source: wikipedia

text: 20. март (20.03) је 79. дан у години по грегоријанском календару (80. у преступној години). До краја године има још 286 дана. Догађаји 1600 — Пет саветника пољско-шведског краља Сигисмунда III Васе је јавно погубљено, чиме је окончана његова владавина у Шведској. 1602 — Основана је Холандска источноиндијска компанија, која је монополом на трговину из Индонезије, Малаје и Цејлона постала једна од најмоћнијих компанија на свету. 1852 — Објављен је роман Чича Томина колиба америчке књижевнице Херијет Бичер Стоу. 1854 — У месту Рипон основана је америчка Републиканска странка. 1913 — Код Скадра је погинуо пилот Михајло Петровић, један од првих пилота на свету који је погинуо у борбеним дејствима. 1916 — Алберт Ајнштајн је објавио своју специјалну теорију релативитета. 1922 — УСС Ленгли је примљен у службу као први амерички носач авиона. 1933 — Хајнрих Химлер је наредио оснивање логора Дахау и поставио Теодора Ајкеа за заповедника логора. 1945 — На подручју Лике и хрватског приморја југословенска војска почела завршне операције за ослобођење Југославије у Другом светском рату. 1956 — Амерички Сенат је усвојио мировни споразум са Јапаном. 1956 — Француска признала независност Туниса, са Хабибом Бургибом као првим председником. 1970 — Поред обала Шведске у заливу Тралвет излило се 57.000 тона нафте у судару бродова "Империјал" и "Отело". 1972 — У снежној лавини на планини Фуџи, у Јапану, погинуло 19 алпиниста. 1991 — Халеда Зија изабрана за премијера Бангладеша, у првом мирном демократском преносу власти од настанка те земље 1971. 1994 — Тунис добио први вишепартијски парламент. 1995 — Око 35.000 турских војника упало у Ирак, у операцији против курдских побуњеника. 1995 — Припадници јапанске верске секте Аум Шинрикјо пустили су нервни гас у токијску подземну железницу, од чега је умрло 12 људи, а више од 5.500 повређено. 1995 — Армија Босне и Херцеговине покренула је, током рата у Босни и Херцеговини, снажну офанзиву против српских снага на Мајевици и Влашићу, 40 дана пре истека четворомесечног примирја, закљученог уз посредовање бившег председника САД Џимија Картера. 1996 — Британска влада први пут јавно потврдила да "болест лудих крава" може бити пренета на људе. 1997 — Београдски студенти шетњом центром града прославили испуњење свог последњег захтева, оставке ректора и студента-проректора. То је био и последњи дан студентског протеста, који је почео 20. новембра 1996. због фалсификовања резултата локалних избора у Србији. Студенти постигли светски рекорд са 119 дана свакодневних протеста и саопштили да су спремни да поново изађу на улице ако буду угрожене демократске институције, Устав, закони и воља народа. 1998 — Отворен први ауто-пут у подсахарској Африци, који је повезао обале Индијског и Атлантског океана. 1999 — По повлачењу 1.380 верификатора ОЕБС-а, на Косову на подручју Србице и Подујева појачани сукоби српских снага безбедности и припадника самозване Ослободилачке војске Косова. Војска Југославије послала појачање, полиција блокирала све главне саобраћајнице, а на хиљаде цивила пошло у избеглиштво. 2002 — У нападу аутомобила-бомбе на амбасаду САД у Лими, у Перуу, погинуло девет људи, на десетине рањено. 2003 — САД и Уједињено Краљевство почели војну операцију против Ирака пошто је ирачки председник Садам Хусеин одбио ултиматум САД да напусти Ирак. Америчке и британске трупе ушле су у Ирак из Кувајта, преко граничног града Ум Каср, на око 50 km јужно од Басре. Бивши амерички пилот, наредник Брајан Риган, осуђен на доживотну робију јер је покушао да прода америчке одбрамбене тајне Кини и Ираку. 2006 — Србија и Црна Гора се званично повукла са Песме Евровизије 2006. 2016 — Барак Обама је постао први председник САД који је посетио Кубу од 1928. 2022 — ФК Барселона је победила ФК Реал Мадрид 4-0 на Стадиону Сантијаго Бернабеу. Стрелци голова су били Пјер Емерик Обамејанг (29, 51. мин), Роналд Араухо (38. мин.) и Феран Торес (47. мин.). Рођења 1725 — Андреј I, турски султан. (прем. 1789) 1811 — Наполеон II Бонапарта, француски цар. (прем. 1832) 1828 — Хенрик Ибзен, норвешки драматург. (прем. 1906) 1912 — Андрија Прегер, југословенски и српски пијаниста, диригент и правник. (прем. 2015) 1915 — Свјатослав Рихтер, совјетски пијаниста. (прем. 1997) 1922 — Карл Рајнер, амерички глумац, комичар, редитељ, сценариста, продуцент и писац. (прем. 2020) 1932 — Бранислав Цига Јеринић, српски глумац. (прем. 2006) 1936 — Ли Пери, јамајкански реге музичар и музички продуцент. (прем. 2021) 1937 — Џери Рид, амерички музичар и глумац. (прем. 2008) 1938 — Вук Бабић, српски редитељ и сценариста. (прем. 1997) 1945 — Пет Рајли, амерички кошаркаш и амерички кошаркашки тренер. 1948 — Џон де Ланси, амерички глумац, комичар, редитељ, продуцент и писац. 1950 — Вилијам Херт, амерички глумац. (прем. 2022) 1956 — Кетрин Ештон, британска политичарка. 1957 — Тереза Расел, америчка глумица. 1958 — Холи Хантер, америчка глумица и продуценткиња. 1962 — Борис Маринковић, бивши српски спортиста. 1963 — Дејвид Тјулис, енглески глумац, редитељ, сценариста и писац. 1964 — Наташа Атлас, белгијско-енглеска музичарка. 1970 — Мајкл Рапапорт, амерички глумац, комичар, редитељ и продуцент. 1972 — Педро Лами, португалски аутомобилиста, возач Формуле 1. 1973 — Џејн Марч, енглеска глумица и модел. 1976 — Честер Бенингтон, амерички музичар, најпознатији као фронтмен групе -{Linkin Park}-. (прем. 2017) 1980 — Робертас Јавтокас, литвански кошаркаш. 1980 — Џамал Крофорд, амерички кошаркаш. 1982 — Томаш Кушчак, пољски фудбалер. 1983 — Маријана Мићић, српска ТВ водитељка и глумица. 1984 — Фернандо Торес, шпански фудбалер. 1985 — Тања Савић, српска певачица. 1990 — Маркос Рохо, аргентински фудбалер. 1991 — Луси Џоунс, велшка певачица, глумица и модел. 1993 — Слоун Стивенс, америчка тенисерка. 1995 — Саша Здјелар, српски фудбалер. 1998 — Бориша Симанић, српски кошаркаш. 2003 — Немања Мотика, српски фудбалер. Смрти 1413 — Хенри IV Ланкастер, енглески краљ. (рођ. 1367) 1619 — Матија, цар Светог римског царства (рођ. 1557) 1894 — Лајош Кошут, мађарски правник, политичар и државник. (рођ. 1802) 1929 — Фердинанд Фош, француски генерал и маршал. (рођ. 1911) 1993 — Поликарп Куш, амерички физичар немачког порекла, добитник Нобелове награде за физику (1955). (рођ. 1911) 2009 — Владимир Савчић Чоби, српски музичар и глумац. (рођ. 1948) 2012 — Атена Пашко, украјинска хемијска инжењерка, песникиња и активисткиња (рођ. 1931) 2017 — Дејвид Рокфелер, амерички банкар. (рођ. 1915) 2020 — Кени Роџерс, амерички музичар, глумац и музички продуцент. (рођ. 1938) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Светих седам свештеномученика Херсонских Преподобног Емилијана Јеврејски празници Пурим (2011) Светски дан среће Референце 320


Зашто на паради нових руских бродова нису биле највеће звезде — „Адмирал Кузњецов“ и „Петар Велики“ - Спутњик Србија 23:03 01 Јун 2020 17:37 03.08.2019 (освежено 18:56 03.08.2019) Преузмите краћи линк Парада нових руских бродова у оквиру Дана морнарице, обележеног у Санкт Петербургу, показала је да руска флота пуном паром спроводи свој опширни програм модернизације, а присуство малих пловила указује на то да се Москва првенствено ослања на флоту за брзо реаговање, пише „Нешенел интерест“. Према писању листа, ове године је на паради примећено одсуство појединих бродова. Наиме, није нимало изненађујуће што у оквиру параде није продефиловао руски „стари и проблематични“ носач авиона „Адмирал Кузњецов“, јер је на поправци, истиче аутор чланка. Много је, међутим, интересантније било одсуство крстарице „Петар Велики“ – највећег ратног брода на свету и звезде параде 2017. године. Аутор сматра да је одсуство тог брода апсолутно логично ако се има у виду да је Москва желела да покаже да се руска морнарица постепено претвара у „витку флоту за брзо реаговање на локалном нивоу“. На челу параде је била друга фрегата класе „Адмирал Горшков“ – „Адмирал Косотонов“, опремљена јединственим противподморничким и антиторпедним руским системом „Пакет – НК“. Осим тога, на догађају се могла видети и нова тешка корвета „Гремјашчи“. Аутор чланка истиче да је изненађујуће то што је руска флота од свих прототипа подморница, за параду изабрала подморницу „Кронштадт“ пројекта „Лада“. Према његовом мишљењу, могуће је да то наговештава да Централни конструкторски биро за поморску технику „Рубин“ напредује у развоју погонског система који не зависи од ваздуха. Лист подсећа да руски председник Владимир Путин у свом говору није заборавио да спомене нову линију руских малих ракетних бродова, а према процени аутора чланка, у тим компактним бродовима с изузетним маневарским способностима многи виде будућност руских система за допремање крстарећих и противбродских ракета. Пензионисани капетан Леонид Јудников је рекао да се проблем површинских бродова решава тако што се убрзано граде мали ракетни бродови. „Савремено ракетно оружје, имајући у виду пре свега крстареће ракете типа ’Калибар‘, постало је компактно, а домет тих ракета покрива пристојну удаљеност од 2.000-2.500 километара. Њих је врло згодно инсталирати на мале ратне бродове, јер се ти бродови могу налазити и у територијалним водама, и на мањим воденим површинама“, додао је он. У чланку се закључује да овогодишња парада указује да је у последњих неколико деценија руска морнарица предузела озбиљне кораке како би направила пут за нове пројекте, отписујући значајан део свог совјетског поморског наслеђа. Дан руске морнарице је почео да се обележава 1939. године „у циљу мобилизације широке масе радника за формирање Радничко-сељачке морнарице СССР-а“. Међутим, 1980. године обележавање празника је прекинуто, а 2006. године председник Русије Владимир Путин је потписао декрет, према коме се поново почео обележавати Дан поморске флоте Руске Федерације. Ипак, Санкт Петербург је тек 2017. године постао стално место за одржавање морнаричке параде. Санкт Петербург, парада, руска морнарица, руска флота


ДЕВЕТИ ЕВРОПСKИ ФЕЈСБУK ПЕСНИЧKИ ФЕСТИВАЛ ОДРЖАН ЈЕ ПРОТЕКЛОГ ВИКЕНДА НА МЕЂУНАРОДНОМ САЈМУ KЊИГА У НОВОМ САДУ - Видовдан Магазин Home Култура ДЕВЕТИ ЕВРОПСKИ ФЕЈСБУK ПЕСНИЧKИ ФЕСТИВАЛ ОДРЖАН ЈЕ ПРОТЕКЛОГ ВИКЕНДА НА МЕЂУНАРОДНОМ САЈМУ... ДЕВЕТИ ЕВРОПСKИ ФЕЈСБУK ПЕСНИЧKИ ФЕСТИВАЛ ОДРЖАН ЈЕ ПРОТЕКЛОГ ВИКЕНДА НА МЕЂУНАРОДНОМ САЈМУ KЊИГА У НОВОМ САДУ Фестивал је отварила професорка Светлана Матић, потпредседница СПKД Просвјета из Беча и амбасадорка Песничке републике за Аустрију. Она се у свом обраћању, између осталог, осврнула на рад СПКД Просвјета – одбор у Аустрији, истичући да Друштво целокупним својим деловањем баштини српски језик кроз различите културне и просветне манифестације, успостављајући тако сарадњу са српским институцијама и организацијама, како у расејању, тако и у матици. Из књиге Певам дању, певам ноћу – Писма Мини Караџић, која је у току Међународног сајма представљена на штанду БКС-а, Матићева је говорила Песму о Мини. Перагеније 22. марта 2018. at 22:09 Ко још користи ове НСА ресурсе за дописивање?...


