text: 5. фебруар је тридесет шести дан у години у Грегоријанском календару. 329 дана (330 у преступним годинама) остаје у години после овог дана. Догађаји 1573 — Битка код Кршког (1573) 1576 — Краљ Наваре Анри одбацио калвинизам и прешао у католицизам како би као Анри IV преузео престо Француске. 1596 — Јапански шогун Тојотоми Хидејоши је наредио да се погуби 26 католичких мисионара и преобраћеника. 1792 — Британци заузели пола територије индијске државе Мисор, након што су поразили војску султана Типу Сахиба. 1814 — У Бечу објављена „Мала простонародна славеносербска песмарица“ Вука Караџића, која је означила почетак упознавања Европе са српском народном поезијом. 1818 — Бивши Наполеонов маршал Жан Батист Бернадот постаје краљ Шведске и Норвешке као Карл XIV Јохан (1818—1844) и оснива династија династију Бернадот која влада Шведском до данас. 1859 — У граду Фокшани, Скупштина народних представника донела је одлуку о уједињењу румунских кнежевина Влашке и Молдавије, чиме су постављени темељи румунске државе. 1885 — Белгијски краљ Леополд II прогласио афрички Конго за лични посед под називом "Слободна Држава Конго". 1887 — У Миланској скали први пут изведена Вердијева опера Отело. 1917 — Усвајањем новог устава, Мексико постао федеративна република од 28 савезних држава. Проглашена је аграрна реформа и црква је одвојена од државе. 1958 — Амерички бомбардер је одбацио нуклеарну бомбу у море код острва Тајби након судара са другим авионом током вежбе. 1971 — У Белфасту, током немира, убијен британски војник, први од доласка британских трупа у Северну Ирску 1969. 1983 — У експлозији бомбе у просторијама Палестинске ослободилачке организације у Бејруту погинуле су 22 особе. 1983 — У Лиону, после изручења из Боливије, ухапшен ратни злочинац Клаус Барби, један од шефова Гестапоа у окупираној Француској у Другом светском рату. Барби, назван „џелатом из Лиона“ скривао се у Боливији 32 године. 1988 — Врховни суд СССР укинуо пресуду којом су у марту 1938. у време Стаљинових "чистки", осуђени и потом убијени Николај Бухарин, Алексеј Риков и низ других високих совјетских партијских и државних руководилаца. Они су потом посмртно рехабилитовани. 1994 — Током босанског рата на сарајевској пијаци Маркале у центру града од гранате је погинуло 68, а рањено 200 људи. Челници НАТО дали су ултиматум босанским Србима, под претњом бомбардовања њихових положаја, да у року од десет дана повуку тешко наоружање на 20 km од центра Сарајева, а од армије БиХ затражено је да своје тешко наоружање у граду стави под контролу мировних снага. 1996 — Власти у Сарајеву ухапсиле су и касније предале Међународном суду за ратне злочине у Хагу српске официре Ђорђа Ђукића и Алексу Крсмановића, што је изазвало озбиљну политичку кризу у тек успостављеним контактима два босанска ентитета. Генерал Ђукић је умро у затвору а пуковник Крсмановић је ослобођен оптужбе. 1997 — Три највеће швајцарске банке основале су, под снажним међународним притиском, фонд од сто милиона швајцарских франака за жртве холокауста. Притисак је уследио након открића да су швајцарске банке сарађивале с немачким нацистима у Другом светском рату у скривању новца и драгоцености од заточених и убијених Јевреја. У акцијама београдске полиције против мирних протеста грађана, због фалсификовања изборних резултата, између 2. и 5. фебруара, ухапшено је око 100, а повређено више од 300 демонстраната. Свакодневне демонстрације су настављене. 2001 — У Њујорку почело суђење четворици оптужених за постављање и активирање бомби 1998. у две америчке амбасаде у Африци, када је живот изгубило 224 особе. 2002 — Белгијски министар иностраних послова Луис Мишел, упутио извињење због улоге његове земље 1961. у атентату на тадашњег конгоанског лидера Патриса Лумумбе. Он је понудио помоћ од 3,25 милиона долара Фонду „Патрис Лумумба“ за промоцију демократије у тој земљи. 2003 — Северна Кореја је саопштила да је поново покренула нуклеарни реактор у Јонгбјону. Она је у децембру 2002. најавила низ акција којима ће реактивирати своје нуклеарне програме, упркос чињеници да је две године раније (1994) потписала споразум о њиховој суспензији. 2004 — У експлозији у московском метроу повређено је најмање 224 особа. 2006 — Иран одлучио да забрани приступ својим нуклеарним постројењима тимовима ИАА. Репрезентација Француске је нови европски првак у рукомету. Рођења 1808 — Карл Шпицвег, немачки сликар, цртач и илустратор. (прем. 1885) 1840 — Џон Бојд Данлоп, шкотски проналазач. (прем. 1921) 1848 — Жорж-Шарл Исманс, француски романописац. (прем. 1907) 1878 — Андре Ситроен, француски инжењер холандског порекла. (прем. 1935) 1884 — Вељко Петровић, књижевник и историчар уметности, председник Матице српске и Српске књижевне задруге, директор Народног музеја у Београду, академик. (прем. 1967) 1894 — Ксенија Атанасијевић, филозоф, је била прва жена доцент и прва жена која је докторирала на Београдском универзитету 1922. године. (прем. 1981) 1906 — Џон Карадин, амерички глумац. (прем. 1988) 1912 — Јосип Палада, југословенски и хрватски тенисер. (прем. 1994) 1914 — Алан Хоџкин, британски физиолог и биофизичар. (прем. 1998) 1915 — Роберт Хофстатер, амерички физичар. (прем. 1990) 1919 — Андреас Папандреу, грчки државник и економиста. (прем. 1996) 1925 — Зузана Халупова, српска сликарка наиве словачког порекла. (прем. 2001) 1929 — Фред Синовац, аустријски политичар. (прем. 2008) 1932 — Ћезаре Малдини, италијански фудбалски тренер и фудбалер. (прем. 2016) 1933 — Милош Милутиновић, бивши југословенски репрезентативац у фудбалу. (прем. 2003) 1943 — Нолан Бушнел, амерички инжењер. 1946 — Шарлот Ремплинг, енглеска глумица. 1948 — Свен Горан Ериксон, шведски фудбалски тренер. 1948 — Барбара Херши, америчка глумица. 1948 — Том Вилкинсон, британски глумац. 1962 — Џенифер Џејсон Ли, америчка глумица. 1963 — Горан Јурић, хрватски фудбалер. 1964 — Лора Лини, америчка глумица. 1965 — Кике Санчез Флорес, шпански фудбалер и фудбалски тренер. 1965 — Георге Хађи, румунски фудбалер. 1966 — Рок Петрович, југословенско-словеначки скијаш. (прем. 1993) 1969 — Мајкл Шин, британски глумац. 1972 — Мери, крунска принцеза од Данске. 1973 — Трајнтје Остерхојс, холандска певачица. 1975 — Ђовани ван Бронкхорст, холандски фудбалер. 1976 — Тони Џа, тајландски глумац. 1979 — Мирко Хрговић, хрватски фудбалер. 1979 — Али ел Абдали, саудијски фудбалер. 1980 — Петар Карађорђевић (син Александра II), српски принц. 1982 — Славиша Павловић, српски писац и песник. 1982 — Родриго Паласио, аргентински фудбалер. 1984 — Карлос Тевез, аргентински фудбалер. 1985 — Кристијано Роналдо, португалски фудбалер. 1986 — Ведран Ћорлука, хрватски фудбалер. 1986 — Секопе Кепу, аустралски рагбиста. 1987 — Хана Селимовић, српска глумица. 1987 — Линус Омарк, шведски хокејаш на леду. 1987 — Кертис Џерелс, амерички кошаркаш. 1991 — Теренс Рос, амерички кошаркаш. 1992 — Нејмар, бразилски фудбалер. 1992 — Стефан де Врај, холандски фудбалер. 1995 — Аднан Јанузај, белгијски фудбалер 1999 — Алегра Пољак, српска фудбалерка. Смрти 1679 — Јост фан ден Фундел, холандски писац. (рођ. 1587) 1766 — Леополд Јозеф Даун, аустријски фелдмаршал. (рођ. 1705) 1807 — Пасквале Паоли, корзикански патриота и политичар. (рођ. 1725) 1818 — Карл XIII Шведски, краљ Шведске. (рођ. 1748) 1881 — Томас Карлајл, шкотски историчар, филозоф и есејист. (рођ. 1795) 1893 — Тоша Јовановић, српски глумац. (рођ. 1845) 1922 — Кристијан де Вет, бурски генерал и политичар. (рођ. 1854) 1922 — Едуард Славољуб Пенкала, хрватски инжењер и проналазач. (рођ. 1871) 1937 — Лу Андреас-Саломе, немачка филозофкиња руског порекла. (рођ. 1861) 1941 — Јован Грчић (професор), био српски књижевник, књижевни, позоришни и музички критичар, преводилац и професор. (рођ. 1855) 1946 — Џорџ Арлис, енглески глумац, писац и режисер. (рођ. 1868) 1948 — Јоханес Бласковиц, немачки војни командант. (рођ. 1883) 1969 — Телма Ритер, америчка глумица. (рођ. 1902) 1972 — Меријен Мур, америчка песникиња и књижевна критичарка. (рођ. 1887) 1980 — Стојан Аралица, сликар. (рођ. 1883) 1993 — Џозеф Лео Менкиевич, амерички режисер, сценариста и продуцент. (рођ. 1909) 1997 — Олга Скригин, филмски монтажер. (рођ. 1927) 1999 — Невил Бонер, први Абориџин посланик у аустралијском парламенту. (рођ. 1922) 2000 — Клод Отан-Лара, француски филмски редитељ. (рођ. 1901) 2008 — Махареши-Махеш Јоги, творац Трансцеденталне медитације. (рођ. 1918) 2008 — Зоран Антонијевић - Жота, фудбалер "Црвене звезде", репрезентативац Југославије и спортски радник. (рођ. 1945) 2015 — Вал Логсдон Фич, амерички физичар, добитник Нобелове награде за физику. (рођ. 1923) 2020 — Кирк Даглас, амерички глумац и продуцент (рођ. 1916) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Свештеномученика Климента - епископа анкирског Шести Васељенски Сабор Светог Павлина Милостивог Референце 205


