да, том приликом, сакупе новац и откупе Карађорђеву цркву за своју црквену општину. Запуштени остаци Карађорђевог града су, међутим, као упориште побуњеника након гушења антиобреновићевске тополске буне 1877. године, сравњени са земљом. Доласком Краља Петра I на власт, 1903. године, Топола као завичај Карађорђевића бележи нови период процвата и већ наредне године се варошица одваја од села и постаје самостална општина и трговачко-занатско насеље. Будући да је Краљ своју отаџбину напустио као дете и у изгнанству провео четрдесет пет година, разумљива је јачина носталгије и свих осећања везаности за завичај дедова. Краљ Петар се убрзо у потпуности посветио дуго ношеној замисли и испуњењу аманета својих родитеља да се у Тополи изгради велики храм у коме би се сахрањивали сви Карађорђевићи. Надвишени брежуљак Опленца био је као створен за остваривање животног сна.


по умолчаниюКомплект мебели BMT Zar 02BMT (Италия)257х59х201h 592745 руб.Комплект мебели BMT Zar 04BMT (Италия)158х59х201h 416810 руб.Комплект мебели BMT Zar 03BMT (Италия)171х59х201h 395705 руб.Комплект мебели BMT Zar 01BMT (Италия)196х59х205h, зеркало 99х114h, шкаф 36х205h 311112 руб. © 2017 . SantehPremium.Ru


text: 24. октобар (24.10.) је 297. дан у години по грегоријанском календару (298. у преступној години). До краја године има још 68 дана. Догађаји 1360 — Енглески краљ Едвард III и француски краљ Жан II Добри, потписали су у Калеу споразум којим је окончана прва фаза Стогодишњег рата. 1648 — Минстерским миром су окончани Тридесетогодишњи рат и Холандска револуција и званично су признате Низоземска република и Швајцарска конфедерација за независне државе. Мировним уговором потврђена су начела Аугзбуршког верског мира (1555) о равноправности римокатолика и протестаната и осујећена намера римско-немачког царства и папе за хегемонијом у Европи. 1789 — Почела је Брабантска револуција инвазијом Аустријске Низоземске емигрантском војском из Низоземске републике. 1795 — Пруска, Аустрија и Русија извршиле су трећу поделу Пољске, која је престала да постоји као независна држава. 1882 — Немачки бактериолог Роберт Кох открио је бактерију која изазива туберкулозу, касније названу „Кохов бацил“. 1912 — Српска војска је победила турску војску у Кумановској бици у Првом балканском рату. 1917 — Почела је битка код Кобарида у Првом светском рату у којој су Немци и Аустријанци нанели тежак пораз италијанској војсци и натерали је у бекство. 1922 — Ирски парламент прихватио је устав по којем је држава добила назив Слободна Ирска Држава. Устав је формално ступио на снагу у децембру. 1939 — Нацисти су у Немачкој наредили Јеврејима да носе Давидову звезду. 1944 — Амерички авиони су у Другом светском рату током велике ваздушно-поморске битке у филипинском заливу Лејте потопили јапански бојни брод „Мусаши“, један од највећих у свету. 1945 — Ступила је на снагу Повеља УН, коју је у јуну 1945. потписала 51 земља оснивач Уједињених нација. 1960 — Прототип совјетске интерконтиненталне балистичке ракете Р-16 је експлодирао на лансирној платформи на космодрому Бајконур, усмртивши најмање 90 особа. 1964 — Британска афричка колонија Северна Родезија стекла је независност под називом Република Замбија, са председником Кенетом Каундом. 1970 — Кандидат левице Салвадор Аљенде изабран је за председника Чилеа. Убијен је у септембру 1973. у државном удару официрске хунте коју је предводио Аугусто Пиноче. 1980 — Пољске власти су легализовале независни раднички синдикат „Солидарност“. 