Quote: Не верујем да си се баш толико 4000 091;спаничио да ћеш да се иселиш. Уколико се ипак одлучиш на то, препоручујем иностранство. У међувремену пријаће вам свеж ваздух на прозору а можда од тога испадне и један мали смрдљивац мање док ти и жена одрађујете дежурства уместо што се парите. Quote: Драгане, Драгане из циганског савета, смањи мало доживљај, ради се о пароли на зиду. Овако звучи као да их је неко пребио или им убацио бомбу у кућу. Коме ми да се жалимо што нас свакодневно, у много већем броју, малтретира та ваша (за сада) мањина?


7.3/10 0:20 Matea Reed Кад год је разговор о одржавању здравља, ријетко ћете икада доћи до Magneto 500 Plus - зашто? Ако прочитате изјаве купаца, разлог је сасвим фиксиран: Magneto 500 Plus ради неизрециво лагано и поврх тога заиста сигурно. Да ли и колико поуздано производ помаже у одржавању здравља, показат ћемо вам у сљедећем извјешћу. Шта треба да знате о Magneto 500 Plus? Magneto 500 Plus је очигледно развијен за проблем побољшања здравља. Употреба производа се одвија у врло кратком временском периоду или дуже - осјећај постигнућа и ефекта овисе о вашим напорима и одговарајућој снази ефекта. Изузетно одушевљени клијенти извјештавају о свом одличном успјеху са Magneto 500 Plus. Шта би требало да искусите пре него што га купите на вебсхопу? Овај правни лек се заснива на обимном познавању понуђача у тој проблемској области. То ће вам несумњиво помоћи да остварите своје тежње. Са својом природном композицијом, очекује се да ће употреба Magneto 500 Plus ризика. Произвођач продаје Magneto 500 Plus стога производ који посебно помаже у одржавању доброг здравља. Овај додатак је произведен искључиво за ову функцију - то је без преседана, са већином добављача који развијају производе који укључују бројне проблеме након што су боље реаговали као промотивна порука. Неугодан резултат тога је да је премало главних састојака укључено, што значи да такви лијекови нису потребни. Поред тога, компанија за производњу Magneto 500 Plus продаје производ онлине. То значи изузетно ниску цену за вас. Детаљан преглед брошуре говори да је развијена мешавина производа уткана око компоненти и ткања. Осим тога, иу здрављу су примљене добро познате супстанце, које су интегрисане у неколико додатака исхрани. Погледајте и рецензију Chocolate Slim . Али шта је са правом дозом супстанци? Одлично! Главни састојци Magneto 500 Plus су све у овој прилично оптимизованој количини. Иако сам се прво запитао о сљедећем разлогу, зашто сам добио мјесто у матрици дроге, тако да сам сада након откривања истраживања опет више мишљења да ова супстанца може преузети важан задатак у здрављу. Након интензивног разматрања етикете и неколико година студијског истраживања, изузетно сам сигуран да производ у тесту може дати одличне крајње резултате. Зашто је већина потрошача задовољна са Magneto 500 Plus : Magneto 500 Plus није класичан лек, стога је веома пробављив и има слабе споредне ефекте Да ли разговарате са задовољством о одржавању здравља? Не? Не морате, јер сте у могућности да купите овај производ, а нико не чује од налога На који начин Magneto 500 Plus стварно функционише? Да бисте дубље размислили о томе како Magneto 500 Plus заиста функционише, помаже вам да сагледате ситуацију у вези са компонентама. Срећом, ми смо то већ урадили за вас. Погледајмо информације произвођача о ефекту, испод је процена корисничких извештаја. Све значајне ствари у светлу Magneto 500 Plus долазе од произвођача или других спољних извора, а могу се читати и на почетним страницама иу часописима. Имате сумње да сте довољно упорни да користите методу током читавог трајања? Ако се то односи на вас, оставите га на најбољи могући начин. Нисте вољни да уложите новац у сопствено задовољство, поготово зато што нисте толико заинтересовани да побољшате своје здравље? Под овим околностима, боље да будете исти. У случају да нисте старији од 18 Magneto 500 Plus не би био погодан за вас. Под условом да не видите себе негде на овим тачкама и јасно кажете: "Да би се постигла побољшања виталности и здравља, дајем све!" , То значи да су оптималне шансе за успех за постизање трајних ефеката. Magneto 500 Plus заснива на природним процесима који се снабдевају појединачним компонентама. Као резултат тога, за разлику од стотина конкурентних производа, Magneto 500 Plus ради са људским организмом. То такође доказује наизглед нуспојаве које се не појављују. Али сигурно! Тело се претвара у трансформацију и то је сада почетно погоршање или само необичан осећај - то је споредни ефекат, који касније нестаје. Најбољи начин да користите Magneto 500 Plus посебно Ево једног разумљивог аксиома: У упутству компаније су увек релевантни. Забринутост око пријаве у овом случају није обавезна. Ово разликује овај производ од осталих производа као што је Jinx Repellent Magic Formula. Ово свакако треба закључити да се понуђени производ може лако интегрирати у дневну рутину. Постоје многи добронамерни закључци од корисника који су искусили огромно здравље употребом Magneto 500 Plus. Детаљан водич о пажљивом коришћењу, количини и трајању третмана, као и све остало што би требало да буде на слици су доступни у кутији, а такође и на мрежи. Побољшање здравља је веома лако захваљујући Magneto 500 Plus Ова тврдња је заснована на бројним мишљењима купаца и апсолутно никако није пука изјава. Дефинитивно време које се додаје коначном исходу може логично варирати од особе до особе. Колико ће вам тједана требати? Пробајте и направите искуство! Може се десити да осјетите позитивне ефекте Magneto 500 Plus након само неколико тренутака. Заправо, постоји могућност да ће се напредак са Magneto 500 Plus мало касније након прве употребе или ће бити мање изражен. Они мисле да промена можда неће бити приметна, али други људи вам дају комплименте непланирано. Наравно, одмах ћете приметити ваше освежавајуће самопоуздање. Како је могу наћи људи који имају искуства са Magneto 500 Plus? Све у свему, изјаве корисника претежно препоручују производ без оклијевања. Насупрот томе, повремено чујете приче које су помало скептичне, али у цјелини, повратне информације су још увијек крајње добронамјерне. Ако сте и даље скептични у вези Magneto 500 Plus, још увек нисте довољно мотивисани да направите било какве конкретне промене. У исто време, померимо наш поглед на оно што страни актери морају да извештавају о правном леку. Magneto 500 Plus постигао велике успехе у теренским извештајима Узимајући у обзир различита индивидуална искуства, лако је уочити да се прилично велики број корисника чини изузетно задовољним. Ово је импресивно зато што се такав доследно добар закључак најбоље не даје никаквој припреми. Ја до сада нисам могао наћи ефикаснију алтернативу. Нико не би требало да пропусти могућност да испробате производ за себе, то не долази у обзир! Према томе, сваком заинтересованом потрошачу се саветује да не чека предуго да преузме ризик да ће Magneto 500 Plus прописан или скинут са тржишта. Нажалост, ово се дешава опет и опет са природно ефикасним производима. Моје мишљење: Купите Magneto 500 Plus из нашег препорученог извора и испробајте га пре него што буде прекасно да га купите за адекватну куповну цену и, не мање важно, легално. Мислите ли да имате довољно снаге да дуго времена имплементирате апликацију? Све док је одговор на то "Не сигуран", нека остане исти. Ипак, мислим да имате довољно подстицаја да радите на свом проблему тако што ћете добити значајно појачање које нуди Magneto 500 Plus. Ипак, Clenbuterol вриједи пробног трчања. Ни под којим околностима не ризикујете грешку коришћења непровјерених трећих лица уместо оригиналног произвођача Magneto 500 Plus. За брз и поуздан резултат наручите од оригиналног добављача. Овај провајдер је идеалан извор за вашу куповину након што добијете све овде - најјефтиније понуде на оригиналном артиклу, концепт поуздане корисничке услуге и, штавише, брза достава. Најбоље је да себи спасите неке опасне Гоогле тужбе које ће вам на крају купити фалсификат. Кликните на један од наших линкова на овој страници. Редовно се проверавају да су испорука, цена и услови константно најбољи.


Изабрани победници конкурса „Имам решење за паметнији град”


Палета Фресх-Стар зубних пасти - МејдИн.Срб Koзметика Средства за хигијену уста Пасте за зубе - одрасли Палета Фресх-Стар зубних пасти Произвођач: Hemofarm Контактирајте нас везано за куповину Исхрана богата угљеним хидратима, пре свега рафинисаном сахарозом (бели шеæер) и другим шеæерима (фруктоза и лактоза-у мањој мери), као и неадекватна хигијена зуба доводе до појаве каријеса као најраспрострањенијег обољења зуба. Узроèници каријеса су микроорганизми који се налазе у зубним наслагама плаку - који шеæерне компоненте претварају у киселине које растварају калцијумове соли у структури зуба и доводе до деминерализације. Палета Фресх-Стар зубних пасти квалитетно одстрањује зубне наслаге и спреèава настанак каријеса. Абразивно средство мора бити таквих карактеристика да одстрањује наслаге, али не оштеæује зубну глеð. Најбољи представник оваквих супстанци је специјално дизајнирани силицијум диоксид у пастама Фресх-Стар: Силицијум диоксид: - отклања наслаге са површине зуба, èиме èисти и полира зубе - инертан је према осталим компонентама које улазе у састав пасти за зубе - не иритира слузокожу уста - не оштеæује зубну глеð Фресх Стар цлассиц је зубна паста намењена свим људима који воде раèуна о беспрекорном здрављу својих зуба. Осим силицијум диоксида, садржи и Д-пантенол (витамин Б5) који повољно делује на запалења и убрзава процес обнављања слузокоже уста и гингива. Фресх стар јуниор је специјални гел за негу деèјих зуба. Паста не садржи конзерванс, а концентрација флуора не прелази дозвољене границе. Флуор штити зубну глеð и остварује антикаријесни ефекат. Његов антибактеријски ефекат смањује настајање киселина у усној шупљини. Болна реакција на вруæе, хладно, кисело, слатко или додир знак је преосетљивости зуба. Тај проблем настаје због повлаèења десни и излагања унутрашњег дела зуба спољним утицајима. Фресх Стар сенситиве поред силицијум диоксида, садржи калијум нитрат који смањује осетљивост десни, те је првенствено намењен особама које пате од преосетљивости зуба. Фресх Стар сенситиве садржи мешавину етарских уља која делују на зубе, заједно са силицијум диоксидом и калијум натратом бактерицидно - фунгицидно и антиинфламаторно. Фресх Стар цлеан враæа сјај и природну белину Вашим зубима! Обојеност зуба настаје као последица свакодневног конзумирања кафе, èајева и никотина. Фресх Стар цлеан садржи силицијум-диоксид èија је врста и концентрација тако подешена да најефикасније скида зубне наслаге док, са друге стране, флуор спреèава даље формирање истих. Оваква комбинација силицијум диоксида и флуора обезбеðује да се ова паста користи самостално, без коришæења осталих пасти за зубе, а белина и сјај Ваших зуба биæе јединствени и непоновљиви. Домаћи сапун - од... Сапун за пилинг Сапун са невеном и... Сапун са аронијом,... Сапун са камилицом и... Хипоалергенски сапун Сапун са рузмарином,... Сапун за "Дизање" Сапун са медом и козјим... Сапун са козјим млеком... Мишљења купаца Просечна оцена: 4.75 jelena [18.05.2004 13:06:40]: Оцена 5 ilija [18.05.2004 12:58:37]: Оцена 5 Odlična zubna pasta. Pored odličnog mirisa, ostavlja i utisak čistoće u ustima. MIka [18.05.2004 10:31:17]: Оцена 4 Pera Lazić [18.05.2004 10:24:07]: Оцена 5 Odličan kaladont!