source: wikipedia

text: 16. јун (16.6.) је 167. дан године по грегоријанском календару (168. у преступној години). До краја године има још 198 дана. Догађаји 1671 — У Москви јавно погубљен вођа устанка донских козака и сељака Стењка Разин. У руским народним причама и песмама постао симбол пркоса и побуне. 1826 — Пошто је угушио побуну јаничара, турски султан Махмуд II укинуо војни ред и увео низам, редовну војску. 1852 — У Новом Саду штампан први број листа „Сербски дневник“, с књижевним додатком „Седмица“. Лист излазио 12 година и био један од ретких словенских листова у аустријској царевини у то доба. 1876 — У Цетињу, после преговора вођених од октобра 1875. до фебруара 1876, потписан уговор о савезу Србије и Црне Горе против Отоманског царства. Одлуком Врховног савета одбране Југославије 25. децембра 1993. тај датум одређен за Дан Војске Југославије. 1941 — Председник САД Френклин Рузвелт наредио затварање свих конзулата Немачке у САД до 10. јула. 1944 — У Другом светском на Вису рату склопљен споразум Тито-Шубашић о односима Народноослободилачког покрета и Владе Југославије у емиграцији. 1958 — Обешен Имре Нађ, премијер Мађарске у време антикомунистичке побуне 1956, коју су угушиле совјетске трупе. Нађ тада ухапшен и на монтираном процесу осуђен на смрт због издаје. На исти дан 1989. пола милиона Мађара у Будимпешти присуствовало његовој поновној сахрани уз државне почасти. 1960 — Председник САД Двајт Ајзенхауер морао да одложи посету Јапану због антиамеричких нереда у тој земљи. 1961 — Руски балетски играч Рудолф Нурејев затражио азил у Француској за време гостовања у Паризу са ансамблом балета "Киров“. Каријеру наставио у водећим европским и америчким трупама и био звезда британског Краљевског балета. 1963 — Совјетски Савез лансирао васионски брод „Васток 6” с првом космонауткињом Валентином Терјешковом. 1972 — У Хановеру ухапшена Улрике Мајнхоф, чланица терористичке групе Бадер-Мајнхоф. 1976 — У Совету, највећем црначком насељу у Јужној Африци, избили расни нереди у којима је, током неколико месеци, погинуло најмање 600 црнаца и три белца. 1977 — Леонид Брежњев, лидер Комунистичке партије Совјетског Савеза, заменио Николаја Подгорног на месту председника Президијума Врховног совјета Совјетског Савеза. 1983 — За председника Президијума Врховног совјета Совјетског Савеза изабран Јуриј Андропов. 1992 — Председници САД и Русије Џорџ Буш и Борис Јељцин у Вашингтону постигли договор о смањивању арсенала далекометних нуклеарних ракета за две трећине до 2003. 1994 — Швајцарска одбила да изда визу за улазак у земљу председнику Југославије Зорану Лилићу, иако је добио званичан позив за учешће на међународном скупу у Кран Монтани. Одлука донета на основу препоруке Савета безбедности Уједињених нација у оквиру мера о економској блокади Југославије. 1996 — Међународни комитет Црвеног крста саопштио да је на простору СФРЈ за време ратних сукоба, од 1991. до 1995, нестало око 20.000 људи, од којих око 12.000 у Босни и Херцеговини. 1998 — Талибанска религиозна војска у Авганистану наредила затварање више од 100 приватних школа у којима су се образовале девојчице. 1999 — Амнести интернешенел оптужио САД за кршење људских права јер су наставиле да извршавају смртну казну, посебно због њене примене и над особама које су починиле злочин пре 18. године. 1999 — Нови председник Јужноафричке Републике Табо Мбеки положио заклетву. Он на тој дужности заменио Нелсона Менделу, познатог борца за права црнаца, који је скоро три деценије провео у затвору. 2001 — Председник Русије Владимир Путин допутовао у Београд, у прву посету шефа руске државе Југославији. Председник САД Џорџ Буш млађи и његов руски колега Владимир Путин срели се први пут у Словенији. Договорени сарадњу и сталне консултације. Победом коалиције леве оријентације на изборима за градоначелника Берлина утрт пут бившим комунистима да уђу у градску владу, први пут од пада Берлинског зида 1989. 2004 — Генерални секретар УН Кофи Анан именовао Данца Сорена Јесена Петерсена за свог новог специјалног представника на Косову, шефа УНМИК-а. 2004 — Бутан је постао прва држава која је увела потпуну забрану узгајања и коришћења дувана. Рођења 1313 — Ђовани Бокачо, италијански писац, песник и хуманиста. (прем. 1375) 1858 — Густаф V Шведски, шведски краљ. (прем. 1950) 1859 — Паја Јовановић, српски сликар, представник академског реализма. (прем. 1957) 1902 — Барбара Маклинток, америчка генетичарка, добитница Нобелове награде за физиологију или медицину (1983). (прем. 1992) 1931 — Павле Минчић, српски глумац, сценариста и композитор. (прем. 2015) 1933 — Богољуб Динић, српски глумац. (прем. 2019) 1934 — Бил Кобс, амерички глумац. 1952 — Драган Шакота, српско-грчки кошаркаш и кошаркашки тренер. 1962 — Арнолд Вослу, јужноафричко-амерички глумац. 1962 — Феми Кути, нигеријски музичар. 1967 — Јирген Клоп, немачки фудбалер и фудбалски тренер. 1971 — Тупак Шакур, амерички глумац, хип хоп музичар и песник. (прем. 1996) 1972 — Борислава Перић, српска стонотенисерка и параолимпијка. 1972 — Џон Чо, корејско-амерички глумац. 1978 — Данијел Брил, немачки глумац. 1978 — Алмами Мореира, фудбалер из Гвинеје Бисао. 1981 — Бенјамин Бекер, немачки тенисер. 1985 — Карис Пејџ Брајант, америчка глумица. 1986 — Артурас Милакнис, литвански кошаркаш. 1986 — Жарко Шешум, српски рукометаш. 1987 — Фабијен Козер, француски кошаркаш. 1988 — Бенкс, америчка музичарка. 1990 — Џон Њуман, енглески музичар. 1991 — Немања Недовић, српски кошаркаш. 1993 — Гиљем Вивес, шпански кошаркаш. 1994 — Тејлор Лав, америчка глумица и певачица. 1994 — Душан Мандић, српски ватерполиста. 2000 — Бјанка Андреску, канадска тенисерка. Смрти 1216 — Иноћентије III, римски папа (рођ. 1161) 1930 — Љубомир Стојановић, српски политичар и филолог, секретар Српске краљевске академије (рођ. 1860) 1977 — Вернер фон Браун, немачки инжењер (рођ. 1912) 2017 — Хелмут Кол, немачки политичар (рођ. 1930) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: Свете мученике Лукилијана, Клаудија, Ипатија, Павла, Дионисија, и девицу Паулу Свештеномученика Лукијана Светог мученика Димитрија


Ред вожње и карте - Бачко Градиште - Сента | Polazak Бачко Градиште - Сента ред вожње Насеља Бачко Градиште и Сента су међусобно удаљена ~57 км. Путовање између ова два места траје најкраће 01h i 11min., а најдуже 01h i 11min., у зависности од превозника. На овој релацији превоз обавља укупно 1 превозника. Први полазак са станице Бачко Градиште је у 07:49 х, док је последњи полазак у 18:19 х, за тражени датум. Цена карте за релацију Бачко Градиште - Сента износи од 540,00 RSD до 540,00 RSD.


ПочетнаОПШТЕДа ли пацијенти са дијабетесом могу да постију? опрез када пацијенти са дијабетесом постију Дијабетес је болест која је прилично честа у нашем друштву и може напредовати са озбиљним компликацијама. Пацијенти са дијабетесом имају захтеве и питања о посту у Рамазану, што је једна од наших верских обавеза. Овај предмет је заправо врло сложен предмет. Сваког пацијента треба проценити појединачно. Универзитетска болница Истанбул Окан за ендокринологију и болести метаболизма ванр. Др. Иусуф Аидıн је говорио о општим принципима поста код пацијената са дијабетесом. Пацијенти са дијабетесом типа 1 морају доживотно да користе инсулин. Ови инсулини су обично 3 или 4 дозе дневно. Неки пацијенти са дијабетесом типа 1 такође покушавају да контролишу шећер у крви помоћу инсулинске пумпе. Због тога није могуће да ови пацијенти постију. Ако кратко време не производе инсулин, могу ући у кому са високим шећером (хипергликемија) и кетоацидозом. Стога ови пацијенти никада не би требало да покушају да постију. Последице по живот могу бити код пацијената са дијабетесом типа 2 који постију! С друге стране, наши пацијенти са дијабетесом типа 2 лече се у врло различитим групама. Због тога сваког пацијента треба процењивати појединачно. У основи, хипогликемија, односно низак ниво шећера и хипергликемија, планирање лечења треба радити на начин који не узрокује повишен ниво шећера. Ако се ово клиничко стање развије код дијабетичара који постију, могу се појавити животно опасни резултати. Пацијенти са дијабетесом типа 2 прве и друге групе могу постићи прилагођавањем доза лека! Прва група пацијената; Пацијенти са дијабетесом типа 2 који користе врло ниске дозе лекова и чији је шећер у крви под контролом и који немају никакве додатне болести. Ови пацијенти могу постити прилагођавањем доза лека. Већина ових пацијената користи једну или две таблете шећера. Лечење се може променити премештањем лекова сулфонилурее (глибенкламид, гликлазид, глимеприд) који узрокују хипогликемију на ифтар. Ако користи само метформин и шећер у крви је редован, неће бити штете од поста. Друга група пацијената су они који користе једну дозу инсулина и лекове за смањење глукозе. Овим пацијентима се инсулин примењује одмах након ифтара, а лечењу се могу додати лекови који не изазивају хипогликемију у сахуру и постиже се пост. Будући да ови пацијенти користе инсулин, мора се пажљиво надгледати ниво глукозе у крви у смислу ризика од хипогликемије. Нарочито ове људе треба пажљиво надгледати због хипогликемије после 15-16 поподне. Ако шећер падне испод 70 мг / дл, шећер у крви треба да нормализује прекидом поста. Пост није прикладан за пацијенте треће и четврте групе са дијабетесом типа 2! Трећа група пацијената са дијабетесом типа 2 су они који користе два или више третмана инсулином. У овој групи пацијената пост није прикладан, јер пост може погоршати регулацију шећера у крви и довести до хипогликемије, баш као и код пацијената са дијабетесом типа 1. Четврта група пацијената са дијабетесом типа 2 су, пак, пацијенти чији је ниво шећера у крви врло нестабилан и има озбиљне компликације. На пример, није баш погодан за пацијенте са историјом бајпаса или стента, неконтролисаном хипертензијом, тешким дијабетесним очним болестима и недавним можданим ударом, чак и ако им је шећер у крви добар. Јер у случају хипогликемије или хипергликемије која ће се развити могу се јавити последице опасне по живот. Доц. Др. Иусуф Аидıн је рекао, „Групе треба оцењивати као општу препоруку. Сваки дијабетичар који жели да пости треба да се консултује са својим лекарима пре Рамазана како би проценили опште стање шећера у крви и најновије стање коморбидитета. Нарочито ако је вредност ХбА1ц, односно просек тромесечног шећера у крви изнад 3%, контролу шећера у крви овог пацијента треба сматрати лошом. Мислим да овим дијабетичарима није прикладно да постију '', рекао је. Пацијенти који планирају да постију и чији лекари то дозвољавају, дефинитивно би требало да раде сахур током Рамазана када ће постити. У сухоор-у је потребно јести храну са високим садржајем протеина (јаја, сир, махунарке и протеинске супе). Поред тога, људи који посте у врућим регионима имају висок ризик од губитка течности, па би требали узимати довољно воде и течне хране у сахуру. Поред тога, неопходно је пажљиво и пажљивије пратити шећер у крви током периода поста. Препоручујем да се наши пацијенти који планирају да постију обавезно састану са својим лекарима пре Рамазана и процене њихове клиничке ситуације. Као резултат тога, као што сам већ поменуо, сваки пацијент може да пости у складу са својим посебним условима, ако му лекар то дозволи. Пацијенти са дијабетесом Пажња на коронавирус! Мармараи путници отворили су свој пост на станици Упозорења у саобраћају на пост Дијабетес може проузроковати трајни губитак вида Митови о дијабетесу Које су жалбе пацијената којима је потребна кућна нега?


