source: wikipedia

text: Страница у наставку садржи информације о догађајима у појединим годинама. 3. миленијум 21. век 2. миленијум 20. век 19. век 18. век 17. век 16. век 15. век 14. век 13. век 12. век 11. век 1. миленијум 10. век 9. век 8. век 7. век 6. век 5. век 4. век 3. век 2. век 1. век 1. миленијум п. н. е. 1. век п. н. е. 2. век п. н. е. 3. век п. н. е. 4. век п. н. е. 5. век п. н. е. 6. век п. н. е. 7. век п. н. е. 8. век п. н. е. Види још Списак деценија Списак векова Списак миленијума Календари Историјске хронологије


ШТЕТА 200 МИЛИОНА КМ: Киша није спасила род кукуруза | ИСКРА ШТЕТА 200 МИЛИОНА КМ: Киша није спасила род кукуруза 29.08.2015. - 8:16 ИСКРА на Фејсбуку Киша која је након два сушна мјесеца коначно пала и освјежила Семберију, за ратарске усјеве је закаснила. Кукурузу који се налази на шљунковитом и земљишту лошијег квалитета више нема спаса. Усјев је потпуно сагорио, а пољопривредници су у проблемима. Из ресорног министарства најављују нову процјену штете. Према посљедњој процјени, штете у биљној производњи у Српској веће су од 200 милиона КМ. Најугроженији је кукуруз на подручју Семберије, Посавине и Лијевче поља. Принос ће бити преполовљен, кажу ратари. Са поља најплоднијег дијела Семберије, ратари су убирали 15 и више тона кукуруза по хектару. Ове године на многим парцелама кукуруз је сагорио и пољопривредници неће имати шта да уберу. Губитке у производњи тешко ће надокнадити, а додатни проблем је- како обезбиједити сточну храну. Миливоје Вилотић, из Батковића, подсјећа да је прошла година била плавна, претпрошла сушна, као и ова, што ће се катастрофално одразити на сточни фонд. Раде Јовичевић, из Трњака, каже да на том дијелу од Бијељине до Раче имају такаво тло да усјевима не би сметала ни свакодневна киша, али ако не падне 15 дана долази у питање цјелокупан урод. У подручју гдје је земља квалитетнија, у појасу уз ријеке и на ораницама гдје је примијењена пуна агротехника, стање је нешто повољније и штете су од 20 до 70 одсто. И технологија производње се мора мијењати, што се најбоље потврдило ове године – да без наводњавања нема доброг приноса. – Ми морамо много више да улажемо у системе за наводњавање, јер је само неколико процената наших ораница покривено системима – истакао је Борис пашалић, помоћник министра пољопривреде Републике Српске. Ресорно министарство је ове године издвојило милион и по КМ подстицаја за системе наводњавања. Системом је покривено и 800 хектара ораница на Пољопривредном добру „Семберија“ и у Пелагићеву, а уложено је пет милиона КМ. И у наредном периоду биће сличних инвестиција у Љубињу и Лијевче пољу. Тагови: Губитак, Кукуруз, Пољопривреда, Семберија, Суша 1 коментар Dragan Cvijan каже: 29. августа 2015. у 17:30 Ne predvidive su danasnje klimatske promene u pogledu susa I padavina. Navodeci novcanu sumu stete ovogodisnjim usevima Semberije I Macve, razumu je dovoljna vrednost iste u preventivne mere suse kao I poplava.


text: 2002. је била проста година. Догађаји Јануар 1. јануар — У земљама Европске уније уведена нова валута Евро. 7. јануар — Француски модни креатор Ив Сен Лоран повукао се из света високе моде. 17. јануар — У ерупцији вулкана Њирагонго у Демократској Републици Конго разорени су град Гома и околна села, живот је изгубило више од 100 људи, а десетне хиљада остало је без својих домова. 18. јануар — Влада Сијера Леонеа објавила је крај грађанског рата током којег је убијено око 50.000 људи, махом цивила. 31. јануар — На другом Антиглобалистичком социјалном форуму у Порто Алегреу у Бразилу усвојена је декларација о праведнијем светском поретку. Фебруар 12. фебруар — Пред Међународним судом за ратне злочине у Хагу почело суђење бившем председнику Србије и Југославије Слободану Милошевићу. Март 1. март — У Авганистану америчке снаге покренуле операцију Анаконда. 7. март — На референдуму у Ирској гласачи се изјаснили против измене строгих закона о забрани абортуса. 13. март — Влада Анголе је прогласила једнострано примирје у 27-годишњем грађанском рату са побуњеницима-припадницима Националне уније за потпуну независност Анголе. 14. март — Потписан споразум о преуређењу односа између Србије и Црне Горе. Споразум потписали тадашњи председник СРЈ, Војислав Коштуница, високи представник ЕУ Хавијер Солана, потпредседник савезне Владе Мирољуб Лабус, премијер Србије Зоран Ђинђић и највиши црногорски функционери: Филип Вујановић и Мило Ђукановић. Април 4. април — Војска Анголе и УНИТА потписали примирје у Луанди, чиме је окончан грађански рат у Анголи. 11. април — Бивши министар српске полиције, Влајко Стојиљковић, извршио самоубиство испред зграде савезне Скупштине у Београду. 26. април — Бивши ученик гимназије у немачком граду Ерфурту отворио ватру на своје учитеље и остале ученике, убивши том приликом 16 особа пре него што је починио самоубиство. Мај 20. мај — Независност Источног Тимора 23. мај — На заседању Скупштине Србије, дошло до тежих инцидената између посланика владајућег ДОС-а и опозиционе Српске радикалне странке. Радикалска посланица, Наташа Јовановић, насрнула на председницу парламента Наташу Мићић, поливши је том приликом бокалом воде. 24. мај — Председници САД и Русије, Џорџ Буш и Владимир Путин потписали уговор о смањењу нуклеарног наоружања за две трећине у наредних 10 година. Јун 10. јун — На паркингу испред београдског хотела „Југославија“, убијен генерал српске полиције Бошко Буха. Јул 27. јул — Драган Чедић (32), у Лесковцу, за само пола сата рафалима из аутоматске пушке yбио седам особа, а четири ранио. Септембар 8. септембар — На светском првенству у кошарци у Индијанополису (САД) Југославија је по други пут постала првак света. 29. септембар — На председничким изборима у Србији, Војислав Коштуница (лидер ДСС и тадашњи југословенски председник) освојио највише гласова и ушао у други круг са кандидатом ДОС-а, Мирољубом Лабусом. Октобар 13. октобар — У другом кругу председничких избора, Коштуница убедљиво победио Лабуса, али победа није призната због недовољног броја изашлих бирача. 23. октобар — Чеченски терористи узимају око 800 таоца у московском позоришту Дубровка и траже повлачење руских снага из Чеченије. 26. октобар — У акцији ослобађања око 800 талаца, које су чеченски терористи држали три дана у једном московском позоришту, страдало је 128 особа, а свих 50 терориста је ликвидирано. Децембар 8. децембар — Ни у другом покушају поново није изабран председник Србије. Кандидат ДСС-а, Војислав Коштуница, по други пут освојио највише гласова али му победа није призната због недовољног броја изашлих бирача. 13. децембар — На самиту у Копенхагену Европска унија донела одлуку о проширењу Уније за 10 држава, а то су Пољска, Чешка, Мађарска, Словенија, Словачка, Естонија, Летонија, Литванија, Кипар и Малта, 1. маја 2004. Рођења Јануар 22. јануар — Филип Анђушић, црногорски кошаркаш 23. јануар — Јошко Гвардиол, хрватски фудбалер Фебруар 17. фебруар — Андрија Катић, српски фудбалски голман 19. фебруар — Марко Стаменић, новозеландски фудбалер 21. фебруар — Маркус Гунарсон, норвешки музичар, члан дуа Маркус и Мартинус 21. фебруар — Мартинус Гунарсон, норвешки музичар, члан дуа Маркус и Мартинус 24. фебруар — Лазар Самарџић, српско-немачки фудбалер Март 3. март — Лоренцо Мусети, италијански тенисер 8. март — Милутин Вујичић, српски кошаркаш Април 16. април — Сејди Синк, америчка глумица и модел 29. април — Џејла Рамовић, босанскохерцеговачка певачица Јун 28. јун — Владимир Лучић, српски фудбалер Јул 3. јул — Андрија Радуловић, српски фудбалер Август 6. август — Марко Гушић, српски кошаркаш 8. август — Немања Јовић, српски фудбалер 15. август — Стефан Митровић, српски фудбалер 16. август — Талија Рајдер, америчка глумица Септембар 6. септембар — Лејла Фернандез, канадска тенисерка 25. септембар — Филип Стевановић, српски фудбалер 27. септембар — Џена Ортега, америчка глумица Октобар 10. октобар — Томас Кук, бразилско-амерички глумац 31. октобар — Ансу Фати, шпански фудбалер Новембар 13. новембар — Ема Радукану, британска тенисерка 20. новембар — Медисин Шипман, америчка глумица 26. новембар — Роко Пркачин, хрватски кошаркаш Децембар 23. децембар — Фин Вулфхард, канадски глумац и музичар Смрти Јануар 12. јануар — Сајрус Венс, амерички државни секретар. (*1917) 13. јануар — Антоније Исаковић, српски књижевник. (*1923) 13. јануар — Грегорио Фуентес, кубански бродски капетан, инспирација за роман Старац и море. (*1897) 17. јануар — Франце Крижанич, словеначки математичар. (*1928) Фебруар 9. фебруар — Маргарета, грофица од Сноудона, британска принцеза. (*1930) 22. фебруар — Чак Џоунс, амерички аниматор. (*1912) 22. фебруар — Жонас Савимби, анголски побуњеник и политички вођа. (*1934) Март 4. март — Велибор Васовић, фудбалер, тренер и спортски радник. (*1939) 16. март — Данило Бата Стојковић, српски глумац. (*1934) 16. март — Јован Деретић, историчар књижевности. (*1934) Април 4. април — Милутин Гарашанин, српски археолог. (*1920) 7. април — Никодим Комљеновић, српски протосинђел. (*1945) 17. април — Марк Лежер, канадски војник, убијен у Авганистану. (*1973) 22. април — Соја Јовановић, прва српска режисерка. (*1922) Мај 4. мај — Тома Поповић, српски историчар 6. мај — Пим Фортјојн, холандски политичар и писац 13. мај — Валериј Лобановски, совјетски и украјински фудбалер и фудбалски тренер 20. мај — Стивен Џеј Гулд, амерички биолог Јун 10. јун — Бошко Буха, генерал-мајор МУП Србије. (*1959) Јул Август 14. август — Радојка Живковић, српска хармоникашица и композитор. (*1923) Септембар 18. септембар — Маргита Стефановић Маги, дипл. архитекта, клавијатуристкиња групе Екатарина Велика. (*1959) Октобар 30. октобар — Рудолф Бручи, српски композитор. (*1917) Новембар 21. новембар — Никола Пантић, српски геолог. (*1927) Децембар 27. децембар — Митар Максимовић звани Војвода Манда, српски ратник.(*1963) Нобелове награде Физика — Рејмонд Дајвис Јр., Масатоши Кошиба и Рикардо Ђакони Хемија — Џон Б. Фен и Курт Витрих Медицина — Сиднеј Бренер, Х. Роберт Хорвиц и Џон Е. Салстон Књижевност — Имре Кертес Мир — Џими Картер Економија — Данијел Канеман и Вернон Л. Смит 2000-е


О. Димитрије Фетисов - Вечерајте заједно О. Димитрије Фетисов - Вечерајте заједно О.ДИМИТРИЈЕ ФЕТИСОВ На Дан породице може се рећи много патетичних речи. А ја ћу се ограничити овим једним саветом-жељом: пријатељи, вечерајте заједно – цела породица. Наглашавам: заједно – за заједничким столом, а не поред телевизора. Наравно, ништа не зближава људе као њихово заједничко учествовање у црквеним тајнама и молитви. Али то је већ, да тако кажем, виша математика. А у нашим условима апостасије треба почети од најједноставнијег – од заједничке породичне трпезе, која може да зближи најрођеније, који су разједињени као никад раније. Све донедавно обичну средњестатистичку породицу је «уједињавао» телевизор, али сад свако има свој лични. Осим тога, имамо огроман број разноразних «виџета», и «гаџета», у које човек урања у потпуности, заборављајући на све на свету, укључујући и своје ближње. Једна млада, лепа и паметна особа ми је недавно с горчином испричала (не на исповести) о томе како се распао њен брак. Све је било банално до крајњих граница, није било никаквих драма с преварама или агресивним алкохолизмом. Једноставно, дуго времена је општила с леђима свог младог супруга који је био загњурен у компјутер и то јој је досадило... – Чак се нисмо поштено ни посвађали. И дан-данас га с времена на време назовем и неко време мирно разговарамо – све док ми узбуђеним гласом не каже: «Е, ћао – почиње ми битка...» - рекла је. И премда наведени пример говори о очигледној патологији – игроманији, он ипак, како ми се чини, указује на општу тенденцију, која је карактеристична за савремену породицу, или тачније, оно што је од ње остало. Мужеви и жене, деца и родитељи, практично не разговарају. Рођендани, банкети, корпоративне манифестације и свадбе не подразумевају дружење, јер свира прегласна музика. Авај, али с децом нико не разговара. Старији их доживљавају као објекат. А једноставна навика поверљивог разговора могла би да их сачува од многих криза. Навикавши да деле своја осећања с родитељима она, на пример, могу да избегну фобије, а у зрелијем узрасту да природније и хармоничније, не изгубивши везу с родитељима, не направе многе глупости. Зато је, осим заједничких путовања аутомобилом, ретких одлазака у бербу печурака који се данас слабо практикују, заједничка породична трпеза сад једини начин да породица заиста остане породица. Ако хоћете, то је известан minimum minomorum правог породичног живота који претендује на срећу.