1991 — У Сарајеву је конституисана прва Скупштина српског народа у БиХ, а за првог председника изабран је Момчило Крајишник. Скупштина је усвојила Декларацију о праву српског народа на самоопредељење. 2000 — Скупштина Србије изабрала је прелазну техничку владу Србије која ће до ванредних парламентарних избора 23. децембра обезбедити функционисање земље. Владу су формирали Демократска опозиција Србије, Српски покрет обнове и Социјалистичка партија Србије. 2001 — У нападу америчких снага на Кабул, убијена су 22 члана пакистанског милитаристичког покрета Харакат-ул-Муџахедини, који су се борили против индијске власти у Кашмиру. 2002 — У Републици Српској смењено је и ухапшено више одговорних лица због афере о извозу оружја и војне опреме Ираку, који је под санкцијама УН. У аферу су умешане Ваздухопловни завод „Орао“ из Бијељине и предузеће „Југоимпорт-СДПР“ из Београда, чији је директор Јован Чековић смењен. 2003 — Конкорд (суперсонични путнички авион) је повучен из саобраћаја, а последњи лет уопште био је 26. новембра исте године. 2020 — Срушио се авион америчке морнарице у Алабами, и два пилота су погинула. У самоубилачком бомбашком нападу на образовни центар у Кабулу, убијено је 18 особа, а 57 је рањено. Рођења 51 — Домицијан, римски цар. (прем. 96) 1503 — Изабела Авиз, шпанска краљица. (прем. 1539) 1632 — Антони ван Левенхук, холандски научник. (прем. 1723). 1804 — Вилхелм Едуард Вебер, немачки физичар. (прем. 1891) 1885 — Џејмс С. Шерман, амерички политичар. (прем. 1912) 1887 — Октав Лапиз, француски бициклиста. (прем. 1917) 1889 — Мустафа Голубић, генерал НКВД-а, атентатор. (прем. 1941) 1891 — Рафаел Леонидас Трухиљо, доминикански политичар (прем. 1961) 1898 — Пенг Дехуај, кинески војни лидер и политичар. (прем. 1974) 1927 — Жилбер Беко. француски музичар и глумац. (прем. 2001) 1927 — Жан Клод Паскал, француски глумац и певач. (прем. 1992) 1930 — Јохан Галтунг, норвешки социолог и математичар. 1932 — Пјер-Жил де Жен, француски физичар, добитник Нобелове награде за физику (1991). (прем. 2007) 1936 — Бил Вајман, енглески музичар, најпознатији као басиста групе -{The Rolling Stones}-. 1939 — Ф. Мари Ејбрахам, амерички глумац. 1942 — Фернандо Ваљехо, колумбијски писац, филмски стваралац и сценариста. 1947 — Кевин Клајн, амерички глумац, комичар и певач. 1947 — Борислав Џаковић, српски кошаркаш и кошаркашки тренер. (прем. 2019) 1953 — Бранко Милановић, српски економиста. 1954 — Малком Тернбул, аустралијски политичар. 1966 — Роман Абрамович, руски милијардер, предузетник, инвеститор и политичар. 1972 — Катарина Жутић, српска глумица. 1973 — Венсан Кандела, француски фудбалер. 1973 — Џеф Вилсон, новозеландски рагбиста. 1976 — Петар Стојчев, бугарски пливач. 1978 — Мајер Четмен, амерички кошаркаш. 1978 — Саша Шестић, аустралијски бармен и бивши рукометаш. 1980 — Моника Арнолд, америчка музичарка, глумица и предузетница. 1981 — Кристофер Букер, амерички кошаркаш. 1984 — Антон Гавел, словачко-немачки кошаркаш. 1985 — Вејн Руни, енглески фудбалер. 1985 — Александар Радојичић, српски глумац. 1986 — Дрејк, канадски музичар и глумац. 1989 — Огњен Врањеш, босанскохерцеговачки фудбалер. 1990 — Никола Вучевић, црногорски кошаркаш. 1991 — Бојан Дубљевић, црногорски кошаркаш. 1992 — Урош Ћосић, српски фудбалер. 1994 — Мигел Араухо, перуански фудбалер. 1994 — Андрија Луковић, српски фудбалер. 1999 — Лазар Шаренац, српски фудбалер. Смрти 996 — Иго Капет, француски краљ (рођ. 938) 1260 — Кутуз, мамелучки султан Египта. 1375 — Валдемар IV Дански, краљ Данске. (рођ. 1320) 1537 — Џејн Симор, краљица Енглеске, трећа супруга Хенрија VIII. (рођ. 1508) 1601 — Тихо Брахе, дански астроном. (рођ. 1546). 