Home Злоупотреба имитаторског понашања Дозволите ми да будем оригиналан и свој Вербализам је у уској вези са најнижим обликом учења, учењем подражавањем, запамћивањем, имитирањем. Речи и понашања родитеља, речи и слике виртуелне гувернанте, дете имитира, усваја, и живи. Дете ауторитарног система готово никада не спозна снагу и лепоту вишег облика учења,самоучења,саморада и самоваспитања. Човек је рођењем донео нагон за подражавањем и нагон за самоучењем. И један и други облик учења су потребни човеку. На несрећу, ауторитарно васпитање не дозвољава човеку да користи виши облик учења, самоучење, и тако долази до заустављања раста свесности, до нарушавања емоционалне хармоније и кривљења изворних потреба. Одувек је човек користио нижи облик учења, али никада човек није био већи имитатор него што је данас. У традиционалној породици детету је остављен простор да развије своју оригиналност, јер је био негативно условљаван и често је баш та батина допринела да дете, када порасте, каже себи: „Е, баш нећу да будем као мој родитељ, наставник, друг...“ То им је и полазило за руком, јер је у окружењу постојало много више добрих позитивних узора. Крајем двадесетог века учење подражавањем се максимално развило, нарочито појавом медија и могућношћу да се све прикаже на њима и све копира. Само једна мала привилегована група ствара, сви остали имитирају. Конзументи задовољавају своје искривљене потребе и хране јаку профитерску потребу произвођача. Шта се све подражава? Подражавањем се усвајају сва готова вербална знања, која стижу од ауторитета. Усвајају се, подражавају, памте, имитирају: утврђени ставови, вербални захтеви, готови модели понашања, стилови, модели васпитања; подражавају се негативни и позитивни узори, идоли, идеали, идеје, мода, музика, политика, стил живљења, емоционална стања других, нарочито родитеља, а данас све више емоционална стања својих виртуелних узора. Крај двадесетог века је ојачао учење подражавањем јер су медији моћни и помажу да сви људи прихвате понуђене моделе и тако, нажалост, сви личе једни на друге. Плишане генерације конзумирају најнегативније виртуелне садржаје, усвајају их и почињу да их живе. Не видим никакву опасност у технологији, напротив, опасност лежи у негативним виртуелним и аудитивним садржајима, које деца гутају. Та чуда технологије нуде и човечне садржаје, али их плишано дете не жели, јер их не разуме. То није део његовог, унутрашњег, искривљеног света. Многи данас осуђују негативне виртуелне садржаје и сматрају да би њиховим укидањем деца била добра. То је прича која нема почетак. Прво се морају укинути плишани васпитни модели, омогућити деци и родитељима да се врате изворној суштини, а на Извору свако дете,сваки човек прави јасну разлику између добра и зла, непогрешиво се опредељујући за Добро, упркос истини да је Добра данас мало. Деца традиционалне породице су слушала бајке у којима је било и зла и добра, али деца су увек препознавала добро, усвајала га и имитирала. Два васпитна модела су само делимично кривила изворно биће, љубави и доброте је било довољно, па су љубав и доброта у књигама, у филмовима, у уметности, у породици лако прихватана и имитирана. Данас нема породице у којој се није отворио фронт, сукоб између родитеља, на једној страни и детета и његове електронске „гувернанте“ на другој. Зло убира данак, јер плишана деца, потпуно отуђена од себе, само имитирају и што је најстрашније препознају и имитирају само зло. Тамо где је подражавање, нема љубави према раду, нема изворне интелигенције, нема самоваспитања, нема духовног раста. Плишани врше поделе, па и поделу између оних који производе, креирају и оних који конзумирају и некритички подражавају све понуђено. Ретки, привилеговани, дају готова решења за све области живота, а готово све њихове идеје су против духовног раста човека, јер су и сами последица плишаних. Огромна већина становника планете подражава, тј. имитира. Довољно је погледати само телевизијске куће. Сви имају лиценциране програме, од којих се не одступа. Само други људи, друге земље, други језици. Тако је у свим областима уметности, архитектуре, образовања. На лиценцираним стандардима свих врста ниче један клонирани свет.Умире свет оригиналних,великих људи. Плишана деца тако вешто имитирају одрасле, јер деца имају природно снажан имитаторски облик учења, те копија постаје боља од оригинала. Савремени човек је задивљен копијама, али ни не наслућује да копија има свој рок трајања, уз немогућност да икада постане оригинал. Погледајте, дечије егзите, дечије евровизије, дечије музичке фестивале,музичке звезде и звездице, злоупотреба дечијих талената, модне ревије, избори за мис... Све наизглед задивљујуће, симпатично, мали а исти као велики, болно за свакога ко зна шта значи злоупотреба имитаторског ума детета. Човечанство осећа да овај нижи облик учења мора бити надграђен вишим обликом учења, самоучењем,оригиналношћу, али не зна пут и начин. Када породица схвати да је за развој детета пожељно да у прве три године дете готово не конзумира виртуелне садржаје, да књига, као нижа виртуелна стварност мора имати примат, да све до девете године морамо контролисати шта дете гледа, слуша, чита, пева... (даљински не би смео, до седме године, бити у рукама детета), тада ствари добијају други ток. У прве три године је пожељно да се изворне емоције развијају што више у реалним околностима. У противном дете ће се утемељити у виртуелним емоцијама. Осим тога, до седме године дететов ум је отворен. Прима неселективно и некритички све што му се понуди. Уколико га пунимо негативним, виртуелним садржајима, природно је да ће такви садржаји, отићи у несвесно,јер је бол превелика. Несвесно препуно смећа ће креирати личност одраслог човека. Резултате већ видимо. Плишане генерације живе у виртуелном свету, потпуно отуђене од себе, других људи, природе и живота, отуђене од спољашњег света. Традиционална. хијерархијска организација живота у данашњој породици не постоји Пала је традиционална пирамида, када је забрањен штап, који је одржавао поштовање вековне хијерархије. Пао је мушкарац са њеног врха. За врх непостојеће пирамиде отимају се дете и жена У традиционалној породици је постојала чврста хијерархијска организација живота. На врху пирамиде је био мушкарац. Знало се: „Ко коси, а ко воду носи“. Дете се волело, али му се знало место. У оквиру главне породичне пирамиде, на чијем је врху био један „одабрани“, постојало је још неколико мањих пирамида нпр. оцу су подређени сви чланови породице, свекрви мајка и деца, мајци деца, старијем детету млађа деца итд. Логична последица принципа пирамиде су фронтови, који се често и трансформишу уколико се мењају интереси група и појединаца. Где су фронтови ту је и борба, ту је напетост, ту је ланац негативности и увек присутна средства ауторитарног система васпитања, ту су неморални, нечовечни односи између свих чланова породице. Штап и страх од штапа су стварали ред, често привидан, спољашњи, али преко потребан да би породица функционисала у складу са очекивањима друштва. А онда се догодило рушење материјалне пирамиде. Падом пирамиде пао је и мушкарац. Законом забрањена штап је осоколио подређене, да се срчано боре за своју слободу. Све је било припремљено за помирење мушкарца и жене, за помирење строгих очева са својом децом, све је било припремљено за раст Љубави и Доброте. Од свега се није ништа догодило. Сви цвиле под рушевинама ауторитарне пирамиде, очекујући да ће неко други подићи стару пирамиду или бар ту нову, духовну, која нам је толико потребна. Док, чекају Годоа који неће доћи, људи оптужују једни друге, живе у страху јер све делује преткатаклизмично. Делује, то је тачно, али је исто тако тачно да ће свако морати да начини лични напор и почне да живи у одсуству плишане и реалне принуде. Напор је узалудан уколико се претходно не уклоне препреке духовном расту, казна, награда... у односима. Мало се ко истински данас покреће. Већину, као да је заледио страх, јер одвише дуго нешто чекају. Шта чекају? Чекају Истину да су плишани главни узроци мука савременог човека и целог друштва и да их у оквиру породице морамо сами отклонити, како би смо упловили у луку духовности. Постоје и други путеви духовног раста, Богу хвала, али пут знања изворног васпитања је лак и чува породицу која мора да траје. Трајаће и бити учесник у стварању дивног доба, које је пред нама. Прво треба да се изврши транзиција традиционалне, делимично ауторитарне, преко савремене, потпуно ауторитарне до изворнестваралачке породице, породице за трећи миленијум. Дете није тражило врх непостојеће пирамиде На рушевинама ауторитарне пирамиде ускоро ће нићи један нови свет, којег ће креирати и у њему живети човек изворне свести. То ће се догодити тек пошто се унутар сваког човека, унутар сваке породице, формира изворна, двострука, радосна, дијамантска пирамида, са врхунским вредностима, вечним вредностима, на свом врху. Такав човек ће формирати спољашњи свет из равни своје унутрашње Љубави и Доброте. Данас, док још траје, или се вештачки одржава ауторитарна пирамида, уз помоћ пет преживелих спољашњих васпитних модела, догађају се појаве противне здравој памети. Дете је стављено на врх породичне „пирамиде“, и отуда толики хаос. Дете је стављено и на врх друштвене, опет непостојеће „пирамиде“. Сви се улагују најбољем потрошачу. Како је могуће да вас „плишано“ дете води у креирању игара, куповине, доколице, школских програма, када то није дете већ виртуелни јунак, који све што тражи од одраслих јесте задовољење његових плишаних, искривљених потреба. Како може, то искривљено виртуелно дете да заповеда родитељима, да у десетој години живота тражи да одлучује о свом путу, јер он тобоже зна шта је за њега добро. Како може виртуелни малиша, старац у младом телу, да каже деди од седамдесет година како он разуме живот боље од деде. Што је најстрашније одрасли почињу да верују у то, а не виде да је малиша виртуелни старац који попут папагаја понавља оно што му је сервирао екран, његових „ситних“ десет година живота. Не уображавајте да су ове генерације паметније од претходних. Оне живе у информатичком друштву, у виртуелном свету крцатом информацијама, у свету полуистина и лажи. Њихов отворен ум све то некритички усваја, вешто репродукује, манипулише одраслима и ствара лажну слику о својој „великој“ памети. Реч је о јаком имитаторском уму, који рано улази у стање виртуелне мудрости, мудрости без животног искуства. Ум савременог детета није у срцу и преостаје му да анорексично гута огроман број информација, духовног смећа и да их булимично повраћа, како би примао ново смеће. Ум затрпан смећем не прима проверене вредности, које нуди школски, образовни систем. Ако их и прими, јер то очекују родитељи – „спонзори“, готово све се усваја напамет, за дневне потребе, као потрошни материјал, без способности да се све научено смислено повезује и користи у функцији развијања свесности. Такво учење (бубање и пуко репродуковање) оптерећује ум и зато се ум спонтано ослобађа и ових информација, како би могао да врши улогу компјутера, којег повремено треба ослобађати непотребних фајлова и вируса. Пошто су дете поставили и на врх непостојеће школске пирамиде, логично је да професори прате виртуелног, плишаног ђака, угађајући му, презаштићујући га, а да ни сами не знају, зашто то чине. Данас готово немате професора који не најављује дан провере знања и градиво које ће бити обухваћено. Ученици уче кампањски, предмет, по предмет а после сваке добијене оцене траже од родитеља да се мало одморе од учења, очекујући лажна оправдања. Деца збиља осећају умор и с правом траже одмор, али није ствар у одмору од сваке плишане петице, већ је питање када ће родитељи престати са плишаним васпитањем и деци дати прилику да нас засене истинском, изворном интелигенцијом. За сада ојачана виртуелна свест уводи дете у „мудрост“ ,дете нема могућност да развија свесност,јер се свесност развија радосним радом,радосним домаћим васпитањем и рад Наравно да виртуелном детету годи што са врха заповеда, али негде дубоко, дете осећа да нешто није у реду. Дете би било срећно да га ставимо на место које му одговара, то свакако није тај врх. Дете није желело да постане диктатор, а ми смо диктатора од њега створили. Дете све ово није тражило од нас, оно чека да родитељи препознају узрочнике његових мука и спусте га у долину, у своје крило. Осим тога дете је дете, без мудрости животне, без искуства и сасвим је природно да одрасли морају водити дете кроз прашуму живота. Дете је данас, већ са седам година старац виртуелне мудрости, који заповеда, одређује, наређује. Некада се говорило: „Ко са децом спава, попишан се буди“. Знали су то људи традиционалне свести који су, и те како волели дете и настојали, колико су им дозвољавала два ауторитарна васпитна модела, да од тог детета изграде човека. Никада никоме, у прошлости, није пало на памет, да дете постави на врх породичне пирамиде и постави га за господара. Врло брзо, пошто родитељи и сви одрасли чланови породице укину ауторитарност, формираће се спонтано радосна пирамида,о којој говори отац Николај Велимировић, у сваком човеку.Људи ће кренути на пут ка своме извору.Неће бити фронтова, сукоба, зле намере, и неће се догодити да родитељ каже детету : „Хранио сам псето, а данас ме уједа.“ Савремени родитељи говоре и мисле још црње и горе о смислу рађања деце, јер су деца буквално постала лоши господари родитељима. Зашто? Разумели сте читајући „Буквар“ да су сви васпитни модели на сцени живота, да се пирамида прво урушила породици. Улоге и породичне вредности су померене. Нема те снаге система који ће подићи преживелу, ауторитарну, спољашњу пирамиду, јер система нема, има само пет преживелих ауторитарних васпитних модела, који праве хаос. На срећу ауторитарности човека над човеком се назире крај. Изворна породица је та која ће прва укинути ауторитарност, спонтано формирати човечну,радосну пирамиду, унутар сваког човека, па ће сви односи бити прожети Љубављу и Добротом. Проблем је била и остала ауторитарна људска свест. Људи данас не треба да троше снагу измишљајући нове облике властитог организовања. Све структуре и облици организовања који су постојали у ауторитарном систему, постојаће и у времену духовности које је пред нама, а изворна свест ће коначно показати универзалност ових структура, нарочито универзално значење породице. Са повратком Извору опстајаће само дела и вредности у које је уткана вечна Истина. У изворној породици људи ће чути и видети једни друге, живеће у долини, са чврстим унутрашњим дијамантима, Где су Љубав и Доброта, ту је чврста веза међу људима. Ту је хармонија појединца, ту је хармонија у односима, све се сустиче и потпомаже да се сви самоспознају, самореализују и самоостваре, увек кроз Љубав. Дете не жели ни власт, ни ропство, јер и једно и друго руши хармонију у њему, у породици. И зато дете поручује, само га ми не чујемо: Нећу власт! Хоћу право на изворну породицу, хоћу право на Љубав!


