Запести у раној трудноћи: шта да радите, лекови, супозиторије Запести током ране и касне трудноће – шта радити и како се борити? Запеченост у трудноћи је тако честа да многе мајке које сматрају да је то неопходан део њиховог "занимљивог" стања. Према статистикама, свака друга трудна жена пати од запртја, али то није норма. Редовно покретање црева за жену која носи бебу су пресудне јер запртје може бити опасно за трудноћу. 1 Узроци запртја током ране и касне трудноће 2 Шта је опасно запртје код трудница? 3 Лечење констипације током трудноће у раним и касним фазама 4 Нема лаксатива! 5 Дозвољени лијекови за запртје код трудница 6 Фолк рецепти за запртје трудница 7 Спречавање запртја код будућих мајки Узроци запртја током ране и касне трудноће Ретко (мање од 2 – 3 пута недељно) покрета црева или тешка столица је проблем познат многим. Али тело трудне жене је више подложно стагнацији у цревима него код обичне особе. Чак и ако је кретање црева уобичајено, жена може осјетити непотпуно пражњење или сувише излучивање, што лијечници такођер називају функционалним запињањем. Ово је последица карактеристика физиологије и начина живота жена током трудноће: Брзи пораст нивоа прогестерона, хормона који је одговоран за одржавање трудноће, један је од разлога слабљења покретљивости црева. Овај хормон има опуштајући ефекат на глатке мишиће, укључујући, што погони цревне зидове. Запад у раној трудноћи често почиње услед тешке токсикозе: упорна мучнина смањује апетит, повраћање узрокује дехидратацију, а одбацивање хране доводи до стварања недовољне количине фецеса. Именовање будућих мајчиних лекова који садрже гвожђе и калцијум, доводи до запртја услед промена у природи фекалија – постају густи. Многе труднице су дефицитарне у моторичкој активности: то може бити због физичке тежине (прекомјерне тежине, великог стомака, боли у кичми, итд.), И указују на проблеме са гестацијом код одмора у кревету и минималног кретања. Неухрањеност услед ниског уноса влакана. Ограничење течности због ризика од едема. Раст материце и растући притисак на цревима. У последњим фазама трудноће, црева се може оштетити главом бебе која се убацује у карлицу, када је беба већ у угодном положају пре порођаја. Емоционални проблеми код труднице: страх за дијете, стрес итд. Период када је вероватноћа проблема са столицом највише је 16 до 36 недеља.Међутим, често се јавља запртје током ране трудноће и непосредно пре рођења, а у овом тренутку је посебно опасно. Шта је опасно запртје код трудница? Не потцењујте ризике везане за проблеме цревних ћелија код трудница. Чачак је директно у близини репродуктивних органа. Имајући у виду да током трудноће њихов контакт постаје још ближи, благостање будућег мајке и нормалан развој бебе зависе од здравља црева. Размислите о опасности од запртја током трудноће: Запад је један од главних узрока поремећаја микрофлора. Множење патолошких бактерија доводи до чињенице да они продиру у гениталне органе и изазивају запаљен процес. Колпитис током трудноће, изазван хроничним запињањем, може проузроковати сепсе у постпартумном периоду, развој запаљења облога материце. У процесу рођења, док се дете креће на излаз, у његово тело улазе микроби из родног канала, укључујући и оне који улазе у материну вагину из црева. Ако цревна микрофлора није у реду због упорног констипације, беба је готово гарантована дисбактериоза са свим "чарима" у облику колике и проблема са столицом. Одложена евакуација фекалија из тела повећава гнитне процесе у цревима, што значи да се токсини почињу апсорбовати у великим количинама у крв. Интоксикација изазива огромну штету настанку фетуса и добробити жене. Болни запрети могу проузроковати преурањени труд. Ако жена пати од запртја током касне трудноће, то може довести до повећаног интра-абдоминалног притиска. То, пак, може проузроковати изливање амнионске течности испред времена и дати потицај почетку радне активности. Због слабог празњења у абдоминалној нелагодности почиње, надимање, гас. Пренасељено црево утиче на тон материце, а то носи висок ризик од побачаја. Запад у раној трудноћи може изазвати спонтаност, са каснијим – рођењем веома преране бебе. Труднице имају повећану подложност настанку хемороида: њихово тијело доживљава тешко оптерећење на венски систем, материца врши притисак на цревне зидове и нарушава њихову циркулацију крви.А ако се запремина придружи овом "букету", ризик од хеморрхоидних чуњева расте много пута. Многи лекови и фоликални лекови су контраиндиковани за труднице, јер могу изазвати повећану покретљивост црева и претњу прекида. Није искључен патолошки утицај неких компоненти на фетус. Дакле, ако лијечите запртје у раној трудноћи са познатим сеном, то може довести до развојних дефеката у фетусу. Лечење констипације током трудноће у раним и касним фазама Лечење поремећаја дефекације код трудница је питање које захтева компетентан приступ. С једне стране, у сваком случају проблем не би требало да покреће, пошто је ово испуњено непријатним последицама. С друге стране – како се носити са запртим вратом током трудноће, ако не можете узимати лекове? Да, и фолк лекови, очекиване мајке треба користити опрезно. Нема лаксатива! Почнимо са методама које су строго забрањене током трудноће: Енемас. Овај популарни лек за запртје код "обичних" људи, код жена које носе дијете, се не примјењује.Клаус стимулише "експлозивно" дефекацију, што може узроковати контракције утеруса. Клистир је дозвољен само у пренаталном периоду, када је прошао ризик од преране бебе. Растерово уље, течни парафин. Масни лаксативи имају благ учинак, али њихова употреба није препоручљива због високог садржаја масти. У трудницама, оптерећење органа гастроинтестиналног тракта је већ превише интензивно, тако да јој масти "удари" на јетру, панкреасу и цревну слузницу није потребно. Лаксативи на бази сене, букова кора, рабарбара, како у облику фармацеутских препарата, тако и у одвајању, узрокују тешке грчеве црева. Активна перистализација и бол у случају запрета током трудноће су фактори који доприносе побачаји. Ако говоримо о класичним лаксативима, скоро сви нису препоручени за труднице: иритантни лекови – Сенада, Гуталакс, Регулакс, Дулцолак и други; лаксативи карактеристика за пуњење – метилцелулоза, препарати на води, отвори, јер активирају покретљивост црева; Осмотски агенси на бази соли – соли Карлови Вари, магнезијум, натријум сулфат, јер они крше водно-минералну равнотежу тела трудне жене. Изузетак од последње групе забрањених дрога је Фортранс прах и слични лаксативи на бази полиетилен гликола. Дозвољени лијекови за запртје код трудница Шта жена може узети да би се ослободила запртја током трудноће? Као што знате, отклањање запртости га лечи. Лечење проблема треба да буде сложено и, прије свега, укључује исхрану, повећава моторно оптерећење, елиминише дисбиозу, терапију придружених болести. Међутим, у случају трудница, овај приступ није увек препоручљив. На примјер, многе мајке које живе не желе активно да се крећу, ако имају слаб цервик, препарати гвожђа се не могу отказати због падова хемоглобина итд. Према томе, лечење констипације током трудноће је више симптоматично и има за циљ брзо и благи отклон констипације. У ту сврху можемо препоручити: Дупхалац и други лактулозни лекови. То је сируп за дуготрајну употребу, који садржи пребиотик, компоненту која стимулише раст "добрих" бактерија у цревима. Алат помаже омекшавању фекалија, повећава њену запремину и узрокује благ лаксативан ефекат. Поред тога, лек са редовним коришћењем враћа микрофлору.Препоручује се за труднице које пате од хроничног запрљања. Свеће од глицерина. Популарни лек, који се традиционално користи чак и код деце. Свеће су због благих иритација ректума, омекшавају чин дефекације. Компоненте лека се не абсорбују у крв, не стимулишу тон материце, али ипак морају се пажљиво користити, уз дозволу доктора. Мицролак Фармацеутски препарат у облику микроцистика, препоручен за употребу од трудница. Делује брзо и нежно, а лаксативан ефекат се може очекивати у року од 5 до 10 минута. Фолк рецепти за запртје трудница Добра помоћ будућој мами може бити сигурна током трудноће, "бакин рецепти". На пример, мешавина сувог воћа са медом: млевене бобице сувог, грожђица и сувих кајсија (100 грама сваког састојка) помешано са 2 велике кашике меда и узимајте 2 кашике са неколико гутљаја топлих вода преко ноћи. Још један безопасан народни лек – лаксативна љепота сливова и репе: прелијете 300 гр. мешавина сланине, репа и овсених пахуљица (састојци у једнаким размерама) 2 литре воде, довести до вреле и оставити сат времена на ниској врућини.1 шоље филтриране и хлађене јухе снимљене пред спавање, а остатак се чува у фрижидеру. Ако је запремина током трудноће спастична у природи, како би се ублажио стање, можете подмазати умирујућа трава или седатив који прописује лекар. Када кретање црева узроковано кретањем црева је одложено, трудница може радити вежбе како би смањила притисак материце на ректум, ако нема контраиндикација за ово. Спречавање запртја код будућих мајки Најбољи савет како се ријешити запрети током трудноће је спречавање њихове појаве. Једва да је научила о свом пријатном положају, жена треба реструктурирати своју исхрану у складу са потребама трудног тела како би мирно носила и родила дијете и водила рачуна о свом здрављу. Да бисте спречили запртје, морате се придржавати следећих препорука: Потрошња довољно влакана (житарица, овсена каша, хлеб брана, сирово поврће). Дијета је уравнотежена храњивим састојцима и витаминско-минералним састојцима. Укључивање сушеног воћа, несладканог воћа, биљног уља, ферментисаних млечних пића у менију. Изузетак производа за формирање и фиксирање гаса – јак чај и кафа, бели хлеб и пецива, јела од крупице, боровнице и лингвице, банане, купус, махунарке, масти и пржени. Углавном текућа и полустична конзистенција посуђа – супе, кашице. Права расподела исхране током дана: протеинска храна – ујутру, увече углавном поврће и млечни производи. Одговарајући унос течности са пијанцем: обична негазирана вода, несладени компот сушеног воћа, воћни напици, биљни чајеви. Укупна запремина – не мање од 1500 мл дневно. Ујутро, након што се пробудите, обавезни "ритуал" је пити чашу хладне воде, закишељене лимуновим соком. Ако нема ограничења на физичку активност, важно је да труднице ходају сваког дана на свежем ваздуху, препоручују се пливање, ходање, јога, фитбалл и друге вежбе које су дозвољене током трудноће. Није неопходно објаснити да ток трудноће и здравље будућег потомства углавном зависи од понашања и начина живота мајке. Ако трудница не успије да се носи са проблемима "тоалета" уз помоћ ових средстава, требате га обавијестити о вашим невољи када посјетите гинеколога породиља.Након откривања узрока болести и процене могућих ризика за ношење, лекар може прописати озбиљније методе.