source: fineweb

text: Историјат Радио Светигора Епархијски Управни Одбор Митрополије Црногорско-приморске донио је 25. фебруара 1998. године одлуку о оснивању Радија Светигора.Послије опсежних припрема, Радио је почео да емитује програм на Духове (7. јуна) исте године. Тога дана Његова Светост Патријарх Српски Г.Г. Павле благословио је рад Радија, освештао је његове просторије и први се обратио слушаоцима . http://www.svetigora.com/files/audio/Patrijarh%20Pavle_1998_otvaranje%20radija.mp3%20 Радио је до Божића 1999. године емитовао тросатни експериментални програм, када је прешао на емитовање редовног шестосатног програма. Исте године, 24. марта, у навечерје празника Преподобног Симеона Новог Богослова, НАТО алијанса отпочела је бомбардовање наше отаџбине. Од те ноћи, по благослову Његовог Високопреосвештенства Митрополита Црногорско-приморског Г. Амфилохија, Радио Светигора емитује двадесетчетворосатни програм. Од 1998. до 27. децембра 2001. године програм је емитован на двије фреквенције. Од 2001. године Радио-Светигора почиње да емитује програм на тринаест фреквенција, тј. на читавој територији Црне Горе. У навечерје Ваведења Пресвете Богородице, 3. децембра 2004. године, Радио-Светигора почиње да емитује програм на Интернету. Године 2005, у складу са новим Законом о медијима, Радио Светигора је трансформисан у приватно предузеће и промијенио је оснивача. Међутим, програм Радија Светигора је и даље намијењен православном народу српског говорног подручја. Од оснивања Радија до октобра 1999. године главни уредник Радија био је Славко Живковић. Од тада до октобра 2002. главни уредник је био свештеник Гојко Перовић, а потом свештеник Јован Пламенац.


То је почетак дугорочног решавања овог проблема, јер је у последњих седам година ово 13. пут да су Србија и Македонија у спору због брашна.


text: Филм је серија слика које, кад се прикажу на платну, стварају илузију покретања захваљујући phi феномену. Ова оптичка илузија чини да публика континуирано опажа покрет између одвојених објеката који се виде брзо у наставцима. Процес прављења филма је и уметност и индустрија. Филм се прави фотографисањем правих сцена камером за снимање, фотографисањем цртежа или минијатурних модела коришћењем традиционалне технике анимација или комбинацијом свих техника и других визуелних ефеката. Историја Реч "cinema" (енг. биоскоп), скраћено од кинематографија, користи се често да би означила индустрију филмова или саму уметност њиховог стварања. Савремена дефиниција биоскопа би била да је то уметност симулирања искуства до комуникативних идеја, прича, перцепција, осећања, лепоте или атмосфере снимљених или програмираних покретних слика са осталим сензорним стимулацијама. Филмови су на почетку снимани преко пластичне траке кроз пројектор на огромном платну. Многи дугометражни филмови су сада потпуно дигитални кроз цео процес продукције, дистрибуције и егзибиције. Филмови су културни артефакти осмишљени од стране специфичних култура. Они приказују те културе и заузврат утичу на њих. Филм је сматран важном уметношћу, извором популарне разоноде и моћним медијем за едуковање грађана. Визуелна база филма даје универзалну моћ комуникације. Неки филмови су постали светски познати коришћењем титлова за превод дијалога у језик гледалаца. Неки су критиковали филмску индустрију и глорификацију насиља, као и њен потенцијално негативан третман према женама. Индивидуалне фотографије које сачињавају филм се називају рамови. Током пројекције традиционалних филмова, ротирајући затварач чини да тамни интервали буду померени у позицију за пројектовање сваком раму, али гледалац не примећује те прекиде због ефекта познатог као упорност вида (eye persistence), где око задржи визуелну фотографију на делић секунде после померања извора. Постоје многи други изрази за филм: индивидуална покретна слика, шоу слика, покретна/померајућа слика, "photoplay" и "flick" (енг. зврчка). Најчешћи израз у САД је "movie", док се у Европи преферира "film". У раним годинама реч "sheet" (енг. платно) се понекад користила уместо екрана. Теорија филма Теорија филма развија начине систематичних концепата који се примењују на студију филма као уметности. Концепт филма као уметности почео је са делом Ричотоа Канудоа "Рођење седме уметности". Формалистичка теорија филма вођена Рудолфом Арнхајмом, Балаж Белом и Зигфридом Кракауером је нагласила како се филм разликује од реалности и да може бити тумачен као лепа уметност (примењена). Андре Базен је реаговао против ове теорије наводећи да есенција филма као уметности лежи у његовој могућности да механички репродукује стварност, а не у његовим разликама од стварности и ово је дало маха реалистичкој теорији. Скорије анализе спроведене од стране психоаналитичара, Жака Лакана и семиолога Фердинанда де Сосира који су подржали психоаналитичку теорију филма, структуралистичку теорију филма, феминистичку теорију филма, и друге. На другу страну, Витгенштајнове критике на рачун аналитичке филозофије, покушавају да докажу погрешне концепције коришћене у теоријским студијама и праве анализу филмског вокабулара и његову везу за формом живота. Језик Сматра се да филм има посебан језик. Џејмс Монако је написао класичан текст о теорији филма "Како прочитати филм", које се односи на ово. Режисер Ингмар Бергман је рекао: "Андреј Тарковски је за мене највећи редитељ, онај који је измислио нови језик, прави за природу филма, који хвата живот као рефлексију, живот као сан." Пример језика је секвенца прошлости и слике са леве стране глумца који прича, ког прати још један глумац који прича са његове леве стране, па понављање истог, из кога публика може разумети да се ради о конверзацији између два лика. Ово описује још једну теорију филма-правило 180 степени, као визуелни уређај за причање са могућношћу да постави гледаоца у контексту психичке присутности кроз коришћење визуелне композиције. Холивуд стил подразумева ову наративну теорију, због претеране праксе коришћења филмских студија у Холивуду, Калифорнији, током класичне ере филма. Још један пример филмског језика је увећање глумчеве главе са изражајем тихе рефлексије која сече другу сцену глумца, приказујући како се сећа себе у прошлости. Монтажа Монтажа је техника која издваја сегменте из филма, уређује их и сједињује у филм или филмску сцену. Сцена може да приказује како човек иде у битку, са сећањем на његову младост и његов живот у кући са специјалним ефектима, монтираним у филм након што је већ снимљен. Због тога што су ове сцене снимљене одвојено, и са понекад другим глумцима, коначна верзија се назива монтажа. Режисери су развили теорију монтаже, почевши са Ејзенштајном и комплексом јукстапозиције са сликама у филму "Оклопњача Потемткин". Уградња музичке и визуелне контрапозиције, развој сцене и визуелни ефекти воде ка комплекснијим техникама упоредивим са опером и балетом. Критика Критика филма је анализа и процена филма. Углавном ови радови могу бити сврстани у ове категорије: академска критика филмских школараца и журналистичка филмска критика која се јавља у новинама, магазинима и медијима. Обично се критике пишу један дан након гледања филма, а критичари имају дан или два да је формулишу. Упркос овоме, критика има јако важан утицај на одзив публике и популарност филма, посебно у одређеним жанровима. За масовна комерцијална филмска жанровска тржишта као што су акција, хорор и комедија, критика није пресудна у популарности филма. Сиже, опис филма и процена режисера и писаца су већина критика које остављају утисак на људе да одлуче да одгледају филм. За престижне филмове као што су драме и уметнички филмови, утицај критике је велики. Лоше критике од стране великих новина и магазина, јако утичу на редукован интерес и присутност публике. Утицај критике на бокс офис перформанс филма је ствар дебате. Неки посматрачи тврде да је филмски маркетинг у 2000-им био напет, добро координисан и добро финансиран тако да критика није могла да спречи лоше написан или снимљен блокбастер од пропадања на тржишту. Како било, катаклизмична пропаст неких јако промовисаних филмова, који су негативно критиковани, као и неочекиван успех позитивно критикованих независних филмова потврђују да екстремне критичке реакције имају јак утицај на публику. Остали посматрачи бележе да позитивне критике филмова су приказане да заинтересују публику за слабо познате филмове. Постојали су неколико филмова у којима су компаније имале јако мало поверење у њих и одбијале да дају критичарима преглед филма унапред, да би избегли негативне критике. Ово се често одбије, због тога што критичари обавесте јавност и упозоре публику да филм није вредан гледања и такви филмови обично доживе пропаст. Журналистичке критике су понекад и филмске критике. Критике које имају више академски приступ филмовима, као објављивање у филмским дневницима и писање књига о филмовима користећи теорију филма или филмских студија, проучавају како филм и филмске технике функционишу, и какав ефекат остављају на људе. Чешће су њихове критике објављене у школским новинама и магазинима или приказиване на телевизији него у новинама. Они такође имају тенденцију да буду повезани са колеџима или универзитетима као професори или учитељи. Продукција У суштини, својство продукције филма зависи од садржаја који режисер жели да покаже и опреме за приказивање: зоотропу, на пример, треба само низ слика на папирној траци. Филмска продукција стога може да обухвата од једне особе са камером, или хиљаде глумаца, стажиста и чланова филмске екипе за снимање акције дугометражног епског филма. Неопходни кораци за скоро сваки филм могу да се сведу на концепт филма, планирање, снимање, ревизију и дистрибуцију. Што је више тога укључено у продукцију, тиме су кораци при истој значајнији. У типичном продукцијском циклусу филма Холивудског стила те главне фазе су дефинисане као: развијање претпродукција продукција постпродукција дистрибуција Овај производни циклус обично траје три године. Прве године се пише сценарио, што представља развој. Друга година обухвата пред продукцију и продукцију а трећа година пост продукцију и дистрибуцију. Што је продукција већа и више средстава је потребно па финансирање постаје све важније. Из перспективе креатора (нпр. редитеља, сниматеља и сценаристе) већина играних филмова је уметничко дело, а из перспективе продукцијских компанија само посао, односно профит. Филмска екипа Филмска екипа је група људи запослена у продукцији у циљу израде филма а ангажована од стране филмске компаније. Филмска екипа није исто што и глумачка екипа која се појављује испред камере или позајмљују гласове ликовима у филму. Филмска екипа комуницира са продукцијском екипом, али се разликује и од њих. Продукцијску екипу чине продуценти, менаџери, представници компанија, њихови асистенти и они чија примарна одговорност спада у пред-продукцијске и пост-продукцијске фазе израде филма као што су сценаристе и филмски уредници. Продукцијска и филмска екипа углавном комуницирају преко режисера и његових или њених асистената. Средње и велике филмске екипе су углавном подељене на одељења са добро дефинисаном хијерархијом и стандардима за интеракцију и сарадњу између екипа. Осим послова везаних за глумачку екипу, филмска екипа обавља све послове везане за фотографију: за реквизите и костиме, за снимање, везане за звук, светло, филмски сет и производњу специјалних ефеката. Индустрија Прављење и приказивање филмова је постало извор профита скоро одмах након стварања целог процеса. Видевши колико је њихов изум био успешан у родној Француској, Лумијерови су брзо одлучили да иду на континенталну турнеју да представе своје филмове. Познатима приватно, а јавно масама људи. У свакој земљи би обично додали нову локалну сцену у свој каталог. Убрзо потом би пронашли локалне предузетнике у разним земљама Европе да купе њихове опрему. "Oberammergau Passion Play" из 1898. је био први комерцијални филм. Позоришта и компаније се посебно формирају за производњу и дистрибуцију филма, док су глумци постајали јако познати и захтевали огромне накнаде за наступе. Од 1931-1956, филм је такође био и једино складиште и систем за репродукцију телевизијског програма док нису наступиле видео-касете. У САД, филмска индустрија је смештена у Холивуду, Калифорнији. Остали регионални центри постоје у многим деловима света, попут Боливуда у Мумбају. То је индијска филмска индустрија чија продукција ствара највећи број филмова на свету. Иако је трошак укључен у снимање филмова довео да се производња биоскопа концентрише на покровитељство филмских струја, недавни напредак за снимање приступачних филмова је омогућио да се независне филмске продукције развијају. Профит је кључан индустрији, због скупе и ризичне природе снимања филма. Многи филмови имају велика прекорачења трошкова попут "Воденог света", Кевина Костнера. Ипак, многи режисери настоје да створе дела која ће бити од трајног друштвеног значаја. "Награда академије или Оскар" је најистакнутија филмска награда у САД. Пружање филмовима признања сваке године, на основу њихових уметничких достигнућа. Такође, постоји велика индустрија образовних и наставних филмова снимљених у замену или као додатак предавањима и текстовима. Приход у индустрији је понекад нестабилан због ослањања на хит филмове објављене у биоскопима, док је запошљавање у Холивуду постало мање поуздано, посебно за средње и нискобуџетне филмове. Терминологија Терминологија се користи за описивање покретних слика и знатно варира између британског и америчко-енглеског језика. Иако су речи "film" и "movie" понекад коришћене наизменично, "film" се више користи ако подразумевамо уметнички, теоријски или технички аспект. Израз "movies" (енг. филмови) се чешће користи кад се мисли на разоноду или рекламне аспекте. На пример, књига "Како разумети филм" би била о естетици и теорији филма, док је књига "Идемо на филм" о историји забаве коју филмови пружају и о блокбастерима. Даља терминологија се користи због разликовања разних облика и медија који се користе у филмској индустрији. "Motion pictures" тј. покретне слике се често користе као термин за филмску продукцију посебно намењену за биоскопске изложбе, попут филма "Бетмен" . DVD и видео-касете су видеоформати који могу да репродукују фотохемијски филм. Репродукција заснована на тај начин назива се "трансфер". Након напретка театралног филма као индустрије, телевизијска индустрија је почела са коришћењем видео-касета. Касете су деценијама биле аналогни медиј на ком су се могле снимити или пренети покретне слике. Снимање се односи на фотохемијски медиј који хемијски снима визуелну слику. Међутим, чин фотографисања помоћу других визуелних медија, попут дигиталне камере се и даље назива снимање, а резултат - филм. "Неми филмови" нису могли бити потпуно неми, али представљају филмове без чујног дијалога, рачунајући и оне који имају музичку пратњу. Реч "talkies", означава прве звучне филмове, снимљене тако да имају чујни дијалог снимљен на плејбек, невезано за музичку пратњу. Биоскоп или генерално обухвата све филмове, или је груб синоним за филм и биоскопске изложбе, а оба се капитализују кад се односи на категорију уметности. Сребрни екран се односи на екран коришћен за приказивање филмова и који, у ширем значењу, може бити метоним за целу филмску индустрију. Дупло приказивање је екранизација два самостално играна филма, независна од промета. Пуштање је дистрибуција и често спонтана екранизација филма. Одломци из филмова који долазе представљају екранизацију пуштену пре главног приказивања. Сваки филм може имати наставак који приказује и прати догађаје из првог. Франкенштајнова млада је рани пример. Уколико постоји више филмова са истим ликовима, причом или темом, такви филмови постају серијали, попут серијала Џејмс Бонд. Заслуге или крајње заслуге су листе које дају заслугу људима који су умешани у продукцију. Постава филма се односи на колекцију глумаца и глумица који се појављују или беспрекидно глуме у филму. Звезда је глумац или глумица, најчешће популаран који, у многим случајевима јесте позната личност која глуми централног лика у филму. У неким приликама реч се такође користи да означи познатост других чланова филмске екипе, попут режисера и других. Пример је Мартин Скорсезе. Особа истовремено може бити и у филмској постави и у филмској екипи, као што је Вуди Ален, који је режирао и глумио у "Узми паре и бежи". Приказ Приказ наступа се односи на пројекције филма изабране од публике, обично за потребе корпоративних промоција, пре јавног, премијерног пуштања филма. Прикази се понекад користе да би проценили реакцију публике, која, уколико је неочекивано негативна, може резултирати тако да се одређене сцене пресниме или потпуно исеку. Пример таквог је Прва крв, из 1982. Након што је публика за тест одговорила врло негативно на смрт протагонисте Џона Рамба, вијетнамског ветерана, на крају филма, компанија је написала и преснимила нови крај у ком лик преживљава. Трејлер Трејлери су рекламе за филмове који се приказују око 1-3 месеца пре у биоскопима. Раније, кад су биоскопи имали само два платна, пуштани су само одређени трејлери. Израз "trailer" првобитно потиче из тога што је био приказиван на крају филмског програма. Та пракса није трајала дуго, јер гледаоци имају тенденцију да напусте биоскоп након завршетка филма, али име се задржало. Трејлери се сада приказују пре почетка филма. Сада су често и на DVD-јевима, као и на интернету и мобилним телефонима. Створени су да би заинтересовали гледаоце. Као резултат, у ери интернета, гледаоци често траже трејлере пре гледања филма. Од 10 билиона клипова који се годишње гледају, у 2008. трејлери су били на трећем месту, после вести и ауторских клипова. Анимација Анимација је техника у којој се сваки рам приказује индивидуално, било да је у питању компјутерска графика, или фотографија, нацртане слике, чак и понављање малих промена на моделу, а онда се резултати фотографишу специјалном камером за анимацију. Кад су рамови спојени заједно и готов филм се види при брзини од 16 или више рамова по секунди, јавља се илузија континуираног покрета. Генерисање таквог филма је веома интензивно и напорно, иако је напредовање компјутерске анимације убрзало процес. Због тога што анимација одузима пуно времена и често је јако скупа за продукцију, већина ТВ анимација долази из професионалних студија. Ограничена анимација је начин повећања и опадања цена анимације коришћењем пречица у процесу анимације. Ову методу је популаризовала Хана Барбера, у САД и Осаму Тезука у Јапану. Иако многи студији сада користе дигиталну технологију у својој продукцији, постоји специфичан стил анимације који зависи од филма до филма. Анимација без камере, коју су направили креатори филма, попут Нормана Макларена, Лена Лија и Стена Брекхеџа, нацртана је и обојена директно у деловима филма, а онда се пушта кроз пројектор. Види још Предисторија филма Историја филма Филмска техника и технологија Филмски жанрови Авангардни филм Филмска удружења Језик филма Филмска занимања Референце Литература Burton, Gideon O., and Randy Astle, jt. eds. (2007). "Mormons and Film", entire special issue, B.Y.U. Studies (Brigham Young University), vol. 46 (2007''), no. 2. 336 p., ill. Спољашње везе Београдско благо: Југословенска кинотека (РТС 3 - Званични јутјуб канал) Allmovie.com - Информације о филмовима: глумци, режисери, биографије и остали подаци о филмовима. Filmox.net - Филмски портал filmsite.org - Рецензије класичних филмова Интернет филмска база података (IMDb) - Информације о филмовима и глумцима. -{Movie reviews, previews, forums, photos, cast info, and more}-