Разговарано о сарадњи Болнице "Србија" са истанбулском болницом - ФИЛТЕР Разговарано о сарадњи Болнице “Србија” са истанбулском болницом Директор Болнице “Србија” у Источном Сарајеву Небојша Шешлија и главни професор болнице “Медипол” у Истанбулу Ибрахим Азбој разговарали су данас у Источном Сарајеву о модалитетима будуће сарадње у виду едукација домаћих љекара у Истанбулу и медицинске помоћи турских љекара. “Имали бисмо могућност и да шаљемо налазе наших пацијената који не могу добити услуге здравственог система Републике Српске, па би постојала могућност да им здравствена услуга буде пружена тамо”, рекао је Шешлија након састанка новинарима. Он је истакао да је о Болници “Србија” упознао Азбоја, који је, како је навео, изразио одушевљење условима у којима раде љекари у тој здравственој установи и у којима се лијече пацијенти. Захваливши на изузетном гостопримству, Азбој је рекао да је циљ обезбиједити едукацију, као и контакт међу љекарима, али и са пацијентима Болнице “Србија” који ће имати потребу да буду третирани у Турској. Он је рекао да је сарадњом планирано да тимови турских љекара раде интервенције у Болници “Србија”, а да пацијенти који имају потребу за компликованијим захватима буду третирани у Истанбулу. Претходна Одржано гусларско вече посвећено народном гуслару Срђану Трифковићу Следећа У недјељу Дан Четвртог батаљона Војне полиције Војске Републике Српске


Ми једноставно немамо праве стручњаке и научнике (оно што "имамо" јесте у иностранству). А за то смо, пре свега, ми криви јер не умемо да их поштујемо и ценимо већ супротно. Многи наши универзитетски професори заправо нису стручни већ приучени у областима које предају. На пример, они су "аутори" књига које користе (купују) студенти, а заправо су то само преведене стране књиге (буквално copy-paste), мало "исецкане", "искомбиноване" и то му је то. Што је најгоре, често то нису ни превели како треба, нису лепо "исецкали" и "искомбиновали" како треба, па су те "њихове" књиге често нејасне и недоречене. То је још чешћи случај код оних које је прегазило време (што је чест случај код техничких наука, рачунарства, информатике и електротехнике... ). О менаџерским факултетима не треба трошити речи. То су нераднички и преваранстки факултети који штанцују "високообразоване" глупаке, и којих има малтене свако село. Практично знање већине наших универзитетских професора је нула (а самим тим и оних који заврше факултет). Једна од последица тога је да у Србији имамо честу појаву да на нашим факултетима професор зада студенту да ради неке пројекте или нешто практично, а да тај професор не зна да уради то што је задао. И тако, неки који заврше факултет нађу посао у просвети и предају основцима или средњошколцима. Наравно, шта друго да очекујемо... Др Родолф Арчибалд Рајс је 1928. године у свом политичком тестаменсту "Чујете Срби" одлично описао наше факултете. И данас је све буквало исто! СРОЗАВАЊЕ УГЛЕДА УНИВЕРЗИТЕТА (А. Рајс) Допустили сте, затим, да се на вашим универзитетима створе чудновати обичаји и навике. Није задатак универзитета да професори декламују лекције, које ће студент научити напамет. Студент може да нађе у књигама све градиво које се предаје на универзитету. Вредност универзитетске наставе јесте у професоровом начину посматрања и његовом личном утицају на духовно изграђивање студента. Како код вас може да се говори о личном утицају професора на студенте када он, као што је случај на Београдском универзитету, посредством вратара продаје своја умножена скраћена предавања, која студенти, не долазећи на часове, за испите уче напамет? Многи ваши студенти нису присуств& 4000 #1086;вали ни једном једином предавању на универзитету. Једноставно, само су се уписали и купили или позајмили од некога умножен кратки преглед предавања која су морали да прате. Издајући се за студенте и уживајући све погодности тог статуса, они заузимају места у администрацији, банкама итд. Када процене да је погодан тренутак, напамет науче кратке прегледе предавања, излазе на испите и добијају "универзитетску" диплому. Тако сте у очима свих оних који знају како се постаје "дипломац" на вашим универзитетима срозали њихов углед. Ваша диплома постаје само парче папира која омогућава његовом власнику да постане лош чиновник. Често сам бивао запањен незнањем "професора" који су изашли са вашег универзитета, посебно професора природних наука. Наравно, ваши студенти медицине не могу на тај начин да студирају. Принуђени су да иду у сале за дисекцију и на клинике. Уосталом, имате изврсних лекара Срба који би били у стању да образују добре ученике. Међутим, као и у осталој универзитстској настави, не шаљете им добар студентски материјал, а са слабим материјалом ни најбољи професор не може да обави добар посао. Без икаквог одабирања пренатрпавате слушаонице.