source: wikipedia

text: 1965. је била проста година. Догађаји Јануар 1. јануар — Под вођством лидера покрета Фатах Јасера Арафата формирана је Палестинска ослободилачка организација. Фебруар 9. фебруар — Прве америчке борбене трупе су послате у Јужни Вијетнам. 19. фебруар — Проглашена независност афричке државе Гамбије у оквиру Британског комонвелта. 20. фебруар — Насина сонда Ренџер 8 је успешно послала 7.137 слика Месеца у последњих 23 минута своје мисије пре него што се срушила у Море спокојства. Март 2. март — Америчко и Јужновијетнамско ваздухопловство су започели операцију Котрљајући гром, трогодишњу кампању бомбардовања Северног Вијетнама. 7. март — Државна и локална полиција у Селми су претукле групу од око 600 активиста за грађанска права током марша на Монтгомери. 18. март — Током лета васионског брода "Восход 2" совјетски космонаут Алексеј Леонов изашао из летелице и постао први човек који је изашао у отворени свемир. Април Мај Јун 8. јун — Армија САД у Јужном Вијетнаму добила овлашћење да предузима офанзивне операције. 19. јун — Закон о грађанским правима је усвојен у Конгресу САД након филибастера од 83 дана. 19. јун — Генерал Хуари Бумедијен војним ударом са власти збацио председника Алжира Ахмеда бен Белу. Јул 14. јул — „Маринер 4“, америчка сонда лансирана 1964. године, направио је прве фотографије Марса. 16. јул — Отворен је 11,6 km дуг тунел испод Монблана који је повезао Италију и Француску. Август 6. август — Амерички председник Линдон Џонсон је потписао Закон о праву гласа, чиме је он ступио на снагу. 9. август — Малезија је избацила Сингапур из свог састава због жестоког идеолошког сукоба њихових владајућих странака. Октобар Новембар 25. новембар — Војним ударом под вођством генерала Жозефа Мобутуа у Конгу је збачен са власти председник Жозеф Каса-Вубу. Децембар 7. децембар — Васељенски патријарх Атинагора и папа Павле VI укинули су међусобну екскомуникацију две цркве којом је 1054. почео раскол двеју хришћанских цркава. Рођења Јануар 4. јануар — Џулија Ормонд, енглеска глумица 4. јануар — Ги Форже, француски тенисер 5. јануар — Вини Џоунс, енглеско-велшки глумац и фудбалер 9. јануар — Магси Боугс, амерички кошаркаш и кошаркашки тренер 9. јануар — Џоели Ричардсон, енглеска глумица 9. јануар — Хадавеј, тринидадско-немачки музичар 10. јануар — Дејан Јоксимовић, српски фудбалер 13. јануар — Андрија Гавриловић, српски кошаркашки тренер 15. јануар — Џејмс Незбит, северноирски глумац 15. јануар — Адам Џоунс, амерички музичар, најпознатији као гитариста групе -{Tool}- 16. јануар — Гоца Божиновска, српска певачица 22. јануар — Дајана Лејн, америчка глумица 24. јануар — Димитрије Илић, српски глумац 31. јануар — Влада Стошић, српски фудбалер Фебруар 1. фебруар — Брендон Ли, амерички глумац (прем. 1993) 5. фебруар — Кике Санчез Флорес, шпански фудбалер и фудбалски тренер 5. фебруар — Георге Хађи, румунски фудбалер и фудбалски тренер 6. фебруар — Јан Свјерак, чешки редитељ, сценариста и продуцент 7. фебруар — Крис Рок, амерички глумац, комичар, писац, продуцент и редитељ 9. фебруар — Велимир Перасовић, хрватски кошаркаш и кошаркашки тренер 15. фебруар — Небојша Бакочевић, српски глумац 17. фебруар — Мајкл Беј, амерички редитељ, продуцент и глумац 18. фебруар — -{Dr. Dre}-, амерички хип хоп музичар, музички продуцент и глумац 21. фебруар — Еваир, бразилски фудбалер 23. фебруар — Кристин Дејвис, америчка глумица 23. фебруар — Хелена Сукова, чешка тенисерка Март 3. март — Драган Стојковић, српски фудбалер и фудбалски тренер 13. март — Весна Тривалић, српска глумица 14. март — Кевин Вилијамсон, амерички сценариста, продуцент, глумац и редитељ 16. март — Сергеј Базаревич, руски кошаркаш и кошаркашки тренер 16. март — Белен Руеда, шпанска глумица 18. март — Дајана Лорен, америчка порнографска глумица, редитељка, плесачица и певачица 24. март — Андертејкер, амерички рвач 24. март — Маријан Вајда, словеначки тенисер и тениски тренер 24. март — Питер Џејкобсон, амерички глумац 25. март — Сара Џесика Паркер, америчка глумица, продуценткиња и модна дизајнерка 28. март — Срђан Тодоровић, српски глумац и музичар 30. март — Карел Новачек, чешки тенисер 31. март — Раде Тошић, босанскохерцеговачки фудбалер Април 1. април — Божидар Ђелић, српски политичар и економиста 4. април — Роберт Дауни Јуниор, амерички глумац, продуцент и музичар 9. април — Полина Поришкова, чешко-шведска глумица, модел и списатељица 12. април — Ким Боднија, дански глумац 10. април — Гордана Лукић, српска глумица 16. април — Џон Крајер, амерички глумац, комичар и редитељ 16. април — Мартин Лоренс, амерички глумац, комичар, музичар, сценариста и продуцент 26. април — Душанка Стојановић, српска глумица Мај 1. мај — Маја Маршићевић Тасић, српска новинарка и активисткиња (прем. 2001) 7. мај — Наташа Иванчевић, српска глумица 8. мај — Татјана Венчеловски, српска глумица, књижевница, новинарка и радио и ТВ водитељка 10. мај — Линда Еванђелиста, канадски модел 13. мај — Предраг Спасић, српски фудбалер 16. мај — Крист Новоселић, амерички музичар, најпознатији као суоснивач и басиста групе -{Nirvana}- 24. мај — Џон Рајли, амерички глумац, комичар, певач, сценариста и продуцент 25. мај — Зоран Јовановић, српски кошаркаш 27. мај — Пет Кеш, аустралијски тенисер 31. мај — Брук Шилдс, америчка глумица и модел Јун 2. јун — Фрањо Араповић, хрватски кошаркаш 4. јун — Игор Колаковић, црногорски одбојкаш и одбојкашки тренер 7. јун — Дејмијен Херст, енглески уметник 8. јун — Френк Грило, амерички глумац 9. јун — Зорана Павић, српска певачица 10. јун — Елизабет Херли, енглеска глумица и модел 11. јун — Јоргос Барцокас, грчки кошаркаш и кошаркашки тренер 12. јун — Слободан Крчмаревић, српски фудбалер и фудбалски тренер 23. јун — Милош Бурсаћ, српски фудбалер 30. јун — Мич Ричмонд, амерички кошаркаш Јул 3. јул — Кони Нилсен, данска глумица 4. јул — Хорас Грант, амерички кошаркаш 6. јул — Теофил Панчић, српски новинар, колумниста и књижевни критичар 10. јул — Митар Мркела, српски фудбалер 17. јул — Сантијаго Сегура, шпански глумац, сценариста, редитељ и продуцент 23. јул — Слеш, енглеско-амерички музичар, најпознатији као гитариста групе -{Guns N' Roses}- 27. јул — Хосе Луис Чилаверт, парагвајски фудбалски голман 31. јул — Џ. К. Роулинг, америчка књижевница, сценаристкиња и продуценткиња Август 1. август — Сем Мендиз, енглески режисер, сценариста и продуцент 2. август — Рефик Шабанаџовић, црногорски фудбалер 4. август — Фредрик Рејнфелт, шведски економиста и политичар, премијер Шведске (2006—2014) 4. август — Михаел Скибе, немачки фудбалер и фудбалски тренер 6. август — Лик Алфан, француски алпски скијаш и аутомобилиста 6. август — Дејвид Робинсон, амерички кошаркаш 10. август — Џон Старкс, амерички кошаркаш 11. август — Вајола Дејвис, америчка глумица и продуценткиња 11. август — Душан Гојков, српски и југословенски песник 12. август — Питер Краузе, амерички глумац 16. август — Горан Баре, хрватски музичар, најпознатији као оснивач и певач групе Мајке 19. август — Кевин Дилон, амерички глумац 19. август — Кира Сеџвик, америчка глумица, продуценткиња и режисерка 24. август — Марли Матлин, америчка глумица, списатељица и активисткиња 24. август — Реџи Милер, амерички кошаркаш 27. август — Горан Василијевић, српски фудбалер и фудбалски тренер 27. август — Пауло Силас, бразилски фудбалер и фудбалски тренер 28. август — Шанаја Твејн, канадска музичарка и глумица Септембар 2. септембар — Ленокс Луис, амерички боксер 3. септембар — Чарли Шин, амерички глумац 6. септембар — Предраг Ј. Марковић, српски историчар 7. септембар — Дарко Панчев, македонски фудбалер 11. септембар — Башар ел Асад, сиријски политичар 11. септембар — Моби, амерички музичар и музички продуцент 14. септембар — Дмитриј Медведев, руски политичар, трећи председник Русије 21. септембар — Фредерик Бегбеде, француски писац, књижевни критичар и ТВ водитељ 21. септембар — Дејвид Венам, аустралијски глумац 23. септембар — Марк Вудфорд, аустралијски тенисер 25. септембар — Скоти Пипен, амерички кошаркаш 26. септембар — Радисав Ћурчић, српски кошаркаш 27. септембар — Стив Кер, амерички кошаркаш и кошаркашки тренер Октобар 1. октобар — Тед Кинг, амерички глумац 4. октобар — Драган Јовановић, српски глумац 10. октобар — Крис Пен, амерички глумац (прем. 2006) 12. октобар — Боб Шнајдер, амерички музичар 21. октобар: Јон Андони Гоикоечеа, шпански фудбалер Јожек Хорват Муц, словеначки и ромски књижевник и ромолог Новембар 2. новембар — Наташа Мићић, српска политичарка и правница, председница Скупштине Србије 13. новембар — Жељко Петровић, црногорски фудбалер и фудбалски тренер 14. новембар — Стјуарт Стејплс, енглески музичар, најпознатији као фронтмен, певач и гитариста групе -{Tindersticks}- 15. новембар — Најџел Бонд, енглески играч снукера 19. новембар — Лоран Блан, француски фудбалер и фудбалски тренер 21. новембар — Бјерк, исналдска музичарка, музичка продуценткиња и глумица 21. новембар — Александер Сидиг, енглески глумац 22. новембар — Мадс Микелсен, дански глумац 23. новембар — Лидија Бајук, хрватска музичарка и песникиња 30. новембар — Алдаир, бразилски фудбалер 30. новембар — Бен Стилер, амерички глумац, комичар, сценариста, редитељ и продуцент Децембар 1. децембар — Магнифико, словеначки музичар 3. децембар — Катарина Вит, немачка клизачица на леду 5. децембар — Слађан Шћеповић, српски фудбалер и фудбалски тренер 7. децембар — Џефри Рајт, амерички глумац 14. децембар — Аљоша Асановић, хрватски фудбалер и фудбалски тренер 17. децембар — Јасна Шекарић, српска стрелкиња 18. децембар — Игор Милановић, српски ватерполиста 21. децембар — Енди Дик, амерички комичар, глумац и редитељ 22. децембар — Сержи Лопез, шпански глумац 26. децембар — Мазињо Оливеира, бразилски фудбалер 31. децембар — Николас Спаркс, амерички књижевник и сценариста Непознат датум Непознат датум - Владимир Арсенијевић, српски књижевник Непознат датум - Жељка Милановић, српска диригенткиња Смрти Јануар 24. јануар — Винстон Черчил, британски политичар и премијер Уједињеног Краљевства Март 18. март — Фарук I Египатски, египатски краљ 19. март — Георге Георгију-Деж, румунски политичар Јул 7. јул — Моше Шарет, израелски политичар Август 21. август — Одил Дефреј, белгијски бициклиста. (*1888) Септембар 4. септембар — Алберт Швајцер, немачки теолог, музичар, лекар, добитник Нобелове награде за мир 1952. године Нобелове награде Физика — Син-Итиро Томонага (朝永 振一郎), Џулијан Швингер и Ричард Фајнман Хемија — Роберт Бернс Вудвард Медицина — Франсоа Жакоб, Андре Луоф и Жак Моно Књижевност — Михаил Шолохов Мир — УНИЦЕФ Економија — Награда у овој области почела је да се додељује 1969. године Литература Б92 1960-е 61965


source: fineweb

text: У селу Рудник, на делу падине која се на граници потеса Долови, Доње поаре и Бање брдо, лучно повија око једне плитко мочварне увале, на 35 приватних парцела, по површини се налазе углавном делови керамичких посуда из периода старијег и млађег неолита, тј. старчевачке и винчанске културне групе. Мањим ископавањима 1967/68. године потврђено је да се ради о изузетно богатом и важном локалитету.


У његовом родном селу, између Прукљанског и Врањског језера и испод куле Јанковић Стојана, до 1991. године живело је хиљаду Срба, будућих бескућника. Њихова огњишта су порушена или минирана, осам мештана убијено, а виногради с укупно милион чокота запустели. Јово је радио у Војном ремонтном заводу „Велимир Шкорпик” у Шибенику, али се са децом и супругом Васком, која је Македонка, преселио у Скопље. Вратио се у Крајину 1992. и настанио у Книну па и отуда морао да бежи после три лета, у Београд, одакле је, као возач у војсци, био прекомандован у Приштину.