1725 — Алесандро Скарлати, италијански композитор. (рођ. 1660) 1907 — Пера Тодоровић, српски новинар, писац и политичар. (рођ. 1852) 1945 — Видкун Квислинг норвешки политичар и државник. (рођ. 1887) 1948 — Франц Лехар, аустријски композитор мађарског порекла. (рођ. 1870) 1958 — Џорџ Едвард Мур, енглески филозоф и професор. (рођ. 1873) 1959 — Ђорђе Нешић, офталмолог, оснивач Очне клинике у Београду. (рођ. 1873) 1961 — Милан Стојадиновић, српски политичар, правник, економиста и професор. (рођ. 1888) 1976 — Давид Ојстрах, совјетски виолиниста. (рођ. 1908) 1976 — Георгије Острогорски, историчар. (рођ. 1902) 1994 — Раул Хулија, порторикански глумац. (рођ. 1940) 1997 — Зоран Тодоровић Кундак, српски политичар. (рођ. 1959) 2001 — Јаромил Јиреш, чешки режисер и сценариста. (рођ. 1935) 2005 — Роза Паркс, афроамеричка активисткиња за људска права и кројачица. (рођ. 1913) 2011 — Џон Макарти, амерички научник. (рођ. 1927) 2015 — Морин О’Хара, ирска глумица и певачица. (рођ. 1920) 2017 — Фетс Домино, амерички пијаниста и кантаутор. (рођ. 1928) Празници и дани сећања Српска православна црква данас прославља Свети апостол Филип Свети Теофан Начертани Литература http://www.b92.net/news/indexs.php?start=40&order=hrono&dd=24&mm=10&yyyy=2003


О нама – "Инфраструктура железнице Србије" ад Гиље - Ћуприја. (Аутор: И ж С) Основни подаци о Друштву Пословно име: Акционарско друштво за управљање јавном железничком инфраструктуром Инфраструктура железнице Србије Београд – Савски Венац Скраћено пословно име: “Инфраструктура железнице Србије” а.д. Седиште: Немањина број 6, Београд Датум оснивања: 10.08.2015. године Претежна делатност: 52.21 – Услужне делатности у копненом саобраћају Матични број: 21127094 ПИБ: 109108420 Оснивач: Република Србија, у чије име оснивачка права остварује Влада Акционари: Република Србија, као једини акционар Надлежно министарство: Министарство грађевинарства, саобраћаја и инфраструктуре Управљање Друштвом: једнодомно Органи Друштва: Скупштина и Одбор директора Скупштину Друштва за управљање железничком инфраструктуром „Инфраструктура железнице Србије“, чине: проф. др Небојша Бојовић, дипл. саоб. инж. (председник); Перица Ђорђевић, дипл. инж.; Славица Манојловић, дипл. ек.; Ирена Ињац, дипл. правник; Петар Миловановић, економиста.; Одбор директора Друштва др Мирољуб Јевтић, в.д. генералног директора Милан Максимовић, извршни директор за управљање јавном железничком инфраструктуром Драгана Лалошевић, извршни директор за развој, инвестиције и заједничке послове Душан Гарибовић, дипл. ек. Милан Шеган, дипл. саоб. инж. Мира Вукмировић, дипл. ек. Делатност Друштва Претежна делатност Друштва: Услужне делатности у копненом саобраћају. Делатност обухвата управљање јавном железничком инфраструктуром, у делу одржавања јавне железничке инфраструктуре, организовања и регулисања железничког саобраћаја, обезбеђења приступа и коришћења јавне железничке инфраструктуре свим заинтересованим железничким превозницима, као и правним и физичким лицима која обављају превоз за сопствене потребе, као и заштита јавне железничке инфраструктуре. Друштво обавља делатност од општег интереса, у складу са законом. Савремена, безбедна и тржишно оријентисана железница, што значи: трајно, непрекидно и квалитетно одржавање и заштита јавне железничке инфраструктуре, несметано коришћење објеката железничке инфраструктуре и других средстава рада за железнички саобраћај, организовање и регулисање безбедног и несметаног одвијања железничког саобраћаја уз старање о заштити