Saborna crkva - Православље и мобинг Православље и мобинг Насиље не сме бити одговор Мобинг-изазов за хришћане Модерно време са собом доноси и нове видове страдања човека у њему, те се тако данас сусрећемо са једним термином, до скоро непознатим код нас, а то је – мобинг. Шта је мобинг, на који начин се појављује, како је правно регулисан у нашем и светском законодавству – питања су која су предуслов за даље успешно разматрање овог проблема, из хришћанске перспективе. Први пут са појмом мобинга (mobbing) сусрећемо се код Конрада Лоренца, који тим термином настоји да објасни понашање животиња унутар једне врсте, које нападају једна другу са циљем опстанка. Овај термин на категорију људи преноси познати немачки психолог Хајнс Лајдман, дефинишући мобинг као психолошки терор на радном месту. Односи се на непријатељску и неетичку комуникацију која је од стране једног или више појединаца институционално усмерена према углавном једном појединцу, који је због мобинга гурнут у позицију беспомоћности или немогућности да се брани, те држан у истој помоћу механизама мобинга. Ове активности одвијају се веома учестало (статистички гледано барем једном у недељи) и у дужем временском периоду (статистички посматрано најмање шест месеци). Због велике учесталости и дугог трајања непријатељског понашања, такво малтретирање доводи до значајне менталне, психосоматске и социјалне патње. Главна особина мобинга је понашање унутар људске врсте којим се вређа достојанство човека, његов психички и физички интегритет на радном месту, што може да проузрокује трајне последице по здравље појединца. ФУНКЦИЈЕ ЉУДСКЕ ДУШЕ Транзиција у којој се налази наше друштво неминовно носи и многе поремећаје вредносних система који се огледају на свим пољима људског живота и деловања. На нашим просторима ситуација је још драматичнија, јер су недавни ратови дали посебан печат моделима понашања и међуљудском опхођењу. Нехумани, а самим тим и нехришћански модели понашања устаљују се у времену потрошачког друштва, а разноврсни видови антагонизама постају узроци све тежега живота и услова живљења. Човек се налази у вртлогу избора биолошке егзистенције и живота. Способност за остварење живота временом се код човека смањује, јер биолошка егзистенција добија доминантно место. Једна од основних функција људске душе, на основу платонске трихотомне поделе, јесте и раздражајни део, поред желатељног и разумног. Улога раздражајног дела огледа се у остварењу биолошке егзистенције, изазивањем агресивности, беса и храбрости. Сва ова дејства раздражајног дела људске душе имају у данашњем времену, као и кроз историју, улогу да постану извор храбрости и смелости у прибављању хране и суочавању са опасностима. Модерна биохемија централног нервног система повезује деловање овог дела душе са присуством адреналина и норадреналина у организму, који се луче усред осећаја угрожености и несигурности. Улога адреналина је да помогне човеку да изведе радњу која захтева интензивни напор у кратком року, примера ради: напад, или бежање услед опасности. АГРЕСИЈА, ВЕРБАЛНОСТ, БРУТАЛНОСТ Данашњица, у којој живи наша цивилизација, карактерише се превасходно осећајем константне несигурности. Све што човеку пружа сигурност, у последњих пар деценија, доживело је велику инфлацију; пример земље која се у последњих 20 година променила у четири форме од СФРЈ, СРЈ, Србије и Црне Горе, до данашње Србије. Кад земља – држава, као једна константна вредност и гарант сигурности за грађанина, у овако кратком року има оволике турбуленције, какав тек осећај сигурности може да пружи грађанима који живе у њој и који су сведоци свих ових промена?! Нема потребе указивати и на друге елементе: незапослености, губљења посла, итд. Све ово нам пружа јасну слику у каквим условима и околностима живи просечни грађанин ове земље, под каквим је свакодневним стресом – константној изложености дејства адреналина у организму. Оваква ситуација јасно указује на то да и понашање људи не може да буде на завидном нивоу. Данас су грађани ове земље, невезано за узраст, непрестано изложени негативним моделима понашања. Штетни утицај медија, како телевизије тако и штампаних, од великог је значаја, јер у многоме промовише негативне методе – агресију, као модел понашања, који је уочљив у свим друштвеним структурама од високог дома Народне Скупштине па до риалити-програма. Агресија, вербалност, бруталност постају прихватљиви методи понашања, па чак и пожељни. Свакодневно можемо чути, у породицама у нашој средини, да деца треба да науче да показују зубе, како би боље пролазила у животу. Агресија и бес постају свакодневни принцип понашања, а једна од његових облика је и мобинг. Чињеница да је високи дом Народне Скупштине Републике Србије усвојио „Закон о спречавању злостављања на раду“ (Сл. гласник, бр. 36 од 28. 05. 2010. год.) јасно указује да је друштво постало свесно присуства насиља на радном месту, које означава као мобинг, и даје следећу дефиницију: „... злостављање, у смислу овог закона, јесте свако активно или пасивно понашање према запосленом или групи запослених код послодавца које се понавља, а које за циљ има или представља повреду достојанства, угледа, личног и професионалног интегритета, здравља, положаја запосленог и које изазива страх или ствара непријатељско, понижавајуће или увредљиво окружење, погоршава услове рада или доводи до тога да се запослени изолује или наведе да на сопствену иницијативу раскине радни однос или откаже уговор о раду или други уговор. Злостављање, у смислу овог закона, јесте и подстицање или навођење других на понашање из става 1. овог члана. Извршиоцем злостављања сматра се послодавац са својством физичког лица или одговорно лице код послодавца са својством правног лица, запослени или група запослених код послодавца, који врши злостављање из ст. 1. и 2. овог члана.“ ШТА ЗАКОН КАЖЕ? Законодавна дефиниција која постоји код нас слична је, у основној структури посматрања мобинга, са „Мишљењем о насиљу на радном месту“ Саветодавног одбора Европске комисије за сигурност, хигијену и здравствену заштиту на раду од 2001. године. Мобинг, се према овом документу, сматра за „...негативан вид понашања, међу колегама или између хијерархијских надређених и подређених, којим се дотична особа понижава и директно напада или индиректно, од стране једне или више особа, у сврху и са циљем удаљења исте те особе“. Јасно је, из свих наведених законских формулација, да се ради о психичком злостављању на радном месту које за последицу има трајна и дубока здравствена оштећења радника. Запањујући је податак да је 33% здравствених симптома повезано са мобингом (С. Пауновић, Р. Косановић, „Злостављање на раду – мобинг“, Социјална мисао 2, 2010, стр. 40). Сваки вид насиља над човеком неприхваљив је за свест човека, тако да овај природни закон постаје основа сваког другог друштвеног законодавства. Насиље и нехумано понашање према човеку социјално су неприхватљиви, али и као такви присутни су у разним формама, као и под велом различитих оправдања. Устав Републике Србије гарантује грађанима право на поштовање достојанства људске личности у свом 25. и 26. члану: „Физички и психички интегритет је неповредив. Нико не може бити изложен мучењу, нечовечном или понижавајућем поступању или кажњавању.... Забрањен је принудни рад. Сексуално или економско искоришћавање лица које је у неповољном положају сматра се принудним радом“. Нездрави антагонизам, који постоји захваљујући друштвеном немару и високом економском интересу, успева да створи један механизам у коме се газе основна људска достојанства. Често су и жртва мобинга, као и његов починитељ само део ланца овог болесног система вредности. Неконтролисани интерес и профит послодавца, као и каријеризам претпостављених постају подстицај за агресивно понашање према запосленима. Са друге стране, не треба губити из вида и чињеницу да су се у нашој земљи у великој мери зацарили лењост и нерад. Позната је у народу изрека: „не може он (газда) мене толико мало да плати, колико мало ја могу да радим“. Законодавно уређење не предвиђа јасну дефинисаност радног места, тако да се пружа могућност разноразних малверзација. Све ово указује на чињеницу да се друштво налази у једном веома нездравом стању опасном по здравље човека. ОДНОС УТЕМЕЉЕН НА ЉУБАВИ И ПОШТОВАЊУ Хришћани, као активни чланови друштва, нису поштеђени могућности да буду жртве насиља на раду, а исто тако и насилници. Питање које се намеће гласи: на који начин да се данашњи хришћанин односи према насиљу и малтретирању на послу? Једно је сигурно - насиље не сме бити одговор. Такође, јасно је да законске регулативе не могу да реше проблем агресивности као феномена који проистиче из најдубљих структура људске личности. Хришћански живот није у сукобу са законодавним уређењем наше земље; управо супротно, он може бити само позитивни подстицај друштву у његовој хуманизацији. Друштвени закони као главни задатак имају регулисање односа међу људима и, као такви, не задиру у душевне структуре појединца. Насилничко понашање појединца последица је патолошких душевних процеса. Овде се отвара простор за духовну делатност Цркве. Једна од основних форми односа хришћанина према друштву и друштвеном поретку огледа се у познатој Христовој заповести „подајте ћесарево ћесару, а Божије Богу“ (Мк. 12, 17). Хришћани су позвани да поштују постојећи поредак у друштву. Најбољи пример за то налазимо код апостола Павла кад се обраћа господару одбеглог роба: „али без твог знања не хтједох ништа учинити, да твоје доброчинство не би било принудно него добровољно. Јер можда се зато и растаде с тобом на кратко да га добијеш за вечност. Не више као роба, него више од роба, брата љубљеног, особито мени, а колико више теби, и по тјелу и у Господу“ (Флм. 1, 14-16). Из овога примера јасно се види да апостол Павле поштује друштвено уређење – робовласнички систем тог времена, али му у исто време даје и једну нову ноту и карактеристику. Роб престаје бити робом, у класичном смислу тадашњег времена, и постаје човек који је вредан сваког поштовања и људског достојанства. Роб се не лишава својих социјалних обавеза и свог статуса. Он остаје у свом друштвеном положају, али у новој димензији. Апостол Павле господару Филимону не намеће, силом апостолске службе, правила како да се опходи према робу Онисиму, него настоји да његова одлука буде добровољна. Ни данашње време, могло би се рећи, није много напредовало у односу према човеку од робовласничког времена; само што има хуманије форме и, као такво, постаје прихватљиво. Однос запосленог и послодавца, односно подређеног и надређеног, гледано из хришћанске перспективе, требало би да се темељи на логици коју нам је поставио апостол Павле – као однос утемељен на љубави и поштовању. Чињеница је да се већина грађана наше земље изјашњава као хришћани – православни верници. Према томе, и међу насилницима и међу жртвама велики је број хришћана, те је јасно да је потребно активније деловање и Цркве на овом пољу. Изградња хуманости базирана на Богочовеку Христу треба да постане приоритет деловања Цркве у овом времену, не само међу хришћанима, него и међу свим људима. Само ако се прихвати опција да је човек јединствено и непоновљиво биће са својим и позитивним и негативним особинама, који као такав заслужује прихватање, може се поставити и темељ за успешно суочавање са сваким видом насиља, па и са мобингом. МОБИНГ: ПРОБЛЕМ КОЈИ ЛАКО МУТИРА Друштво преко својих удружења, попут веб-презентације www.mobbingsrbija.com, указује на механизме суочавања са проблемом насиља на раду, као и начинима борбе против мобинга. На жалост, скромног смо мишљења да не постоје рецепти како се борити против оваквог понашања, јер је ово општи друштвени проблем, који може лако да мутира, попут вируса, и да тако постане још прикривенији и опаснији. Неопходно је да се сви носиоци друштвене свести активно укључе у подизање нивоа спознаје о потреби суочавања са сваким видом агресије, али и одговорности према раду. Одговорнијим радом, у току предвиђених осам сати рада, као и хуманијим опхођењем према запосленима, могуће је суочити се са овим проблемом. Неопходно је поставити здраве принципе успеха на раду, изградње професионалне каријере, који неће допустити да се гази по људском достојанству. Не треба испуштати из вида већ споменуту негативну особину нерада и неодговорности запослених према радном месту. Запослени је обавезан да максимално искористи своје радно време, са правом на коришћење предвиђеног времена за паузу и топли оброк, које немају целодневни карактер. Посао треба да постане место креативности, стваралаштва и остваривања човека као бића које може да доприноси; а не место нужде, присиле и тортуре. Такође, неопходно је и подизање нивоа толеранције, јер је јасно да ће се живот, у времену опште пометености, пресликавати на посао и квалитет рада; што не треба да постане извор сукоба, него присније сарадње. Грешка није непоправљива, уз добру сарадњу; јер, свако ко ради – греши. Грешке запослених указују само на чињеницу да запослени раде, а константно понављање истих грешака није вредно коментара. Такође, и пристојно указивање на погрешку не треба доживљавати као гажење људског достојанства. Неопходна је изградња и подизање степена толеранције код човека, јер данашњи човек је изгубио основни степен толеранције на непријатност. Комодитет постаје основно правило и смисао живота. Тиме се ускраћује могућност индивидуације – личног сазревања, које захтева и трпљење. Неке ствари морају истрпети и послодавци и запослени, као и партнери у браку, као и монаси у манастиру кад „навале“ искушења. Прихватање трпљења, као хришћанског пута, не значи и безличност. Поред трпљења неопходна је и изградња културе дијалога и комуникације, који се темеље на поштовању и уважавању. Уз трпљење и хришћански дијалог постоји могућност превазилажења већине проблема и потешкоћа. Све ово указује на потребу да, целокупном друштвеном сарадњом и заједничким напорима, изнађемо начине како да позитивно каналишемо агресивност и бес у ревност и марљивост утемељене на човекољубљу, које ће као резултат имати бољи и квалитетнији успех у раду, обострану корист; како послодавца тако и запосленог. ХРИШЋАНИ И МОБИНГ ЧОВЕК – ЈЕДИНСТВЕНО И НЕПОНОВЉИВО БИЋЕ Чињеница је да се већина грађана наше земље изјашњавају као хришћани – православни верници. Према томе, и међу насилницима и међу жртвама велики је број хришћана, те је јасно да је потребно активније деловање и Цркве на овом пољу. Изградња хуманости базирана на Богочовеку Христу треба да постане приоритет деловања Цркве у овом времену, не само међу хришћанима, него и међу свим људима. Само ако се прихвати опција да је човек јединствено и непоновљиво биће са својим и позитивним и негативним особинама, који као такав заслужује прихватање, може се поставити и темељ за успешно суочавање са сваким видом насиља, па и са мобингом. ХРИШЋАНИ И ДРУШТВЕНИ ПОРЕДАК Хришћани су позвани да поштују постојећи поредак у друштву. Најбољи пример за то налазимо код апостола Павла кад се обраћа господару одбеглог роба: „али без твог знања не хтједох ништа учинити, да твоје доброчинство не би било принудно него добровољно. Јер можда се зато и растаде с тобом на кратко да га добијеш за вечност. Не више као роба, него више од роба, брата љубљеног, особито мени, а колико више теби, и по тјелу и у Господу“ (Флм. 1, 14-16). Мр Драган Каран Свети Ћирило и Методије - четвртак, 24.мај: Света Литургија у 9:00 Духовске Задушнице - субота, 26.мај: Заупокојена Литургија са општим поменом у 7:30 Педесетница - Духови - Света Тројица - недеља, 27.мај: Света Литургија и духовско вечерње у 9:00 Духовски понедељак - 28.мај: Света Литургија у 9:00 Духовски уторак - 29.мај: Света Литургија у 8:00 Саборник 36: Мајке хришћанке - Надежда Петровић; Позоришна представа: Надежда Петровић; Песма: Надежда