„Марш на Дрину“ увек нам је у малом џепу - Спутњик Србија 00:45 01 Новембар 2020 © Фото : Архива Дома војске: Марко Рупена Управо такав концерт, променадни, овај реномирани оркестар приређује за Београђане у суботу, 26. септембра, обележавајући тако Дан ансамбла „Бинички“. „Марш на Дрину“ је нешто са чим живимо „То је једноставно нешто што се очекује као врхунац. Реч је о композицији која искаче из времена, хронологије... Поред тога што буди родољубиви осећај у слушаоцу и извођачу, она је и нешто изнад тога, нешто са чим живимо. Због тога је „Марш“ наш бис на сваком концерту“, објашњава Живковић. © Фото : Архива Дома војске „Бах 335“ концерт на Коларцу, први после полугодишње паузе Откривши за Спутњик како ће изгледати финале концерта, начелник ансамбла објашњава и са колико одговорности сваке године „Бинички“ излази пред публику која увек очекује - нешто интересантно. „Ове године смо одлучили да концерт изведемо на платоу испред Војног музеја на Калемегдану, објекта који осликава нашу прошлост, наступимо са програмом који је популаран, познат, али и који осликава тај војнички живот и дух система у ком ми радимо као уметници. Уверени смо да је то прикладно за ову прилику и надамо се да ће бити на задовољство свих“. Мајор Живковић каже и да ће овога пута пред публику изаћи са програмом који представља ретроспективу војне музике – од корачница, градских композиција које су се свирале на дворовима, до свега онога што је кроз разне ситуације вековима пратило војску и државу. Тај концерт разликује се од недавног „Бах 335“ којим је на Коларцу ансамбл „Станислав Бинички“ отворио концертну сезону, што само по себи говори о музичкој специфичности и уметничкој ширини његових чланова. Мајор Никола Живковић, начелник уметничког ансамбла „Станислав Бинички“ „Наш ансамбл је оркестар необичног састава. Ми смо у обавези да - у систему одбране у којем је и осмишљено да функционишемо - одговоримо на различите задатке. Незаобилазни смо у протоколарним дешавањима највишег војног и државног врха, наша је обавеза и да негујемо националну и музику војничког духа која је у нашој земљи важна основа за читав музички живот. Војна музика је зачетак свега: и првог оркестра, и прве музичке школе, хора... Тако је и наш ансамбл, који с поносом носи име Станислава Биничког, заправо логичан следбеник првог симфонијском оркестра који је концертирао у првој модерној српској држави. То је био Београдски војни оркестар ког је Бинички основао 26. септембтра 1899. Све нам то задаје широку лепезу могућности, али и велику обавезу да се покажемо у разним музичким жанровима. Током концертне сезоне наступамо са веома озбиљним програмом класичне уметничке музике, али исто тако задовољавамо све оно што наше биће војника уметника изискује: да се вратимо зачецима и да са војном музиком испоштујемо традицију“, подсећа мајор Живковић. Он истиче да војна музика није нешто што је необично у свету, али и да је српска војна музика специфична и нешто другачија. „Наша војна музика носи, у неком добром смислу, бреме почетка. Због тога увек осећамо појачану одговорност, без обзира да ли свирамо уметничку или искључиво војну музику. Станислав Бинички нам је те 1899. задао велики домаћи задатак који ћемо вечно испуњавати“, каже начелник ансамбла мајор Никола Живковић. концерт, оркестар, Марш на Дрину


source: CulturaX

text: Разговор:Томислав Николић — Википедија Разговор:Томислав Николић Следећи медиј помиње овај чланак: "Vikipedija: Tomislav Nikolić "pre svega grobar"". 021.rs. 8. 5. 2017. Приступљено 27. 11. 2019. СК Југославије[уреди извор] Каквих извор има да је председник Николић био члан СКЈ у периоду 1970-90?--Serb1914 (разговор) 20:10, 8. септембар 2013. (CEST) Ниједан од наведених извора нема ништа о тој констатацији па је треба обрисати.--Drazetad (разговор) 22:39, 2. јануар 2014. (CET) Зар[уреди извор] овај није из Бајчетине, како сам често наводи?--Оњегин (разговор) 01:43, 10. децембар 2013. (CET) Штрајк глађу и жеђу[уреди извор] У одељку "Штрајк глађу и жеђу" је наведено да је Томислав Николић штрајковао 6 дана жеђу. Та информација, иако су је медији тако пренели, једноставно није тачна јер је Николић започео штрајк у суботу ујутро а већ у недељу увече је одвезен у приватну болницу где је примио лекове за срце (тако су тада пренели медији). Самим тим, уношењем лекова, Николић је прекинуо штрајк жеђу јер је лекове примио венски и тако унео течност у организам. Друга чињеница која доказује да информација о дужини штрајка жеђу није тачна је та да је медицински немогуће не уносити течност у организам дуже од 3 дана без озбиљних последица по здравље, а Николић тада није имао озбиљних последица по здравље. Зато мислим да би ову информацију требало исправити уз одговарајућу референцу а не остављати садашње информације које су преносили медији а нису тачне.-- Nemanja001 (разговор) 15:20, 6. април 2014. (CEST)