text: 19. децембар (19.12.) је 353. дан године по грегоријанском календару (354. у преступној години). До краја године има још 12 дана. Догађаји 1154 — Хенри II је крунисан у Вестминстерској опатији, као први енглески краљ из династије Плантагенет. 1793 — Наполеон Бонапарта добио је прву значајну битку када је окончао британску опсаду Тулона. 1842 — САД су признале независност Хаваја, али амерички утицај остао је доминантан. Хавајска острва су анектирана 1898, а 31. августа 1959. постала су 50. држава САД. 1863 — Енглески проналазач Фредерик Волтон патентирао је у Лондону подни прекривач - линолеум. 1905 — Кнез Никола Петровић-Његош је донео Никољдански устав, први устав Црне Горе, којим је држава конституисана као уставна монархија. 1920 — Константин I се вратио на престо Грчке након смрти свог сина Александра I и референдума. 1941 — Тројица ронилаца на људским торпедима Италијанске морнарице су детонирали магнетне мине на британским бродовима у Александрији, онеспособивши два бојна брода. 1941 — После неуспеле офанзиве на Москву, Адолф Хитлер сменио команданта немачких копнених трупа фелдмаршала Валтера фон Браухича и лично преузео команду над армијом. 1944 — Ослобођена је Подгорица у Другом светском рату. 1946 — Почео је Први индокинески рат када су припадници Вијетмина напали француске колонијалне трупе у Ханоју. 1950 — Савет НАТО-а именовао америчког генерала Двајта Ајзенхауера врховним командантом снага НАТО у Европи. 1958 — Председник САД Двајт Ајзенхауер упутио, први пут у свету, божићне честитке преко сателита. 1965 — Са 54,5 процената гласова бирача Шарл де Гол је победио на председничким изборима у Француској Франсоа Митерана. 1971 — Филм Паклена поморанџа, редитеља Стенлија Кјубрика, премијерно приказан у Лондону. 1972 — Јужнокорејски танкер „Јужна звезда“ испустио више од сто хиљада тона нафте поред Омана. Капсула васионског брода „Аполо 17“ спустила се у Тихи океан. Тиме је окончан амерички програм „Аполо“ летова на Месец са људском посадом. 1984 — Британски и кинески премијери Маргарет Тачер и Џао Цијанг потписали су у Пекингу споразум према којем Хонгконг од 1. јула 1997, после 99 година британске управе, прелази под суверенитет Кине. 1986 — Совјетски вођа Михаил Горбачов је ослободио Андреја Сахарова након четири године унутрашњег прогонства у Горком. 1991 — На заседању Скупштине САО Крајине у Книну, усвојен Устав којим је дотадашња САО Крајина трансформисана у Републику Српску Крајину. Истога дана, одржана је и Велика народна скупштина Српске области Славонија, Барања и Западни Срем у Белом Манастиру, на којој су донете одлуке у прилог државног обједињавања свих српских области које су се до тада налазиле у оквиру административних граница југословенске федералне јединице Хрватске. 1995 — Први војници из Русије стигли у Босну где ће се укључити у мисију очувања мира (ИФОР), која је по одлуци Савета безбедности УН поверена снагама НАТО. 1997 — Сингапурски путнички авион „Боинг 737-300” срушио се близу индонежанског града Палембангаре, што није преживео нико од 104 путника и чланова посаде. 1998 — Представнички дом САД је покренуо процедуру опозива председника Била Клинтона након афере Левински. 2001 — У социјалним немирима који су захватили Аргентину на хиљаде људи широм земље опљачкало је око 100 самопослуга. Протести у којима је погинуло више од 20, а рањено преко 100 људи, избили су када је влада најавила да ће увести строже економске мере како би отплатила страни дуг од 132 милијарде долара. 2002 — Хрватска влада усвојила је Резолуцију о приступању ЕУ. Словенија добила нову владу чији је премијер Антон Роп. 2004 — Почела је да емитује програм Телевизија Српске Православне Епархије жичке „Логос“. Телевизија Логос, је прва телевизијска станица Српске православне цркве. 2016 — Руски амбасадор Андреј Карлов је убијен пред новинарима у уметничкој галерији у Анкари. Рођења 1844 — Манојло Грбић, српски историчар и писац. (прем. 1899) 1852 — Алберт Абрахам Мајкелсон, амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (1907). (прем. 1931) 1863 — Јан Чајак, словачки књижевник и преводилац. (прем. 1944) 1875 — Милева Марић Ајнштајн, српска физичарка и математичарка. (прем. 1948) 1902 — Ралф Ричардсон, енглески глумац. (прем. 1983) 1906 — Леонид Брежњев, руски политичар. (прем. 1982) 1915 — Едит Пијаф, француска певачица и глумица. (прем. 1963) 1921 — Блаже Конески, књижевник, културни и јавни радник: песник, прозаиста, есејиста, историчар књижевности, филолог и лингвиста, предавач и професор. (прем. 1993) 1922 — Блаже Конески, македонски књижевник. (прем. 1993) 1924 — Сисели Тајсон, америчка глумица и модел. (прем. 2021) 1933 — Иво Сердар, хрватски глумац. (прем. 1985) 1937 — Милчо Левијев, бугарски џез музичар (пијаниста). (прем. 2019) 1940 — Звонко Бего, хрватски фудбалер. (прем. 2018) 1942 — Милан Милутиновић, српски политичар, 2. председник Србије (1997—2002). (прем. 2023) 1953 — Јура Стублић, хрватски музичар, најпознатији као вођа групе Филм. 1957 — Кевин Макхејл, амерички кошаркаш и кошаркашки тренер. 1958 — Веселин Вуковић, српски рукометаш и рукометни тренер. 1961 — Ерик Корнел, амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику (2001). 1963 — Џенифер Билс, америчка глумица. 1963 — Тил Швајгер, немачки глумац, редитељ, сценариста и продуцент. 1964 — Арвидас Сабонис, литвански кошаркаш. 1966 — Бранислав Прелевић, српски кошаркаш и кошаркашки тренер. 1966 — Алберто Томба, италијански скијаш. 1969 — Кристи Свонсон, америчка глумица. 1972 — Алиса Милано, америчка глумица, продуценткиња и музичарка. 1973 — Врбица Стефанов, македонски кошаркаш и кошаркашки тренер. 1973 — Кибу Стјуарт, амерички кошаркаш. 1974 — Јасмила Жбанић, босанскохерцеговачка редитељка и сценаристкиња. 1974 — Славен Римац, хрватски кошаркаш и кошаркашки тренер. 1977 — Хорхе Гарбахоса, шпански кошаркаш. 1978 — Игор Ђорђевић, српски глумац. 1978 — Марко Томаш, босанскохерцеговачки песник и новинар. 1979 — Паола Реј, колумбијска глумица и модел. 1980 — Џејк Џиленхол, амерички глумац. 1985 — Гари Кахил, енглески фудбалер. 1986 — Рајан Бабел, холандски фудбалер. 1987 — Карим Бензема, француски фудбалер. 1987 — Данијел Хакет, америчко-италијански кошаркаш. 1988 — Никлас Ландин, дански рукометаш. 1988 — Алексис Санчез, чилеански фудбалер. 1989 — Никола Јевтовић, српски кошаркаш. 1994 — Никола Нинковић, српски фудбалер. Смрти 1741 — Витус Беринг, руски поморац и истраживач данског порекла. (рођ. 1681). 1851 — Џозеф Малорд Вилијам Тарнер, енглески сликар. (рођ. 1775). 1996 — Марчело Мастројани, италијански филмски глумац. (рођ. 1924). 2004 — Рената Тебалди, оперски певач. (рођ. 1922). 2007 — Србољуб Срба Ивановић, српски глумац и певач. (рођ. 1930). 2013 — Ружица Сокић, српска глумица. (рођ. 1934). 2016 — За За Габор, америчка глумица мађарског порекла. (рођ. 1917). Празници и дани сећања Уједињене нације овај дан обележавају као Дан заштите озонског омотача Српска православна црква данас прославља Свети Николај архиепископ Мирликијски чудотворац


Јанковић у шпанском трећелигашу Екстрамадури - СПОРТСКИ ЖУРНАЛ Ђукић: Важно је да не примимо гол! Тавамба: Даћемо све од себе да прођемо даље ПОТВРЂЕНО ПИСАЊЕ ЖУРНАЛА: Малбашић прелази у Тенерифе ПОКУШАЈ АТЕНТАТА: Упуцан Здравко Мамић! Руни жели да игра за репрезентацију Владимир Штимац званично у Ефесу Српски и косовски спортисти на постољу: Шта ће се десити? Јанковић у шпанском трећелигашу Екстрамадури 13 август, 2017 7 Тренер Аугустин Искерди је рекао да је презавдовољан и да ће Србин бити велико појачање у офанзивној лини ФОТО: Твитер/ФК Домжале Филип Јанковић је напустио Словенију, а следећа дестинација златног орлића с Новог Зеланда биће Шпанија. Велики таленат српског фудбала, потписао је уговор на две године са шпанским трећелигашем Екстрамадуром. Према писању шпанских медија Јанковић је одрадио први тренинг, а тренер Аугустин Искерди је рекао да је презавдовољан и да ће Србин бити велико појачање у офанзивној лини. Челници клуба су одмах услишили молбе После одласка из Црвене звезде Јанковић је био члан Парме, али није одиграо ниједан меч, па је послат на позајмицу у Катанију. После је уследила селидба у Словенију где је наступао за Домжале и последњу годину за Радомље. Јанковић у Спортингу Б Филип Јанковић прешао у Домжале, жели велики искорак у каријери „АС“: Бивши Звездин бисер Јанковић на мети Реал Мадрида Некада Звездин бисер, данас на позајмици у Серији Б Miki · 13 август, 2017 09:03 robin hud · 13 август, 2017 14:25 Mikser · 13 август, 2017 09:33 @Mikser · 14 август, 2017 07:11 Tokyo · 13 август, 2017 20:57 SRBA · 14 август, 2017 07:09 Mihailo · 14 август, 2017 14:59 Караси: Велики сам оптимиста Гвардиола: Неко би могао да плати 300 милиона евра за Месија Саша Стевановић: Видеотону кратка клупа Никола Калинић у Милану Мирослав Николић: Црно-бели прешли на план „Б“ и „Ц“ Ђоровић објавио списак, Живковић и Грујић предводе Орлиће: Приоритет је спремање играча за А репрезентацију Ацо Петровић: Силазак са постоља је политичка и погрешна одлука Тренер Јавора: Инцидент са Шапчанима избацио нас из равнотеже Звезда и Журнал деле 15 улазница Вулићевић: Хладне главе воде у Лигу Европе КРАСНОДАР ЧЕКАЈУ КРЦАТЕ ТРИБИНЕ: Распродати Исток и Север


source: fineweb

text: Српска црквена делегација посетила Николајевску поморску саборну цркву у Кронштату Његова Светост Патријарх српски г. Иринеј са својом високом делегацијом, за време посете Петроградској митрополији, посетио је 22. jула 2013. године Поморски саборни храм Светог чудотворца Николаја Кронштатског Поглавар Српске Цркве и чланови његове делегације разгледали су Саборни храм, као и доњи храм светога Јована Рилског. Председник Комисије за мониторинг у Управном одбору међународног добротворног фонда „Кронштатски поморски собор“ А. Г. Захватов излагао је Свјатејшем о рестаураторским радовима који се у храму обављају почев од 2009. године. Кронштатски поморски храм је подигнут 1913. године. Пројектовао га је Василије Косјаков. Сматра се спомен-храмом на све оне који су изгубили живот на мору. Храм је освећен 10/23. јуна 1913. године у присуству царске породице. Налазио се у парохији кронштатског поморског Богојављенског собора и у њему се богослужило до 1927. године. Николајевски поморски саборни храм је затворен 14. октобра 1929. године. На празник Светог Николаја Чудотворца 2005. године Божанска Литургија је савршена први пут после 75 година. А 19. априла 2012. године Свјатејши Патријарх Кирил је у присуству Председника Русије Д. А. Медведева обавио чин млаог освећења поморског храма. Велико освећење храма Николајевског поморског саборног храма извршио је Патријарх Кирил 28. маја 2013. године и заједно је с Његовим Блаженством јерусалимским Патријархом Теофилом одслужио Божанску Литургију. Служба за комуникације Московске Патријаршије


text: Витигес |Овај чланак не цитира никакве референце или изворе. Молимо помозите да овај чланак буде поправљен додавањем навода из поузданих извора. Садржај непоткрепљен изворима може бити доведен у питање, а потом и уклоњен.| |Витигес| |Порекло и породица| Витигес је био краљ Острогота од 536. до 540. године. Наследио је трон краља Италије усред Готског рата, када је Велизар, на челу византијских трупа цара Јустинијана I, брзо освојио Сицилију и већ прешао у јужну Италију. Витигес је био муж Матасвенте, јединог преживелог детета Амаласунте. Касиодор је поводом овог венчања саставио један панегирик. Витигес је убио свог претходника Теодада. Велизар је после успешног рата заробио и Витигеса и Матасвенту и одвео их у Константинопољ. Витигес је умро 542. године. Матасвента се преудала за једног члана Јустинијанове фамилије.