Прекретницу у развоју туризма општине Модрича представља и проглашење цркве Светог Лазара и Светих Српских Новомученика на Дугој Њиви 2007. године у манастир, чиме је ово подручје постало један од религијских центара Републике Српске.


text: Јута (), држава је на западу САД. У Унију је примљена 4. јануара 1896, као 45. држава. Око 80% становника, од укупно 2.763.885, живи у области Васач фронт у чијем је средишту главни град, Солт Лејк Сити. Већи делови остатка државе су готово ненасељени, што Јуту чини шестом најурбанизованијом државом у САД. Име „Јута“ је изведено из имена племена Уте, што на уте језику значи „планински народ“. Јута се граничи са Аризоном на југу, Колорадом на истоку, Вајомингом на североистоку, Ајдахом на северу и Невадом на западу. Такође дотиче ћошак Новог Мексика. Солт Лејк Сити је био домаћин зимских олимпијских игара 2002. године. Око 60% становника Јуте су припадници мормонске цркве. Крајем 19. века Јута је својим рудним богатством привукла досељенике. У Јути се налази највећи отворени рудни коп на свету. Ту се налази рудник бакра. Демографија Административна подела Канзас је подељена на 29 округа: Историја Шпанска истраживања Шпанци су истраживали јужну регију Јуте 1540, а предводник је био Франсиско Васкез де Коронадо, док је тражио 7 легендарних градова од злата. Група коју су предводила два католичка свештеника-понекад називана Домингез-Ескаланте експедиција напушта Санта Фе 1776. године, надајући се да ће пронаћи пут до обала Калифорније. Експедиција је ишла све до језера на северу Јуте. Тамо су Шпанци вршили разна истраживања, али нису хтели да колонизују ову територију због пустињске природе. Мексико је добио независност од стране Шпаније 1821, и Јута је постала део Мексика. Град Прово је добио име по једном од тих људи, Етјену Провосту, који је посетио ту област 1825. године. Град Огден је добио име по Питеру Огдену, канадском истраживачу који је трговао са крзнима у Вебер Велију. Касније 1824. године Џим Бриџер долази као први белац до Великог сланог језера. Колонизација Мормони, главно белачко становништво доћи ће у сукоб са федералним властима због практиковања полигамије што ће завршити тек 1890, шест година прије него што је Јута постала држава, када је главна мормонска црква укинула ову праксу. Референце Спољашње везе Државе САД