source: CulturaX

text: ...Данас је пред нама једна од десет најбоље пласираних ракија, наиме,Дедина ракија из 1988. године, која је освојила девето место на поменутом такмичењу и себе уврстила у српску ракијску историју. Прављена је од шљиве Ранке, а највише времена је провела у дудовом бурету, укртила је, заокружила свој буке и сама, природно, постала ракијски еквивалент за квалитет. Када кажем сама, пре свега мислим на чињеницу да је ово, како би американци рекли, Barrel Strenght ракија. То значи да није алкохолна степенажа спуштана додавањем дестиловане воде, већ је процесом старења алкохол испаравао и спуштао се до садашњих 55 степени.Колико год ова ракија имала патину старих српских ракија, она је истовремено веома модерна, узбудљива и "апдејтована". Наиме, тренутно је у свету права револуција пића која долазе у свом најоригиналнијем облику, директно из бурета, без додавања било чега. Ту новину је, иначе, увела индустрија бурбона у Америци, а сада су то преузеле шкотске и ирске дестилерије вискија. Поента је да се конзументу прикаже што природнији производ, али му се и остави слобода да се игра технолога и смањује проценат алкохола непосредно пре конзумирања. Овако се добија један специфична веза између произвођача и конзумента, веза која би требало да доведе до идентификације потрошача са одређеним брендом, дестилеријом, регионом.... = извор : видети више > Ракија углавном Све је родило ове године, трњине, белошљиве, шљиве ранке, крушке караманке,илињаче. У Звижду нема ко да скупља, осим можда дивљих свиња, и других дивљих створова. И Звижд полако освајају ледине, шикаре, траве - погледајте ви то! Кад овако плодну земљу власници препуштају срнама, јежевима, фазанима и змијама, зашто онда да се чудимо пустињама и шикарама на планинским деловима преостале Србије? Еј, кад све ово видим, сав овај берићет и пропадање које га прати, једино може да ме мало смири "Дедина ракија", или она ракија коју ми је кума наша послала са Радан планине... ЛеЗ 0007290 СРЦЕ МИХАЈА ЕМИНЕСКУА Емилу Ћорану Пошто сам сазнао да је некад постојао Михај Еминеску -највећи песник свих нас Румуна - највећи Румун свих времена -отишао сам до старог Милије Гугулана,у то време најстаријег човека у Раковој Бари,који је био дете када је још живео Михај Еминеску -ставио сам уво на његове грудии слушао сам како куца срце Михаја Еминескуа видео сам има и зрелих патлиџана, оних које сам ја посадио, након што смо нашем оцу дали"четрдесет дана". - Еминеску се сигурно преврће у гробу од ове поетске салате,технике: али зашто да не сликам? Па ово су одлични укусни патлиџани! Алат за испирање "плавог злата" из шљунка на једној од притока Пека,који је направио мој млађи брат, који се у свашта разуме Е, то упитајте мог колегу и земљака песника, који каже да смо ми деца Сунца, коју стално прати Сунце, светлост и топлота сунца ЛеЗ 0007283 НЕ треба околишати: оно што се недавно догодило у Етнографском музеју, о чему бруји цела српска јавност, скандал је над скандалима! Одлука директорке Мирјане Менковић да отвори врата музеја за свадбено весеље свог сина, запањила је по невиђеној бахатости и злоупотреби храма културе на чијем је челу. Јесте да је у српском друштву одвајкада уобичајено да мајке синовима испуњавају жеље, али још није забележено, или не барем до сада, да је неко до те мере изгубио главу и да је кућу од националног значаја којом руководи подредио приватном слављу. Шта би се догодило да директор Лувра за свадбу своје ћерке послужи печеног петла испред "Мона Лизе"?!


нечију имовину и барем део живота


source: fineweb

text: ПРЕДСЕДНИК Републике Српске Милорад Додик рекао је током предавања студентима Факултета политичких наука у Београду да је уверен да се, концептом предвиђеним Дејтонским мировним споразумом, Република Српска може очувати и нагласио да се Српска креће ка изворном „Дејтону“, или изласку из БиХ. Додик је додао да сви народи на свету имају право да се изјасне и да су право на референдум недавно искористили Крим и Каталонија, а на референдум планирају да изађу и грађани Велике Британије. - Ми се трудимо да афирмишемо наша права која су нам дата Дејтонским мировним споразумом, али се нећемо одрећи ни права на референдум – поручио је председник Српске током предавања о теми „Двадесет година после потписивања Дејтонског споразума“. Говорећи о ефектима „Дејтона“, Додик је рекао да је, уз посредовање високог представника, који се у БиХ годинама понашао „и као краљ и као цар“, дошло до губитка надлежности Републике Српске и нагласио да се Српска бори да буде примењивано слово „Дејтон“, а не његов дух. Председник Српске је нагласио да Срби, Хрвати и муслимани никада нису били на истој страни и да сада и кад би хтели да покажу да могу заједно – то не могу због геостратешког положаја БиХ. - БиХ има највише исламских бораца од свих земаља у региону. Чак 4.500 муџахедина је ушло у БиХ у време рата и они који су некад одсецали српске главе то сада раде за Исламску државу – рекао је Додик. Председник Додик је рекао да је „Исламска декларација“ Алије Изетбеговића, у којој се промовишу муслиманство и панисламизам, увод у стварање данашње Исламске државе. - Све што је Алија Изетбеговић писао у „Исламској декларацији“, данас можете да видите у ономе што се зове Исламска држава и у ономе што се зове борба против те Исламске државе, односно то је био управо увод у стварање једне такве државе – рекао је Додик у Београду. У САРАЈЕВУ ВИШЕ КИНЕЗА НЕГО СРБА И ХРВАТА Папине поруке током посете Сарајеву су универзалне и прихватљиве, али је сама та посета била фарса, која је имала за циљ да покаже да је Сарајево мултикултуралан град, иако у њему сада живи више Кинеза него Срба и Хрвата, изјавио је Додик. Додик је нагласио да нико не може да каже да нису прихватљиве папине поруке, везане за мир, добру сарадњу међу људима. „Наравно да су универзалне и ја их прихватам, али све је то било у функцији фарсе да се покаже како је Сарајево мултикултуралан град, у коме наводно живи мултикултурализам. Њега се одрекла рецимо и сама Немачка, изјавом Ангеле Меркел од пре неколико година, да је то мртво и да не постоји. Али се покушава оживети у Сарајеву, граду где живи више Кинеза, него Срба и Хрвата“, рекао је Додик. Према његовим речима, прича о 70.000 људи на стадиону је обишла свет. „Није било више од 1.000 хришћана (из Сарајева) на том скупу од 70.000. Сви други дошли су из Хрватске и из других делова. Али, послата је порука да је у Сарајеву ‘све бајно и красно'“, рекао је Додик. www.novosti.rs/%D0%B2%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%B8/%D0%BD%D0%B0%D1%81%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%BD%D0%B0/%D1%80%D0%B5%D0%BF%D1%83%D0%B1%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D1%81%D1%80%D0%BF%D1%81%D0%BA%D0%B0.652.html:552039-%D0%94%D0%BE%D0%B4%D0%B8%D0%BA-%D0%98%D0%BB%D0%B8-%D0%94%D0%B5%D1%98%D1%82%D0%BE%D0%BD-%D0%B8%D0%BB%D0%B8-%D1%81%D0%B0%D0%BC%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B0%D0%BB%D0%BD%D0%BE%D1%81%D1%82-%D0%A1%D1%80%D0%BF%D1%81%D0%BA%D0%B5


text: 27. октобар (27.10.) је 300. дан у години по грегоријанском календару (301. у преступној години). До краја године има још 65 дана. Догађаји 1795 — САД и Шпанија су потписале споразум из Мадрида, који је утврдио границе између шпанских колонија и САД. 1806 — Наполеонове трупе ушле у Берлин после победе над Прусима у бици код Јене. 1807 — У дворцу у Фонтенблоу Наполеон Бонапарта и шпански краљ Карло IV потписали споразум о подели Португалије. 1810 — САД су анектирале бившу шпанску колонију Западну Флориду. 1871 — Велика Британија анектирала дијамантска поља у Кимберлију у Јужној Африци. 1891 — У Јапану у земљотресу на највећем острву Хоншу погинуло најмање 10.000 људи, а 300.000 остало без домова. 1904 — Пуштена је у рад прва линија Њујоршког метроа. 1918 — Британске, француске и италијанске снаге поразиле, у Првом светском рату, аустроугарску војску у бици код Виторија Венета. 1944 — Немачка војска је заузела Банску Бистрицу, центар Словачког националног устанка, чиме је тај устанак угушен. Ослобођена Рума. 1962 — Мајор Рудолф Андерсон из Америчког ратног ваздухопловства је постао једина директна жртва Кубанске кризе када је његов авион U-2 оборен изнад Кубе. 1966 — Генерална скупштина Уједињених нација одузела Јужној Африци мандат над Југозападном Африком. 1969 — Катастрофални земљотрес погодио Бању Луку. 1971 — Конго променио назив државе у Република Заир. 1973 — Мировне снаге УН стигле у Каиро да успоставе линију раздвајања египатских и израелских снага. 1978 — Египатски председник Анвар ел Садат и израелски премијер Менахем Бегин добили Нобелову награду за мир. 1979 — Свети Винсент и Гренадини су добили независност од Уједињеног Краљевства. 1981 — Совјетска подморница С-363 се насукала у шведским територијалним водама. 1991 — Туркменистан је прогласио независност од Совјетског Савеза. 1998 — Савет НАТО одложио, на неодређено време, активирајућу наредбу о војној интервенцији против циљева у Југославији пошто су српске власти повукле војску на Косову у касарне и смањиле полицијске снаге у Покрајини. Герхард Шредер преузео дужност канцелара Немачке пошто је Хелмут Кол, изгубивши на изборима, поднео оставку. 1999 — Хаљина, коју је холивудска звезда Мерилин Монро носила док је певала -{„Happy Birthday, Mr. President“}- председнику САД Џону Кенедију, продата за 1.267.500 долара, што је рекордна сума за део одеће продат на аукцији. Наоружани нападачи упали у парламент Јерменије у Јеревану и убили девет особа, укључујући премијера Вазгена Сарксијана, председника Парламента Карена Демиркијана, два његова заменика и једног министра. 2000 — Због јаке олује, ронилачка екипа није успела да уђе у подморницу „Курск“. Дан раније откривени докази да су 23 морнара преживела прву експлозију због које је та руска атомска подморница потонула 12. августа у Баренцовом мору. Стручњаци проценили да морнари нису могли живети дуже од осам сати од почетка катастрофе у којој је свих 118 чланова посаде изгубило живот. 2001 — Шведски дневник „Експресен“ пренео изјаву Кристера Петерсона, који је ослобођен оптужби за убиство шведског премијера Улофа Палмеа 1986, да он јесте убио премијера. 2017 — Каталонски парламент прогласио независност од Шпаније, чиме је основана краткотрајна Каталонска Република. Рођења 1156 — Ремон VI од Тулуза, гроф Тулуза и маркиз од Провансе. (прем. 1222) 1401 — Катарина од Валоа, француска принцеза и енглеска краљица. (прем. 1437) 1760 — Аугуст фон Гнајзенау, пруски војсковођа. (прем. 1831) 1782 — Николо Паганини, италијански виолиниста и композитор. (прем. 1840) 1811 — Ајзак Мерит Сингер, амерички проналазач. (прем. 1875) 1835 — Симон Јенко, словеначки песник, текстописац и писац. (прем. 1869) 1842 — Ђовани Ђолити, италијански државник. (прем. 1928) 1846 — Мита Ракић, српски књижевник. (прем. 1890) 1858 — Теодор Рузвелт, председник САД од 1901. до 1909. (прем. 1919) 1885 — Владимир Ћоровић, српски историчар, редовни члан Српске краљевске академије и ректор Београдског универзитета. (прем. 1941) 1894 — Фриц Заукел, нацистички званичник. (прем. 1946) 1914 — Дилан Томас, велшки песник и писац. (прем. 1953) 1918 — Тереза Рајт, америчка глумица. (прем. 2005) 1923 — Рој Ликтенстајн, амерички сликар. (прем. 1997) 1925 — Ворен Кристофер, амерички политичар. (прем. 2011) 1927 — Стеван Мирковић, генерал ЈНА. (прем. 2015) 1931 — Навал ел Садави, египатска списатељица, активисткиња, лекарка и психијатрица. 1932 — Хари Грег, северноирски фудбалер и фудбалски тренер. (прем. 2020) 1932 — Силвија Плат, америчка књижевница. (прем. 1963) 1939 — Џон Клиз, енглески глумац, писац, комичар, продуцент и певач. 1945 — Луис Инасио Лула да Силва, бразилски политичар. 1951 — К. К. Даунинг, енглески музичар, најпознатији као суоснивач и гитариста групе -{Judas Priest}-. 1952 — Роберто Бенињи, италијански глумац, комичар, сценариста и редитељ. 1952 — Франсис Фукујама, амерички друштвени аналитичар и политички коментатор. 1953 — Роберт Пикардо, амерички глумац. 1958 — Сајмон Ле Бон, енглески музичар, најпознатији као певач групе -{Duran Duran}-. 1961 — Маргарет Мацантини, италијанска глумица. 1964 — Жарко Петровић, српски одбојкаш. (прем. 2007) 1971 — Теодорос Загоракис, грчки фудбалер и политичар. 1972 — Сантијаго Ботеро, колумбијски бициклиста. 1972 — Беки Кол, аустралијска музичарка. 1972 — Марија Мутола, мозамбичка атлетичарка. 1975 — Предраг Дробњак, црногорски кошаркаш. 1976 — Александар Нађфеји, српски кошаркаш. 1978 — Ванеса Меј, британско-тајландска виолинисткиња и алпска скијашица. 1979 — Ивица Илиев, српски фудбалер. 1983 — Марко Девић, украјинско-српски фудбалер. 1984 — Кели Озборн, енглеска музичарка и глумица. 1984 — Данијел Субашић, хрватски фудбалски голман. 1986 — Лу Вилијамс, амерички кошаркаш. 1989 — Јована Гавриловић, српска глумица. 1992 — Стефан ел Шарави, италијански фудбалер. 1994 — Огњен Добрић, српски кошаркаш. 1997 — Лонзо Бол, амерички кошаркаш. Смрти 927 — Етелстан Сјајни, енглески краљ. (рођ. 894) 1430 — Витолд, литвански владар. (рођ. 1350) 1439 — Алберт II Немачки, краљ Немачке, Угарске и Чешке. (рођ. 1397) 1447 — Улуг-бег, тимуридски владар, астроном, математичар и султан. (рођ. 1394) 1485 — Родолфус Агрикола, холандски хуманиста. (рођ. 1444) 1505 — Иван III Васиљевич, руски владар. (рођ. 1440) 1553 — Мигел Сервето, шпански лекар и теолог. (рођ. 1511) 1605 — Акбар Велики, могулски владар. (рођ. 1542) 1968 — Лиза Мајтнер, аустријски физичар. (рођ. 1878) 1980 — Џон хазбрук ван Влек, амерички физичар и математичар. (рођ. 1899) 1990 — Уго Тоњаци, италијански филмски глумац. (рођ. 1922) 1995 — Слободан Селенић, српски књижевник. (рођ. 1933) 2004 — Зденко Руњић, хрватски композитор. (рођ. 1942) 2008 — Јасмина Пуљо, преводилац, балерина, учитељ јоге, прва јогина у Југославији. (рођ. 1915) 2010 — Нестор Киршнер, аргентински политичар. (рођ. 1950) 2011 — Радомир Константиновић, српски књижевник и филозоф (рођ. 1928) 2013 — Лу Рид, амерички кантаутор, гитарист, продуцент и глумац. (рођ. 1942) Празници и дани сећања 1843 — У Србији основана државна пошта. 1935 — Пуштен у саобраћај железничко-друмски „Панчевачки мост Краља Петра II“ на Дунаву код Београда. 1991 — Совјетска република Туркменистан прогласила независност од СССР. Српска православна црква данас прославља Преподобна мати Параскева - Света Петка