Књига осма – К А Р И Ј Е Р А – (Путовање у осредњост) /1976.- 1980./ Први дио 45. | Буковачке приче Књига осма – К А Р И Ј Е Р А – (Путовање у осредњост) /1976.- 1980./ Први дио 45. 10 ponedeljak okt 2011 А мене и Милицу је мучила дилема: да ли остати у овом стану у “Крстуловића кући“ или тражити бољи и сувљи. Кућа је била зидана од кресана камена, на спрат, извана је била као нова како то већ испрани камен од киша и времена зна изгледати, али је изолација темеља била лоша, влажило је и стари бродски под у собама је већ био натруо. Кад се кућа градила таква изолација је била довољна, али каснијим асфалтирањем улице и лошим и већином зачепљеним шахтама за одвод површинске воде ток јој је промјењен па је влага улазила у темеље кућа. Баш у то време на броју 32 Омишке улице изнајмљивао се стан за скоро исту цјену, што смо чули од тете Ете, па га одошмо видити. Стан је био на високом приземљу, влаге није било, а газда му је био “Југошваба“ Анђелко Милардовић који га је купио од неког кројача који је ту годинама становао и радио. И договоришмо се с Анђелком, користићемо кухињу, купатило и једну собу, а друга соба остаје њему кад понекад он или жена му наврате из Њемачке. На селу у Херцеговачким брдима остала му је стара мајка, али он њу води са собом у Њемачку. Жена му, друга по реду, би буцмаста и мушкобањаста Босанка, која је водила над њим и његовим пословима строгу контролу и увјек је њена била задња. И тако ми преселишмо тамо, у тај нешто модерније намјештени стан, а све ради влаге да не би утицала на Јасенкино здравље. И би нам ту до јесени љепо, мада скупо, али смо се некако провлачили од плаће до плаће. Тети Ети је било жао, али је тјешило то што може сваки час навратити, та били смо у истој улици двадесетак метара даље. А у подузећу се убрзано завршавао полугодишњи обрачун и једва сам чекао да идем на годишњи одмор, да одемо на Влаку и Мокро Поље и повратим душу и скупим нову снагу за другу половину године. Почетком јула потрпашмо потребну Јасенкину робицу и играчкице те нешто наше старе робе у “Фићу“ и кренушмо на годишњи одмор. Ишли смо преко Сиња, Врлике и Книна, застали у Книну на кави код Мире и Јове и дошли на Влаку предвече. Ту смо затекли Душку и Мирка, а ћаћа и матер су већ одавно били на послу, матер је по попаску ишћерала овце, а ћаћа је нешто прије нашег доласка отиша да је замјени до касно навече, а то је по њему, у ова љетна доба, било око девет-десет сати, раног сумрака. Све је исто, нјишта се није мјењало, само се нешто на авлији радило. Стево, Љубинка и мала Дијана су били ту у шестом мјесецу десетак дана, па је Стево од досаде поплочавао стазу од авлијских врата до улаза у кућу с отпадном салиџи од гувна не обазирући се на ћаћине протесте и неку му чудну особину, која је била све изразитија што је био старији, да се ништа не дира и мјења, па се бунио што му се “упропаштава салиџ“ за тако “непотребне ствари“ као што је стаза којом се настојало избјећи блато за киша у авлији. И како тај поса Стево остави на по пута ја одлучим да завршим посао до краја, до улаза у ватрену кућу и свињац и до густерне, а код јаре да пробијем врата на авлијском зиду за овце и другу стоку, те од густерне до врата ватрене куће плетеном жицом преградим авлију. Тако стока не би улазила на главну капију и не би балегала свуда по авлији, а материне “рожице“ и остало цвјеће би могло несметано расти. Кад дође од оваца кажем тај план матери. -“ Богме направи то, не слушај њега, нек се буни!“- одобри она врло радо. -“ Шта се има бунити, та салиџ му је остала од гувна, а стару, огуљену, нема зашта употребити. Него, има ли мало, врећа-двије, цимента?“ – питам је. -“ Ма нема, неће намјерно да купи, и Стево му говорио, а он није вољан да се то ради па нађе сто изговора да не купи цимент.“ – вели она – “Не знам шта му је у задње време, све му се свело на љутито “...пуштите ме на миру..“. -“ Па није он тако стар, тек му је 57 година!?“ – кажем јој. -“ Ма пушти га, увјек је био таки, а сад поготово, ништа ун не би, “...шта ће ми ово, шта ће ми уно...“, а пренемаже се ки да му је триста година. Боже ме сачувај, стално гринта!“ – жали се она. -“ А Душка и Мирко, јели они шта помажу?“- распитујем се. -“ Ма пушти, њи двоје њесу ки ви старији! На све имају одговор, а не иде како треба. Душки, колико ја видим не иду студији, штувала се нешто, а Мирко ти је па ове године у Књињу, каже да ће наствити школу у Бенковцу, када тамо мукте дају, а код куће се не би ничег приватили, само траже паре, час за ово час за уно. А ви стрији сте све ође радили и добро учили. Уни се завуку у собу преко дана, а предвече одоше у Кистање када од тога има неке користи. Не ваљају брате, та младост је данас пуно друкчија од вас у њиовим годинама.“ – и даље се жали матер. -“ Па, друга су времена, тако му то дође.“ – не знам шта би јој одговорио. -“ Друга времена, нека су, али се мура и сада радити ки и увјек, неће ништа мукте доћи! Када је вама било лако! Ето, ти си завршио исти факултет радећи, а уна не муре кад има само учити. Тако и Мирко, оде у Књињ ујутро, врати се увече, ја не видим да учи ништа, а сјетити се да ође нама нешто помугну, ех, Боже сачувај, ни у сну. А није нам довољна ова мизерија од ћаћине пензије, требамо ми и даље радити поље, виноград и држати краву и овце, кокошурине и прасад. А уни то неће да разумију, ки да сам ја младица, и мене свака жунта боли.“ – жали се и даље она. -“ А шта ћеш, мало ћу с њима причати, а ово ћу сутра почети салиџати.“ – велим јој окрећући тему. -“ Направи ти то, нека ћаћа говори шта оће, а шта ћеш за цимент?“ – подржава ме и распитује се она. -“ Од Крстана из Мокрог Поља ћу доњети двије-три вреће, а имамо ли шодера или пјеска овдје негдје?“ – питам је. -“ Има ту код гркаша, мало се заземљио али ће бити добар за то, имаш и кариолу, а крампина и остали алат ти је ту код кунубе.“- дода она. Милица се пресвукла у стару робу, помаже матери и пази на Јасенку која скита час тамо час амо разгледајући и распитујући се за све око себе. Оволику слободу кретања и пуно разних “ствари“ свуда око себе она није доживила до сада, па јој не пада напамет да уђе у кућу и да “чита“ своје сликовнице или да се игра с луткама. Интересантнија јој је жива кока од оне у сликовницама, како гуда “говори“ друкчије него кад јој се чита из сликовнице, а о дрвећу и цвјећу да се не говори, може га пипати, брати, мирисати, а не само гледати на слици и замишљати како би то стварно било. Пред залазак навратише Милан и Мара “Учитељица“, жена му, с малим Вељком, нешто млађим од Јасенке, да се мало исћакулају с “грађанима“, мада су и они живили “по градски“. Милан је отворио аутомеханичарску радњу и ту понешто зарађивао, а узгредно обрађива оно мало поља и виноград, те велику башчу љепо урешену “по новом“, садио и наврта воћке, а Мара је чекала на запослење у Основној школи као професорица, обећали су јој, али се некако одужило. Дјеца ки дјеца, одма су “...нашла свој језик...“ и започела игре, па су се водили за ручице помажићи једно другом на оном нашем грбавом тлу не обазирући се пуно на приче нас старијих и на наша честа упозорења “...пази на ово, пази на оно...“. Кад се смрачи одошмо на вечеру, та Јасенка се требала привићи на “бабину храну“, с природним окусом и мирисом, и није било проблема јер је баба Ружа знала све цаке како да дјетету објасни и наговори га да је то право и здраво и боље од “...уних кутија и прашака...“ на које се навикла у граду. Навече смо сједили испод мурве и Јасенка је била пресретна што не мора рано лећи ради “посла и јаслица“ и чудила се гроздовима звјезда које су се скоро могле дохватити руком с ниског неба. Упињала се она да их дохвати подижући се на ножне прсте и одскакујући од земље, али је увјек мало висине фалило. -“ Кад још мало порастеш, а зато требаш све јести што ти дам, мући ћеш једну доватити.“ – тјеши је баба Ружа исконском лагаријом уједно припремајући терен за отклањање будућих дјечјих протеста код избора јела. У том се чу клепка, Маришино брештимање, Шаркове команде овцама, па матер скочи и отвори авлијска врата и стотине кресница, овчјих очију из мрака, нахрупи у авлију. Шарко нас поздрави машући репом и гуркајући све по реду њушком, па отрчи на своје мјесто између приторка и свињца да скрене овце на улаз у приторак. Мариша баци одужу дренову штапину иза авлијских врата и умјесто поздрава зарежа: -“ Луде овце, нема луђе стоке од њи!“ Одложи некакве новине и јакетину на ограду око одрине: -“ Па како сте ми ви, а ти родо?“ – нагну се Јасенки. Сједе код нас на камену сјеђу и запали цигарету: -“ Па шта има нуво код вас? Шта се не јављате, шта чешће не дођете, та није преко свјета, а шта је с Душаном и Катјом, ни од њи ни трага ни гласа?“ – отпоче с критиком. -“ Имамо и ми своје “овце“ свакодневно, чуо си и да је Јасенка била болесна, а сад смо ту, годишњи је, остаћемо мало дуже.“ – велим му. -“ Знам, знам, ником није лако, ма мурете написати пар рјечи мало чешће.“ – љути се он. -“ А шта писати, Душка ти каже ако има шта ново, и код нас и код Росе и код Душана и Катје.“ – сад се и ја љутну. -“ Ех, уна, у двије рјечи каже да је све у реду и то је све! Па не муре све стати у двије-три рјечи.“ – мало блаже ће он. -“ Да има нешто више ја би тата рекла, шта би ти ћио?“ – одсјече Душка. -“ Ајде, ајде, ај’ ти јести, ми смо вечерали.“ – вели му матер, она није волила никакво рјечкање. Он оде у кухињу да нешто “прождере“, а Јасенка се игра с Шарком. Овај трпи сва њена потезања ушију, шапа и репа, чак се и намјешта изазивајући је да не престаје с игром, чим застане гурка је њушком у ципелице. -“ Ајме,ма пусти га, ко зна колико је на њему бува, ушију или крпеља, и свакакве заразе.“ – тјера је Милица. -“ Чист је, враг га да, нема бува ни друге гамади. Прскамо га кад и овце, а по себи је чист. Ма шта ће јој бити, опери јој рукице послије и биће све у реду.“ – вели јој баба Ружа. И тако смо сједили до касно у топлој јулској ноћи чекајући дашак зорњака, па окупашмо Јасенку и она заспа без успаванке. И нас није требало успављивати, по који запух с Динаре се зато постара. По већ одмалена стеченој навици уста сам рано, сварио и попио каву па почео одмјеравати по авлији терен куда ћу салиџати стазе. Ћаћа ме затече како то радим па ме буновно упита: -“ Шта то размјераваш, Стево почео нешто петљати, нема од тога среће, ђе се то муре радити брез цимента?“ -“ Боље је и без цимента него никако, овако се од блата не може кући прићи, а стално га има јер се пљуска из густерне. Оне плоче на Гувну ионако стоје без сврхе, набацаћу их овдје, а за пар дана ћу набавити нешто цимента и фугирати спојеве. Како год испане биће боље него овако како је.“ – рекох му – “Ајд’ пиј каву, сад ћу ја.“ -“ А како оћеш, ма не дирај ми уну дебљу салиџ, требаће кад се поправља гувно.“- рече помирљиво кад увиди да ме неће одвратити од наума. Он попи каву уз кашаљ и цигарете и оде замјенити матер код оваца, а ја прорачуна и измери, припреми алат и кариолу и оде у Гувно да одаберем салиџ. Нисам хтио још лупати док Јасенка, Милица, Мирко и Душка спавају. Дође и матер сва у преши: -“ А шта ћу за ручак?“ – говори наглас док отвара фрижидер. -“ Баш те брига, шта ту имаш?“ – рекох незаинтересирано. -“ Ође нема ништа, само вареника, скоруп, кисело мљеко, о Боже.“ – премеће она теће на шпорету и по фрижидеру. Дође и Милица у кухињу и чу шта причамо: -“ Отиђи Миле на Кистање и купи нешто меса, треба и за Јасенку купити оне воћне кашице, не знам хоће ли она хтјети ово јести.“- предложи она. -“ А ја мислио салиџати, куд сад у дућан?“ – буним се. -“ Шта ти је то с аутом, за пет минута си тамо и амо.“ – придружи јој се матер – “А треба ми и уља, и манистре, и зачина, и шећера, каве и соли...“ – поче она набрајати. А ја нисам волио, кад нешто наумим, пребацивати се на други поса, па невољко рекох: -“ Ајде, реците шта треба, да се пресвучем.“ – и додах – “ Боже, па ви ништа немате, увјек празна кућа, а Мирко и Душка стално одлазе тамо.“ -“ А зна их Бог, то је њима стално мука, ки да вуку вреће а не те ситнице, тешко ми их намолити.“ – јада се матер. Упалим “Фићу“ и зачас сам у задружном дућану накупова поруџбине и не застајкући у разговорима с познатима вратих се одма кући. Да ме не би опет нечим ометале узех кариолу и почех довлачити камене плочетине с Гувна у авлију. А тад, кад се пробудише млади, поче равнати терен и засипати шљунком којег сам довозио с хрпе код бајама гркаша. Прије врућине сам поравнао терен до улаза у ватрену кућу и уз Миркову помоћ набацао и нариктао камене плоче, подбочио их ђе шодером ђе каменим клиновима да не вагају, а тад сјео у лад под мурвом, од врћине се више није могло на сунцу радити. Ћаћа дотјера овце па марендашмо, он тад погледа рад и ништа не рече те оде одремати. А мени се још није дало мировати. Око дебла мурве су биле набацане литице на којима смо се ломили сједећи па одлучим да около озиђем и обрубим дебло каменим праговима од улазних кућних врата и прозора који су остали након адаптације старе ватрене куће. Полако, у ладу, зачас с Мирком и Милицом, сложишмо плоче, намјестишмо прагове, па око дебла засушмо шодером и би уредније и љепше, а за сједење свакако угодније. Пред ручак се ћаћа пробуди и кад то угледа прозбори кисело: -“ Шта то направи, упропастиће се ти прагови!“ -“ А од кога и ради чега, на њима се сједи, нема никакве силе да их разбије!“ – љутим се на његово уобичајено негирање мојих инцијатива. -“ То треба учврстити, ставити мало и цимента, а не тако, срушиће се и поломити кад дјеца буду туда скакала.“ – тражи он разлоге за своје. -“ Ма ајде, шта причаш, тврдо је да тенкови могу ићи, а прије би се разбили тамо на авлији ђе сте их бацили.“ – још више се наљутих. -“ А добро, ја мислим да треба кад се нешто ради да се направи како треба.“- неда се он. -“ А ко ти је бранио, ево ја сам зготовио за сат времена, тако си мога и ти.“ – сад ни ја не попуштам. -“ Немам кад, а немам ни шчим! Ако и купим цимент нема ми га ко довести, ако платим дође ме више превоз него двије вреће цимента. А ове несретене овчине, ујутро, поподне, навече, сатраше нас по цјели дан. Враг одњо и њи и чагљеве, откад се накотише не муреш ни на час овце пуштити саме. Њима туристи, нама чагљеви!“ – резигнирано ће он. -“ Тако је, увјек се неком смркне кад неком сване! Ђе су вам ловци, шта они раде!?“ – велим му. -“ Их, по њима ће их бити сваке године све више! Узму пушкетине, проскитају се и онда на фешту у Гостиону, нема више ловаца ки шта је био тетак Дуја, ун би по два дана чека куну или видру гладан и жедан, а ови нуви се прије враћају него што обиђу кувин.“ – руга се он “новим ловцима из Гостионе“. Ручашмо и нема се шта друго него бјежати у ладовину.Узмем мутапић и одем у Гувно под тамошњу мурву. Дођоше замном Милица и Јасенка, а остали нађоше своје логе. Од дреке цврчака се не може, кад си одвикнут, ни куњати, али врућина нас ипак савлада. Гледајући од јаре дрхртаје лишћа на гранама мурве сви упадошмо у полусан, док нам пот не овлажи косу на затиљцима и обљепи тјело. Јасенка се раширила и у сну се мешкољи па је хладимо наизмјенице комадом новина чекајући први вјетрић попасног доба дана. Цјело време осјећам да ми нешто фали. Некад је Гувно љети било центар живота, а сада је обична ливада. Нема сламе, пљеве, жита, вијања и вршења, нема мириса зрелог бјелог жита, а тад се сјетих да сада све то раде с комбајном, дође и зачас пожење и жито се одма сипа у кашуне, а слама у појату. Јесте лакше, али није то оно право, изгубио се осјећај награде за сав труд преко године око орања, жетве и спремања жита. Ма и нема ко, стари су престарили, млађи по градовима, а малешни су више градска него сеоска дјеца. Цивилизација и урбанизација узимају свој данак. Поподне сам завршио посао око салиџања, а сутрадан с “Фићом“ скокнем до Крстана у Мокро Поље и довезем двије вреће цимента и исфугирам малтером стазе. Матер је била сретна, а ћаћа је невољко призна да је тако боље мада је сматрао да се могло у будућности ту салиџ за нешто дрaуго употребити. То је било пола посла који сам наумио, требало је још пробити врата на авлији код јаре, те плетеном жицом преградити авлију. Матер се сложила, а ћаћи још ништа нисам рекао, ставићу га пред готов чин. Али то ћу одрадити послије Стевине свадбе која је заказана за недјељу.