text: Војводина, званично Аутономна Покрајина Војводина — скраћено АПВ, јесте аутономна покрајина у саставу Републике Србије. Простире се преко Панонске низије, а на југу граничи са главним градом Београдом и рекама Савом и Дунавом. Према попису из 2022. има 1.740.230 становника. Административни центар је Нови Сад, други по величини град у Србији. Војводину чине историјски региони Банат, Бачка и Срем. Покрајина се граничи на северу са Мађарском, на истоку са Румунијом, на западу са Хрватском и на југозападу са БиХ (Република Српска). Јужну границу већим делом чине реке Дунав и Сава. Позната је као мултиетничко и мултикултурално подручје, са око 26 етничких група и шест службених језика. Име Име Војводина на српском језику означава територију којом управља војвода. У српском језику се користе још две варијанте имена Војводине, а то су: Војводовина и Војводство. У пољском језику се данас такође користи назив -{województwo}- као ознака за покрајину. Име Војводине потиче из 1848. године, када се простор данашње Војводине звао Српска Војводина (1848—1849) и Војводство Србија (1849—1860). Од 1945. године, у службеној је употреби назив Војводина. Службени називи на осталим службеним језицима Војводине: Иако се име Војводине у континуитету користи од 1848. године, назив има дубље историјско порекло, тако да је још 1690. и 1694. године Србима у Хабзбуршкој монархији било признато право на војводу и засебну територију (војводину), а још у 9. веку су на подручју данашње Војводине постојала војводства, којима су владале бугарске војводе. Географија Војводина се простире у Панонској низији и скоро целом својом површином (са изузетком северне Мачве) спада географски у средњу Европу, са површином од 21.500 -{km2}-, на којој живи нешто више од два милиона становника. Административно седиште покрајине је Нови Сад. Географски региони који чине Војводину су Банат, Бачка и Срем, као и мали северни део Мачве. Рељеф Војводине је претежно равничарски, изузев Срема, којим доминира планина Фрушка гора, и југоистока Баната, са Вршачким планинама. Најнижа тачка Војводине је 75 -{m}-, a највиша 641 -{m}-. Највећи хидрографски потенцијал чини река Дунав са својим притокама, као најважнија водена саобраћајница и стратешки саобраћајни правац у средњој Европи. Дунав кроз Србију протиче у дужини од 588 km, и то претежно кроз Војводину, а целом овом дужином је плован. Пловне су и његове притоке Тиса (168 -{km}-), Сава (206 -{km}-) и Бегеј (75 -{km}-), између којих је прокопана разграната мрежа канала за наводњавање, одводњавање и транспорт, канал Дунав—Тиса—Дунав, укупне дужине 939 -{km}-, од чега је 673 -{km}- пловно. У географском смислу, појам Војводина може се односити и на делове Срема и Баната који припадају граду Београду (Панчевачки Рит, Земун, Нови Београд, Сурчин), а у историјском смислу овај појам се односио и на делове Срема, Бачке и Баната који данас припадају Хрватској, Мађарској и Румунији, а такође се односио и на подручје Барање. Историја Током историје, на територији данашње Војводине траг су оставили многи народи: Срби, Илири, Трачани, Келти, Римљани, Сармати, Готи, Хуни, Гепиди, Остроготи, Лангобарди, Византинци, Стари Словени, Авари, Франци, Бугари, Мађари, Османски Турци, Немци и други. У време римске управе, подручје данашње Војводине било је у самом средишту светских дешавања, будући да је град Сирмијум (данашња Сремска Митровица) био један од четири главна града Римског царства, а у самом граду или његовој околини рођено је шест римских царева. Словени (углавном преци данашњих Срба) се насељавају на територију данашње Војводине у шестом веку, заједно са Аварима (а у мањим групама вероватно и пре шестог века). За време аварске и бугарске управе, деловима данашње Војводине су управљали локални владари који су носили титуле војводе или жупана. Такви владари били су Кувер (7. век), Бута-ул (8. век), Салан са резиденцијом у граду Тителу и Глад (9. век), као и Ахтум и Сермон (11. век). Између десетог и дванаестог века, на подручју данашње Војводине се устаљује угарска власт. Становништво средњовековне Угарске било је етнички мешовито и укључивало је Мађаре, Словене, Кумане, Сасе, Секеље, Јасе, Влахе, итд. Мађари су у почетку чинили владајући слој угарског друштва, док су кметови били углавном Словени. Крајем 13. и почетком 14. века, доњим и горњим Сремом (данашња Мачва и данашњи Срем), владали су српски краљ Стефан Драгутин (између 1282. и 1316. године) и угарски великаш Угрин Чак (умро 1311. године), а обојица су били фактички независни владари. Иако су Срби на територији Војводине били део староседелачког словенског становништва (посебно у Срему), већи број Срба почиње да се насељава на ово подручје почевши од четрнаестог века. Непосредно пред отоманско освајање ових простора, Срби су чинили знатан део становништва данашње Војводине. После пада Србије под Турке (1459. године), деспоти Србије су наставили да владају на територији данашње Војводине (углавном у Срему), тада под управом Угарске, као вазали угарских краљева. Резиденција српских деспота налазила се у граду Купинику (данашње Купиново) у Срему. Убрзо после Мохачке битке (1526. године) и војног пораза који је Угарској нанело Османско царство, на историјску сцену излази самозвани српски цар, Јован Ненад. Уз помоћ војске првобитно састављене од српских плаћеника, Јован Ненад успоставља своју власт у Бачкој, северном Банату и делу Срема и ствара једну пролазну независну државу, чији је главни град била Суботица. На врхунцу моћи, Јован Ненад се у Суботици крунисао за српског цара. Ова српска држава била је кратког века. Угарски племићи су се удружили против Јована Ненада и поразили његову војску у лето 1527. године, а цар Јован Ненад је убијен. После пропасти цареве државе, Бачка и делови Баната којима је управљао долазе за кратко време поново под угарску управу, да би убрзо дошли под директну отоманску управу. После убиства цара Јована Ненада, дотадашњи врховни командант његове армије, Радослав Челник, преместио се са делом бивше цареве војске из Бачке у Срем, којим је тада управљало Османско царство. Челник је за себе узео титулу сремског војводе и владао Сремом од 1527. до 1530. године као отомански вазал, а резиденција му се налазила у граду Сланкамену. Пошто је Челник раскинуо свој савез са Турцима и преместио се на хабсбуршку територију, Срем долази под директну отоманску управу после 1530. године. Током отоманског освајања и успоставе отоманске власти мађарско и католичко словенско (шокачко) становништво се углавном иселило са ових простора. Током отоманске владавине, већи део становништва Војводине чинили су Срби, који су претежно живели у селима, док је градове настањивало етнички и верски мешовито становништво, које је укључивало Србе, муслимане (Турци, исламизовани Срби, Арапи), Роме, Грке, Цинцаре, Јевреје, итд. После обнове Пећке патријаршије 1557. године, које је издејствовао Мехмед паша Соколовић, православни Срби са подручја Војводине дошли су под њену јурисдикцију, а поглавар патријаршије имао је тада титулу „патријарха Срба, Бугара, поморских и северних страна“. Срби у Банату су подигли велики устанак против турске власти 1594. године, а царевина им се осветила спаљивањем моштију Светог Саве – највеће српске реликвије, коју су поштовали чак и муслимани српског порекла. После Карловачког (1699) и Пожаревачког мира (1718), целокупна територија данашње Војводине долази под аустријску (хабсбуршку) власт. Делови територије данашње Војводине укључени су тада у војну границу, а други делови су дошли под цивилну (жупанијску) власт. За разлику од територија под цивилном управом, војном границом управљало се директно из Беча. Из овог периода су познате и две велике сеобе Срба у Аустријску царевину (1690. и 1739. године), којима је појачана бројност српског становништва на подручју Војводине. Срби су тада признати за једну од нација Хабсбуршке монархије (Natio Rasciana) и признато им је право на једно посебно војводство, односно територијалну аутономију. Ово право је, међутим, остварено тек у револуцији од 1848. до 1849. године. Током аустријске владавине, на територију Војводине су се, поред Срба, населили и многи колонисти, највише Немци и Мађари, али такође и Словаци, Хрвати, Русини, Румуни и други. После избијања мађарске револуције (15. марта 1848. године), делегација војвођанских Срба кренула је у Пожун, да новој мађарској влади достави захтеве Срба за равноправним положајем у Угарској. После неуспелих преговора, дошло је до немира у војвођанским градовима, којом приликом су Срби спалили матичне књиге вођене на мађарском језику. Што је мађарска влада била непопустљивија према умереним српским захтевима, то су ови захтеви постајали радикалнији. У првим српским захтевима не спомињу се ни војвода ни војводина ни аутономија, али ће то веома брзо постати главне тачке српских захтева. На Мајској скупштини у Сремским Карловцима (од 13. до 15. маја 1848. године), Срби су прогласили Српску Војводину, која се састојала од Срема, Баната, Бачке и Барање. За војводу је изабран Стеван Шупљикац, Карловачка митрополија је уздигнута на ранг патријаршије, а тадашњи митрополит, Јосиф Рајачић, проглашен је за српског патријарха. Изабран је народни одбор као привремена влада Српске Војводине. Одлуке Мајске скупштине потврђене су касније од стране аустријског двора. Мађарска влада је цео овај покрет српског народа прогласила бунтовничким и решила да га сломи војнички. Срби су пружили енергичан отпор и у данашњој Војводини је беснео прави рат. Непопустљивост мађарске владе искористило је српско вођство, на челу са патријархом Рајачићем. Кад је аустријски цар прогласио Мађаре за бунтовнике, српске трупе из Војводине укључиле су се у царску војску и учествовале су у гушењу револуције у Угарској. После пораза мађарске револуције, одлуком аустријског цара, у новембру 1849. године, формирана је једна засебна аустријска покрајина названа Војводство Србија и Тамишки Банат (-{Wojwodschaft Serbien und Tamisch Banat}-), која се састојала од делова Баната, Бачке и Срема. Покрајином је управљао аустријски гувернер, чије се седиште налазило у Темишвару, а титула војводе је припадала аустријском цару. Службени језици Војводства Србије били су немачки и илирски (српски). Покрајина Војводство Србија и Тамишки Банат је укинута 1860. године а већи део њене територије (Банат и Бачка) је прикључен хабсбуршкој Угарској, са изузетком Срема који је прикључен Краљевини Славонији, која касније постаје део Краљевине Хрватске-Славоније у оквиру хабсбуршке Угарске. После распада Аустроугарске монархије (29. октобра 1918. године), Велика народна скупштина Срба, Буњеваца и осталих Словена у Банату, Бачкој и Барањи је Новом Саду 25. новембра 1918. године прогласила отцепљење Баната, Бачке и Барање од Угарске и њихово присаједињење Краљевини Србији, што је касније озакоњено Видовданским уставом. Један дан пре тога (24. новембра 1918.), скупштина Срема, одржана у Руми, се такође изјаснила за прикључење Срема Србији. Делегацију представника Баната, Бачке и Барање примио је регент Александар у Београду 1. децембра 1918. године, када је проглашено стварање Краљевине Срба, Хрвата и Словенаца. Поред одлуке о присаједињењу Краљевини Србији, Велика народна скупштина у Новом Саду је такође донела одлуку о формирању покрајинске владе (народне управе) и покрајинске скупштине (великог народног савета) за Банат, Бачку и Барању. За председника народне управе изабран је др Јован Лалошевић, а за председника великог народног савета др Славко Милетић. Народна управа за Банат, Бачку и Барању била је активна све до 11. марта 1919. године, када је одржала своју последњу седницу. Краљевство Срба, Хрвата и Словенаца било је у почетку подељено на округе и жупаније, а затим на области. 1929. године формирана је покрајина Краљевине Југославије, названа Дунавска бановина, са седиштем у Новом Саду, која је обухватала Бачку, Барању, већи део Баната и Срема, као и део Шумадије и Браничева. После краткотрајног Априлског рата и брзе капитулације Краљевине Југославије 1941. године, Војводина је окупирана од стране Сила Осовине и подељена на три окупационе зоне: Срем су Немци предали Независној Држави Хрватској, Бачку и Барању је анектирала Хортијева Мађарска, док је Банат потпао под власт домаћих Немаца, иако је формално припадао Недићевој Србији. Терор и физичко уништење недужног народа, привредна пљачка, општа обесправљеност, беда и очај карактерисали су четворогодишњу окупацију (1941—1944). У току фашистичке окупације у Војводини је око 50.000 људи убијено, а преко 280.000 је било интернирано, хапшено, злостављано и мучено. Покрет отпора, који су комунисти покренули већ у лето 1941, недовољно припремљен и осмишљен према датим условима, претрпео је у Банату и Бачкој тежак пораз, док је у Срему, после солиднијих припрема, постепено прерастао у општенародни устанак. Искуства из Срема у организовању ослободилачке борбе пренесена су у лето 1944. у Банат, Бачку и Барању, тако да је пре доласка Црвене армије, октобра 1944, овде већ била устројена нова народна власт са ослободилачким институцијама. Током Народноослободилачке борбе (1941-1945), на појединим привремено ослобођеним подручјима Војводине основани су органи народне власти, на челу са Главним народноослободилачким одбором Војводине (ГНООВ), који је установљен у новембру 1943. године. Након ослобођења највећег дела Војводине у јесен 1944. године, покренуто је питање о озваничењу статуса Војводине као аутономне покрајине, с обзиром на њене историјске, економске и културне посебности, као и постојање већег броја припадника националних мањина. На пленарном заседању које је одржано 6. априла 1945. године у Новом Саду, чланови ГНООВ су донели једногласну одлуку: "Да Војводина има да буде у саставу федералне јединице Србије. Да Војводина у саставу федералне Србије има пуну аутономију као аутономна покрајина". Делегација ГНООВ је потом отпутовала у Београд, где је учествовала на заседању Антифашистичке скупштине народног ослобођења Србије (АСНОС). На седници која је одржана 7. априла 1945. године, представници ГНООВ су делегатима АСНОС-а саопштили одлуку о укључивању Војводине у састав Србије, на шта је АСНОС одговорио усвајањем резолуције којом је одлука ГНООВ поздрављена и прихваћена. Скупштина изасланика народа Војводине, која је одржана 30. и 31. јула 1945. године у Новом Саду, потврдила је дотадашњи рад и одлуке ГНООВ. Скупштина је такође формализовала одлуку о уласку Војводине, као аутономне покрајине, у састав федералне јединице Србије. Статус аутономне покрајине у Србији, Војводина је задржала до данас, иако се степен аутономије мењао током времена. Највећи степен аутономије Војводина је имала између 1974. и 1990. године, када је, иако формално у саставу Србије, имала статус федералног субјекта Југославије са елементима државности. Правни статус Највиши правни акт Аутономне Покрајине Војводине је Статут (изнад којег је Устав Републике Србије), који је ступио на снагу 1. јануара 2010. године. Највиши покрајински орган је Скупштина, у коју се слободним изборима бира 120 посланика са територије АПВ и у којој су равноправни сви службени језици. Орган извршне власти је покрајинска Влада на чијем је челу председник владе. АП Војводина је чланица Савета европских регија при Европском парламенту, као прва, а засада и једина, регија која је постала чланица, а да матична држава није у том тренутку била члан Европске уније или Савета Европе. Такође, саоснивач је и регионалног савета еурорегије ДКМТ (Дунав—Кереш—Мориш—Тиса), који окупља, осим саме Војводине, и неколико жупанија из Мађарске и Румуније, и чији је задатак међусобна сарадња у регионалном привредном, културном и еколошком развоју. Територијална организација Војводина се састоји од 39 општина и 8 градова, подељених у 7 округа. Седишта округа су у: Новом Саду, Суботици, Зрењанину, Панчеву, Сомбору, Кикинди и Сремској Митровици. Саобраћајни значај Кроз Војводину пролазе важне саобраћајнице, пре свега ауто-пут који иде од средње Европе и Хоргоша на граници према Мађарској, па преко Новог Сада до Београда, и даље на југоисток ка Нишу где се рачва у два правца: један правац води на исток ка граници са Бугарском; други на југ, према Скопљу и Солуну. Трећи крак ауто-пута се у Срему одваја на запад, према суседној Републици Хрватској и даље ка западној Европи. Око ауто-пута је развијена и мрежа локалних путева и железничких праваца. На југу Војводине почиње моравско-вардарска долина, најважнија комуникација између севера и југа Балканског полуострва, која се управо код Београда укршта са дунавским правцем Исток—Запад, чинећи геостратешки чвор. То чини географскостратешки положај ове покрајине повољним и значајним за Србију. Демографија Етничке групе Према попису из 2022. године, Аутономна Покрајина Војводина има 1.740.230 становника, што чини 26,18% од укупног броја становника Републике Србије (без КиМ). Срби, којих у Војводини има 1.190.785 (или 68,43%), већинско су становништво ове северне српске покрајине. По бројности затим следе: Мађари (182.321 или 10,48%), Роми (40.938 или 2,35%), Словаци (39.807 или 2,29%), Хрвати (32.684 или 1,88%), Румуни (19.595 или 1,13%), Црногорци (12.424 или 0,71%), Буњевци (10.949 или 0,63%), Русини (11.207 или 0,64%), Југословени (12.438 или 0,71%), Македонци (7.021 или 0,40%), као и остале мање етничке скупине у које спадају: Руси (0,24%) Украјинци (0,18%), Муслимани (0,14%), Немци (0,11%), Албанци (0,11%), Словенци (0,06%), Бугари (0,06%) и други (укупно има више од 26 нација и националних или етничких група). У већини општина и градова Војводине већинско становништво су Срби. Мађари чине већину становништва у пет општина на северу Покрајине (Кањижа, Сента, Ада, Бачка Топола и Мали Иђош), Словаци чине већину становништва у општини Бачки Петровац, док су град Суботица и општине Бечеј, Чока, Бач и Ковачица етнички мешовите. У граду Суботици и у општинама Бечеј и Бач, појединачно најбројнија етничка група су Срби, у општини Чока Мађари, а у општини Ковачица Словаци (највећи број војвођанских Словака живи управо у овој општини). Други бројнији народи Војводине (Русини, Румуни, Црногорци, Буњевци, Хрвати, Чеси) чине већину становништва у појединим насељима, док Роми чине већину становништва у појединим градским четвртима и формалним приградским насељима. Религија Према резултатима пописа становништва из 2011. године, од укупног броја становника Војводине већину (према верској припадности) чине хришћани: православци (70,25%), католици (17,43%) и протестанти (3,31%). Муслимани чине 0,74% становника покрајине. Упоредни подаци о верској и етничкој припадности сведоче да у оквиру сваке етничке заједнице постоје специфичне религијске већине и мањине. Тако су Срби, Румуни, Црногорци, Роми и Македонци највећим делом православци, док су Мађари, Хрвати и Буњевци највећим делом католици. Украјинци су већим делом православци (57%), а мањим делом католици (36%), док су Русини већим делом католици (75%), а мањим делом православци (18%). Словаци су већим делом протестанти (82%), а мањим делом католици (6%). Бошњаци су највећим делом муслимани. Међу војвођанским Русинима, Украјинцима и Румунима који припадају католичкој вероисповести, највећи део су гркокатолици. Службени језици У Војводини је службено шест језика уз употребу њихових писама: српски (ћирилично писмо уз могућност употребе латиничног), мађарски (латиница), словачки (латиница), хрватски (латиница), румунски (латиница) и русински (ћирилица). Извршно Веће АПВ је оснивач и издавач новина на службеним језицима и то: дневне новине Дневник на српском језику и Magyar Szó (Мађарска реч) на мађарском језику, а недељници су Hrvatska riječ (Хрватска реч — хрватски), Hlas Ľudu (Глас народа — словачки), Libertatea (Слобода — румунски) и Руске слово (Русинска реч — русински). Састав становништва према матерњем језику, према попису из 2011. године, био је: српски језик (76,91%), мађарски језик (12,48%), словачки језик (2,47%), ромски језик (1,42%), румунски језик (1,25%), хрватски језик (0,75%), и други. Већи градови Школство У Војводини је школски систем развијен и састоји се од мреже: предшколских установа; основних школа (539), у којима се настава држи и на језицима националних мањина; средњих школа (110), на којима је омогућена и настава на језицима националних мањина; и Новосадског Универзитета, са 13 факултета, на којима се настава обавља и на језицима националних мањина. Наука и култура У традиционалном културном и научном упоришту српског народа у Војводини најстарије установе су: Матица српска, основана 1826. године и Српско народно позориште, основано 1861. године, у коме се представе изводе и на језицима националних мањина. У Новом Саду се налази и огранак Српске академије наука и уметности, Војвођанска академија наука и уметности, као и два научна института. У тим институцијама и на факултетима ради око три хиљаде стручњака различитих усмерења. Прво фотографско удружење основано је 1901. године: Фото, кино и видео савез Војводине, и једно је од најактивнијих удружења бивше СФР Југославије. Привреда У Војводини је привреда заснована на великом богатству квалитетног обрадивог земљишта, које захвата 84% њене површине, и чија природна плодност је побољшана мрежом канала за наводњавање, тако да је од 1,78 милиона хектара обрадиве земље око 0,5 милиона дренирано. Око 70% приноса са ових поља отпада на житарице, 20% на индустријско биље, а 10% на остале културе. Део плодова се извози, али већина се прерађује у домаћој прехрамбеној индустрији, стационираној углавном у Војводини (погони за прераду меса, воћа и поврћа, уљаре, шећеране, млекаре, итд). Неке од значајних компанија у Војводини су: Нафтна индустрија Србије Синтелон Србијагас ХИП Петрохемија (основана 1977) Апатинска пивара (основана 1756) АТП Војводина (основана 1945) Дневник холдинг Новосадски сајам Кондиторска индустрија Пионир (основана 1917) Фабрика шећера Зрењанин (основана 1911) Фабрика шећера Сента (основана 1961) -{MK Group}- Фабрика шећера Бачка (основана 1913) Радун инжењеринг Бачка Паланка (основана 1992) Нектар Бачка Паланка (основана 1998) Дунавпревоз Бачка Паланка (основана 1951) АД Бачка — Бачка Паланка (основана 1968) -{Hellenic Sugar}- Фабрика шећера Црвенка (основана 1911) Фабрика шећера Шајкашка (основана 1976) ПИК БЕЧЕЈ Пољопривреда АД Хемофарм ШТАДА Вршац (основана 1960) -{SwissLion}- — Таково Вршац Постоји и снажна базична индустрија, која производи машине за обраду метала, електричне уређаје и каблове, грађевинске материјале, нафтне деривате, хемијске производе, електромоторе, рото папир. Развијена је и индустрија производа високог нивоа обраде, попут зубарске опреме, возила, фармацеутских производа, порцелана и другог. Део прихода војвођанске привреде долази и од туризма, који је нарочито развијен на рекама и језерима, термалним изворима и на Фрушкој гори на којој се налазе бројни православни манастири српско-барокног стила, углавном подигнути између 15. и 17. века. Политика Види још: Покрајински избори 2004. и Покрајински избори 2008. На покрајинским изборима из 2008. године, од 120 посланичких места у скупштини АП Војводине, натполовичну већину (64 посланичка места) добила је коалиција За европску Војводину. Српска радикална странка освојила је 25 мандата, Мађарска коалиција 9, Заједно за Војводину 6, Демократска странка Србије — Нова Србија 6, Социјалистичка партија Србије – Партија уједињених пензионера Србије 5, док су различите групе грађана освојиле 5 мандата. Туризам Као туристичка дестинација, Војводина је позната по лову и риболову, бројним фестивалима хране, етно фестивалима, музичким фестивалима, као и богатим архитектонским и културним наслеђем, које укључује бројне православне манастире, дворце, тврђаве, као и остатке античке Римске цивилизације од којих су најзначајнији остаци римског Сирмијума. Галерија Види још Банат Бачка Срем Барања Референце Литература Спољашње везе Званична презентација Владе АП Војводине Званична презентација Скупштине АП Војводине Покрајински секретаријат за регионалну и међународну сарадњу Фонд "Европски послови" Аутономне Покрајине Војводине Привредна комора Војводине Званична презентација туристичке организације Војводине Војводина шуме Ловачки савез Војводине — туризам Национални парк Фрушка гора Воде Војводине Архив Војводине Покрајински секретаријат за културу Војводине Војвођанска академија наука Матица српска Радио Телевизија Војводине Музеј Војводине Музеј савремене уметности Војводине Град Нови Сад Дневник Војвођански информативно — забавни портал Дворци и летњиковци Војводине Црвени крст Војводине Документарни филм "Присаједињење 1918 - 2018" Административна подела Србије Статистички региони Србије Панонска низија