Дух изворног четништва као узор национал-револуционарног активизма 26. мај 2010. Србска Акција настоји дати свој допринос осветљавању заборављених херојских подухвата из наше народне прошлости, нарочито оних који представљају непресушну инспирацију за савремени национални активизам. Једно такво прегнуће, свакако је и четнички покрет. Услед данашње псеудочетничке компромитације, оличене пре свега у скупу на Равној Гори, који се претворио у обичан повод за оргије, позирање и лумповање, код знатног броја чак и здравомислећих људи, појам «четник» има прилично негативну конотацију. Отуда потреба али и дужност данашњих нараштаја србских национаиста да осветле изворно четништво, као прави бисер и понос србске повести. Наиме, четништво се као вид герилског ратовања & 4000 #1112;авља много раније него што се обично мисли. Дубоко утемељено хајдучким и ускочким искуством, четништво представља свакако један од најјачих и најраспрострањенијих облика гериле у Европи 19. века. Овом приликом, казаћемо нешто о коренима србског четништва и четничкој акцији из друге половине 19. века. Герила Герилско ратовање настаје у најранијим периодима ратовања, а самим тим и људске историје. Сама герила подразумева брзе, кратке и ефикасне нападе, лако наоружане борце спремне за брз покрет и диверзије и нападе на одређене тачке противничке војске. Дакле, оно што је пракса фронтовског ратовања, герила је супротност томе. Развојем људске историје и ратовања, развија се и герила. Сам термин је шпанског порекла и значи «мали рат» (guerra – рат). Присуство гериле у разним формама је неоспорно кроз многе ратове у историји, од Картагине до Другог светског рата, па и до данашњих дана. Герилско ратовање код Срба има дугу традицију, стару неколико векова, чија је круна, свакако, четништво или четовање као вид организованог отпора србског народа окупатору. Први помен имена «четник» Реч «четник» је пољског порекла и означава герилског ратника. Традиција четовања је преношена са колена на колено у србском народу, преузимајући елементе како хајдучије тако и ускочког начина ратовања. Именицу «четник» је сковао дубровачки Србин, Матија Бан, за потребе бораца Грбаљског устанка. Грбаљски устанак је вођен 1848. у залеђу Боке, и трајао је свега неколико месеци. Био је усмерен против аустријске круне и водио се типично герилски. Своје интересе у овом устанку су виделе и Кнежевина Србија и Његошева Црна Гора, па је тако Матија Бан превео са пољског постојеће књиге о герилском ратовању, а и самостално је, у складу са традицијом, нешто унео. Тако су настала «Правила о четничкој војни» 1848. године. То је први србски уџбеник гериле, у коме се налазе бројне информације које ће, касније, свакако наћи своју примену. Тако се у књизи наводи да четник треба да је «трезвен, отресит и смеочетник», да четник треба да носи народно одело са капом и обележјем на њој, користи пушку, пиштољ, нож, те каква дисциплина треба да влада у чети. Утицај хајдуковања овде је очигледан, јер срећемо сличне кодексе понашања и облачења, као и начине нападања. Тако четништво, тј. четовање, постаје синоним за сваку герилску акцију усмерену на ослобађање србског живља од Херцеговине па до Македоније. Убиство Смаил-аге Ченгића (1840), које је опевао Иван Мажуранић, многи историографи сматрају четничком акцијом, због начина на који је извршено (изненадни напад). Доказ да четништво све више узима маха је и рад капетана Љубомира Ивановића «Четовање или четничко ратовање» из 1868. године. Капетан Ивановић је проширио и продубио Банова «Правила о четничкој војни», али, што је још важније, четништво се прихв 3b8f 072;та од стране званичне војске, и то много пре данашњих војних сила. Четништво у ратовима 1876-1878 Као што смо већ напоменули, србска војска међу првима схвата предности герилских акција у одређеним моментима и околностима. Стога 1876, пред објављивање рата Турској, настају прва званична правила која ће се примењивати на четничке одреде, као неку врсту специјалних јединица. Спремајући се за рат, Србија је у неослобођене крајеве слала обучене герилце, како би касније напредовање војске било лакше. Овде наилазимо на сличност са ускоцима, који су имали сличне задатке и циљеве. Први четнички војвода (турцизам «харамбаша» бива замењен словенском речју «војвода» насталом од глагола «војевати») био је нишки трговац Никола-Коле Рашић. Он је руководио четама између Ниша и Лесковца, а сам је образовао чету од око 300 људи. Његов задатак је био да пробије пут војсци и олакша даље продирање на југ. Војвода Коле је у Другом србско-турском рату први ушао у Лесковац и држао говор ослобођеном народу. Тодор Станковић-Нишлија је међу првима организовао чету која касније улази у састав Добричког одреда (под командом Милоша С. Милојевића). Тоша Станковић ће касније бити један од преговарача у нишкој тврђави о предаји турске војске. Танасије-Таско Узуновић је трећи истакнути четник, који успева да побегне из нишке тврђаве и приђе Колету Рашићу, чији је био нераздвојни пријатељ. Кумановски устанак У ишчекивању србске војске, почетком 1878. народ кумановског и пчињског краја, тежећи за ослобођењем, почео се одметати на планине Козјак и Ђерман. Међутим, Албанци су, чувши такође србске топове, почели да пљачкају србска села и тероришу србско становништво. Тако је група од 17 Арнаута упала у кућу Србина Арсе Стојковића из села Ослара. Арса је погинуо убијајући вођу банде, а цело село се убрзо узбунило, тако да ни један Арбанас није изашао из њега. Истовремено, друга арнаутска банда је напала кућу бујановачког кмета Ташка. 40 Арнаута је силовало Ташкове снаје и ћерке, док је он са синовима везан гледао срамоту. Када су се ослободили, Ташко и његови синови су узбунили Бујановац и образовали потеру. Код Челопека, Арнаути су пресренути и срамота је опрана крвљу свих 40 разбојника. То више није био обичан сукоб, постао је то прави устанак, буна. На збору у Куманову, народ је за вође изабрао попа Димитрија из Старог Нагоричана и Вељана Цветковића из Стрновца. Истог дана, устаници-четници су се спојили са србском војском под командом генерала Белимарковића. Читава Пчиња је устала у нади да ће се спојити са Србијом, али услед потписивања примирја између Русије и Турске, србска војск 3ffa а је била принуђена да стане код Ристовца. Услед успостављања границе, турски бегови, хоџе и војници су почели да се враћају, заједно са аскерима који су успоставили турску власт. Муслимански прваци су се састали на кумановском гробљу и одлучили да убију све што је србско у целом граду. Срби су, дознавши ово, одлучили да организују отпор, на састанку у кући проте Димитрија. На састанку је написана молба кнезу Милану да се овај крај припоји Србији и да им се пошаље оружије за даљу борбу. Управо је тада скована парола «Уједињење или смрт» која ће касније бити водиља многим четницима, али и постати име једне организације. Молба је пренета генералу Белимарковићу који је обећао две хиљаде пушака за устанике. Преплашени, аскери нису ни смели да изађу из тврђаве. Али, од пошиљке оружија није било ништа, а како су Срби на збору у Куманову одбили понуђену амнестију, Порта је успела да преко великих сила спречи Србију да помогне устанак. Паралелно са Турцима, и Бугари су радили на сламању устанка. Бугари, добивши од Руса обећање да ће имати државу од Црног до Јадранског мора, слали су своје агенте како би обесхрабрили четнике, али и поколебали њихову националну свест. Рад им је био олакшан путем аутономне цркве, Егзархије, чији су свештеници и монаси говорили становништву «да они нису Срби него Бугари», да ће «сви њихови крајеви ући у састав Велике Бугарске» итд. Срби, непоколебани, шаљу молбе кнезу Милану. Молбе су слали Срби из Охрида, Гњилана, Скопља, па и сами четници са Ђермана. Но, Турска ипак одлучује да угуши устанак у крви. Хафус-паша креће из Приштине ка Куманову са пет табора низама и са топовима. Како су устаници били типични герилци, тј. четници, доста их је изгинуло на Челопеку, а преостали су пребегли у Србију. Турци су спровели незапамћену одмазду, мушкарце су набијали на коље, жене силовали, а села палили. Велики број Србкиња је продат као робље, тог кобног 20. маја 1878. Иако је устанак пропао, организоване су праве чете за даљи отпор. Огласили су се својим јунаштвом нове четовође: Илија Черкез из Црвеног града, Спиро Црневић из околине Прилепа, Младен Стојковић са Козјака (звани Чакр-паша), као и легендарни Мицко Крстић из Латова код Пореча. Уз Вељана-капетана и Јаћима Челопечког, сви су, осим младог Мицка Крстића, страдали пре 1882, задајући у међувремену велике муке турским властима. Када је поп Димитрије умро у озлголашеној Канли-кули у Солуну, то је био потпун крај првог четничког устанка. Брсјачка буна После великог краха Кумановског устанка, зулум турских власти је постао још јачи. Добровољци, четници, незадовољни успостављањем границе, решили су да сами преузму одговорност ослобађања јужних крајева. На дан Светог Саве 1881. устаници су се сабрали код топличког манастира Светог Николе и позвали народ да им се придружи. Као вође су се ис 4000 090;акли Илија Делија и Анђел, који су успели чак и да створе краткотрајну Брсјачку државу. Прво је букнуо Демир Хисар, затим Пореч, Кичево и на крају Прилеп. Ту се уздигао Мицко Крстић, легендарни маћедонски војвода. Слободна територија направљена за јако кратко време, Брсјачка држава, добила је име по крају у коме је настала. Бугарски егзархски владика је дознао да устаници желе да се повежу са Србијом и о томе обавестио руског конзула у Скопљу. Како је Русија тада подржавала бугарску политику на Балакну, дала је подршку Турској да угуши устанак. Ту је Брсјачки устанак био осуђен на пропаст. На Ускрс исте године битољски валија је кренуо одрешеним рукама да угуши буну. Анђел није прихватио предају и на Врбенској планини сакупио је своје четнике и организвао борбу. Изгинуло је доста четника, али и Турака. Турци су одсекли Анђелову главу и послали у Битољ. Илија Делија се предао, добивши бесу да ће сачувати живот. Пребачен је у Битољ, одакле је после недељу дана спроведен у Канли-кулу (исту ону где је умро поп Димитрије). Прилепска чета четовође Ђорђа је трагично изгорела у кући коју су Турци запалили после дуге и крваве борбе. Сам, остављен на милост и немилост Турцима, на Бабуни, Стефан Петревић је, попут Илије Делије, одлучио да се преда. Званично је био помилован, али је после само неколико дана издахнуо. Овако се завршила друга четничка буна у Македонији, створивши слободну територију две деценије пре ВМРО-вског Илинданског устанка. Четништво у Босанско-херцеговачком устанку Поред убиства Смаил-аге Ченгића, и овај догађај се везује за четништво. Устанак је почео Невесињском пушком у источној Херцеговини (1875), а касније се проширио на целу Босну и Херцеговину. Тежња је и овде била уједињење са Србијом (Босне), а Херцеговине са Црном Гором. Вође устанка су називане војводама (као и четничке вође у Македонији), а устанак се завршио окупацијом Босне и Херцеговине од стране Аустро-Угарске. Споменућемо само неке од војвода: Богдан Зимоњић, Пеко Павловић, Голуб Бабић, Лука Вукаловић и др. Четнички символи Четници су били одевени у народну ношњу краја у коме су пребивали. То је била пракса још из Грбаљске буне па је остала и пренела се на касније догађаје. Ово треба схватити као израз народног отпора, али и као олакшицу у прерушавању и лакоћи маневрисања. Четничка капа је првобитно била херцеговачка капа, затим шубара, па и црногорска капа. На њој се налазила кокарда, крст, а често се носила и без обележја. Од оружја, користиле су се пушке, револвери, ножеви, а касније и бомбе, па чак и отрови (у акцијама с почетка 20. века). Оригинално четничко гесло «Уједињење или смрт» је настало у Кумановском устанку. Касније, почетком бугарског деловања, долази до размене тековина, па настаје парола «Слобода или смрт». Касније је овим двома натписима дода 4000 74;ано «С вером у Бога», а дешавало се да се нађе и све заједно. После 1903. долази до нових слогана четничке борбе. Што се тиче лобање и две прекрштене бутне кости, њихово порекло је неизвесно, мада се најизвеснијим чини тумачење према коме је то чест символ смрти који се налази на иконама Христовог распећа. Хришћански дух четника је несумњив, јер су многи свештеници и монаси били подршка, а неретко и сами четовали. Данас се, са становишта огромне већине људи у Србији, под појмом «четници» подразумевају пре свега припадници покрета ђенерала Драже Михаиловића из Другог светског рата. Дух изворног четништва свакако је красио и многе припаднике равногорског покрета, премда је политичко крило истог, претежно било манипулативно оруђе у антисрбским рукама. Србско четништво у 19. веку, нарочито у другој половини, дало је доста јунака и значајан допринос ослобођењу србских крајева. Међутим, наша историографија није посветила довољно пажње овом славном периоду и великим јунацима који су са поносом умирали са србским именом на уснама. Верујемо да ће у будућности бити другачије и да ће данашњи србски националисти, у херојском духу старих четника, проналазити узор и снагу за деловање на добробит свог рода. Srbska Akcija Quote: Brate. Isto to pricaju i ovdije po Srbiji za tvoje Crnogorce, pa bi trebao dva **** da se zamisli svako ko daje ovakve komentare. Dalje, ne znam samo da li je za vas od Skoplje republike ili Podgorica republike bolja mozda 'beograd pasaluk Tadic republika'? Ajde brate da gledamo sebe prvo, sta je to Srbija sada i zasta su Srbi prodali svoju guzicu Evropi glasavsi za demonokratski rezim, pa onda da kenjamo o drugima! I nije nikada postojala anti-Srpska politika od strane naroda juzne Srbije, vec od bugarasa, siptara, i njihovog ulizickog sljama a te stvari bi svaki nacionalista trebao da zna da razlikuje. Tu zemlju sada vode profiteri, najgori olos koji skoluje djecu po Londonu i Sidneju dok narod crkava od gladi a gradovima se siptarski nakot vuce i dzamije nicu jedna za drugom. Dok su osali gledali sebe glupi Srbi vec sto godina bacaju sve svoje u vatru jugoslovenstine i u novije vrijeme eutopije, pa ko nam je onda kriv?