Захваљујем вам што сте одвојили мало времена да искажете своје мишљење. Истина је да ми нисмо потомци робова, али искрено, ја не видим аналогију. Опеваћемо све који су се борили за Србство. Опевано је четништво, и тај начин борбе у знак поштовања, а не идеологија четничког покрета. НФ има мало другачију идеологију, али о томе можемо и на НФ форуму ако сте расположени за дискусију. Било би лепо да тамо продискутујемо, вољан сам да одговорим на сва питања (докле год нису злонамерна или злурада). Друго, музика није реп, има ту различитих праваца, али пре свега је оригинална и не вуче корене са плантажа Предлажем да преслушате песму Eternal Struggle која је нека подврста метала, као и песме које ће ускоро бити окачене - Revenge и General које су мало тврђе (ако волите такав звук). Дискусију можемо наставити на НФ, да не испадне да овде рекламирам било шта...


text: Социологија ( — друштво; — наука) јестe општа и основна наука о друштву. Ова наука користи разне методе емпиријског истраживања, симболичке интерпретације и критичке анализе како би развила систематско знање о друштвеним активностима, често са циљем примене овог знања ради достизања друштвеног благостања. Предмет изучавања се креће од микронивоа друштвене акције и интеракције до макро нивоа система и друштвених структура. Општа социологија и посебне социолошке дисциплине Општа социологија проучава друштво као целину унутар које важе одређена правила и законитости. У жижи њеног интересовања се налазе друштвена класификација (класе), друштвена покретљивост појединаца и друштвене промене. Посебне социолошке дисциплине се баве изучавањем појединих друштвених подручја. Шездесетих година 20. века посебне социолошке дисциплине су почеле нагло да се развијају, нарочито у земљама са дужом традицијом развоја социологије уопште (Француска, Немачка, САД и друге). Социологија и друге друштвене науке Сарадња између социологије и других друштвених наука је веома тесна. Социологија пружа посебним друштвеним наукама теоријски и методолошки оквир за изучавање засебних области друштвене стварности или појединачних друштвених појава које су предмет њиховог изучавања. Посебне друштвене науке социологији заузврат дају огроман емпиријски (искуствени) материјал до којег су дошле. Приликом изучавања општих друштвених законитости, социологија уважава законитости које су утврдиле посебне друштвене науке. Метод социологије У циљу научног објашњења друштвених појава социологија користи квалитативне и квантитативне методе или технике. Свака етапа истраживања има своје методе. Методи за прикупљање података: Посматрање је основни и уједно најстарији метод за прикупљање података о друштвеним појавама. Посматрање се састоји у непосредном чулном опажању које се одвија према унапред успостављеном плану истраживања и са одређеним сазнајним циљем. Социолог на терену систематски бележи све податке који су битни за објективно научно објашњење посматране друштвене појаве. Посматрање се дели на посматрање са учествовањем (посматрач узима удела у збивањима која посматра) и посматрање без учествовања (посматрач се држи по страни). Анкета је погодна за масовно прикупљање чињеница или ставова, због чега се користи за испитивање јавног мњења. У великим социолошким истраживањима анкете се прикупљају на терену, у директном контакту анкетара са испитаником. Постоје и други облици анкета као што су телефонска анкета, интернет анкета и сл. Питања која су постављена у анкети могу бити затвореног типа (испитаник треба да одабере један од понуђених одговора) и отвореног типа (испитанику је остављена слобода да сам формулише одговор на постављено питање). Први облик је практичнији у фази обраде података, али је други облик веродостојнији јер није увек могуће предвидети одговоре испитаника и унапред их разврстати. Интервју је сличан анкети. Он садржи питања општег карактера, а у току разговора испитивач усмерава испитаника постављањем релевантних питања. Овај метод је погодан када се прикупљају подаци за квалитативну обраду. Експеримент је једна врста посматрања, које се одвија у вештачки изазваним условима. Овај метод није уобичајен у социологији јер има извесне недостатке: Друштвене појаве се теже изазивају у циљу тренутног проучавања, те захтевају више времена за истраживање. Експеримент мора остати тајна да би учесници спонтано реаговали у датим условима. Пошто су друштвене појаве врло сложене, мора се добро изоловати група над којом се врши експеримент, да не би дошло до утицаја спољашњих фактора на развој догађаја. Методи за сређивање података: Класификација је логичка радња којом се одређена група података разврстава према критеријумима које поставља истраживач. У социологији нису уобичајене једноставне класификације јер су друштвене појаве саме по себи веома сложене и међусобно испреплетане. Зато се чешће користе типологије. Мерење је квантитативно означавање друштвених појава у циљу постизања што веће прецизности. Овде спадају и скале, којима се подаци могу једноставно рангирати, што је веома значајно у случајевима када бројчана квалификација није могућа. Статистички методи су у социологији постали уобичајена метода обраде масовних података који су прикупљени анкетним истраживањем. Социометрија је техника коју је развио бечки лекар Јакоб Морено, а специфична је по томе што друштвене односе посматра као моделе међуљудског повезивања путем узајамног привлачења и одбијања. Поступак се заснива на откривању структуре друштвених односа (симпатије-антипатије, однос ауторитета, углед унутар групе итд.). Овај поступак је применљив на мале друштвене групе у којима је могуће посматрати међусобне односе свих њених чланова. Резултати се графички приказују на социограмима. Анализа садржаја је претежно квантитативна техника којом се бележи учесталост и садржај порука у процесу комуникације. Примењује се у анализи новинских чланака или јавних говора. У оквиру квантитативног дела анализе одређује се количина података у функцији времена, положаја (што говори о значајности) и слично, а у квалитативном делу анализе се одређује тип података (нпр. позитивни, негативни или неутрални ставови). Методи за тумачење података: Упоредни метод се може користити на три нивоа анализе: поређење варијетета једне појаве у оквиру истог друштва; поређење исте појаве у два различита друштва која припадају истој историјској етапи; упоредно-историјски метод. Метод мултидисциплинарне анализе је један од статистичких поступака за проучавање узрочно-последичних веза међу друштвеним појавама. Анализа података подразумева проверу да ли је главна хипотеза потврђена или оповргнута, као и проверу да ли је евентуално установљена нека друга релација која није била предвиђена на почетку истраживања. Претече социологије Мисао о друштву је много старија од саме науке о друштву, па се претече социологије могу континуирано пратити још од античке епохе. Стари робовласнички системи, у којима је владар био поистовећен са богом, нису остављали много простора за критичко размишљање о друштву, а посебно не за чување писаних извора о томе. Такви услови су се стекли тек у античкој Грчкој, где су се сви људи (не рачунајући робове, жене и странце) бавили политиком и учествовали у уређењу полиса. Старогрчки мислиоци Сократ, Платон и Аристотел поставили су темеље данашње социологије, посебно у домену друштвеног и државног уређења, поделе рада, улоге владајућих елита, морала и тако даље. Платонова Држава је прво целовито сачувано дело о државном уређењу. Средњи век је период у којем је друштво тумачено деловањем натприродних и свемоћних сила, које са неба регулишу читав живот на Земљи. У овом периоду се издвајају два велика мислиоца — Свети Августин и Тома Аквински. Не треба занемарити ни допринос арапског мислиоца Ибна Халдуна. Са појавом капитализма, појавиле су се две нове класе — буржоазија и пролетаријат. Иако су сви били једнаки пред законом, постојала је велика разлика заснована на економској моћи појединца. Тада су се појавиле две струје у друштвеној мисли: Апологетска, која је тежила да објасни и оправда постојећи друштвени и економски систем (на пример теорија друштвеног уговора); Критичка, која је анализирајући капиталистичко друштво указивала на нужност његовог укидања и успостављања новог и праведног друштва (утопистичка, а посебно социо-утопистичка мисао, научни социјализам). Настанак социологије Kao засебна наука о друштву социологија је настала у првој половини 19. века. У то време су неке природне науке, као што су биологија и физика, биле веома развијене, те су послужиле као узор за формирање нове науке која би изучавала друштво. Као што је већ речено, друштво је и раније било предмет изучавања појединих наука, нарочито филозофије, и то социјалне филозофије. Временом је препозната потреба да се заснује засебна наука о друштву. Ту замисао је први изложио Огист Конт (1798—1857) у свом Курсу позитивне филозофије, где је понудио класификацију наука у којој је и социологија нашла своје место. Њен задатак је да изучава друштво у целини, како у стању мировања, тако и у стању кретања. Према Конту, социологија се дели на социјалну статику и социјалну динамику. Социјална статика има задатак да прикаже анатомију друштва у стању мировања и да открије неопходне услове за одржавање хармоничних односа у друштву и јединства друштва као целине. Социјална динамика би требало да буде општа теорија природног напретка човечанства. Она изучава узроке и законитости друштвених промена. Старије социолошке теорије Механицистичке теорије обухватају она схватања која друштвене појаве и процесе објашњавају помоћу закона који владају у природи, односно у физици и хемији. У механицистички оријентисане социологе убраја се Вилфредо Парето (1848—1923). Он је развио теорију о социјалној равнотежи коју је објаснио појмовима резидум и дериватум. Биологистичке теорије полазе од идеје да је друштво део органског света који проучава биологија. Стога закони и методи који важе за биологију морају да важе и за социологију. Као резултат открића да сва жива бића имају ћелијску структуру и да у природи постоји борба за опстанак, настала су два правца — органицистички и социјал-дарвинистички. Најзначајнији представник органицистичког правца је Херберт Спенсер који је сматрао да у друштву важе закон еволуције, закон одржања енергије (материје) и борба за опстанак. Он је изложио свој концепт преласка друштва из ниже фазе у вишу. У милитаристичкој фази, људи су организовани у хорде, постоји чврста војна организација и дисциплина, одрицање личних права и покоравање војном вођи. Временом то прелази у деспотизам у коме се ствара хијерархија. У индустријској фази, личност је слободна, па њене способности и потребе могу доћи до изражаја. Овде се борба за опстанак манифестује тако што преживи оно друштво које се боље прилагоди индустријском раду, али и које уважава личне потребе. Социо-дарвинистички правац подразумева да се друштво може објаснити само помоћу закона о борби за опстанак. Најзначајнији представник овог правца је Лудвиг Гумплович (1838—1909). Он сматра да се у друштву води немилосрдна борба између раса, од којих су неке више, а неке ниже. Психологистичке теорије истичу свест и психу као најбитнија својства човека. Међу првима са оваквим ставом био је Џон Стјуарт Мил (1806—1873), који је сматрао да људи у друштву задржавају иста својства као и појединци. Такво тумачење се брзо развијало и диференцирало у више праваца. Најзначајнији су