животне средине у складу са законом и другим прописима. Управљање јавном железничком инфраструктуром у Републици Србији, организовање и регулисање железничког саобраћаја, обезбеђење приступа и коришћења јавне железничке инфраструктуре свим заинтересованим железничким превозницима као и правним и физичким лицима који обављају превоз за сопствене потребе, а који испуњавају прописане услове, изградња и реконструкција јавне железничке инфраструктуре. Успостављање стандарда пословања, хармонизација са важећим стандардима и прописима у међународном железничком саобраћају. Успостављање стандарда понашања запослених као и обезбеђивање рационализованог, компетентног и мотивисаног особља. На основу дефинисане визије и мисије, као и започетог корпоративног реструктурирања железнице, одређени су основни циљеви Друштва: успостављање оптималне структуре пословања, повећање интерне ефикасности, оптимизација трошкова, спровођење активности у циљу успостављање принципа тржишног пословања, подизање квалитета инфраструктуре кроз реализацију плана инвестиција, повећање профитабилности. Упис у регистар привредних субјеката Потврда о извршеном евидентирању за ПДВ Сертификат о безбедности за 2016. годину Вести (318)


text: ВЕЛЕИЗДАЈНИК у хрватским медијима: Сви Срби знају да су изгубили Косово Насловна/Србија/ВЕЛЕИЗДАЈНИК у хрватским медијима: Сви Срби знају да су изгубили Косово 26. јула 2018. Србија Коментара Пуно тога што се на Косову догађа данас подсјећа ме на оно што се догађало поткрај 1980-их – ма колико прилике и околности биле битно другачије (и готово неуспоредиве). Кренут ћу од свог сусрета и разговора с предсједником Србије Александром Вучићем, почетком вељаче ове године. Након обављенога интервјуа за Глобус имали смо тзв. радни доручак, у Вили Бокељки на Дедињу. У једноме тренутку упитао сам Вучића како мисли ријешити проблем Косова. Мало је размислио – протекло је неколико секунди знаковите напете шутње – а онда је рекао да неће, или да не мисли дати сјевер Косова. Нисам успио упамтити баш сваку његову изговорену ријеч. Обрана сјевера Косова – да би то била, на неки начин, окосница његове политике за Косово. У његовим мукотрпним, маратонским преговорима с политичким представницима Албанаца на Косову (али и с премијером Албаније Едијем Рамом, којега је такођер укључио у преговоре), као, наравно, и с високим представницима Еуропске уније, на челу с еуропском повјереницом за вањске послове и сигурност, Талијанком Федерицом Могхерини. Од тога нашега разговора до данас, протекло је око пола године. И, видим, Вучић се у знатној мјери држи тога својега мени унапријед најављеног концепта – да ће покушати "обранити" сјевер Косова. То јест, да је сјевер Косова његова посљедња црта обране, у склопу онога што се у косовско-међународнополитичкоме жаргону назива, ево има томе већ више од годину дана, "свеобухватним споразумом за нормализацију односа Србије и Косова". Поједностављено речено: да, признат ћемо Косово (али без чина експлицитног међународноправног признања), али ћемо заузврат "истрговати" сјевер Косова. Нећемо им (Албанцима на Косову) дати баш све, нешто ћемо ипак успјети задржати и за себе. И ту одмах улазимо у средиште ове приче – а то је, о чему данас многи говоре или пишу, али без пуно опипљивих информација или података, (Вучићев) концепт тзв. "размјене територија", илити концепт "корекције граница". Или још краће и једноставније речено, концепт "компромиса" (то је ријеч коју Вучић у задњих неколико тједана/мјесеци највише раби). Одмах да напоменем, да не буде забуне – једно је (она стара, бивша) опција тзв. "подјеле Косова", а нешто сасвим друго овај нови, Вучићев (можда и не само његов) концепт "размјене територија" (односно "корекције граница" или "компромиса"). Осим Вучића (а питање је колико и он сам у то чврсто вјерује) и његових блиских сурадника у СНС-у и политичко-државном врху Србије (готово) нитко ни у Србији ни изван ње није склон повјеровати да се у пракси уистину може провести у дјело та, прилично храбра, замисао о "размјени територија". Управо док пишем ове ретке – у понедјељак, 23. српња, око 15.30 – јавио ми се, мобителом, Александар Вучић, из свог предсједничког уреда: "Сви Срби знају да су изгубили Косово – али ја ћу учинити све што је у мојој моћи да вратим што се може, па да то на крају не испадне као потпуни пораз или потпуни губитак. Као што сте се и сами имали прилике увјерити, сви ме нападају, и у тим нападима не бирају ријечи ни средства, али нитко од њих заправо не жели да се проблем Косова ријеши. И још се чуде – и онда ме због тога нападају – како се ја само усуђујем да уопће нешто рјешавам!" Вучић је мало застао, а онда наставио, тј. довршио започету мисао: "Ако ћу видјети да је нешто добро за Србију, ја ћу то гурати – без обзира на посљедице. Видите да постижем неке опипљиве резултате, посебно на економском плану. Јавни дуг Србије се смањује, тешким мјерама постижу се опипљиви резултати. Али ти који мисле, и тако се и понашају, да се рак може излијечити аспирином – ти или лоше желе Србији или су будале!" Јутарњи лист/Глобус Ознакевелеиздаја Вучић идиот криминалац људско ђубре олош плаћеник шиптарски лобиста Претходно Ванреднa ситуација после невремена у делу општине Црна Трава После Расим одаје почаст "мајки Сребренице", Нови Пазар добија улицу по њој! ВЕЛИЧИНЕ: Вучића петицијом бране Аца Лукас, Кија Коцкар, Вацић... Против рудника јадарита прикупљено 124.000 потписа, Рио Тинто најављује проширење пројекта и Јадар 2 Иако грађани широм Србије показују све веће незадовољство поводом намере компаније Рио Тинто да отвори ... Без сељака државу никад ниједан председник неће да има (видео) Повртари који су протеклих дана протестовали и делили народу бесплатно парадајз објашњавају зашто су се ... 26. јула 2018. at 17:33 Истина, рак се не лечи аспирином, најбољи резултати се постижу ножем. Најгори рак који може захватити једно друштво је дефетизам. Као и код сваког малигног тумора, од пресудне важности је прво одстранити центар који шири метастазе. 26. јула 2018. at 18:11 Зато што је много паметан: мешао се у америчке изборе финансирајући парама из буџета једног председничког кандидата. Значи, није се мешао Путин већ Вучић. Зато што је много паметан: крши Устав шта год да уради, меша се у све што није његов посао, отвара чучавце, пешачке прелазе итд., само да би се сликао.


Петричић и Стинсон поделиће награду у вредности од 30.000 канадских долара. Њихова књига базирана је на истинитој причи када је чувени амерички виолиниста Џошуа Бел у једној од вашингтонских метро-станица за 45 минута одсвирао шест Бахових композиција, а да притом, не само да га нико није препознао, него је свега двоје троје људи застало на пар минута да га слуша. С обзиром да се експеримент одвијао у време јутарњег шпица, процењује се да је поред њега прошло више од хиљаду људи. Зауставило се понеко дете, али родитељи су га одвукли даље. Бел је тада свирао на виолини вредној 3,5 милиона долара, а тог дана зарадио је 32 долара. Два дана пре овог догађаја који се збио 2010. године, Бел је напунио позориште у Бостону са просечном ценом карте од 100 долара.