У каквој су мисији двојица званичника ЕУ у Србији - Спутњик Србија 05:13 12 Април 2021 У каквој су мисији двојица званичника ЕУ у Србији 07:34 29.08.2019 (освежено 09:30 29.08.2019) Преузмите краћи линк Бивши посланици Европског парламента Едуард Кукан и Кнут Флекенштајн, који долазе у дводневну посету Београду, разговараће данас у парламенту са шефовима посланичких група и народним посланицима. Према агенди у коју је Танјуг имао увид, први од планираних осам састанака двојица бивших европарламентараца имаће са шефом посланичке групе СНС-а Александром Мартиновићем и његовим замеником Владимиром Орлићем, а разговор би требало да потраје око 45 минута. Затим следи разговор с представницима посланичке групе СПС-а, а након тога и разговор с лидером радикала Војиславом Шешељом, а и ови разговори би требало да трају по 45 минута. Четврти у низу сусрета биће састанак с посланицима који нису чланови посланичких група и посланичке групе Клуб самосталних посланика — Мариником Тепић, Бошком Обрадовићем и Зораном Живковићем, а према агенди, предвиђено је да тај разговор траје 15 минута дуже. Следи састанак с представницима посланичке групе ДС-а, потом разговор са посланицима групе ЛДП-ЛСВ-СДА Санџака, са којима ће Кукан и Флекенштајн разговарати по 45 минута. Након тога, Кукан и Флекенштајн ће се сусрести с представницима посланичке групе СЗС (Народна странка и посланичке групе, НС, Покрет за спас Србије) Марком Ђуришићем и Сандом Рашковић Ивић, а предвиђено је да тај састанак траје цео сат. Последњи у низу састанака је с представницима Странке модерне Србије, који ће, према агенди, трајати 45 минута. Такође, затражен је и састанак са председницом Скупштине Србије Мајом Гојковић. У ЛДП-у Танјугу је речено да су добили позив и да ће доћи на састанак. Троје посланика ДС-а такође ће присуствовати састанку са Куканом и Флекенштајном, рекла је за Танјуг посланица те странке Гордана Чомић и додала да не зна да ли су све посланичке групе прихватиле позив, али зна да демократе јесу. О посети Кукана и Флекенштајна штури су подаци, а Танјуг није до данас могао да добије ниједну званичну информацију у Бриселу о садржају њихове посете. Неформално, у дипломатским изворима, агенцији је речено да њих двојица долазе на иницијативу Европског парламента. „Они имају намеру да се сретну са свим релевантним политичким играчима“, незванично у тим изворима кажу за Танјуг и додају да изјава неће бити, те да је могуће само евентуално саопштење на крају посете. Према незваничним информацијама, разговори су планирани и за петак пре подне, могуће с представницима ванпарламентарне опозиције. У ПСГ потврђују за Танјуг да су добили позив за састанак у петак и да ће се одазвати. Иначе, председник ПСГ Сергеј Трифуновић затражио је посредништво ЕУ у дијалогу власти и опозиције, у писму Дејвиду Мекалистеру. Осим овога, формат састанка у петак и остали учесницима још нису познати.


text: У кавез ставите пет мајмуна. Унутар кавеза обесите банану за конопац и испод ње ставите мердевине. Ускоро ће неки од мајмуна доћи до мердевина и почети да се пење према банани. Чим додирне мердевине, попрскајте све друге мајмуне хладном водом. Након неког времена, покушаће неки други мајмун, уз исти резултат – сви други мајмуни биће попрскани хладном водом. Ускоро, када неки мајмун буде покушао да се попне по мердевинама, други мајмуни покушаће да га спрече. Сада избаците хладну воду. Извадите једног мајмуна из кавеза и замените га новим. Нови мајмун ће видети банану и покушаће да се попне мердевинама. На његово изненађење и ужас, напашће га сви други мајмуни. Након још којег покушаја и напада, знаће да ће га, покуша ли да се попне по мердевинама, други мајмуни напасти. Након тога, уклоните још једног од изворних пет мајмуна и замените га новим. Придошлица ће кренути према мердевинама и биће нападнут. Претходни придошлица ентузијастично ће учествовати у кажњавању! Исто тако, замените трећег изворног мајмуна новим, затим четвртог, и на крају петог. Сваки пут када најновији мајмун крене према мердевинама, биће нападнут. Већина мајмуна који га туку нема појма зашто им није било допуштено да се попну мердевинама, или зашто учествују у ударању најновијег мајмуна. Након што замените све изворне мајмуне, ниједан од преосталих мајмуна никада није био попрскан хладном водом. Успркос томе, ниједан мајмун никада се више неће приближити мердевинама како би покушао узети банану. Зашто не? Јер колико они знају, одувек је био такав обичај! Додајте још сто грама породичног васпитања, двеста педесет грама школског система, и 150 грама медија. Биће савршено зар не. Брзо и лако. Мајстор кухиње мора да познаје свој занат. Нико не воли да му загори колач.


У принципу могу читати све што ваља,немам неку посебну област... Ту је историја, филозофија, геополтика, шпијунажа... такође међу њима спадају и књиге о популарној науци, медицини, здравој исхрани... Сада тренутно читам "Историја ратне вештине", издате од војноиздавачког завода у част 150. година нашег војног школства. Заиста једно вредно капитално дело. Моја топла препорука. Code: http://www.dibid.mod.gov.rs/knjiga_detalji.php?id_knjige=145 То је комплет од три књиге које су раздељене по временским раздобљима: Прва књига обухвата период до 1920. године и у њој је описано војно устројство древне Кине, Старе грчке и Римске империје, такође и војно устројство средњег века, онда период од 1800. до 1870. године и период од 1870. до 1920. године. Друга књига описује историју српске ратне вештине. Цео историјат српске ратне вештине од "досељавања Словена на Балкан" па до српске ратне вештине између два светска рата. Трећа књига описује период од 1920. до 2000 године. Овде је дат детаљан опис ратне вештине у периоду од 1920. до 1945. године, у периоду од 1945. до 2000. године, научни и технолошки развој после Другог светског рата и њихов утицај на стање ратне технике, рат оружана борба и ратна вештина и оружане снаге после Другог светског рата. Заиста једно вредно војно издање.


Русија је опет мета терористичког напада, експлозија бомбе на железничкој станици у Волгограду јуче је изазвала смрт најмање 18 људи, међу којима је и једно деветогодишње дете, и ранила око педесетак. Руска агенција Итар-Тасс јавља да је међу погинулима и један полицајац, а да су тројица рањена. Напад се догодио у 12.45 сати по локалном времену, изјавила је портпаролка регионалног Министарства унутрашњих послова Светлана Смолијанинова. Експлозија се догодила у близини детектора за метал, који се налази пред улазом у железничку станицу, а безбедносне камере преко пута станице снимиле су тренутак експлозије, и то је објавила ТВ станица Русија 24, а преноси Танјуг. Новинска агенција Интерфакс, позивајући се на своје изворе у органима реда, јавља да је за терористички акт на волгоградској железничкој станици одговоран мушкарац, а не жена самоубица. „Терориста самоубица је мушкарац словенских црта лица, који је унео експлозив у ранцу. Његов индентитет је већ утврђен“, – рекао је саговорник агенције, али одбио да каже о коме се ради“. Снимци камера говоре о томе да је бомбу активирао управо мушкарац. Званично ова информација није потврђена. Према другој верзији терористкиња је носила „појас шахида“, али експлозив је активирало друго лице. „Жена самоубица је у прилазу станици спазила полицајца поред детектора за метал , постала је нервозна и активирала је експлозив”, изјавио је портпарол Истражног комитета Русије Владимир Маркин. Он је потврдио да су пронађени и посмртни остаци жене која је извела терористички самоубилачки напад, додавши да је бомба била направљена од десет килограма експлозива ТНТ и напуњена шрапнелима, што је класична комбинација експлозивних направа које користе терористи с Кавказа. Иначе, у време напада неколико је возова каснило, па је на станици било много људи. Портпарол руског председника Дмитриј Песков изјавио је да је Владимир Путин добио хитне извештаје безбедносних служби о овом нападу. Истовремено је руски председник наредио свим безбедносним службама и снагама да предузму све неопходне сигурносне мере. Према речима портпарола федералне полиције Владимира Колесникова, мере безбедности биће појачане на свим железничким станицама и аеродромима. За сада нико није преузео одговорност за овај терористички напад, који је уследио неколико месеци пошто је чеченски терористички лидер Доку Умаров позвао своје присталице да организују нападе у Русији током Зимских олимпијских игара, које се одржавају у фебруару 2014. године у Сочију. Волгоград, који се налази на око 650 километара североисточно од Сочија и у октобру ове године био је мета бомбашког терористичког напада жене самоубице, када је она активирала бомбу у аутобусу, убивши шесторо људи. Жене самоубице су често удовице или сестре терориста, а извеле су више таквих напада у Русији и познате су и као црне удовице. Овај терористички напад изазвао је највише жртава још од јануара 2011. када је на аеродрому у Москви убијено 37 особа.Саучешће Николића Путину поводом терористичког напада Председник Србије Томислав Николић упутио је председнику Руске Федерације Владимиру Путину телеграм саучешћа, поводом данашњег терористичког напада у Волгограду, у коме је погинуло 14, а повређено 37 људи. Највећи терористички напади у Русији од 2000. године: 20. октобра 2013 – Експлозија у аутобусу градског саобраћаја у Волгограду када је погинуло шест особа, а 33 су повређене, од чега осам тешко, пошто је бомбаш-самоубица Наида Ахајалова (30) из Дагестана активирала експлозив. 24. јануара 2011 – Терористички напад на највећем аеродрому у Москви, Домодедово, погинуло најмање 35 особа, а више од 130 повређено. Одговорност је преузео вођа чеченских побуњеника Доку Умаров, а извео га је 20-годишњи Магомед Јевлојев. 29. март 2010 – У терористичким нападима на метро станицама Лубјанка и Парк културе погинуло је најмање 40 особа. Напад је био дело две жене терористкиње самоубице. 27. новембра 2009 – Напад на путнички воз који је саобраћао на релацији Москва – Санкт Петербург, укупно је страдало 28 особа. 1–3. септембра 2004 – У Беслану, граду 50 километара северно од Владикавказа, приликом терористичке опсаде школе погинула је 331 особа, највише деца. 31. августа 2004 – Напад на метро станицу Ришскаја, погинуло 10 људи, а око 50 рањено. 24. августа 2004 – Два путничка авиона дигнута у ваздух, на летовима за Владивосток и Сочи, погинуло 90 особа. 6. фебруара 2004 – У тренутку када се један од вагона кретао између две станице московског метроа, терориста самоубица активирао експлозив. Погинуло је 40 људи, а 134 је било рањено. 5. јула 2003 – Напад жена самоубица приликом рок концерта у Москви, погинуло је 15 особа, док је 50 повређено. 5. децембра 2003 – Воз на 612d југозападу Русије био је мета самоубилачког напада, иза којег су, како се потом сазнало, стајали чеченски терористи. Укупно је погинуло 46 особа. 23–26. октобра 2002 – Упад терориста у позориште Дубровка. Погинуло, односно страдало, више од 129 особа, међу којима и 41 чеченски терориста. 27. децембра 2002 – У упаду самоубице бомбаша у владину зграду у Грозном погинуло 60 људи. 2-3. јуна 2000 – У пет напада чеченских терориста на више локација у Чеченији убијено је најмање 55 особа. „Дубоко ме потресла вест о терористичком нападу у Волгограду у коме су страдали његови невини житељи. Грађани Србије искрено саосећају са Вама и деле тугу са породицама настрадалих и повређених”, навео је Николић. „Данашњи кукавички чин терориста говори о њиховој немоћи. Уверен сам да ће организатори и наручиоци тог злочина бити изведени пред лице правде и кажњени за наношење бола мирним становницима непобеђеног и непобедивог Волгограда и читаве Руске Федерације”, рекао је председник Србије. „У име српског народа и у своје лично име, изражавам Вам најдубље саучешће и желим да Вас уверим да су, у овом тешком тренутку, наше мисли и молитве са братским руским народом”, навео је Николић у телеграму саучешћа председнику Русије Владимиру Путину.Саучешће Дачића Медведеву, осуда злочина Председник Владе Србије Ивица Дачић упутио је у своје и у име Владе телеграм саучешћа премијеру Руске Федерације Дмитрију Медведеву поводом терористичког напада у Волгограду у коме се истиче да Влада Србије најоштрије осуђује овај злочин и подржава борбу против тероризма. “У име Владе Републике Србије и у своје лично име упућујем Вам изразе дубоког саучешћа поводом терористичког напада у којем су страдали грађани Русије”, наводи се у телеграму, саопштила је владина канцеларија за сарадњу са медијима. „Влада Републике Србије најоштрије осуђује овај злочин и, будући да је трајно посвећена борби против тероризма и сваког облика насиља, спремна је да учествује у заједничкој борби против тероризма на међународном плану“, истиче се у телеграму саучешћа.У Волгоградској области проглашени дани жалости од 1. до 3. јануара Активност полиције је омогућила да број жртава експлозије на железничкој станици у Волгограду не буде већи. Истражни комитет Русије оквалификовао је догађај као терористички чин. Околности трагедије испитују иследници. Кривични поступак је покренут по основу два члана. Лекари се боре за живот осам особа, њихово стање се процењује као најтеже. Укупно у болнице је смештено преко тридесет особа. Погинуло је 14 особа. Према првим проценама стручњака, у Волгограду је активирана бомба, чија је снага према проценама еквивалентна 10 килограма тротила. Експлозивна направа је била начињена убојним елементима. Ударни талас експлозије избио је стакла на првом и другом спрату зграде железничке станице. Иследници изјављују, да је жртава могло бити више, да полиција није зауставила сумњиву жену. Коментарише званични представник Истражног комитета Русије Владимир Маркин. Личност осумњичене особе биће утврђена у најскорије време. Њени остаци су упућени на генетску експертизу. Познато је да је међу погинулим – једно дете.Деце има и међу рањеним. Сада се пружа сва потребна медицинска помоћ. Министарство за ванредне ситуације упутило је у Волгоград специјални авион са лекарима и допунском опремом за пружање помоћи рањеницима. Неки од њих ће бити пребачени на лечење у Москву. Секретар за штампу министра здравства Русије Олег Сагалај дао је изјаву. Повређени су пребачени у медицинске установе града Волгогада. Према налогу министра здравства Русије Веронике Скворцове, за лет у Волгоград је заједно са Министарством за ванредне ситуације припремљен специјални авион. Овим авионом ће бити пребачени стручњаци федералних установа за процену стања и доношења одлуке о потреби њиховог превоза у Москву ради пружања високотехнолошпке помоћи. У специјалним болничким установама Москве припремљени су капацитети за рањенике. Осим тога, у Волгоград су упућени специјалисти Руског центра судске медицине и института „В. П. Сербски“ ради пружања психолошке помоћи настрадалим, члановима породице и свима коме је потребна. Ситуацију од првих 69de минутра трагедије у Волгограду лично прати председник Русије Владимир Путин. О томе је саопштио његов представник за штампу Дмитриј Песков. Председник је одмах био информисан о експлозији на железничкој станици у Волгограду. Примио је детаљно реферисање, са прелиминираним информацијама, првим подацима са лица места. Владимир Путин такође прима информације према пристизању нових података о околнистима и детаљима овог догађаја. Пре свега, наравно податке о погинулим и рањеним. Председник је већ дао потребан налог пре свега Министарству за ванредне ситуације и Министарству здравства Русије у вези организације пружања све потребне помоћи свим настрадалим. У Волгоградској области проглашена је жалост од 1. до 3. јануара. Губернатор Волгоградске области Сергеј Боженов је обавестио, да ће породицама погинулих бити исплаћено по милион рубаља. Прве исплате по 250000 рубаља биће у понедељак, 30. децембра. (Танјуг, Ројтерс, Глас Русије, Интерфакс)