text: Математика Математика (грчки μαθηματική, „учење“, „учењу припадајуће“; од старогрчког глагола μανθάνω, manthánō, „учим“), је наука која је настала изучавањем фигура и рачунањем с бројевима. Не постоји општеприхваћена дефиниција математике - у данашње време би математика могла да се опише као наука која проучава структуре које сама ствара или које потичу из других наука (најчешће физике, али и из других природних и друштвених наука) и описује особине тих структура. Почеци Историјски, математика се развила из потребе да се обављају прорачуни у трговини, врше мерења земљишта и предвиђају астрономски догађаји, и ове три примене се могу довести у везу са грубом поделом математике у изучавање структуре, простора и измена. Изучавање структуре почиње са бројевима, у почетку са природним бројевима и целим бројевима. Основна правила за аритметичке операције су дефинисана у основној алгебри а додатна својства целих бројева се изучавају у теорији бројева. Изучавање метода за решавање једначина је довело до развоја апстрактне алгебре која између осталог изучава прстенове и поља, структуре које генерализују особине које поседују бројеви. Важан физички концепт вектора изучава се у линеарној алгебри. Изучавање простора је почело са геометријом, прво Еуклидовом геометријом и тригонометријом у појмљивом тродимензионалном простору, али се касније проширила на нееуклидске геометрије које имају централну улогу у општој релативности. Модерна поља геометрије су диференцијална геометрија и алгебарска геометрија. Теорија група изучава концепт симетрије. Топологија изучава структуре у простору и њихове измјене при непрекидним пресликавањима. Разумевање и описивање измена мерљивих варијабли је главна значајка природних наука, и диференцијални рачун је развијен у те сврхе. Централни концепт којим се описује промена варијабле је функција. Многи природни проблеми су водили успостављању везе између вредности и количине измене, и методи развијени при томе, се изучавају у диференцијалним једначинама. Бројеви који представљају континуалне величине су реални бројеви, и детаљно изучавање њихових својстава и функција је предмет анализе. Због математских разлога, уведен је концепт комплексних бројева који се изучавају у комплексној анализи. Функционална анализа је сконцетрисана на н-димензионалне просторе функција постављајући тиме основу за изучавање квантне механике. Ради појашњавања и изучавања основа математике, развијене су области теорија скупова, математичка логика и теорија модела. Важна област примењене математике је вероватноћа и статистика која се бави изучавањем и предвиђањем случајности и случајних појава. Нумеричка анализа изучава нумеричке методе израчунавања а дискретна математика је заједничко име за области математике које се користе у рачунарским наукама. Историја Све до краја 16. века главне гране математике биле су геометрија, и аритметика. У 16. веку почела се развијати алгебра, а у 17. веку стварање диференцијалног и интегралног рачуна означава почетак бурног развоја анализе, нарочито у 18. веку теорије диференцијалних једначина постају моћно средство у испитивању закона природе (у механици и небеској механици) Појавом нееуклидске геометрије, математичке логике и теорије скупова у 19. веку започиње критичка ревизија до тада изграђених математичких теорија, што је битно утицало на карактер, методе и путеве развоја математике 20. века. Шире се и обогаћују постојеће области и развијају нове (теорија вероватноће, статистика, топологија, апстрактна алгебра...). Главне подобласти математике


НАЦИОНАЛ СОЦИЈАЛИСТИЧКЕ ЗАПОВЕСТИ Colin Jordan 1. Упознај и поштуј Природу и своје место у њој, као свесни старатељ она брине за своју лепоту, ресурсе и своја бића! Ти си дошао из Природе и у Природу ћеш се и вратити. 2. Благо расног идентитета поверили су ти твоји преци да пренесеш на своје потоl 4000 4;ство! Немој се венчавати или забављати са онима који су друге расе јер је највећи злочин од свих, мешање раса, које је самоуништавајуће! 3. Немојте имати децу са онима који имају наследни дефект или знатну инфериорност унутар твоје расе јер је то спречавање њеног напретка! 4. Цени и брани приврженост крви и тла! Бори се да стране расе не насељавају твоју земљу , њена стечена имовина, држављанство и моћ са правом припадају само твом народу! 5. Поштуј, брини се, негуј и тренирај своје тело и ум за бескомпромисну битку у борби против невоља, и за развој свог потенцијала; стављајући своју дужност према циљу изнад задовољства и профита! 6. Сачувај своју част по сваку цену! Њом дајеш квалитет своме животу и добијаш заслугу на сећање када се он заврши! 7. Храброст, одлучност, истрајност, рационалност, интегритет, лојалност; то су квалитети за похвалу, а не послушност и одустајање, толеранција и компромис који су знак слабости и неуспеха. 8. Пријатељи који верују у свој народ су твоји расни, политички и религијски сродници. Твоја веза са њима превазилази националне границе и смањује опасност од савременог национализма. Увек буди њима одан! 9. Ти си све унутар свог народа а ништа изван њега. Зато нека буде твоје правило: Сви за народ и народ за све; показивајући поштовање свима који су твоје врсте, укључујући и младе, старе и оне који су онеспособљени без своје кривице! 10. У овим принципима леже највећи закони аријевског живота; права мера исправног и погрешног, доброг и лошег. Твоја верност је због тога испред свега и свих супротних закона и заповести. У подударању са њима лежи твоја права слобода и једини пут ка победи за твоју расу и за тебе самог. Извор: Крв и Част Србија - Blood and Honour Serbia


Поред веома значајних копнених комуникација, Брчко има и савремено опремљену луку на реци Сави, која се уклапа у јединствени пловни пут од Црног до Северног и Балтичког мора. Брчко, град са око 50.000 становника, има значајне индустријске капацитете. Средња годишња температура износи 11,2 °C, а клима је умерено-континентална са 760 mm3 падавина годишње. У последњем рату град је доста страдао, нарочито његово уже језгро које чини јединствену архитектонску целину, грађену у маварско-византијском стилу. У самом граду већину становништва данас чине Срби, а у великом броју су и Бошњаци.