индивидуално-психолошки, колективно-психолошки и социјално-психолошки правац. Индивидуално-психолошки правац објашњава друштво, као и све друштвене појаве, процесе и односе, па и друштвене законитости уопште, елементима индивидуалне психе. Габријел Тард (1843—1904) сматра да је кључни елемент психе подражавање. Вилијам Макдугал (1871—1938) томе додаје инстинкт. Зигмунд Фројд (1876—1939) сматра да су кључни елементи нагони, и то полни нагон и агресивни нагон. Макс Вебер (1864—1920) сматра да се све друштвене појаве могу објаснити њиховим унутрашњим смислом. Због тога не треба испитивати узроке појава, већ их треба разумети (томе служе идеално-типске конструкције). Колективно-психолошки правац је настао у класичној немачкој филозофији, посебно у Хегеловим делима. Најистакнутији представник овог правца је Емил Диркем (1858—1917), који каже да друштво није прост збир појединаца, већ да оно има своја обележја и законитости. Социјално-психолошки правац је настао са тежњом да се превазиђе екстремност претходна два правца. Најистакнутији представник је Жорж Гурвич (1897—1965). Вршећи класификацију социологије, он друштвене појаве дели на структуриране и аструктуралне. Структуриране појаве су и конкретно-апстрактне, тј. то су велике друштвене групе. Аструктуралне појаве су апстрактне и то су микросоциолошке појаве, мале друштвене групе. Структуриране појаве изучава макросоциологија, док неструктуралне појаве изучава микросоциологија. Појаве које изучавају микро и макросоциологија спадају у сферу хоризонталног плурализма. Поред овога, постоји и вертикални плурализам, који изучава структуре друштва кроз слојеве из којих се оно састоји и то изучава дубинска социологија. Према Гурвичу, постоји десет слојева од којих се састоји друштво у вертикалној структури. То су: морфолошка и еколошка површина; друштвене организације или организоване надградње; друштвени узори; колективна понашања која се одвијају са извесном привлачношћу, али ван организационих апарата; сплетови друштвених улога; колективни ставови; друштвени симболи; еруптивна, новаторска и стваралачка колективна понашања; колективне идеје и вредности; колективна друштвена стања и колективни психички акти; Бихевиористичка социологија настоји да објасни друштво, друштвене појаве и појединачну психу као резултат друштвеног понашања појединаца, које је у крајњој линији њихова реакција на спољну средину. Новије социолошке теорије Функционализам је један од најутицајнијих праваца у савременој грађанској социологији. Јавља се у три варијанте: првобитној биологистичкој, нормативној и социјално-кибернетској. Основна идеја је схватање друштва као трајне и стабилне структуре, чији су елементи чврсто повезани и чине складну целину. Сваки елемент те целине има одређену функцију, чија је улога да врши одређену делатност која даје допринос одржању постојеће целине, пре свега у стању хармоничне равнотеже. Основни принципи функционализма су: Принцип функционалног јединства друштва, по коме је друштво затворен систем хармонично усклађених делова; Принцип универзалности, по коме сваки део друштва има позитивну улогу у одржавању система; Принцип нужности, по коме сваки део, вршећи своју улогу, одржава континуитет система; Принцип динамичне равнотеже и континуитета, по коме у сваком друштвеном систему постоје механизми који га држе у равнотежи или су способни да га после поремећаја равнотеже врате у пређашње стање. Структурализам је преузет из социјалне антропологије. Његова суштина је у истицању и наглашавању значаја друштвене структуре, односно у настојању да се тежиште истраживања друштва помери од човека ка структури. Главни представник је Мишел Фуко. Формално-социолошки правац утврђује специфичност предмета социологије у форми, одвојено од садржаја друштвене појаве. У томе је најдаље отишао Леополд фон Визе у Систему опште социологије. Он је сматрао да социологија као општа наука о друштву изучава односе између људи, а посебне социологије изучавају односе између људи и ствари. Навео је четири основне категорије свог социолошког система: Друштвени процес је онај процес којим се људи повезују једни са другима или се међусобно раздвајају. Друштвени однос је лабилно стање повезаности или раздвојености између људи које је резултат једног или више социјалних процеса. Друштвени простор је универзум у коме се одигравају социјални процеси. Друштвена творевина је множина социјалних односа који су тако повезани да у практичном животу представљају јединство. Марксизам је правац који је настао у оквиру учења Карла Маркса (1818—1883), Фридриха Енгелса (1820—1895) и њихових следбеника. Ово учење представља скуп теорија које се односе на сва подручја објективне стварности, као што су филозофска, економска, социолошка и антрополошка теорија. Све ове теорије заједно представљају целину и означавају јединствен поглед на свет. Марксизам има неколико теоријских и идејних претеча: У оквиру немачке класичне филозофије, велики утицај је имао Георг Вилхелм Фридрих Хегел (1770—1831). Преузимајући од Хегела принцип дијалектике, Маркс и Енгелс су му дали материјалистичку садржину. Филозофску основу марксизма чини јединство филозофског материјализма и дијалектике. Учење енглеских економиста -{XVII}- и -{XVIII}- века се заснивало великим делом на чињеници да је Енглеска тог доба била најразвијенија капиталистичка земља и да је у том смислу пружала солидну искуствену основу за изучавање капиталистичког начина производње и буржоаског друштва уопште. Најистакнутији представници енглеске политичке економије били су Адам Смит (1723—1790), чији је најважнији рад Истраживање о узроцима и природи богатства народа и Давид Рикардо (1779—1823), чији је најважнији рад Начела политичке економије и опорезивања. Они су анализирали рад као извор богатства и поставили темељ радне теорије вредности, коју су касније Маркс и Енгелс употребили за стварање теорије вишка вредности, која представља суштину њиховог економског учења. Социјал-утопистичка учења су такође допринела марксизму снажном критиком капитализма и указивањем на потребу његовог укидања. У време када је настало Марксово учење о друштву појавила се социологија као наука у делима Огиста Конта и Херберта Спенсера. Марксизам и социологија су настали у исто време и у сличним друштвеним и политичким условима, али су један према другоме показали крајњу игноранцију. У ствари, радило се о дубокој и оправданој нетрпељивости. Први социолози и њихови каснији следбеници су сматрали да је Марксово учење о друштву опасна идеологија нижих слојева који преко ње желе да се домогну власти и промене свет у своју корист. А Маркс и Енгелс су, у новој науци о друштву — социологији, видели конзервативну друштвену мисао која је настала са циљем да ауторитетом науке, не само објасни, већ и оправда постојеће друштвене односе и на тај начин обезбеди њихову стабилност и трајање. И једни и други су били у праву. Својом теоријом Маркс и Енгелс су заиста желели да укину постојећи и успоставе нови свет, а касније ће та теорија стварно и послужити радничкој класи као средство или оружје у борби за освајање власти и промену света. А буржоаски социолози су свој велики теоријски систем заиста ставили у службу научне аргументације за очување класног друштва буржоаског типа. Истина, Марксово учење о друштву није строго социолошко, јер се тиче и економије, филозофије и антропологије, али би се са аспекта савремене социологије, у мањој или већој мери, сличне примедбе могле упутити и Марксовим савременицима грађанске оријентације, који се сматрају готово званичним творцима социологије као науке. Суштина Марксовог учења о друштву садржана је у реченици: „Не одређује свест људи њихово биће, већ обрнуто, њихово друштвено биће одређује њихову свест.“ Савремена социологија Од свог настанка средином 19. века до средине 20. века, дакле у првих сто година свог постојања, социологија је имала велике напоре да се конституише као нова наука, односно као општа друштвена наука. Ти напори су донели драгоцене резултате: социологија се временом конституисала као самостална наука, дефинисала је свој предмет, полако су створени услови за уобличавање социолошког метода, прилично успешно је одређен однос социологије према другим наукама, као и однос социологије према другим друштвеним наукама. Пошто се друштво непрестано мењало, препозната је потреба да се и наука о друштву промени и да се формира нека нова социологија. Већ је на самом почетку дошло до различитих схватања концепција промена које социологија треба да претрпи у погледу своје трансформације: Прва група схватања се заснива на уверењу да се преко уклањања недостатака у постојећим теоријским системима или у оквиру емпиријских истраживања, ти недостаци превазилазе уношењем извесних корекција. Тиме би практично била сачувана теоријска суштина постојеће социологије, само би, у складу са измењеним друштвеним околностима, теоријска уопштавања и теоријска интерпретација били тражени на вишем нивоу. Друга група схватања се заснива на уверењу да се решење за постојећу ситуацију у социологији налази у једној новој, различитој од дотадашње социологије. Она би требало да пружи нову теоријску основу за целовито изучавање друштва, да буде хуманистички усмерена и способна да покрене и усмерава друштвене процесе и промене. Нарочито је био изражен захтев за активним односом нове социологије према друштвеној пракси. У том смислу се овај захтев може схватити као протест савремених социолога против бесплодности дотадашње социологије у односу на друштвену праксу. Али и ова тзв. нова социологија има две струје: радикалну и хуманистичку. Радикална социологија се јавља шездесетих година у САД и западној Европи нешто касније. Она изражава крајњи критички однос према статичкој визији друштва у досадашњој социологији. Радикална социологија за коју се они залажу, не треба да буде ни само теоријска, ни само емпиријска наука, али не треба да буде ни вредносно неутрална. Напротив, она би морала да оствари јединство теорије, метода и друштвене акције. Сви представници радикалне социологије су сагласни у уверењу да друштво треба да се мења и да у односу на те промене социологија треба да има активну и значајну улогу. Али, међу њима не постоји сагласност око тога какво би то ново друштво требало да буде, ни којим се путевима до њега може доћи. Једни сматрају да се то може учинити успостављањем контроле над центрима моћи у друштву. Други као пут виде укидање старог друштва путем разарања, деструкције и саботаже. Ново друштво не би смело да садржи ниједан од битних елемената садашњег друштва, у које спадају сва она главна обележја индустријског друштва (масовна производња и расподела, простори урбаних комплекса, бирократски апарат). Степен материјалног развоја у овом друштву би морао да буде такав да сви чланови друштва имају приближно једнаке услове за живот, отприлике онакве какве у савременим развијеним грађанским друштвима има виши слој средње класе. Хуманистичка социологија види суштину садржану у новој визији улоге појединца, човека, у односу на друштво и промене у њему. Са аспекта ове социологије, човек је биће које осећа, мисли и делује, способно, дакле, за активан однос према стварности у којој живи, па према томе и за активан однос према друштву као делу те стварности. Референце Литература Спољашње везе Социологија: часопис за социологију, социјалну психологију и социјалну антропологију Социологија више није опасна наука: разговор са Тодором Куљићем Друштвене науке