text: 10. децембар (10.12.) је 344. дан године по грегоријанском календару (345. у преступној години). До краја године има још 21 дан. Догађаји 1508 — Формирана Камбрејска лига, савез против Венеције који су склопили папа Јулије II, француски краљ Луј XII, арагонски краљ Фердинанд II и римско-немачки цар Максимилијан I. 1520 — Немачки црквени реформатор Мартин Лутер у Витенбергу јавно спалио булу у којој му је папа Лав X запретио проклетством ако се у року од 60 дана не одрекне јереси. У јануару 1521. Лутер екскомунициран из римокатоличке цркве. 1708 — Савезничке снаге су почеле опсаду француског град Лил током Рата за шпанско наслеђе. 1768 — У Лондону је основана Краљевска академија, а за првог председника је постављен Џошуа Рејнолдс. 1810 — Наполеон Бонапарта Француској прикључио немачке градове Хановер, Бремен, Хамбург, Лауенбург и Либек. 1845 — Енглески грађевински инжењер Роберт Томпсон патентирао прве пнеуматске гуме. 1848 — Луј Наполеон надмоћном већином од преко четири милиона гласова добио изборе за председника Француске. Четири године касније извео државни удар и прогласио се царем Наполеоном III. 1868 — Први семафори за регулисање саобраћаја у свету почели да раде у Лондону, на тргу испред зграде парламента Велике Британије. 1895 — Основано Друштво за унапређење и улепшавање Сокобање, што се сматра зачетком туризма у Србији. Сокобања, у којој су често на одмору боравили кнезови Милош и Михаило Обреновић, помиње се као лечилиште још у старом Риму и раној Византији. 1898 — Потписан Париски мировни уговор којим је окончан америчко-шпански рат. Шпанија се одрекла Кубе и Порторика, а за 20 милиона долара уступила Американцима Филипине и Гвам. 1902 — Завршена је изградња Асуанске бране у Египту, којом је регулисан ток Нила. 1936 — Абдицирао британски краљ Едвард VIII јер није желео да се одрекне женидбе са Американком Волис Симпсон, како је то од њега тражио премијер Стенли Болдвин. После абдикације добио титулу војводе од Виндзора. Наследио га Џорџ VI. 1941 — Јапански авиони у Другом светском рату у Јужнокинеском мору потопили британске ратне бродове „Рипалс“ и „Принц од Велса“, на којима је погинуло око 800 људи. 1948 — Генерална скупштина Уједињених нација усвојила Универзалну декларацију о правима човека. Тај датум обележава се као Дан људских права. 1954 — Српски и хрватски писци и лингвисти постигли Новосадски договор о српскохрватском књижевном језику, који је потписало 25 угледних стручњака за језик. 1963 — Занзибар, британски протекторат од 1890, стекао независност у оквиру Британског комонвелта. Наредне године постао република и с Тангањиком створио нову државу која је добила назив Танзанија. 1964 — Нобелову награду за мир добио Американац Мартин Лутер Кинг, борац за грађанска права црнаца. 1967 — Прва комерцијална термонуклеарна експлозија извршена у Новом Мексику у САД ради вађења природног гаса. 1980 — Милтон Оботе проглашен за председника Уганде, као први афрички шеф државе који се вратио на власт после збацивања војним ударом. Војска га 1985. други пут збацила са власти. 1991 — Југословенска народна армија се повукла из Загреба и Хрватске, али су борбе Срба и хрватских снага настављене. 1996 — Председник Јужне Африке Нелсон Мандела потписао Устав којим су сви грађани, без обзира на расу, изједначени пред законом, као завршни чин у демонтирању система апартхејда у тој земљи. 1998 — Хашки трибунал осудио босанског Хрвата Анту Фурунџију на 10 година затвора због мучења и силовања заточеника у босанском рату. То је била прва пресуда којом је силовање означено као ратни злочин. 2001 — У Приштини конституисана Скупштина Космета, прва од доласка међународних снага у Покрајину, у јулу 1999. За председника изабран Албанац Неџат Даци, а представници Срба Оливер Ивановић и Гојко Савић постали чланови петочланог Председништва Скупштине. Генерални секретар УН Кофи Анан добио Нобелову награду за мир. 2003 — Шеф УНМИК-а Хари Холкери у Приштини представио документ „Стандарди за Косово“ чија ће примена бити од значаја код оцењивања да ли је Космет достигло стандарде демократског друштва које међународна заједница тражи пре почетка решавања статуса Космета. Документ прихватио и Савет безбедности УН. Хашки трибунал осудио бившег официра Војске Републике Српске Драгана Обреновића, који је признао кривицу, на 17 година затвора због ратних злочина над муслиманима у Сребреници у јулу 1995. 2021 — Народна скупштина Републике Српске усвојила је Декларацију о уставним принципима којом је предвиђено да Влада, у сарадњи са председницом Републике, припреми текст Устава Републике Српске којим ће се потврдити све надлежности Српске, осим оних које по Уставу Босне и Херцеговине припадају БиХ. Рођења 1822 — Сезар Франк, француски композитор, пијаниста, оргуљаш и професор музике. (прем. 1890) 1830 — Емили Дикинсон, америчка књижевница. (прем. 1886) 1851 — Мелвил Дјуи, амерички библиотекар. (прем. 1931) 1870 — Адолф Лос, аустријско-чешки архитекта. (прем. 1933) 1891 — Нели Закс, немачко-шведска књижевница. (прем. 1970) 1924 — Младен Јагушт, југословенски диригент. 1933 — Мако Ивамацу, јапански глумац. (прем. 2006) 1935 — Јаромил Јиреш, чешки редитељ и сценариста. (прем. 2001) 1947 — Драгомир Брајковић, српски књижевник и новинар. (прем. 2009) 1948 — Душан Бајевић, босанскохерцеговачки фудбалер и фудбалски тренер. 1950 — Мирослав Илић, српски певач. 1955 — Горан Ивандић, босанскохерцеговачки музичар, најпознатији као бубњар групе Бијело дугме. (прем. 1994) 1956 — Род Благојевић, амерички политичар српског порекла. 1957 — Мајкл Кларк Данкан, амерички глумац. (прем. 2012) 1960 — Кенет Брана, северноирски глумац, редитељ, продуцент и сценариста. 1964 — Едит Гонзалез, мексичка глумица и плесачица. (прем. 2019) 1967 — Исидора Бјелица, српска књижевница и ТВ водитељка. (прем. 2020) 1972 — Брајан Молко, шкотски музичар, најпознатији као фронтмен групе -{Placebo}-. 1973 — Габријела Спаник, венецуеланска глумица. 1973 — Данијела Спаник, венецуеланска глумица, модел и ТВ водитељка. 1974 — Мег Вајт, америчка музичарка, најпознатија као чланица групе -{The White Stripes}-. 1980 — Ђорђе Миљеновић, српски хип хоп музичар. 1984 — Ромео Травис, америчко-македонски кошаркаш. 1988 — Мичел Доналд, холандски фудбалер. 1988 — Невен Суботић, српски фудбалер. 1991 — Кики Бертенс, холандска тенисерка. 1996 — Јонас Вингегор, дански бициклиста. Смрти 1041 — Михајло IV Пафлагонац, византијски цар. (рођ. 1010) 1603 — Вилијам Гилберт, енглески лекар и физичар. (рођ. 1544) 1889 — Анте Ковачић, хрватски романописац, новелиста и песник. (рођ. 1854) 1896 — Алфред Нобел, шведски индустријалац, проналазач динамита. (рођ. 1833) 1926 — Никола Пашић, српски и југословенски политичар. (рођ. 1845) 1936 — Луиђи Пирандело, италијански књижевник, нобеловац. (рођ. 1867) 1995 — Саша Божовић рођена Магазиновић српска лекарка и књижевница, учесница Народноослободилачке борбе. (рођ. 1912) 1999 — Фрањо Туђман, председник Хрватске. (рођ. 1922) 2006 — Аугусто Пиноче, чилеански генерал и државник, диктатор. (рођ. 1915) 2010 — Аљоша Шаровић, хуманиста и борац за људска права. (рођ. 1919) Празници и дани сећања Српска православна црква данас прославља Свети мученик Јаков Персијанац Свети Јаков Ростовски


text: Пиња Колада Садржи рум и сокове од кокоса и ананаса помешаних са самлевеним ледом. Као и многи популарни коктели, Пиња Колада има варијације чији рецепти су прилично једноставни. Чи Чи је идентичан Пиња Колади, једино што се користи вотка уместо рума. Порекло[уреди] Постоји неколико прича о пореклу овог коктела које су у конфликту једна са другом. Права Пиња Колада настала је 1957. у „Карибе Хилтон хотелу“ у граду Сан Хуан у Порторику. Њеним творцем се сматра Рамон Монћито Мереро, тадашњи бармен у хотелу. Према популарној интернет легенди, човек који је измислио Пиња Коладу није са Кариба, већ из Европе. Његово име је Рикардо Гарсија, рођен у Барселони, Шпанији 1914. године у малој соби изнад ресторана његовог деде. Буквално рођен у бизнису угоститељства, Рикардо је направио своје прво алкохолно пиће са 4 године, када се ушуњао иза шанка свог деде. Иако је рекао да је строго кажњен за то, он је знао да је открио чиме жели да се бави у животу. Господин Гарсија је на крају постао власник два најбоља ресторана у Барселони, а његов успех му је донео многа богатства и постао је позната личност. Поп култура[уреди] Пиња Колада је познато по томе што је званично пиће Порторика. Овај коктел је постао популаран после песме "Ескејп - Песма о Пиња Колади", хит чији је аутор Руперт Холмс. Такође је Пиња Колада споменута у хиту "Дредлок Холидеј" 1978. године. Гарт Брукс пева о "Две Пиња Коладе" у хит песми из његовог албума Севенс. Пиња Колада се помиње у песми "Funk You" на албуму Fredhead групе Right Said Fred. Спољашње везе[уреди] - Рецепт за Пиња Коладу, Бред Харви, Whats4Eats.com