text: Git - Шта је Гит? 1.3 Почетак - Шта је Гит? Па, шта је у суштини Гит? Веома је важно схватити овај одељак, јер ако разумете шта је Гит и основе његовог функционисања, онда ће вам бити много једноставније да ефикасно користите програм Гит. Док учите програм Гит, пробајте да заборавите на ствари које знате о многим другим VCS системима као што су Subversion и Perforce; на тај начин ћете избећи неке суптилне недоумице док користите овај алат. Програм Гит чува и посматра податке на много другачији начин од осталих система, иако је његов кориснички интерфејс веома сличан њиховом, а разумевање тих разлика ће помоћи да не дође до забуне током коришћења. Снимци, не разлике Главна разлика између програма Гит и других VCS система (укључујући Subversion и екипу) је начин на који Гит посматра податке. Концептуално, већина других система чува податке као листу промена фајлова. Ови системи (CVS, Subversion, Perforce, Bazaar и тако даље) посматрају податке које чувају као скуп фајлова и промена које су направљене над њима током времена (ово се обично описујекао контрола верзије базирана на делтама). Слика 4. Чување података као промене у односу на основну верзију сваког фајла Програм Гит не посматра податке на овај начин, нити их тако памти. Уместо тога, програм Гит посматра податке као да су скуп снимака (snapshots) минијатурног фајл система. Сваки пут када извршите комит (commit), или сачувате стање свог пројекта у Гит репозиторијум, он у суштини узима слику стања ваших фајлова у том тренутку и памти референцу на тај снимак. Да би одржао ефикасност, ако се фајл није променио, програм Гит не чува фајл поново, већ само везу ка претходном идентичном фајлу који је већ раније сачувао. Програм Гит податке посматра као ток снимака. Слика 5. Чување података као снимака пројекта током времена Ово је важна разлика између програма Гит и скоро свих других VCS система. Због овога Гит скоро сваки аспект контроле верзије који су већина осталих система само копирали из претходне генерације посматра на другачији начин. То чини Гит минијатурним фајл системом са уграђеним изузетно моћним алатима, а не само обичним VCS системом. Истражићемо неке предности које добијате чистим посматрањем података на овај начин док будемо говорили о гранању у програму Гит у Гранање у програму Гит. Скоро свака операција је локална Већини операција у програму Гит су потребни само локалне фајлове и ресурси да би се извршиле - у општем случају, није потребна никаква информација са другог рачунара на мрежи. Ако сте навикнути на CVCS системе где већина операција има застој због латенције мреже, овај аспект Гита ће вас уверити у то да су богови брзине благосиљали Гит ванземаљским моћима. Пошто имате читаву историју пројекта одмах ту на локалном диску, већина операција ће се извршити скоро тренутно. На пример, да бисте прегледали историју пројекта, Гит не мора да оде на сервер да је преузме да би вам је приказао — само треба да је прочита директно из локалне базе података. Ово значи да ћете видети историју пројекта истог тренутка. Ако желите да видите измене које су унете у фајл између тренутне верзије и оне од пре месец дана, Гит може да погледа како је фајл изгледао пре месец дана и да уради локално израчунавање разлике, уместо да пита удаљени сервер да уради то или да повуче старију верзију фајла са удаљеног сервера и да израчуна разлику локално. Ово такође значи да нема много ствари које не можете да урадите док нисте прикачени на мрежу или на VPN. Ако се укрцате на авион или воз и желите да урадите нешто, можете да комитујете без проблема (у своју локалну копију, сећате се?) све док не дођете до мрежне конекције да гурнете податке на сервер. Ако одете кући и не можете да подесите VPN клијент да ради како треба, још увек можете да радите на пројекту. Код многих других система, овакве ствари су немогуће или захтевају превише муке. На пример, у програму Perforce не можете да урадите много тога ако нисте повезани са сервером; а у програмима Subversion и CVS можете да мењате фајлове, али не можете да комитујете промене у базу података (јер она није на мрежи). Ово можда не изгледа као велика ствар, али изненадили бисте се када видите колико овакве ствари значе. Гит има интегритет У програму Гит се за све рачуна контролна сума (checksum) пре него што се сачува, а онда се стварима приступа користећи ту контролну суму. То значи да је немогуће променити садржај било ког фајла или директоријума а да Гит не зна за то. Ова функционалност је уграђена у Гит у најнижим слојевима и својствена је његовој филозофији. Не можете да изгубите податке током транзита, или да дође до оштећења фајлова а да Гит то не примети. Механизам који програм Гит користи за контролну суму се зове SHA-1 хеш (SHA-1 hash). То је стринг од 40 карактера који се састоји од хексадецималних цифара (0-9 и a-f) и рачуна се на основу садржаја фајла или структуре директоријума у програму Гит. SHA-1 хеш изгледа отприлике овако: Ове хеш вредности ћете сретати посвуда у програму Гит јер их он доста користи. Заправо, све што програм Гит чува у базу података чува се на основу хеш вредности садржаја, а не на основу имена фајла. Гит углавном само додаје податке Када обављате акције у програму Гит, скоро све само додају податке у Гит базу података. Тешко је натерати систем да уради нешто што не може да се опозове, или да обрише податке на било који начин. Као и код било ког другог VCS система, можете да направите грешку код промена које још нису комитоване; али након што комитујете снимак у Гит, веома је тешко изгубити га, поготово ако редовно шаљете базу података другом репозиторијуму. Због овога је коришћење програма Гит право уживање, јер знамо да можемо да експериментишемо без бриге да ћемо нешто упропастити. За мало детаљнији поглед на то како Гит чува податке и како вратити податке које сте наизглед изгубили, погледајте Опозив. Три стања Сада обратите пажњу — ово је главна ствар коју треба запамтити о програму Гит ако желите да остатак процеса учења тече како ваља. Гит има три главна стања у којима се могу наћи ваши фајлови: измењено, стејџовано и комитовано: Измењено значи да сте променили фајл али да га још увек нисте комитовали у базу података. Стејџовано значи да сте измењени фајл означили да се у свом тренутном стању укључи у следећи комит снимка који будете направили. Комитовано значи да су подаци смештени у локалну бази података на сигурном. Ово нас води до три главне секције Гит пројекта: Гит директоријум, радни директоријум и стејџ. Слика 6. Радни директоријум, стејџ и Гит директоријум Радни директоријум је једно одјављивање (checkout) неке верзије пројекта. Ови фајлови се довлаче из компресоване базе података из Гит директоријума и смештају се на диск да бисте их користили и мењали. Стејџ је фајл који се обично налази у Гит директоријуму и чува информације о томе шта ће се укључити у следећи комит. Његово техничко име у Гит терминологији је "индекс", али се често користи и назив "стејџ". Гит директоријум је место где програм Гит чува све метаподатке и базу података објеката вашег пројекта. Ово је најважнији део програма Гит и то је оно што се копира када клонирате репозиторијум са другог рачунара. Основни ток рада са програмом Гит иде отприлике овако: Вршите измене фајлова у радном директоријуму. Селективно стејџујете само оне измене које желите да буду део наредног комита, што додаје само те измене на стејџ. Комитујете, што значи да узмете фајлове у оној верзији у којој су били када сте их додали на стејџ и тај снимак трајно смештате у Гит директоријум. Ако се нека верзија фајла налази у Гит директоријуму, сматра се комитованом. Ако је измењена и онда додата на стејџ, она је стејџована. А ако се променила од одјављивања, али није стејџована, онда је измењена. У Основе програма Гит, научићете више о овим стањима и о томе како се најбоље користе, као и начин да потпуно прескочите стејџ.


text: 26 јул 2015 . Другари, у недељу 26. јула 2015. у 11 часова у Музеју Војводине одржаће се играоница "Путовања и моје белешке о њима". Причаћемо о томе како су људи некада долазили до сазнања о неким далеким местима, о познатим путописцима, о својим путовањима, разним местима у којима смо били и како бисмо могли да напишемо своје белешке о њима. 19 јул 2015 . У недељу 19. јула у 11 сати одржаће се играоница за децу узраста од 5-10 година под називом "Успомене своје чувам..." Деца ће се упознати са најстаријим фотографским атељеом у Новом Саду и сазнати како су настајале фотографије некада. У креативном делу деца ће правити рамове за фотографије. Играоницу воде: Вијерочка Шипка и Владимира Станисављевић, кустоси педагози. 12 јул 2015 . У недељу, 12. јула 2015. године у 11 часова у Музеју Војводине, Дунавска 35, у оквиру изложбе "Ала смо се наодмарали" одржаће се играоница на тему "Дунав је моје море". Као прави морнари причаћемо о реци Дунав, градовима кроз које протиче, о купалиштима на које наилазимо пловећи, а у практичном делу правићемо бродиће.