Неконтролисана миграција као претња безбедности Русије Александар Дегтјарjев, Игор Дјачук недеља, 15. април 2012. Чињеница да етноегоизам, етноцентризам и неконтролисана миграција спадају у претње националној безбедности Русије, данас код никога не може да изазове сумњу. Ипак, анализа тенденцијâ, те социјалних и политичких последица неконтролисане миграције, припада тзв. деликатним темама, где истраживач мора да пробија пут преко “минског поља” оптужби за расизам и јачање ксенофобије, од структура за заштиту људских права. Постоји и велики ризик навлачења гнева етнонационалиста, чији је кредо парола “Русија Русима”. Другим речима, проблем неконтролисане миграције толико је митологизован, и толико су њиме овладале различите политичке снаге зарад извлачења политичких и пропагандних дивиденди, да је потребна немала истраживачка храброст да се адекватно покаже улога неконтролисане миграције у дестабилизацији унутрашњополитичког развоја Русије. Дистанцирати се од проблема који је постао социјални и политички ризик за руско друштво, значи препустити га политичком екстремизму и свакидашњој свести, која има инферналне пр 4000 едставе о узроцима и карактеру миграционих процеса. Алтернативна култура толеранције ефикасна је само у социјално-интеграционим механизмима, који обезбеђују укључивање прихватљивог броја миграната у активан социјални и политички живот. Толеранција подсећа на “тројанског коња” у условима одсуства ма какве јасне и доследне миграционе политике, и палијативних мера, које су кадре, у најбољем случају, да “пригуше” ксенофобију и регулишу миграцију засебних етнонационалних и социјално-професионалних група. Према различитим експертским оценама, у складу са подацима за октобар 2011. године, маса незаконитих миграната у Русији броји од 3,5 до 15 милиона људи – држављана других земаља или лица без држављанства, која имају истекле визе или нису регистрована у месту пребивања, бавећи се, на нелегалној основи, радном или неком другом делатношћу на територији Руске Федерације. Русија, треба подсетити, није пионир у решавању проблема неконтролисане миграције – годишње до 3-5 милиона дошљака из Африке, Југоисточне Азије, са Индијског полуострва и из Латинске Америке, тежи да стекне стално место боравка у земљама тзв. златне милијарде. Миграција – премештање великих маса људи у потрази за послом, пристојним условима живота, и безбедношћу – својствена је процесу глобализације, и познати социолог Ентони Гиденс убраја је у ризике високог степена. Миграција се не може окарактерисати недвосмислено. Милиони “гастарбајтера”, радника из Турске, Југославије и Грчке, својим су радом значајно допринели немачком економском чуду 60-их година, а милиони нових миграната подупиру моћан економски и интелектуални потенцијал САД. Али, милиони миграната су до непрепознатљивости изменили облик европских градова, уносећи у културу “користи, марљивости и индивидуализма”, елементе социокултурног изолационизма и нетрпељивости према либералним традицијама. Велики проблем за Француску, Велику Британију и Белгију јесте одсуство воље значајног дела миграната да се интегришу у друштво-реципијента, под условима прихватања савремене политичке културе и укључивања у грађанску нацију. Велику претњу представља распростирање криминалних енклава миграната, повезаних са “црним” бизнисом, кријумчарењем, трговином наркотицима, проституцијом и економским ропством. Искуство европских држава и САД уверава да је могуће стећи значајну економску и социјалну корист, стабилизовати економски раст и развој плуралистичке демократије, међутим, ако је миграција неконтролисана, може се упасти у низ социјалних и политичких конфликата. То нису избегла чак ни друштва са демократским традицијама и ефикасним институцијама социјализације и интеграције. Неконтролисана миграција у Русији, почела је са распадом Совјетског Савеза, и требало је виш 4000 077; деценија да државни органи и друштвене структуре макар оцртају приступе за оцењивање тог унутрашњег фактора руског живота. С муком усвојени систем регистрације миграната, садржи процедуре обавештавања, и не може чак ни приближно да се сматра за механизам нормативног регулисања миграције, њеног подстицања или ограничавања. Својевремено, Борис Њемцов, још за време када је био лидер “Савеза десних снага”, тврдио је, да је миграција апсолутна корист за Русију, пошто попуњава губитке од катастрофалне депопулације и потпомаже формирање мултикултурног друштва западног типа. Већ је тада било основа да се позиција налик овој не прихвати као нешто што поседује убедљиву аргументацију. Сваке године, становништво се смањује у оквирима од 800 хиљада до милион људи. Наравно, опажа се како процес старења, тако и скраћивања просечног трајања живота. Ипак, по најскромнијим прорачунима, Русију сваке године напушта 150-250 хиљада људи, у већини случајева (80%) неповратно – људи активног социјалног узраста (25-40 година), углавном висококвалификовани радници, инжењери, научници. На тај начин, смањује се репродукција професионалног, образовног и културног потенцијала, и према томе, ресурси за пробој са позиције периферне сировинске државе. Чак и да садашња руска економија одједном “почне да ради” на совјетском нивоу, дефицит инжењерско-техничких и научних кадрова показао би се као моћна, а може бити, и као непремостива препрека на путу економског раста. Житељи кавкаског региона, држављани земаља Средње Азије, и други мигранти који долазе у Русију, чак и уз сву своју жељу, и по свему судећи, уз жељу Њемцова, никако не могу попунити дефицит кадрова. Миграција у Русију не компензује губитке због одлива руских држављана у иностранство. Од 10 милиона нелегалних миграната, само 10-15% чини традиционална радничка миграција. Житељи Украјине, Молдавије и Таџикистана углавном су запослени у грађевини, на путним радовима и у комуналним предузећима руских модернизованих мегалополиса (Москве, Санкт-Петербурга). Ипак, 90% нелегалних миграната концентрише се у сфери трговине и посредничких услуга, где несумњиво лидерство припада кинеској и азербејџанској дијаспори. Углавном, то су млади мушкарци са ниским образовним статусом (основно или непотпуно средње образовање), без савремених професионалних навика, досељеници из сеоских или депресивних региона. Сваке године, нелегални мигранти износе из Русије 25-30 милијарди долара, што чини трећину руског буџета. Социјално-економске позиције миграната, ниске професионалне навике, архаична субкултура и слабо знање руског језика, чини мало вероватним њихово учешће у модернизацији социјално-економске инфраструктуре. Непродуктиван карактер делатности већине нелегалних миграната и организација сиве е 4000 кономије ојачавају тенденцију демодернизације руске привреде, и неповратног распада на уски извозни сектор са селективном применом напредних технологија и на примитивну “пијачну” економију, захваљујући којој егзистирају милиони људи у тзв. “Трећем” и “Четвртом” свету. Представа о мигрантима својственој предузимљивости и тржишном размишљању, у чему и јесте залог просперитета у поређењу са локалним становништвом, не може да издржи критику – високопрофесионални и високообразовани слојеви руског становништва, оријентисани ка савременој економији, бивају надиграни од миграната у правном абсентизму, тактици дослуха и спремности за сумњиве комерцијалне операције. Управо доминација сиве економије чини од Русије “Меку” за неконтролисану миграцију, а ризичне групе, које стичу економски капитал у стању социјалне неодређености, на сваки се начин супротстављају увођењу контроле над миграцијом, као услову за прелаз ка стабилном економском развоју. Неконтролисана миграција кардинално деформише геополитички простор Русије – на јужном и источном правцу, геополитички ломови садрже непосредну претњу територијалних губитака. Активна колонизација Далеког истока и Сибира дошљацима из Кине, при годишњем смањивању локалног становништва од 300-400 хиљада, чини вероватном кинеску “мирну анексију”. Кинеска дијаспора ће 2015-2020. године, уз очување садашњих социјално-демографских тенденција, чинити половину становништва на територијама источно од Урала. Није тешко наслутити какве перспективе чекају Русију, ако се узму у обзир два фактора – у том периоду Кина улази у тројку светских економских и војних лидера, и “Хуацјао” (Кинези који живе изван отаџбине, хуа – Кина, цјао – емигрант, прим. Н.В.), показаће оданост својој историјској домовини. У јужноруском региону, неконтролисана миграција доводи до борбе између Русије и суседних регионалних држава (Турске, Ирана, Саудијске Арабије). Пошто је међу нелегалним мигрантима велики удео исламских етноса (Азербејџанаца, Курда, Турака-Месхетинаца), борба се развија не толико за поседовање природних ресурса, колико за учвршћивање религиозно-фундаменталистичког начина живота и антируске политичке културе. Ако се претпостави да је геополитичка експанзија на кавкаском правцу била изазвана врло важном потребом Русије да неутралише претње на Кавказу и у суседним регионима, онда је улога Кавказа као природне одбрамбене границе Русије очигледна. Ипак, у условима потискивања руског становништва, и формирања новог друштва чији су културно-политички оријентири везани за исламски свет иза границе, могућ је најгори геополитички сценарио. Не треба заборавити да је трагедија становништва на Косову почела још далеких педесетих година ХХ века, са неодговорном одлуком Јосипа 4000 41;роза Тита, да пружи право боравка за 200 хиљада албанских нелегалних миграната. На социјално-политичком плану, миграција “без граница” кочи формирање правне државе и грађанског друштва, друштвено-политичке стабилности. Илегални мигрант припада традиционалном сегментираном друштву – он је кадар да постигне успех у оквирима строгих културних разлика. Логика “промене професије и мењања социокултурног идентитета”, њему је страна и несхватљива. Члан грађанског друштва адаптира се на нове тржишне услове и спреман је да се премести у било који сектор социјалне делатности, а мигрант преживљава у специфичним привредним и социјалним условима, у властитој неконкурентној средини. Другим речима, неконтролисана миграција репродукује традиционално друштво, аутаркично по социјалним и политичко-правним параметрима. Када организације за људска права подржавају захтеве миграната да буду остављени на миру, под старатељство се узимају не савременe грађанске асоцијације, већ вансистемске групе са доминацијом специјалног нормативног поретка клана или конфесионалне заједнице. Неконтролисану миграцију ћутке одобравају политички субјекти са разноликим политичким капиталом. Владајућа политичка класа често види у постојању нелегалних миграната згодан објекат за пребацивање одговорности за погоршавање социјалне ситуације. Одсуство правних механизама контроле над миграционим процесима корисно је и државној бирократији – реч је о значајном извору прихода од сиве економије и ширењу компентенција ван правних оквира, а на основу званичних инструкција. Моћни мигрантски лоби, захваљујући илегалцима, поседује латентни ресурс утицања на понашање легалних миграната. Било које правне иновације у сфери миграционе контроле доста се често тумаче као кршење права етничких мањина. Као резултат, легални мигранти су принуђени да мењају постигнут социјални статус за прескриптивни етнички – политички избор се намеће политиком подршке правима “озлојађених” земљака. Неконтролисана миграција потпомаже и политичку маргинализацију становништва. У Русији се примећује тенденција пораста утицаја политичког екстремизма у регионима који су подвргнути неконтролисаној миграцији. Руске националистичке организације отворено профитирају на фобијама становништва и реалним проблемима, и предлажу опасан план депортације “туђинаца”, и ако 20-25% грађана, и уз резерве, ипак одобрава насиље при решавању миграционих проблема, то је претња националној безбедности Русије у виду пораста политичке напетости у друштву и вероватноће иностраног мешања у унутрашње ствари Русије. Неконтролисана миграција подвргава проби политичку стабилност, превођењем политике из сфере конкуренције и слагања различитих 4000 ; политичких позиција у арену борбе за прерасподелу ресурса власти. Појачава се утицај етничких дијаспора на политику у регионима, с циљем добијања политичко-правних преференција. То изазива узвратну реакцију старих регионалних елита, које прибегавају ка етноконфликтном моделу политичких односа, зарад очувања и учвршћивања политичког утицаја. Политички и етнички сепаратизам, на суштински начин ограничава функционалност формираних социјалних, правних и политичких институција. Снижавање интелектуалног, образовног и духовно-моралног потенцијала, деструктивно утиче на стање националне безбедности. Ксенофобија и изолационизам карактеристични су за друштво које је подељено на групе са аутономним социјалним и културним вредностима. Помодна теза мултикултурализма адекватнија је у имигрантским друштвима (САД или Тринидад и Тобаго). Руска цивилизација такође има богате традиције заједничког живљења народа. Разлике се са толерантношћу интегришу, уз очување властитог етнокултурног идентитета, “јединства у разноликости”. Толеранција тражи одобравање и подстицање индивидуалног избора и персонификованих верзија културе и религије. Тако је могуће користити принцип толеранције у заштити индивидуалних права, али његово преношење на колективне идентитете фактички означава законитост претензија на државне и социјалне ресурсе са циљем јачања културних разлика између локалног становништва и миграната. Неконтролисана миграција узрокује снижење квалитета државног језика. Треба узети у обзир да преовлађујућа већина нелегалних миграната јесу убеђени носиоци матерњег језика, односно нису спремни да функционално овладају језиком друштва-реципијента, што се радикално разликује од културно-језичке интеграције легалног мигранта. Притисак ненормативне лексике у руском језику умногоме је одређен надмоћношћу трговаца из даљег и ближег иностранства на робним и прехрамбеним тржницама – мигранти често сматрају да управо коришћење инферналне лексике демонстрира могућности самоодбране и подршке властитом достојанству. Неконтролисана миграција доприноси културној деградацији локалног становништва, дозвољава да се издигну на лидерске позиције носиоци девијантних супкултура са језиком “претњи и дистанцирања”. Социокултурна агресија извесног дела нелегалних миграната изазива раст неповерења према институцијама власти. Вероватно да апстрактно-правна одређења сужавају сферу духовне блискости, али је симболичко супротстављање пожељније од реалног “рата свих против свију”, у условима повратка друштва ка примордијалним групним идентитетима. Прворазредни задатак система националне безбедности Русије јесте да се обезбеди позитивна динамика друштв 1141 ено-политичког развоја и да се истовремено не склизне на позиције слепе одбране и тоталног неповерења према осталом свету. Русији, у решавању проблема нелегалне миграције, употребљавајући искуство европских држава, корисно је ослањање на традиције мултиетничке руске цивилизације. Извор: ÅÂÐÀÇÈß - Íåêîíòðîëèðóåìàÿ ìèãðàöèÿ êàê óãðîçà áåçîïàñíîñòè Ðîññèè Превео и приредио са руског – Небојша Вуковић Ð?ова Ñ?рпÑ?ка политичка миÑ?ао