У ТРЕШЊЕВУ КОД АНДРИЈЕВИЦЕ ОТКРИВЕНО СПОМЕН ОБИЉЕЖЈЕ У СЛАВУ КАРОЂОРЂЕВИХ УСТАНИКА ИЗ 1809. ГОДИНЕ | Глас Холмије почетна/АКТУЕЛНОСТИ ИЗ ВАСОЈЕВИЋА И ЦРНЕ ГОРЕ/У ТРЕШЊЕВУ КОД АНДРИЈЕВИЦЕ ОТКРИВЕНО СПОМЕН ОБИЉЕЖЈЕ У СЛАВУ КАРОЂОРЂЕВИХ УСТАНИКА ИЗ 1809. ГОДИНЕ У ТРЕШЊЕВУ КОД АНДРИЈЕВИЦЕ ОТКРИВЕНО СПОМЕН ОБИЉЕЖЈЕ У СЛАВУ КАРОЂОРЂЕВИХ УСТАНИКА ИЗ 1809. ГОДИНЕ Огледало за долазеће генерације АНДРИЈЕВИЦА – У оквиру обиљежавања значајних историјских датума јуче је у селу Трешњево код Андријевице, на локалитету Стањево брдо, откривен споменик посвећеном Карађорђевим шанчевима и његовим устаницима, који су се, након величанствене побједе над турском војском на Суводолу 27. марта 1809. године, улогорили на простору Васојевића. Споменик је, у присуству мјештана и бројних гостију, открио мјештанин Домо Вулевић, голооточанин и учесник Народноослободилачког рата, док је о Првом српсдком устанку и околностима које су претходиле подизању Карађорђевих шанчева говорио генерал др Лука Кастратовић. Он је казао да су на простору Васојевића поникли бројни јунаци и прваци чије су руке увијек биле широко раширене за српску браћу која је хрлила да допринос ослобађаању ових простора од бројних завојевача. Истако је да је то посебно било изражено за вријеме Првог српског устанка кад су и изнад села Трешњево српски војници развили своје барјаке. '' Колико је Карђорђе био цијењен у Црној Гори и Европи указује бројне књиге које су написане њему у част. Њему је признање одавао и један Наполеон који је говорио да је Карађорђе велики вођа. Њега је Његош поредио са Кутузовим. А колико је био популаран у свом времену говори и то да је тада о њему написано око 110 позоришних комада. Зато данас ради младих генерација откривамо овај споменик, како би били свјесни величине Вожда Карађорђа и његових устаника '' – нагласио је Кастратовић. Он је истакао да споменик није подигнут ради продубљивања подјела и ремећења било којих односа, већ ради поштовања предака и будућности потомака. '' Овај споменик треба да буде огледало за долазеће генерације и путоказ како се треба борити за узвишене вриједности. Он је подстицај за мир, јер без слоге и мира нема напретка. А напредак не може да се оствари ако истина не изађе на видјело, попут ове о Карађорђевим шанчевима. Зато желим да ови крајеви оживе, да се момци и дјевојке више жене и удају, да више буде колијевки и да се окупљамо у братској слози и љубави. Нека нам живе Србија и Црна Гора, као и братска Русија која се увијек борила на нашој страни '' – закључио је Кастратовић. Са њим се сагласио и представник руске амбасаде у Црној Гори Едуард Шерик, рекавши да је изузетно почаствован што присуствује овако узвишеном чину. '' Пуно вам хвала на позиву, јер сам посебно почаствован што могу у име руског амбасадора да вам честитам подизање овог споменика. Ово је још један доказ нашег пријатељства, наше добре сарадње. Неки званичници у Црној Гори кажу да је наше пријатељство мит из прошлости, али сви ми занмо да то није тако. Ми не желимо да развијамо односе са оваквом Владом Црне Горе, али желимо са народом Црне Горе кога волимо и поштујемо и са којим ћемо бити заједно. Русија, Србија и Црна Гора су браћа заувијек '' – поручио је Шерик. Споменик у Трешњеви подигла су Удружење ратова од 1912-1999. године уз поруку да Карађорђеви шанчеви, скривени у срцу васојевићких гора, и данас сјаје историјским сјајем и величином храбрих војника који су узидали своје кости у слободу коју уживамо. '' Карађорђеви шанчеви указују да је народ Васојевића увијек радо примао и прихватао своју српску браћу, знајући да су им то искрени добротвори и најсветији госте на овом свијету. Зато смо одлучили да подигнемо ово спомен обиљежје како би од заборава сачували тај славни догођај који се збио прије више од 200 година. Урадили смо то како би, између осталог, ставили до знања да нас још увијек има и да смо јачи од твораца мрачних идеологија који желе да затру све што је српско и људско на овим просторима '' – закључили су из Удружења ратова од 1912-1999. године. На дан откривања споменика Вожд и домаћин и гост Из Удружења српских књижевника у отаџбини и расејању су нагласили да ће спомен обиљежје у Трешњеву трајно подсјећати на великог српског сина чији преци воде портијекло из Васојевића. '' Срби су овдје своји на своме. Овдје су се увијек рађали Срби, људи и јунаци од Немањића до данашњих дана. Нажалост, било је и оних других, али знатно мање, који су се издајом хвалили. Но, њих је суд историје сврстао у тамнице, тамо гдје им је и мјесто, као што ће и данашње издајнике смјестити на срамним историјским страницама. Зато схватимо да је ово српска земља, да је овдје славни Вожд и гост и домаћим и да у овим тешким временима немамо право на издају. А ко се стиди српсаког имена и знамења није добродошао на Светим водама Лима '' – истакао је Бранислав Оташевић.


text: Парапсихологија Парапсихологија је типична псеудонаука која претендује да проучава неистражене делове људског ума. У парапсихологију се убрајају још недовољно изтражени феномени: Парапсихологија није призната област у психологији. Категорију изузетних и за сада недовољно објашњених доживљаја чине је парапсихолошке појаве. За које се у сваком озбиљном проучавању показало да су више плод маште а мање објективне појаве.


source: CulturaX

text: СРБИН ЗАУСТАВИО НАТО КОЛОНУ: Оборио војнику пушку и рекао му оно што свако мисли! (ФОТО) – БОРБА ЗА ИСТИНУ Фото : чојство.рс Извор : https://nacionalist.rs ← Критичка историја или издаја: Потписници Апела против србске историје Мики Ракић и његова улога у Вучићевом "пријатељском преузимању већинског пакета акција жутог предузећа" →


text: НА одељењу за анестезиологију, реанимацију и интезивно лечење требињске болнице хоспитализован је педесетогодишњи мушкарац кога је јуче ујела црна удовица у рејону Петровог поља. Како су потврдили у болници, мушкарац је на време збринут у ову установу, дата му је потребна терапија и није животно угрожен. Ово је први случај уједа црне удовице на подручју Требиња овог лета. Црна удовица сматра се најотровнијим пауком у Европи, а њен отров је јачи и од отрова змије. СВЕ БРЖЕ И ЛАКШЕ: У Бијељини почела припрема система "Е-беба" 18. 08. 2021. у 18:06 МАЛИ ОБИЛИЋ: На данашњи дан је рођен Споменко Гостић - дечак на вечној стражи (ВИДЕО) 15. 08. 2021. у 08:00 У требињском крају до сада је била највише распростањена у Поповом пољу, а има је и у Петровом пољу.


In memoriam: Др Мирослав Нешковић Жућо (1953-2020.) - DRINA.INFO - Информативни портал западне Србије и Подриња У својој 67. години, после краће болести, преминуо је др Мирослав Нешковић - Жућо. Од Дрина инфо портал\t Ажурирано окт 30, 2020 Рођен је 1953. године у Биосци, где ја завршио основну школу, гимназију је завршио у Ужицу, а дипломирао стоматологију на Стоматолошком факултету у Београду где је и специјализирао стоматолошку протетику. Ожењен је супругом Славицом са којом има ћерку Јелену и сина Владимира. Познати је и омиљени бајинобаштански и ужички зубар, власник реномиране зубарске ординације коју је отворио 1987. године. Више деценија је активан учесник друштвеног живота вароши у Подрињу и дугогодишњи председник Општинског одбора Српске радикалне странке и члан Централне отаџбинске управе ове странке. Обављао је бројне значајне јавне функције, био је посланик у Народној скупштини Републике Србије у два мандата и одборник у више мандата у Скупштини општине Бајина Башта. Био је изузетно успешан као директор Дома здравља у Бајиној Башти. Обављао је функције председника општине Бајина Башта и председник Скупштине општине Бајина Башта. Др Жућо је човек који је својим животом и радом сведочио оно најбоље у људима, био је омиљени супруг, отац, деда али и човек кога су поштовали и ценили сви Бајинобаштани. Помогао је многима али је то радио ненаметљиво, био је велики радник али и човек који воли друштво и живот. Сахрана ће се обавити у суботу, 31.10.2020. у 13 часова на градском гробљу у Бајиној Башти.


Возућке жене су израђивале црнобијеле опрегове са изузетно ријетким додавањем црвене боје. Жене око манастира Озрен су носиле јелеке, начињене од дебљег, црног платна. Љети су преко кошуље носиле хаљетак, који је по ивицама украшаван чохом и кадифом, по којој су извођене шаре од гајтана. Зими се преко кошуље ноцила сукнена хаљина. Код жена је била црна, а код ђевојака бијела, које су, такође низ прса украшаване чојом и гајтаном. И жене и ђевојке су на главама носиле бијеле мараме, украшене једноставним, геометријским везом, којима су се на исти начин повезивале. На ногама су ношене бијеле, вунене чарапе, а преко њих шарени приглавци, на којима је преовладавала тамно црвена боја. Опанци су били "пријесни" то јест израђивани су нештављене, говеђе коже.


Ужасна Обамина лаж: Терористи киднаповали децу, побили их и приказали као Асадове жртве (Видео) Ужасавајуће слике мртве деце које Обаминa администрацијa користи да оправда напад на Сирију, уз тврдњу да je Асадов режим извршиo хемијске нападе у којима су та деца погинула, иако емоционално срцепарајуће, не причају п f5a 1088;аву причу о тој деци и не указују на главну тачку коју Обамина администрација покушава да прећути... Прочитај вест у целини... И наравно, зна се ко потпирује увек ватру, види овде ...


text: Свемирски центар Кенеди Свемирски центар Џон Ф. Кенеди је простор и постројење које се налази у близини рта Канаверал на Флориди у САД, које је од стране НАСА намењено лансирању свемирских летелица и за друге сврхе усмерене остваривању свемирских програма Сједињених Америчких Држава. Покрива подручје од око 219 квадратних миља. На подручју свемирског центра запослено је око 17.000 људи. Центар је осим као лансирно постројење познат и као врло посећено туристичко одредиште. Свој назив центар је добио у новембру 1963. али су свемирска истраживања на њему започела још у октобру 1957; слањем у свемир ракете Атлас. Почетак своје славе широм света центар је доживио почетком остваривања програма Аполо, а са њега је од тада остварено много успешних свемирских пројеката Сједињених Америчких Држава.


Lutka sa likom Pupovca spaljena u Hrvatskoj – Objektiv Media На традиционалном карневалу у Каштелима близу Сплита, спаљена је велика лутка са ликом представника Срба у Хрватској Милорада Пуповца. Током карневала близу Сплита, спаљена је велика лутка са ликом председника Самосталне демократске српске странке (СДСС) и лидера Српског националног вијећа и посланика у Хрватском сабору Милорада Пуповца. Машкаре су узвикивале: „Пуповац се претворио у пепео.“ Раније пре тога, учесници карневала су у потпуности реконструисали недавни немили догађај у Сплиту, када су ватерполисти „Црвене звезде“ били нападнути. Previous ТЕКСТ ХРВАТСКОГ КОМЕНТАТОРА ЗАПАЛИЋЕ РЕГИОН: Звездаши, извините, немојте никад бити као ми! Next РУСКА ПОЛИЦИЈА ПОКЛАЊАЛА ЦВЕЋЕ ДАМАМА ЗА 8.МАРТ