text: Дванаеста ретроспективна поставка Најкомплетније презентовање Коњовићевог дела у Галерији врши се путем поставки ретроспективног карактера, које са око 150 радова разних ликовних техника из галеријског фонда посетиоца воде кроз његово стваралаштво, које се протеже скоро кроз читав XX век и чије су значајне станице распоређене од Будимпеште, Прага, Беча, Париза, Касиса на Југу Француске, логора у Оснабрику, преко Брача, Дубровника и Цавтата до Новог Сада, Сремских Карловаца, Лединаца, манастира Раковац и војвођанских уметничких колонија, Палића, Бачке Тополе, Сенте, Бечеја и Ечке, да би се при томе Сомбор увек поново појављивао као свеобухватни катализатор, уметникова чврста тачка и главни покретач његовог неисцрпног креативног потенцијала. Дванаеста поставка Галерије „Милан Коњовић”, остварена у години обележавања четири деценије постојања ове реномиране установе наше културе, задржава хронолошку концепцију претходних поставки, истичући тако хомогеност Коњовићевог опуса и консеквентни развојни пут његове уметности. Поставка надаље, путем бројних ремек-дела нарочито истиче снажни индивидуализам Милана Коњовића, препознат врло брзо од стране прашке и париске критике, да би га по повратку у домовину међу првима уочили Милан Кашанин, Тодор Манојловић, Момчило Стефановић, Десимир Благојевић, Ђорђе Поповић. Још једна значајна доминанта на коју поставка наглашено указује је уметников урођени „слух” за боју, којом он, уз форму, смело и непогрешиво влада. „Материја је боја”, знао је Коњовић рећи, изражавајући тако своје лично искуство, ослањајући се при томе, као и увек, на свој „најдубљи инстинкт”. Ова поставка наглашава и тематску свестраност нашег уметника; нарочито истиче Коњовића сликара човека, који сликајући ликове, модерним ликовним језиком продире у карактер саме личности. Наравно, ни јединствена „ужарена” жита, усковитлана поља сунцокрета, пијане улице и стари салаши нису изостављени, а и љубитељима раскошних Коњовићевих цвећа и актова поставка пружа прави духовни и чулни ужитак. Можда ће за многе највеће откровење бити плодови Коњовићеве „позне младости”, као што је то у Гран Палеу доживела угледна француска историчарка уметности Дора Валије, а нарочито се истичу слике „византијске фазе”, које истински плене свежином, пуноћом и изражајношћу у својој сведености и једноставности, као и убедљивом актуелношћу ликовног језика. У поставку су уткане и слике из Донације Вере Коњовић-Амиџић, уметникове кћерке јединице, које нарочито обогаћују презентацију раздобља учења и истраживања младог Коњовића двадесетих година у Сомбору, Прагу, Бечу и с почетка и у Паризу, када је уметник великом самодисциплином поставио стамене темеље својој особеној уметности. Етапе Коњовићевог стваралаштва следимо у поставци и на одабраним листовима Коњовићевог импозантног графичког опуса, на цртежима рађеним оловком, тушем, кредом, угљем, бајцом, мастилом, сепијом, фломастером у виду прецизних студија, кубистичких експеримената, лепршавих крокија или сумарних скица. Те „недовршене” забелешке настале често на полеђини неке позивнице, на коверти, салвети или комадићу новина, значиле су за уметника снажан изазов и подстицај за стварање новог уметничког дела у „једном даху, без каснијих интервенција”, њему својственом занесеношћу и страшћу. Поставка не би била целовита без пастела Милана Коњовића, који својим валерским богатством суздржаног колорита и баршунастом мекоћом обриса речито сведоче о широком дијапазону изражајних могућности великог уметника. Док се пастелом уметник бавио само у ратно и послератно време, времену опште немаштине, па и оскудице сликарског материјала, акварели у поставци потичу из разних стваралачких периода Милана Коњовића и неретко су својом лакоћом и лепршавошћу важан допринос и подстицај на путу постизања максималне сумарности и синтетичности у уљаном сликарству. Из богатог фундуса Галерије за поставку су издвојени радови који већ дуже време нису били излагани, али ту су и такозване „кључне слике” попут „Шуме” из 1913, „Аутопортрета” из 1933, „Сунцокрета” из 1942. или „Nature morte 53 II” из 1953, које су видели и Париз, и Москва и остале метрополе, јер су незаобилазни репери целовитог представљања Коњовићеве уметности. Меморијални део, у склопу поставке, у неколико витрина садржи уметникове личне ствари и фотографије из породичног албума; ту је морнарска мајица, за Коњовића симбол авантуре, која се, ако је није имао на себи, пребачена преко неке столице у атељеу, често појављује на његовим сликама. Ту је и платнена капица, заштита од јаког сунца, када би се „Панонски голијат” у ужарено летње подне, усред житног поља, као какав мачевалац борио са мотивом, а марама јаких боја има неколико, њих је носио око врата, као колористички акценат и контрапункт усклађеним тоновима његове одеће. Ту су и боје, које је од париског пигмента сам мешао, по својој рецептури и пунио у тубе, и наравно четке, којима је његова рука, која је, како је знао рећи, била само „емисер оног богомданог”, пренела на платно „визију стварности” произашлу из његове страствене љубави према животу.


Писмо из Црне Горе: Хоће ли митрополит Амфилохије проклети Ђукановића?! – ВЕРУЈЕМ.БЛОГ Иако су владике СПЦ у Црној Гори позвале народ на мир и уздржаност, народ се и данас и вечерас окупља у многим градовима ЦГ. Велико је незадовољство народа против Мила Ђукановића, али је српски народ у Црној Гори, једним не малим дјелом, врло разочаран и љут и на митрополита Амфилохија, који их је, како они осјећају и кажу, поново издао у преговорима са Милом. На терену је двовлашће и тровлашће. Прилично је хаотично. Чак и унутарцрквено у Црној Гори. Јасно се види разилажење у приступу вл. Јоаникија и митрополита Амфилохија. Владика Јоаникије се недавно извикао на митрополита. Пре три вечери. Разлог је изгледа подозрење да Амфилохије тајно шурује са режимом и меки став према Ђукановићу, и то после свега што је овај учинио. Јоаникије није ни за заоштравање односа са Србијом, што Амфилохије намерно и стално ради. Многи свештеници који су Амфилохијеви, више се не консултују са њим, већ зову Јоаникија. Јоаникије и бизнисмен Миодраг Дака Давидовић, на кога су недавно пуцали у Београду, преузели су контролу и међу дјелом Амфилохијевог свештенства. Они више не траже за све дозволу од митрополита, кога сад најчешће заобилазе јер га сматрају неодлучним и сумњивим. Шта ће бити не зна се, мада, људи који су видјели данас митрополита Амфилохија кажу да се он понашао мирно, као да се ништа не дешава. И због тога га неки сумњиче да је у договору са Милом. Данас је најјача опозициона странка у ЦГ, иначе српска и просрпска, ДФ (Демократски фронт), позвала митрополита да прокуне јавно Мила Ђукановића, ако овај потпише спорни закон. Мило га је већ данас потписао. Сад су све очи уперене у митрополита – хоће ли или неће проклети Ђукановића. Писмо вјерника из Црне Горе


text: 1943. је била проста година. Догађаји Јануар 14. јануар — У Казабланки почела конференција лидера савезничких снага у Другом светском рату Рузвелта, Черчила и Де Гола. 18. јануар — Након седмодневних борби током операције Искра совјетске трупе су су олакшале опсаду Лењинграда отворивши узани коридор. 20. јануар — Отпочела је операција Вајс. 29. јануар — 30. јануар - Битка код острва Ренел 30. јануар — Британско ратно ваздухопловство у Другом светском рату почело прво даноноћно бомбардовање Берлина. Фебруар 2. фебруар — Црвена армија после шестомесечних борби код Стаљинграда присилила немачку 6. армију на капитулацију. 16. фебруар — Норвешки командоси које је обучила британска Управа за специјалне операције су уништили фабрику коју је немачки пројекат нуклеарне бомбе користио за добијање тешке воде. 16. фебруар — Војници Црвене армије су поново ушли у Харков. 18. фебруар — Јозеф Гебелс је одржао говор у Спортпаласту да би мотивисао немачки народ на тотални рат када се ситуација у Другом светском рату почела окретати против Немачке. 20. фебруар — Отворила се пукотина у кукурузном пољу у мексичкој држави Мичоакан из које је деветогодишњом ерупцијом настао вулкан Парикутин. 24. фебруар — Повлачењем савезничких снага завршена је битка за Касерински пролаз, први већи окршај немачких и америчких трупа. Март 2. март — Аустралијско и америчко ваздухопловство су напали и уништили велики конвој Јапанске морнарице у Бизмарковом мору. 14. март — Нацисти су у Другом светском рату завршили са ликвидацијом Краковског гета. 15. март — Након треће битке за Харков Немци су преотели Харков од Совјета након жестоких уличних борби. Април 19. април — У Варшави почео је устанак у Варшавском гету када су нацисти ушли у Варшавски гето да прикупе преостале Јевреје. Мај 12. мај — Предајом немачког генерала Ханса фон Арнима у Тунису завршене борбе у северној Африци у Другом светском рату. 15. мај — Распуштена је Коминтерна. 15. мај — Отпочела битка на Сутјесци. 16. мај — Нацисти су угушили устанак у Варшавском гету. 17. мај — Бомбардери РАФ су бомбардовали бране на рекама Едер, Муне и Зорпе у Немачкој. Јун 4. јун — Војним пучем збачен је са власти председник Аргентине Рамон Кастиљо. 9. јун — Врховни командант партизанских јединица, Јосип Броз Тито, рањен приликом жестоких борби које су партизанске јединице водиле против бројчано надмоћних окупационих и квислиншких снага. Тито је једини врховни командант једног ослободилачког покрета у Другом светском рату, који је био рањен. Јул 5. јул — Немачком офанзивом из правца Орела и Харкова на совјетске положаје почела је Курска битка. 9. јул — Савезници у Другом светском рату извели су инвазију на Сицилију. 12. јул — У бици код Прохоровке у Другом светском рату, немачке и совјетске војске су се сукобиле у највећој тенковској бици свих времена. 22. јул — Савезничке снаге у Другом светском рату заузеле италијански град Палермо, на острву Сицилија. 25. јул — Италијански диктатор Бенито Мусолини приморан, после седнице Великог фашистичког већа, да поднесе оставку. 28. јул — Краљевско ваздухопловство је у операцији Гомора бомбардовало Хамбург, изазвавши ватрену стихију која је усмртила 42.000 немачких цивила. Септембар 3. септембар — Англо-америчке снаге су се искрцале на италијанско копно у Другом светском рату. 8. септембар — Објављена је безусловна капитулација Италије у Другом светском рату. 10. септембар — После капитулације Италије у Другом светском рату, Немци су окупирали Рим и ставили под протекторат Ватикан. 12. септембар — Немачки командоси су ослободили из притвора бившег италијанског диктатора Бенита Мусолинија. Октобар 13. октобар — Италијанска влада на челу са маршалом Пјетром Бадољом, је прешла на страну Савезника и објавила рат Силама осовине. Новембар 5. новембар — У Јајцу је у Другом светском рату основан Танјуг. 25. новембар — У Мркоњић-Граду је одржано прво заседање Земаљског антифашистичког већа народног ослобођења Босне и Херцеговине. 29. новембар — У Јајцу почело са радом Друго заседање АВНОЈ-а, на којем је (између осталог) Титу додељен чин маршала. Рођења Јануар 18. јануар — Пол Фриман, енглески глумац 19. јануар — Џенис Џоплин, америчка музичарка (прем. 1970) 22. јануар — Марилија Пера, бразилска глумица (прем. 2015) 24. јануар — Шерон Тејт, америчка глумица (прем. 1969) 25. јануар — Тоб Хупер, амерички редитељ, сценариста и продуцент (прем. 2017) 28. јануар — Миодраг Андрић, српски глумац (прем. 1989) 30. јануар — Јанош Месарош, српски сликар 31. јануар — Шпела Розин, словеначка глумица Фебруар 3. фебруар — Блајт Данер, америчка глумица 9. фебруар — Џо Пеши, амерички глумац и музичар 20. фебруар — Мајк Ли, енглески редитељ и сценариста 22. фебруар — Едуард Лимонов, руски књижевник, публициста и политичар (прем. 2020) 25. фебруар — Џорџ Харисон, енглески музичар (прем. 2001) 27. фебруар — Карлос Алберто Пареира, бразилски фудбалски тренер Март 2. март — Џексон Кери Френк, амерички музичар (прем. 1999) 4. март — Лучо Дала, италијански музичар и глумац (прем. 2012) 8. март — Лин Редгрејв, енглеско-америчка глумица (прем. 2010) 9. март — Боби Фишер, амерички шахиста (прем. 2008) 14. март — Коле Ангеловски, македонски глумац, редитељ и сценариста 15. март — Дејвид Кроненберг, амерички редитељ, сценариста, продуцент, писац и глумац 22. март — Џорџ Бенсон, амерички музичар 29. март — Ерик Ајдл, енглески глумац, комичар, писац, сценариста, редитељ и музичар 29. март — Вангелис, грчки музичар и композитор (прем. 2022) 29. март — Џон Мејџор, британски политичар, премијер Уједињеног Краљевства (1990—1997) 31. март — Кристофер Вокен, амерички глумац, певач, комичар, редитељ, продуцент, сценариста и плесач Април 3. април — Ранко Мунитић, српско-хрватски теоретичар, критичар и историчар уметности, а такође и сценариста, редитељ, новинар и ТВ водитељ. (прем. 2009) 22. април — Луиз Глик, америчка песникиња, добитница Нобелове награде за књижевност (2020) (прем. 2023) 28. април — Беба Лончар, српска глумица Мај 2. мај — Мустафа Надаревић, хрватско-босанскохерцеговачки глумац и редитељ (прем. 2020) 14. мај — Џек Брус, шкотски музичар, најпознатији као члан супергрупе -{Cream}- (прем. 2014) 14. мај — Оулавир Рагнар Гримсон, исландски политичар, председник Исланда (1996—2016) Јун 1. јун — Барбара Мартин, америчка певачица, најпознатија као једна од првобитних чланица групе -{The Supremes}- 11. јун — Кутињо, бразилски фудбалер и фудбалски тренер (прем. 2019) 13. јун — Душко Локин, хрватски певач 13. јун — Малком Макдауел, енглески глумац 23. јун — Љерка Драженовић, југословенска глумица, новинарка и ТВ водитељка (прем. 2013) Јул 3. јул — Куртвуд Смит, амерички глумац 7. јул — Тото Кутуњо, италијански музичар (прем. 2023) 10. јул — Артур Еш, амерички тенисер (прем. 1993) 26. јул — Мик Џегер, енглески музичар, глумац и филмски продуцент 28. јул — Ричард Рајт, енглески музичар, најпознатији као суоснивач, клавијатуриста и певач групе -{Pink Floyd}- (прем. 2008) Август 4. август — Лаура Бјађоти, италијанска модна креаторска (прем. 2017) 8. август — Есма Реџепова, македонска певачица и хуманитарка (прем. 2016) 17. август — Роберт де Ниро, америчко-италијански глумац, редитељ и продуцент 18. август — Ђани Ривера, италијански фудбалер и политичар 20. август — Силвестер Макој, шкотски глумац 20. август — Драган Николић, српски глумац (прем. 2016) 27. август — Тјуздеј Велд, америчка глумица Септембар 4. септембар — Љубомир Михајловић, српски фудбалер 6. септембар — Роџер Вотерс, енглески музичар, најпознатији као суоснивач, гитариста, басиста и певач групе -{Pink Floyd}- 23. септембар — Хулио Иглесијас, шпански музичар и фудбалер 29. септембар — Лех Валенса, пољски политичар, председник Пољске (1990—1995) 29. септембар — Волфганг Оверат, немачки фудбалер Октобар 8. октобар — Чеви Чејс, амерички глумац, комичар, сценариста и продуцент 12. октобар — Лин Шеј, америчка глумица 15. октобар — Пени Маршал, америчка глумица, редитељка и продуценткиња (прем. 2018) 17. октобар — Кирил Дојчиновски, југословенски и македонски фудбалер и фудбалски тренер (прем. 2022) 22. октобар — Катрин Денев, француска глумица, певачица, модел и продуценткиња 29. октобар — Душан Ивковић, српски кошаркаш и кошаркашки тренер (прем. 2021) Новембар 1. новембар — Љиљана Седлар, српска глумица (прем. 2023) 7. новембар — Мајкл Берн, енглески глумац 7. новембар — Џони Мичел, канадска музичарка 8. новембар — Мартин Питерс, енглески фудбалер и фудбалски тренер (прем. 2019) 12. новембар — Волас Шон, амерички глумац, комичар, драматург, сценариста и есејиста 13. новембар — Роберто Бонинсења, италијански фудбалер 18. новембар — Дина Рутић, југословенска глумица (прем. 2019) 22. новембар — Били Џин Кинг, америчка тенисерка 23. новембар — Петар Сканси, хрватски кошаркаш и кошаркашки тренер (прем. 2022) 27. новембар — Никол Бросар, француско-канадска песникиња и списатељица 30. новембар — Теренс Малик, амерички редитељ, сценариста и продуцент 30. новембар — Снежана Никшић, српска глумица (прем. 2022) Децембар 8. децембар — Џим Морисон, амерички музичар и песник, најпознатији као вођа и певач групе -{The Doors}- (прем. 1971) 18. децембар — Кит Ричардс, енглески музичар 23. децембар — Елизабет Хартман, америчка глумица (прем. 1987) 25. децембар — Зафир Хаџиманов, српско-македонски глумац, певач, композитор и песник (прем. 2021) 31. децембар — Џон Денвер, амерички музичар, музички продуцент, глумац, активиста и хуманитарац (прем. 1997) 31. децембар — Бен Кингсли, енглески глумац Смрти Јануар 7. јануар — Никола Тесла, научник и проналазач на пољу електротехнике и радио-технике. Април 9. април — Алекса Дејовић, политички комесар Друге пролетерске бригаде и народни херој (*1920). Мај 14. мај — Јелена Ћетковић, народни херој Југославије Јун 8. јун — Михаило Петровић Алас (*1868), математичар, професор Београдског универзитета и академик Српске краљевске академије. 13. јун — Коста Рацин, македонски песник и револуционар (*1908). Јул 18. јул — Жан Алавоан, француски бициклиста. (*1888) Нобелове награде Физика — Ото Штерн Хемија — Ђерђ де Хевеш Медицина — Хенрик Карл Петер Дам и Едвард Адалберт Дојзи Књижевност — Награда није додељена Мир — Награда није додељена Економија — Награда у овој области почела је да се додељује 1969. године Референце Види још Хронологија Народноослободилачке борбе 1943. 1940-е 41943