Некада сте безбрижно ходали улицама, посматрали друге људе, нека насмејана, нека тужна лица. Повремен пролазак патролних кола вас није узнемиравао, они само раде свој посао. Али данас, у држави за коју је срамотно рећи да је слободна и суверена, уместо сигурности, топлине и посла добијате надзор. Нормално, све се то ради у интересу грађана, јер закони и надлежна тела су донешена како би вас заштитила. Заштити ће вас од ваше индивидуалности, слобо 1022 076;ног мишљења, права на глас, а вероватно и удисањем кисеоника на крају, или ће вам барем лепо наплатити порез на њега. Систем је постао репресиван, постављају камере широм градова како би “заштитили” грађане. Надгледање грађана и увод у њихове животне навике, свакодневна кретања, знаће шта читате, радите, говорите. Приватност је сад ствар државе, нема потребе за страхом, она нас штити као и увек. Огромне цифре издвојене за надзор, како би спречили “хулиганске испаде” попут писања графита, непрописног паркирања или пак живота, јесу новац који је издвојен из пореза. Успешно смо обавили посао, ограничили су нас на кавез наших властитих домова, али ни то више није сигурно, јер ето од сад имају и могућ 3ffa ност за легално упадање у станове и снимање сваког вашег корака. Поставља се питање : Јесмо ли тако стекли равноправност и праву истинску слободу? Репресивним органима и техникама којима су се могле дичити агенције старе државе. Како то да грађанину нису доступни увиди у те видео записе него само органима власти? Одговор је јасан, камере нису то да би иког заштитиле, била то имовина или особа, већ још један начин да се грађани натерају у параноју и страх... али из страха се рађа бес, а из беса револуција! Заборавили су да колико год се трудили да угасе бунт, да колико год тукли и хапсили људе који су активисти, дух правих бораца, не могу уништити! Систем је постао оно чега смо се годинама бојали. Али једно морамо схватити, нисмо ми они који би се требали бојати, јер својим поступцима систем је показао да се он боји нас, обичних људи. Цене самог надзора су велике, али верујемо да су и доста веће, јер је опет одређена свота морала наћи све дубљи џеп власника предузећа која се бави израдом сигурносних камера постављених на наше улице. Ово неће смањити постотак казнених и прекршајних дела у Србији, већ само још већу фрустрацију људи који нас окружују. Данас камере и микрофони, сутра забране изласка након одредбе о полицијским часовима и сигурносне мере против људи који не буду исте поштовали! Мегафони са порукама: “Ми смо уз вас и уз вашу сигурност.” А онда можемо очекивати и безболне имплантате под своју кожу како би нас и даље контролисали, где смо, шта радимо, ко смо и о чему размишљамо. Хвала ти „демонократијо“


source: CulturaX

text: На деблокираној комуникацији М-5 примећен онеспособљени "тенк-кавез" Т-72 Adra (ФОТО) - Russia Beyond Србија На деблокираној комуникацији М-5 примећен онеспособљени "тенк-кавез" Т-72 Adra (ФОТО) Терористичке снаге које су се браниле западно од града Алепо и даље у дубину провинције Идлиб, су у последњих месец дана оствариле рекорд када је у питању број напада вођеним противтенковским средствима. Ове снаге су неколико пута покушале и да директним поготком униште модернизоване тенкове типа Т-72 Adra, али у томе нису успеле, пише Mars.online. Постоји и неколико видео-записа који потврђују ове информације. Вероватан узрок оштећења на тенку који се свакако може санирати је и наилазак на неку од бројних противтенковских препрека (+минска поља) које су изградили терористи на читавом потезу овог фронта. Сиријци су развили сличне пакете модернизације и за средства ватрена подршке "Шилка", затим борбена возила пешадије БМП-1 и БМП-2. Иста техника је примењена и за ојачавање обт Т-55 и Т-62 који се такође налазе у сиријским снагама. Овако модернизована средства се могу видети у јединицама елитне 25.дивизије сиријских специјалних снага "Тигрови", као и 4-те оклопне дивизије.


1.Да ли је марш који сте пријавили одобрен од стране новосадске полиције? Какав је то заправо скуп? Неонацистички или не? Марш за јединство Србије је пријављен Полицијској управи у Новом Саду у складу са законом. Јавни скуп, тачније мала протестна шетња, организује се зарад позивања на јединство свих грађана републике Србије и на протест против цепања државних граница републике Србије. У овом случају се не ради ни о каквом неонацистичком маршу како су га погрдно и увредљиво назвали поједини медији. Након овог скупа имаћемо сличне у Београду и Косовској Митровици, све у склопу идеје да Србија мора бити из једног а не из три дела. 2.Како ви као осуђени припадник озлоглашеног Националног строја уопште можете да организујете скуп? Ја нисам осуђиван. Ниједна пресуда против мене није правоснажна. Сви то монтирани процеси и све те скандалозне судске свињарије од пресуда требало би да буду оборене на Врховном суду. 3.Поједини медији су објавили да је ваш Марш за јединство Србије 7.октобра у Новом Саду заправо неонацистичка прослава Химлеровог рођендана? Скуп се не организује ни због каквог рођендана нарочито не Химлеровог и то је најгнуснија лаж коју је у јавност пласирана захваљујући Радију 021 из Новог Сада. Био сам на википедији да проверим и стварно, Химлер се родио тада. Али родио се и Владимир Путин, шведски краљ Карл , Елијах Мухамед али и мој омиљени фудбалер из клиначких дана Фарук Хаџибегић. Скуп се поклапа и са 19 година од пада аутономашке владе 1988 у такозваној јогурт револуцији. 4.Зашто нисте демантовали наводе медија? Нико није желео да објави деманти, јер је све потекло од Радија 021. По закону о информисању обратио сам се њима али ни они нису желели да објаве деманти. Зато сам их тужио. По хитном поступку Суд би морао да им наложи да објаве деманти. Након тога следи и тужба за клевету, кривична пријава за ширење лажних вести, затим тужба за накнаду нематеријалне штете. Штета настала овом приликом је ненадокнадива. 5.Новинари вас нису контактирали? Све што су такозвани новинари требали, а нису хтели да питају, у вези са скупом 7.октобра у Новом Саду, могу ме питати и даље. Увек сам био коректан према новинарима иако они нису били коректни према мени. И даље им стојим на располагању. Нека се јаве. То ништа не кошта, не боли, а кажу да је то и део њиховог посла. Па ајде да видимо и то чудо да новинари у Србији почну да раде свој посао. Мало истине није згорега. 6.Зар је могуће да вас нико од новинара није звао? Дао сам неколико изјава. Углавном су преношене оне реченице које њима одговарају. Али добро, навикао сам. Врхунац безобразлука стигао је са вечно подрепашког, такозваног јавног сервиса РТС. Наташа Миљковић прави емисију Кључ под називом Неонацизам у Србији и замислила је да пошаље екипу да ме сниме као ретку звер да би ме онда њени гости пара-социолози и којекакви, коментарисали и развлачили кроз целу емисију. Као што су јадног Терзића пуштали преко тог видео бима у истој емисији пре него што је ухапшен. Ето, то је српско новинарство данас. 7.Кажете да сте тужили неке уреднике и новинаре. Неке ваше тужбе су већ стигле на ред после дужег времена. Да, тужба против глодура Грађанског листа Никића за фамозни измишљени "Фирер" надимак који је први пут објављен у његовом листу па су га прихватили сви остали несавесни новинари и пропагандисти. Затим неке кривичне, као на пример против сина професора Перовића који ми је претио смрћу. Корумпирана полиција није ништа предузела па смо се сналазили сами. 8.Шта предвиђате да ће се десити 7.октобра у Новом Саду, на том вашем скупу? Предвиђам долазак више стотина или хиљада насмејаних, лепих Срба и Српкиња који ће бити довољно храбри да изађу на улице Новог Сада и придруже се Српском маршу. 9.А позиви да се неонацистички марш спречи летвама? Полиција је дужна да чува ред и мир. Позиви на насиље морају бити кривично санкционисани. Али кад видите ко позива на спречавање нашег окупљања просто морате да будете поносни што сте на другој страни барикаде. Сав шљам од Лигаша, Чедиста, антисрпских НВО па до ромских расиста као што је Ацковић. 10.Не бојите се последица? Ово је наша земља, ми другу немамо. Морамо се борити. Мени су у сред Србије ускратили многа Уставна права, право на ћирилицу, слободу говора, хапсили су ме незаконито, чак пред дететом, киднаповали, претили, газили закон и све норме цивилизованог понашања. Ми овакву Србију не желимо да остављамо нашој деци. Како мислите да се борите против свега тога? За почетак јавним иступима, демонстрацијама. Иду локални избори. Учествоваћу на њима испред групе грађана. Ускоро ћемо регистровати странку. Да видимо како ће нас спречити? Будите сигурни да на локалним изборима у Новом Саду прелазимо цензус. То би била прилика да једна групација истинских српских националиста партиципира у некој будућој локалној власти у Новом Саду. Толико за почетак. После ћемо 6433 74;идети. Што нас више буду притискали наш отпор ће бити јачи. ПРАВДА, 24.септембар 2007 Preuzeto sa sajta g.Gorana Davidovica http://www.gorandavidovic.blogspot.com/


text: Робот Доналд Трумп терорише Латиноа у кратком филму Вилд Сци-Фи - Филм | Јануар 2022 У наредне четири године у Америци постоји мало сигурности, али једна ствар делује сигурним: обиље умјетности надахнуте Доналдом Трумпом. Испред кривуље је аргентински режисер Але Дамиани, чији кратки филм "М.А.М.О.Н. - Латино против Доналда Трумпа "нуди научно-фантастичну визију шта треба доћи ако се изабрани председник испуни на једном од својих главних предизборних обећања. ПРОЧИТАЈТЕ ЈОШ: Кен Лоацх има неколико савета за филмаше у доба Трумпа и Брекита Започиње латиноси свих старосних доба и професија који падају с неба у мексичку пустињу, где један од њих дочекује интерком од америчких царина који изгледа и звучи као нешто из "идиократије". Не само да му је ускраћен поновни улазак у Америку али с фактуром за преузимање времена интерфона; након што он и његова кохорта почну љуто викати, џиновски Трумп робот излази с друге стране тог масивног зида о којем смо толико чули. ПРОЧИТАЈТЕ ЈОШ: Јохн Ватерс разговарао са Трумпом и изборним резултатима с Цолбертом у " Тхе Лате Схов " 'Господин. Трумп ', моли он док се Трумпбот обраћа према њему,' ми смо искрени људи и желимо да вас само замолимо за ... 'и тада се реже попут бубица. Погледајте доле пуних шест минута да видите који се мало вероватни јунак на крају појави.