text: 31. децембар (31.12) је 365. дан године по грегоријанском календару (366. у преступној години). Ово је последњи дан у години. Догађаји 406 — По традицији, германска племена Вандали, Алани и Свеви су прешли Рајну што је означило крај римског рајнског лимеса. 1494 — У Рим ушле снаге француског краља Шарла VIII. 1600 — Енглеска краљица Елизабета I издала повељу о оснивању Источноиндијске компаније. 1879 — Амерички проналазач Томас Алва Едисон први пут јавно демонстрирао електричну сијалицу, у Менло Парку, у Њу Џерсију. 1881 — У Србији је штампан први званични програм хемије за средње школе (ниже и више) у „Просветном гласнику“. 1911 — Марија Кири добила другу Нобелову награду за хемију за истраживање радиоактивних елемената. 1922 — Управу Српског привредног друштва „Привредник“ посетио је краљ Александар I Карађорђевић и прихватио се Привредниковог покровитељства 1938 — У Индијанаполису, у САД, први пут званично уведен тест на алкохол за возаче. 1945 — У саобраћај пуштен трећи пут обновљен железнички мост преко Саве код Београда. 1946 — Председник САД Хари Труман формално прогласио крај Другог светског рата. 1949 — Изабран први Раднички савет у фабрици цемента „Првоборац“ у Солину код Сплита. 1968 — Суперсонични совјетски путнички авион "ТУ-144" обавио први лет, неколико месеци пре британско-француске суперсоничне летелице "Конкорд". 1971 — Аустријски политичар и дипломата Курт Валдхајм преузео дужност генералног секретара Уједињених нација пошто се са тог места повукао бурмански политичар У Тант. 1981 — У војном удару који је предводио поручник ваздухопловства Џери Ролингс у Гани оборена цивилна влада Хиле Лимана. 1983 — У војном удару у Нигерији свргнут председник Шеху Шагари, који је на власт дошао на изборима 1979, на којима је окончана 13-годишња војна владавина. Нови председник постао шеф војне хунте, генерал Мохамед Бухари. 1988 — Владе Индије и Пакистана склопиле споразум којим су се обавезале да неће нападати нуклеарна постројења у Пакистану, односно Индији. 1991 — Совјетски Савез је званично престао да постоји. 1994 — Пуштена у рад прва мрежа мобилне телефоније у Србији - Мобтел 1995 — Амерички инжењери завршили понтонски мост преко Саве, а потом амерички тенкови и трупе из састава снага УН за одржање мира ушли у Босну. 1996 — Широм Србије на стотине хиљада грађана, који су готово два месеца свакодневно протестовали тражећи признавање резултата локалних избора на којима је победила опозиција, окупили се на централним градским трговима да дочекају Нову годину. 1998 — Министри финансија Европске уније саопштили дефинитивне курсеве према којима ће националне валуте 11 земаља ЕУ бити мењане у евро кад јединствена европска валута 1. јануара 1999. буде званично пуштена у промет. 1999 — Председник Русије Борис Јељцин поднео оставку и за вршиоца дужности шефа државе именовао Владимира Путина, дотадашњег премијера. Председник Панаме Миреја Москосо од САД формално вратио контролу своје земље над Панамским каналом. 2000 — Саудијска Арабија, Кувајт, Бахреин, Катар, Оман и Уједињени Арапски Емирати, чланице Савета за сарадњу у Заливу, потписале пакт о заједничкој одбрани по којем се напад на једну од земаља-чланица сматра нападом на све. 2001 — Пакистанске власти ухапсиле више од 20 чланова једне од две муслиманске милитантне групе, Лашкар е Таиба, коју је Индија оптужила за напад на Парламент, када је убијено 14 особа. Рођења 1869 — Анри Матис, француски сликар, вајар, графичар и декоратер. (прем. 1954) 1880 — Џорџ Маршал, амерички генерал и политичар, 50. државни секретар САД, добитник Нобелове награде за мир (1953). (прем. 1959) 1881 — Макс Пехштајн, немачки сликар и графичар. (прем. 1955) 1908 — Симон Визентал, аустријски писац, познат по прикупљању информација о нацистичким ратним злочинима како би се судило починиоцима злочина. (прем. 2005) 1908 — Бора Глишић, српски театролог, позоришни критичар, драматург, новинар, преводилац и менаџер у култури. (прем. 1988) 1919 — Лудмила Фрајт, српска композиторка чешког порекла. (прем. 1999) 1928 — Веијо Мери, фински писац. (прем. 2015) 1930 — Ацо Јовановски, македонски глумац. (прем. 2016) 1931 — Божидар Боки Милошевић, српски кларинетиста. (прем. 2018) 1937 — Ентони Хопкинс, велшки глумац, редитељ и продуцент. 1937 — Милутин Шошкић, српски фудбалски голман и фудбалски тренер. (прем. 2022) 1941 — Сара Мајлс, енглеска глумица. 1941 — Алекс Фергусон, шкотски фудбалер и фудбалски тренер. 1943 — Џон Денвер, амерички музичар, музички продуцент, глумац, активиста и хуманитарац. (прем. 1997) 1943 — Бен Кингсли, енглески глумац. 1945 — Вернон Велс, аустралијски глумац. 1945 — Барбара Карера, америчко-никарагванска глумица и модел. 1948 — Дона Самер, америчка музичарка и глумица. (прем. 2012) 1953 — Џејмс Ремар, амерички глумац. 1958 — Биби Њуверт, америчка глумица, певачица и плесачица. 1959 — Милан Јанковић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1959 — Вал Килмер, амерички глумац. 1960 — Стив Брус, енглески фудбалер и фудбалски тренер. 1965 — Николас Спаркс, амерички књижевник и сценариста. 1972 — Грегори Купе, француски фудбалер. 1977 — -{PSY}-, јужнокорејски музичар и музички продуцент. 1981 — Јана Милић Илић, српска глумица. 1991 — Бојана Јовановски, српска тенисерка. 1992 — Чери Кис, српска порнографска глумица. Смрти 1719 — Џон Флемстид, енглески астроном. (рођ. 1646) 1877 — Гистав Курбе, француски сликар. (рођ. 1819) 1936 — Мигел де Унамуно, шпански писац, песник, драматург, есејиста и филозоф. (рођ. 1864) 1948 — Малком Кембел, енглески возач брзих аутомобила и чамаца. (рођ. 1885) 1950 — Карл Ренер, аустријски политичар и правник, 1. канцелар Аустрије. (рођ. 1870) 1980 — Маршал Маклуан, канадски филозоф, теоретичар комуникација и књижевни критичар. (рођ. 1911) 2004 — Жерар Дебре, француски економиста и математичар, добитник Нобелове награде за економију (1983). (рођ. 1921) 2015 — Вељко Губерина, српски адвокат. (рођ. 1925) 2021 — Бети Вајт, америчка глумица, комичарка, ТВ водитељка и списатељица. (рођ. 1922) 2022 — Папа Бенедикт XVI. (рођ. 1927) Празници и дани сећања Српска православна црква прославља: Светог мученика Севастијана и друге са њим Светог Флора, епископа аминског Светоги Модеста, патријарха јерусалимског Силвестер (име) - Силвестрово


text: Пјонтек "залудео" Европу: Јувентус, Барселона, Бајерн... - СПОРТСКИ ЖУРНАЛ Пјонтек "залудео" Европу: Јувентус, Барселона, Бајерн... Нова фудбалска сензација, нападач Ђенове Криштоф Пјонтек, после само шест месеци у италијанском клубу могао би да оствари велики трансфер јер су интересовање показали бројни европски великани, наводи Газета дело Спорт Пјонтек је дао невероватних девет голова на седам мечева у Серији А од одласка из пољске Краковије, а и синоћ је био стрелац у поразу репрезентације Пољске од Португалије (3:2). Трансфер 24-годишњег фудбалера желе Јувентус, Барселона, минхенски Бајерн и Борусија из Дортмунда, с тим да постоји жеља свих да до краја сезоне остане на позајмици у Ђенови. Јасно је да Ђеновљани могу да очекују велико обештећење и зараду, јер су Пјонтека довели из Пољске за само четири милиона евра.


Паздерино карта и bременска прогноза Почетна > Европа > Русија > Perm > Паздерино Паздерино је место које се налази у држави Русија, Perm регија, на 57°56'6" северно од екватора и 56°19'34" источно од почетног меридијани (или ако не разумете ове бројке, погледајте карту). Можете повећати или смањити карту помоћу контроле које се налазе лево карте. Такође можете променити тип карте места Паздерино користећи Дугмад у горњем десном углу карте. Ово је сателитска карта места Паздерино, али можете променити врсту карте. Можете се помицати по мапи тако да је примите мишем и повлаче у разним смијеровима. Алтернативна имена под којима можете пронаћи ово место су Pazderino, Паздерино. Удаљеност између места Паздерино и престонице Мосцоw je 719.97 километара. Новчана валута која се овде користи је Ruble, а телефонски позивни број за државу Русија je 7. Временска прогноза Паздерино Тренутна температура у месту Паздерино je 4°Ц и пуше WSW ветар брзином 5км/х Кликните овде ако тражите хотел у месту Паздерино. Ако нема хотела у овом месту можете потражити хотел негде у близини. Претраживање хотела је омогућено захваљујући нашем партнеру Booking.com, водећој Европској онлине агенцији за резервацију хотела.


text: Екотон Екотон је гранична област између два суседна екосистема. Едафски и климатски фактори који делом условљавају карактер екосистема, могу условљавати и облик екотона који се јавља између њих. Иако границе могу постојати и као нагле промене у еколошким карактеристикама, најчешће су то зоне постепеног прелаза, у којима постоје преклапања и залажења карактеристика једног екосистема у други. Ово може значити да екотон поседује већи број врста и гушће популације у односу на оне присутне у суседним екосистемима. Могу бити присутне и врсте које не постоје у суседним екосистемима. Тенденција екотона да поседује и сопствене карактеристике назива се ефекат ивице (енг. edge effect). Поједини екотонови су стабилни током времена, док се други мењају или мигрирају. Ове појаве су израженије у условима мењања климе. Анализе екотона су најчешће интегрални део општег истраживања екосистема, мада постоје и појединачна истраживања посебних облика екотонова.


text: Краљ Петар I Карађорђевић краљ Петар Први рођен 11 рођен 11. јул, 1844. преминуо 16. август, 1921. Краљ Петар Први Карађорђевић (звани у народу и Краљ Петар Ослободилац) рођен је као пето дете Кнеза Александра и Кнегиње Персиде (из чувене породице Ненадовића из Бранковине) на Петровдан, 11. јула 1844. године. Основну школу и гимназију завршио је у Београду, а даље школовање је наставио у Швајцарској у заводу Венел-Оливије у Женеви. По завршеном школовању септембра 1861, Кнежевић Петар се уписује у париски Колеџ Сен Барб, а 1862. у чувену војну академију у Сен-Сиру коју завршава 1864. године. У Паризу се бавио фотографијом и сликарством, и усавршавао своје војничко и политичко образовање. Оно му је отворило видике идеја политичког либерализма, парламентаризма, демократије и њених институцијама. Почетком 1868, Кнежевић Петар је у Бечу штампао свој превод књиге енглеског политичара и филозофа Џона Стјуарта Мила "О слободи", са својим предговором, који ће касније постати његов политички програм. У ноћи између 28. и 29. маја 1903. официри завереници убили су Краља Александра и Краљицу Драгу Обреновић. Војска је извела државни удар, и прогласила Кнежевића Петра Карађорђевића за Краља Србије, што је својим избором потврдила Народна Скупштина 2. јуна. После 45 година Карађорђево потомство поново долази на чело српске државе, чиме почиње нови период у њеном развоју.


У 1911. години познати писац и противник режима Петар Кочић је у 2 – 3 наврата боравио у овом мјесту и разговарао са овдашњим угледним људима. Ове посјете Горњем Жабару су биле у директној вези са Кочићевим активностима у Босанском сабору у оквиру његове групе "Отаџбина". После ће и Горњи Жабар добити свога посланика у Сабору у личности Стојана Стојчевића.


Дијаспора препородила Раваницу 30.12.2019 11:15 | 0 коментар(а) Краљево - Посна земља, мали земљишни поседи уститњени братским деобама и миразима, те сиромаштво које се преносило са генерације на генерацију, приморало је на стотине мештана села подно Гледићких планина да се отисну на рад у земље широм света,нарочито Западне Европе. Иста судбина, можда и најболнија и највећа, задесила је и Раваницу. Најмасовнији одласци из овог села забележени су од 1970 до 1980.године прошлог века када је у Швајцарску, Аустрију и Немачку отишло 90 од укупно 170 породица, колико их је тада бројало село. Међутим, Раваничани у ,,белом свету“, како воле да кажу, увек су мислили на родно село. Кад су стекли пензије и зарадили довољно за нови почетак у старом крају, лако су се одлучивали за повратак тако да је данас Раваница са 850 житеља једино село у краљевачком крају које у последње две деценије бележи раст броја становника. И младих је све више. Уштеђевина уложена у своје село ,,Није било лако. Радило се и по 16 часова дневно, на два радна места, често и у две – три фирме. По природи смо вредни људи, проницљиви горштаци, с урођеном даровитошћу да брзо овладамо новим занатима и пословима, тако да смо добро зарађивали код страних послодаваца .Увек смо знали да ћемо се једног дана вратити и зато смо уштеђевину улагали у земљу, нове куће, економске објекте, стаје, мале прерадне погоне, пољопривредну механизацију“, каже Слободан Ћосовић, један од многих раваничких повратника. Последњих неколико година у Раваницу се вратило двадесетак породица. Деца су им махом остала у иностранству али ће и она једног дана путем својих родитеља. И Драгоје Коматовић, угледни сеоски домаћин, стотине хиљада франака зарађених у швајцарским фабрикама на тешким пословима уложио је у своју Раваницу. ,,Имам два сина, два комплетна домаћинства са свом потребном пољопривредном механизацијом и петнаестак хектара земље коју сам купио јер своју нисам имао. Радим и стварам, помажем синовима и њиховим породицама, иако би од пензије могао да живим лагодно“. Школа оживела, нежење права реткост У овом лепом и данас богатом селу и деце је из године у годину све више за разлику од других краљевачких села. У сеоској четвороразредној школи учионице су пуне, а Раваничани с поносом кажу да њихови ђаци одржавају у животу матичну осмогодишњу школу у Годачици. Предшколци имају своју учионицу у сеоском дому културе, једном од најмодернијих на подручју Краљева, који је изграђен уз велику помоћ локалне самоуправе. Мештани су сложни у свакој акцији која је од добробит за село и која унапређује услове за опстанак и живот младих у. У овом селу поносно причају да се њихови момци и девојке млади жене и удају, и да су нежење у четрдесетим годинама права реткост. Прес: 89.013.410 посета