text: Породици Смиљковић, из Смедеревске Паланке потребна je помоћ. Петочлана породица, која очекује ускоро још једну принову. Најстарији син Александар има 12 а млађи Милан 8 година, најмлађа ћерка, седмомесечна Ана, је рођена са срчаном маном. Сада је добро, али су приморани, да траже Вашу помоћ, јер је тата остао без посла. Очекују их нови прегледи за девојчицу, деца иду у школу, све је добро, сем трпезе, која није као пре, а и четврто дете је на путу. Отац тренутно ради сезонске послове али ова зима не иде на руку никоме па је и посла мање а новац од дечије додатка није довољан за све. Социјалну помоћ не примају јер се на мајку Слађану води неки аутомобил који није одјављен и није у функцији већ годинама, а да би завршила папирологију око одјаве мора да иде у Јагодину, одакле је родом, што наравно захтева нове трошкове. Након овога текста на порталу Паланка данас породицу Смиљанић су посетили људи доброг срца и однели им неке потрепштине али утисак који су стекли на лицу места није био најповољнији па су нам се обратили мејлом са молбом да поновимо апел за помоћ овој породици.Ево са каквим утисцима су добротвори дошли из куће Смиљанића: „Поштовани, имам потребу да Вам се обратим поводом Вашег чланка о породици Смиљковић. Наиме, био сам данас лично и обишао породицу Смиљковић, однео им нешто одеће и обуће за клинце, нешто намирница, нешто од средстава за чишчење и личну хигијену. Чим смо видели Вашу објаву, нисмо могли а да не реагујемо, онолико-колико је у нашој могућности. међутим, када сам данас отишао код њих, нису баш ствари сасвим сјајне, поготово што се тиче седмомесечне бебе Ане. Мислим да је њој тренутно највише потребно, поготово што има срчану ману и што је имала компликације на самом рођењу. За бебу је неопходан Бебелак и још свашта нешто што уз то иде, а родитељи нису у могућности да јој набаве. Беба је изгубила доста на килажи због тих компликација и сада је неопходно да се дохрањује како би ствари кренуле на боље. Такође сам их питао да ли је неко долазио још сем мене у посету од дана када се појавио чланак, међутим добио сам негативан одговор. Зато Вас овом приликом молим да још једном објавите чланак како би се свест код људи мало више подигла и како би се јавио још неко, ко може да помогне, а сигурно таквих има. Вама хвала на овом чланку, јер је заиста неопходно овако нешто, надамо се да смо барем мало помогли, помоћићемо им још и то првом приликом.“ Овим путем још једанпут апелујемо на људе добре воље да помогну породици Смиљковић, а надамо се да ће и локална самоуправа наћи могућности да им уручи неку помоћ. Ако има некога ко жели да им помогне, контактирајте породицу лично на број 064 213 57 64 Слађана Смиљанић.


Irak: Ekstremisti zauzeli i Tikrit Quote: Ово напрадовање и успјеси ИДИШ-а ће неминовно резултирати њиховим сломом на крају. Није потребно бити војни стручњак да би се дошло до овог закључка. Није их се узалуд "одрекла" Ел Каида. Мишљења сам да су ове "побједе" и напредовање ИДИШ-а у Ираку намјерно допуштене од стране шиитског режима из Багдада, како би се растеретила сиријска режимска војска и како би се ови секташи обрачунали са својим сунитима са сјевера Ирака. Сада су једина нада сунитима са сјевера шиитски режими Сирије, Ирака и Ирана. Мудро дјеловање шиита, мора се признати.


Home КОНКУРС Одлука жирија за доделу награде Бранислав Нушић 2013. године


Упис у прву годину МАС 2017/18: Коначна одлука Декана и КОНАЧНЕ РАНГ ЛИСТЕ By Архитектонски факултет_Уредник on 21/09/2017


Календар психомоторике од 0 до 3 године – питања и дилеме – вечити проблем забринутих родитеља | Зелена учионица јануар 18 14:44 2017 Деца једу здраво само под једним условом – Беко у борби против дечје гојазности 0 Шта радити са бактеријама у носу? 0


text: Прибој, Сарајево – Дане и ноћи проводили смо као живе мете чекајући да изађемо из пакла, а када су нам молитве услишене и мирно кренули са повлачењем колона је засута паљбом, недужне војнике су убијали док су лежали на асфалту, крв је лила на све стране. Слике ужаса из сарајевске Добровољачке улице већ 24 године свакодневно навиру пред очи Слободану Бојанићу из Прибоја који се са колегама из ЈНА 3. маја 1992. године нашао у смртоносном обручу. Сјећање на најтеже дане у животу сажео је за „Глас Српске“ уочи још једне годишњице злочина којег дочекују разочарани и увријеђени, јер се још нико од оних који су наредили напад и посијали смрт није нашао у судници. – Психичке и физичке последице рањавања у Добровољачкој улици трпим и дан-данас. Велика је срамота што за злочин над људима који су побијени ни крви ни дужни нико за толико година није одговарао – каже Бојанић који је као и остали преживјели у Добровољачкој свједочио о нападу, али правосуђе БиХ и Србије није одмакло даље од истраге. Дани из пакла Бојанић је као и већина младића рођених 1972. упућен на одслужење војног рока у предвечерје рата 1991. године. Војни рок почео је у Славонској Пожеги, али су га судбина и неколико прекоманди довели у Сарајево. Преко Загреба и Бањалуке отишао је за Сарајево и био стациониран у згради позадинског дијела команде на Бистрику. – Крајем фебруара и почетком марта 1992. слободно смо шетали по граду у униформама. Како су тензије расле старешине су нас пуштале да изађемо у цивилу и то само ако нам је заиста потребно. Посљедњи пут изашао сам у град почетком априла, а након што су 20. априла убијена двојица војника у кафићу на Бистрику изласци су забрањени. Неколико дана касније почели су да нас гранатирају – присјећа се почетка пакла који ће услиједити. Како су дани пролазили напади на ЈНА су били све чешћи. – Пуцали су на нас из хотела ‘Национал’, школе наспрам команде, Алијиног конака и са Бистрика. Искључивали су нам воду и струју. Никада нисмо пуцали први, а само када смо морали узвратили бисмо на ватру. Телевизија Сарајево упорно је преносила другачије, називали су нас окупаторима, иако се нисмо мицали из зграде – каже Бојанић. Најжешћи напад услиједио је 2. маја. – Канцеларије у којима смо се налазили потпуно су демолиране. Погодили су и два камиона натоварена муницијом. Поручник и војник рањени су док су покушавали да их угасе – сјећа се Бојанић. Увече је стигла наредба да не одговарају на нападе јер је са тадашњим предсједником Предсједништва БиХ Алијом Изетбеговићем постигнут договор о мирном изласку војника из Сарајева. – Меци са запаљених камиона праштали су читаву ноћ. Једва смо чекали да изађемо из тог пакла. Док сам јео, позвали су ме и рекли да колона креће – наглашава Бојанић. Нада голобрадих младића да ће се коначно извући из пакла претворила се у хорор. – Сео сам за волан комбија, поред мене је био Миодраг Ђукић, а на задњем седишту пуковник Градимир Петровић и капетани Ласло Правда и Драгослав Станковић. Били смо ближе зачељу колоне. После пар стотина метара колона је стала. Стајали смо неко време очекујући да кренемо, али су се зачули пуцњи. Из околних зграда су почели да излазе наоружани припадници муслиманских формација, али и цивили – прича Бојанић наводећи да су били изненађени јер им је речено да је постигнут договор о мирном изласку и наређено да нико не смије да пуца. Наоружани нападачи извукли су их из комбија отимајући од старјешина пиштоље, паре и документа. – Ударали су их кундацима, а када би пали и ногама. Оборили су нас на улицу и наредили да ставимо руке испред себе. Испред нас је на улици лежао заставник Гојко Вукшић са кога су почели да тргају униформу и да га туку. Ођедном се зачуо рафал. Осетио сам бол у руци и цурење крви. Погледао сам у правцу руке и видео да је Ђукић погођен у главу. Истим рафалом је убијен Петровић, а рањени Ласло и Станковић – наставља Бојанић потресну исповијест. Превезени су у болницу Кошево гђе су раздвојени. – Претресли су ме и пронашли ножић којим сам пред полазак отворио конзерву. Ударили су ме неколико пута питајући јесам ли то сакрио да кољем. Звали су ме четником и претили да ће ме убити – каже Бојанић истичући да се болничко особље према њему односило професионално. Нада у живот вратила му се када је 11. маја кроз прозор видио санитетску „стодесетку“. – Дошла је једна докторица и рекла да се спремимо и да идемо. Нас тројица из собе смо размењени заједно са Ласлом, пуковником Енесом Тасом и војником Миланом Пешићем по које је у дошао санитет – каже Бојанић који је пребачен у болницу у Палама, а потом на лијечење на ВМА у Београду. Докази прикупљени, оптужница ни на видику Колону ЈНА у Добровољачкој улици 3. маја 1992. године напали су припадници Зелених беретки, Патриотске лиге, МУП-а и Територијалне одбране РБиХ док су се мирно на основу постигнутог споразума и уз гаранцију мировних снага УН повлачили из Сарајева. Иако је МУП РС доставио извјештај Тужилаштву БиХ о почињеном злочину који садржи документа, видео и фоно записе, пресретнуте разговоре и друге доказе који потврђују да је нападом руководио тадашњи члан Предсједништва РБиХ Ејуп Ганић и да су за њега били одговорни Јован Дивјак, Јусуф Пушина, Заим Бацковић, Драган Викић и други за злочин над војницима ЈНА нико није одговарао. Бивши међународни тужилац у Тужилаштву БиХ Џуд Романо почетком 2012. године донио је одлуку о обустави истраге против 14 особа. У Тужилаштву БиХ су недавно потврдили да предмет „Добровољачка“ и даље постоји, а и српско Тужилаштво за ратне злочине још води истрагу. У некадашњој Добровољачкој, која је преименована у улицу Хамдије Крешевљаковића, данас ће бити обиљежена 24. годишњица злочина над припадницима ЈНА. Предсједник Пододбора Владе РС за обиљежавање значајних историјских догађаја Велимир Дуњић очекује да ће скуп, којем ће присуствовати преживјели војници и породице убијених, протећи без инцидената. Подмукли напад Предсједник Борачке организације РС Миломир Савчић наглашава да није постојао ниједан разлог за подмукли напад на војну колону која никога није угрожавала. Координација српских удружења породица несталих, убијених и погинулих лица са простора бивше Југославије позвала је надлежне органе у БиХ да казне починиоце злочина. Жртве 42 УБИЈЕНА 32 Србина 6 Хрвата 2 муслимана 2 Албанца 28 војника 10 официра 4 грађанска лица 71 РАЊЕНИ 207 ЗАРОБЉЕНИХ извор:https://facebookreporter.org/2016/05/05/%D0%B8%D1%81%D0%BF%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%98%D0%B5%D1%81%D1%82-%D1%81%D0%BB%D0%BE%D0%B1%D0%BE%D0%B4%D0%B0%D0%BD%D0%B0-%D0%B1%D0%BE%D1%98%D0%B0%D0%BD%D0%B8%D1%9B%D0%B0-%D0%BE-%D0%BF%D0%B0%D0%BA%D0%BB/


Резултати Удружења пословних жена Србије - Кућа Добрих Вести Традиционално, обележили смо Дан девојчица (Girls’ Day) и још једном уз репрезентативне резултате, заинтересовале девојчице завршних разреда основних школа да одаберу предузетништво као каријерну опцију, кроз сусрете са успешним предузетницама, чланицама УПЖ Србије. Ове године иновирали смо и проширили концепт пројекта такмичењем за основце „Ухвати идеју“ на тему „Како да зарадим џепарац на креативан начин“. Од 23 пријављена рада, 13 је ушло у финале, а најбоља 3 награђена су вредним наградама које су обезбедиле компаније Теленор и Schneider Electric. Пројекат је због значајне подршке Теленора, ово године носио назив „Теленор Дан девојчица“. По десети, јубиларни пут Удружење је доделило признање „Цвет успеха за жену змаја“ најуспешњим предузетницама у Србији. У најужи избор за награде ушло је 26 кандидаткиња, а њих 15 понело је титулу „Жена змај“! Овом приликом су у посебном делу програма додељена специјална признања „Златни Цвет успеха за жену змаја“ двема истакнутим чланицама УПЖ Србије, за изузетно залагање у оснаживању и подршци женском предузетништву и свим активностима које УПЖ Србије спроводи, а реч је о др Јасмини Кнежевић (Општа болница „Bel Medic “) и Љиљани Караклајић („D Express”). У септембру смо започели пројекат „Развој МСПП јачањем приступа тржишту кроз укључивање у ланце добављача, са акцентом на женско предузетништво“, а који има за циља да подстакне укључивање МСПП у ланце добављача у ланце великих компанија у области производње, прераде и трговине. Такође, циљ је да се унапреди позиција МСПП на тржишту и подстакне умрежавање великих и малих привредних друштава и стварање одрживог „еко система“ у домаћој привреди. Пројекат финансира Развојна агенција Србије, а реализује га Привредна комора Србије као координатор и УПЖ Србије као партнер пројекта. Започели смо и пројекат „Увођење родно сензитивног управљања привредом на локалном нивоу заједничким деловањем Женске парламентарне мреже и Удружења пословних жена Србије“ који финансира канадска амбасада. Циљ пројекта је развијање различитих буџетских иницијатива локалних самоуправа за доделу средстава за стимулисање женског предузетништва, што води ка локалном економском развоју, кроз имплементацију родно одговорног буџетирања у предузетништву. Пројекат је подржан и од стране кључних актера релевантних за равноправност полова у Србији, Женске парламентарне мреже, а велика је и подршка локалних удружења пословних жена из градова у којима ће се пројекат реализовати. Уз подршку Амбасаде Сједињених Америчких Држава у Србији започет је пројекат „Слободан приступ тржишту за све- кроз унапређење интегрисања женског предузетништва у тржишну економију Србије“. Основни циљ пројекта је развој тржишне економије кроз веће укључивање женског предузетништва као недовољно искоришћеног економског ресурса. Пројектом „Економско оснаживање жена које су остале без посла старости 45+ година“ предвиђена је подршка намењена женама суоченим са губитком посла у осетљивом животном добу, са циљем да им помогне да се економски и друштвено поново ангажују. Пројекат финансира Министарство за рад, запошљавање, борачка и социјална питања, а реализоваће се у сарадњи са Удружењем „Жене на прекретници“, са којим смо у октобру потписали меморандум о сарадњи. Током 2016. године УПЖ је започео пројекат са интернет-портлом Тако Лако НЕЛТ групе, на тему укључивања предузетница у ланац добављача. Формирана је група производа чланица УПЖ која ће се нудити путем портала, а у току је и потписивање уговора. Пројекат је део стратегије друштвено одговорног пословања (ДОП) компаније Тако Лако којим се допринси већој одрживости женских предузећа и УПЖ. Очекујемо да овај пројекат крене са реализацијом почетком 2017. године. Последњи пут измењено петак, 30 децембар 2016 20:37 Више из ове категорије « Bлада усвојила план за подстицање развоја ИТ сектора Резултати ПКС - Милионске уштеде за привреду »


Мај 02, 2018 @ 8:45 Куповина за савршен дар мајке може бити нека необична територија. Како победјујеш сликање прстију? још увек на предњем делу фрижидера, иако сте јој дали кад сте имали три године? 2018 је година једногодишњег уметничког пројекта из детињства јер смо заокружили најбоље мирисе који ће наставити да дају много након завршетка мајчиног дана. Померите се доле да видите седам парфема које је мама сигурно волела. Биредо Бланцхе Еау де Парфум Бланцхе је тврди мирис за пегнутање – на првој пумпи, мирисе као најсвежији, најчистији веш, али док се загреје на кожи, белешке божура и љубичице постају видљивије. ГоГ мирис ЕАУ ДЕ ПАРФУМ: ЕДИТИОН 04 ОРЦХАРД Ако је ваша мајка направила циљ да ове године буде што зеленија, помозите јој да замени парфеме. Њен нови мирис потписа? Гвинетх Палтров је најновији нетоксични парфем за парфем, који је инспирисан топлим љетним поподневом. Један спритз и покупићете воћне мирисе попут јабуке и кајсије у комбинацији са дубоким, земљаним кичмама извора екстракта орриса. То је мирис топло као мамина личност, са свежим наговештајима лаванде и јасмина који балансирају интензивну ванилију. Кате Спаде Валк он Аир Сунсхине Едитион Шта би Катрина и таласи ударили синглом “Шетња на сунцу” мирисали као када су преведени у парфемски облик? Према Кате Спаде, тешка на флорали попут магнолије и љиљана, уз рафалну клементину. Муглер Алиен Еау Сублиме Она није обична мама, она је кул мама, а хладне мајке заслужују једнако хладне мирисе. Шта је хладније од Муглерове просторне архитектонске бочице? Воћно-цвјетна мешавина смештена је унутра, која има најсјајнију мандарину ноту коју смо икада мирисали у нашим животима – друго да заправо узмемо воће са дрвета, наравно. Суптилни наговештаји меда и завој цитруса улепшавају бујне беле флорале овог мириса Том Форда. Прада Лес Инфусионс Мимоса Еау де Парфум Чак иу неочекиваним пролећним олујним кишама, ова сунчана ружа и цитрусна мешавина ће јој канализирати топлије климе. 1 Биредо Бланцхе Еау де Парфум 2 ГоГ мирис ЕАУ ДЕ ПАРФУМ: ЕДИТИОН 04 ОРЦХАРД 3 Мон Гуерлаин 4 Кате Спаде Валк он Аир Сунсхине Едитион 5 Муглер Алиен Еау Сублиме 6 Том Форд Флеур де Портофино 7 Прада Лес Инфусионс Мимоса Еау де Парфум


Град Пирот - Вакцинишите се – апелује струка и они који су прележали COVID-19 Вакцинишите се – апелује струка и они који су прележали COVID-19 У сарадњи са Управом града Пирота епидемиолог Завода за јавно здравље, др Радмила Зец, анестезиолог Опште болнице Пирот, др Момчило Бојкић, и два наша суграђанина, Марко Ђорђевић и Милорад Тричковић, који су прележали корону указали су на значај вакцинације и упутили апел, пре свега млађим људима, да се не оклева са имунизацијом и искористи повољан тренутак за стицање имунитета, с обзиром да вакцина има довољно. У данашњем обраћању јавности, по ко зна који пут, указано је да су вакцинација и висок ниво колективног имунитета најбољи начин да се добије битка са опаком болешћу којој се крај, бар за сада, не назире. Епидемиолог, др Радмила Зец, каже да не сме да се заборави шта се све дешавало од 11. марта 2020. године до данас. После прва два таласа епидемије наишао је најстрашнији талас у децембру 2020. са великим бројем оболелих, хоспитализованих пацијената и смртних исхода. У марту и априлу 2021. године још један, да би у јуну дошло до затишја па је епидемијска ситуација проглашена повољном. Нажалост, почетком јула стање се погоршава. Струка упозорава, ако се људи не вакцинишу, да ће за само неколико недеља доћи до значајног погоршања епидемијске ситуације. “У последњих десетак дана регистровано је 35 позитивних случајева на нивоу Округа. Свакако да је тај број већи, многи се на јаве лекару и нису тестирани. Вратили смо се нормалном животу, али бојим се да ако хитно не кренемо да се вакцинишемо у што већем броју неће бити добро, и то врло брзо, за три до четири недеље. Вирус на који смо сви осетљиви 100 посто пролази кроз популацију. На нивоу Округа нисмо прешли 50 посто, а циљ нам је да пређемо 70 посто обухвата вакцинацијом, а у тај обухват нису ушли млађи од 18 година”- рекла др Зец. Анестезиолог, др Момчило Бојкић, који је радио у ковид болницама, сусретао се са тешким болесницима, па и сам био заражен, каже, поред осталог, да здравствени радници који су видели умирање пацијената и патње од ковид-а вакцинисани су у много већем броју у односу на своје колеге који су били ван ковид болница. Он каже да је у његовој служби проценат вакцинисаних преко 90 посто. “Пред нама је јако тежак задатак. Наш циљ није произвољно дефинисан. Њега је дефинисала епидемиологија као медицинска наука који је више пута статистички доказан у разним епидемијама. Проценат од 80 посто не отвара простор за дискусију, да се ми погађамо да ли је то мало или много. Да би се спречило ширење вируса кроз популацију ми морамо да имамо тај имунитет од 80 посто. Ми можемо да утичемо на вакцинални имунитет и зато је наш апел да се људи вакцинишу. Ми не апелујемо да се људи разболе, него апелујемо на вакцинацију и то је оно што може да прекине епидемиолошки циклус трансмисије на нивоу једне земље или глобално. Вакцине су доступне и доказано је да су безбедне, морамо веровати струци и јурити бројку од 80 посто”- рекао је, поред осталог, др Бојкић. Наши суграђани, Марко Ђорђевић и Милорад Тричковић, не знају где су се заразили. Обојица су благовремено затражили помоћ лекара и били на болничком лечењу. На срећу озбиљнијих последица прележане корене немају, али се ипак неке последице осећају. Обојица апелују на све грађане, који то нису учинили, да се вакцинишу.