text: 19. октобар (19.10.) је 292. дан у години по грегоријанском календару (293. у преступној години). До краја године има још 73 дана. Догађаји 202. п. н. е. — Ханибал је изгубио у бици код Заме. То је завршна битка Другог пунског рата. 439 — Вандали, предвођени краљем Гејсерихом, су освојили Картагину, која је постала главни град вандалске државе у Африци. 1781 — Код Јорктауна у Вирџинији, представници британског команданта лорда Корнволиса су предали Корнволисов мач и званично се предали Џорџу Вашингтону и грофу де Рошамбу. 1812 — Наполеонове трупе су почеле повлачење из Москве. 1813 — Окончана је Битка народа код Лајпцига у којој су уједињене војске више европских држава, предвођене Русијом, Пруском и Аустријом поразиле Наполеона и присилиле га да се повуче преко Рајне. 1872 — У Новом Јужном Велсу у Аустралији нађен је „Холтерманов грумен“, плоча шкриљца тежине 235,14 килограма, у којој је било 82,11 килограма злата, највећа количина која је досад пронађена. 1915 — Русија и Италија су у Првом светском рату објавиле рат Бугарској, која је, поред проглашења неутралности, напала српску војску 6. октобра и тиме се прикључила Централним силама. 1918 — У Загребу је Народно вијеће Словенаца, Хрвата и Срба донело Декларацију о уједињењу свих Јужних Словена у једну државу. 1932 — У Београду је отворен Коларчев народни универзитет, задужбина Илије Милосављевића Коларца, који је у ту сврху тестаментом завештао око 50.000 дуката. 1935 — Друштво народа увела је санкције против Италије због инвазије на Етиопију. 1944 — Почела је Гватемалска револуција када је група официра предвођена Франциском Хавијером Араном и Хакобом Арбензом покренула пуч против диктатора Хорхеа Убика. 1954 — Закључен је Англо-египатски споразум о повлачењу британских трупа из зоне Суецког канала у року од 20 месеци. 1964 — У удесу совјетског авиона Иљушин Ил-18, који се срушио на Авалу, погинули су сви путници међу којима је била шесточлана делегација совјетске армије са маршалом Сергејем Бирјузовом на челу. 1987 — Као одмазда за иранске нападе на бродове у Персијском заливу, Ратна морнарица Сједињених Америчких Држава је онеспособила три иранске нафтне платформе. (Црни понедељак) Дау Џонс индустријски индекс је пао 22% или 508 бодова. Ово се сматра крах берзе. 1994 — У експлозији бомбе, коју је у градском аутобусу у Тел Авиву активирао бомбаш-самоубица, погинуле су 22 и рањено више од 40 особа. 2000 — Међународни суд за ратне злочине у Руанди осудио је бившег премијера Руанде Жана Камбанду на доживотни затвор због геноцида почињеног 1994, када је убијено око пола милиона припадника племена Тутси и Хуту. 2001 — Најмање 350 људи настрадало је када је пренатрпани брод, који је превозио ирачке емигранте, на путу од Суматре ка Аустралији потонуо у близини Јаве. 2005 — У Багдаду је почело суђење бившем ирачком лидеру Садаму Хусеину. Рођења 1862 — Огист Лимијер, француски хемичар и индустријалац. (прем. 1954) 1895 — Луис Мамфорд, амерички историчар, филозоф, социолог и књижевни критичар. (прем. 1990) 1895 — Данило Дајковић, митрополит црногорско-приморски од 1961. до 1990, последњи ветеран Првог светског рата из Црне Горе (прем. 1993) 1899 — Мигел Анхел Астуријас, гватемалски књижевник, добитник Нобелове награде за књижевност (1967). (прем. 1974) 1910 — Субраманијан Чандрасекар, индијско-амерички астрофизичар, добитник Нобелове награде за физику (1983). (прем. 1995) 1916 — Емил Гиљелс, совјетски пијаниста. (прем. 1985) 1927 — Пјер Алешински, белгијски сликар, цртач и графичар. 1935 — Агне Симонсон, шведски фудбалер. (прем. 2020) 1940 — Мајкл Гамбон, ирски глумац. (прем. 2023) 1944 — Питер Тош, јамајкански реге музичар. (прем. 1987) 1945 — Дивајн, амерички глумац, певач и дрег краљица. (прем. 1988) 1945 — Џон Литгоу, амерички глумац, музичар, песник и писац. 1946 — Филип Пулман, енглески писац. 1952 — Вероника Кастро, мексичка глумица, певачица, продуценткиња и ТВ водитељка. 1954 — Сем Алардајс, енглески фудбалер и фудбалски тренер. 1954 — Кен Стот, шкотски глумац. 1960 — Џенифер Холидеј, америчка музичарка и глумица. 1962 — Евандер Холифилд, амерички боксер. 1962 — Трејси Шевалије, америчко-британска списатељица. 1966 — Дејвид Камерон, британски политичар, премијер Уједињеног Краљевства (2010—2016). 1966 — Татјана Пујин, српска глумица. 1966 — Горчин Стојановић, српски редитељ. 1966 — Џон Фавро, амерички глумац, редитељ, сценариста и продуцент. 1969 — Треј Паркер, амерички глумац, аниматор, сценариста, продуцент, редитељ и музичар. 1977 — Џејсон Рајтман, америчко-канадски редитељ, сценариста и продуцент. 1979 — Бранимир Бајић, босанскохерцеговачки фудбалер. 1981 — Хејки Ковалајнен, фински аутомобилиста, возач Формуле 1. 1983 — Ребека Фергусон, шведска глумица. 1987 — Самјуел Грот, аустралијски тенисер. 1988 — Саша Старовић, српски одбојкаш. 1989 — Николија Јовановић, српска певачица. 1989 — Миндаугас Кузминскас, литвански кошаркаш. 1990 — Душан Јованчић, српски фудбалер. 1992 — Коко де Мал, српска порнографска глумица. 1992 — Немања Николић, српски фудбалер. 1994 — Матеј Мохорич, словеначки бициклиста. Смрти 993 — Конрад I од Бургундије, краљ Бургундије. (рођ. 925) 1216 — Јован без Земље, енглески краљ. (рођ. 1167) 1587 — Франческо I Медичи, војвода Тоскане. (рођ. 1541) 1745 — Џонатан Свифт, енглески писац ирског порекла. (рођ. 1667) 1813 — Јозеф Поњатовски, пољски генерал и француски фелдмаршал. (рођ. 1763) 1851 — Марија-Тереза-Шарлота од Француске. (рођ. 1778) 1875 — Чарлс Витстон, енглески физичар. (рођ. 1802) 1889 — Луис I од Португалије, краљ Португалије. (рођ. 1838) 1893 — Луси Стоун, америчка говорница. (рођ. 1818) 1905 — Вирџил Ерп, амерички маршал. (рођ. 1843) 1916 — Јоанис Франгудис, грчки стрелац. (рођ. 1863) 1936 — Лу Сјуен, кинески писац. (рођ. 1881) 1937 — Ернест Радерфорд, новозеландски физичар енглеског порекла. (рођ. 1871) 1938 — Ђорђе Генчић, индустријалац, власник рудника, министар унутрашњих послова у време краља Александра Обреновића, политички „вођа“ завере против краља Александра и градоначелник Ниша. (рођ. 1861) 1938. — Арсен Карађорђевић, син кнеза Александра Карађорђевића. (рођ. 1859) 1943 — Светозар Косорић, народни херој Југославије. (рођ. 1913) 1943 — Камиј Клодел, француска вајарка и сликарка. (рођ. 1864) 1945 — Плутарко Елијас Каљес, мексички генерал и политичар. (рођ. 1877) 1952 — Ернст Штерувиц, аустријски политичар. (рођ. 1874) 1964 — Сергеј Бирјузов, совјетски маршал и народни херој Југославије. (рођ. 1904) 1969 — Лејси Херн, амерички атлетичар. (рођ. 1881) 1970 — Лазаро Карденас, мексички политичар. (рођ. 1895) 1978 — Гиг Јанг, амерички глумац. (рођ. 1913) 1983 — Морис Бишоп, гренадски политичар и револуционар. (рођ. 1944) 1984 — Јежи Попјелушка, пољски свештеник. (рођ. 1947) 1986 — Карло Булић, хрватски и српски глумац. (рођ. 1910) 1986. — Самора Машел, председник Мозамбика. (рођ. 1933) 1987 — Џеклин ду Пре, енглеска виолончелисткиња. (рођ. 1945) 1997 — Душан Костић, српски књижевник (рођ. 1917) 1999 — Натали Сарот, француска књижевница. (рођ. 1900) 2003 — Алија Изетбеговић, босански политичар (рођ. 1925) 2016 — Милка Цанић, српски лектор (рођ. 1944) Празници и дани сећања Српска православна црква данас прославља Свети апостол Тома


text: РТС :: Отворени фризерски салони и теретане, пензионери oд 18.00 могу у шетњу сат времена Коронавирус у Србији Отворени фризерски салони и теретане, пензионери oд 18.00 могу у шетњу сат времена понедељак, 27. апр 2020, 06:00 -> 14:57 Отворени фризерски салони и теретане, пензионери oд 18.00 могу у шетњу сат времена Од данас су почеле да раде пијаце у затвореном, фризерски салони, теретане. Пензионери могу у шетњу сат времена време полицијског часа, када је кретање забрањено осталим грађанима. Према последњим подацима, коронавирусом су заражене 8.042 особе, а преминуло је 156 људи. Омбудсман за хитан надзор у дому за старе "Радост" у Неготину Заштитиник грађана Зоран Пашалић затражио је да Министарство за рад, запошљавање, борачка и социјална питања што хитније обави непосредни надзор у Дому за смештај одраслих и старијих "Радост" у Неготину због појаве коронавируса у тој установи. Како је саопштио Заштитник грађана, Министарство треба да утврди све релевантне чињенице и околности у вези са појавом коронавируса у том дому, те у зависности од евентуално утврђених пропуста наложи мере у оквиру својих надлежности. 27. 04. 2020. 14:35 У Дому за старе "Радост" у Неготину 49 позитивних Контролним тестовима на запосленима и корисницима Дома за старе "Радост" у Неготину, потврђено је да је 49 особа заражено коронавирусом, од којих је 37 смештено у ковид болницу у Сокобањи, четири у ковид болници у Нишкој бањи и седам у КЦ Ниш, изјавио је Владимир Величковић, председник Општине Неготин и шеф Кризног штаба за ванредне ситуације. Истакао је да се прикупљају контакти свих заражених из Дома, како њихове најуже породице тако и сви други контакти. Упоредо се ради узорковање свих геронтолошких центара на територији општине Неготин, а према његовим речима, јуче су узоркована 53 корисника и запослених у три геронтолошка центра. 27. 04. 2020. 14:23 Седнице владе се из Палате враћају у Немањину Седнице владе из Палате Србије враћају се у зграду у Немањиној 11, потврђено је Танјугу у влади. Седнице ће бити одржаване под посебним условима, у складу са мерама заштите против коронавируса па ће се материјали слати електронски, а препорука је да седнице не трају дуже од 20 минута. Присутни на седницама морају да носе сопствену заштитну опрему, маску и рукавице. Свима који долазе на седницу, приликом уласка у зграду, биће дезинфиковане руке и измерена телесна температура, као што је био случај и до сада у Палати Србија. У Немањиној 11 биће одржаване и седнице одбора и комисија Владе, али без представница предлагача. Кризни штаб и даље остаје у Палати Србија. 27. 04. 2020. 13:27 Још један авион "Ер Србије" са опремом одлетео за Италију Још један авион "Ер Србије" А-319 одлетео је из Београда у Италију са медицинском опремом, потврђено је Танјугу у српској авио-компанији. Авион је полетео у Рим нешто пре 13 сати, објавио је београдски аеродром "Никола Тесла". "Заражени нису имали никакве симптоме до пре два дана" Медицинско особље и техничари Дома за старе "Радост" у Неготину који су позитивни на коронавирус смештени су у Нишкој Бањи и Сокобањи и сви имају лакшу клиничку слику, док је пет корисника дома у Клиничком центру у Нишу и један од њих је на респиратору, изјавила је овлашћено лице власника Дома Биљана Дидић. "Мене нико до овог тренутка није обавестио о томе колико је људи заражено, малопре сам била на састанку и сазнала да сви запослени имају лакшу клиничку слику, да је медицинско особље у Нишкој Бањи, а техничари у Сокобањи. Петоро корисника је у Клиничком центру Ниш и један од њих је на респиратору, у питању је дека 1931. или 1932. годиште", рекла је Дидићева. Наводи да је дом "Радост" пре било какве препоруке Министарства за рад, запошљавање, социјална и борачка питања увео петодневну радну недељу, осим кухиње која се изјаснила да не може да ради тако. Каже и да су се запослени у дому изјаснили да не могу да раде у турнусу 15 дана. "Никаквих симптома нису имали, нико од њих није кашљао, кијао, није имао температуру, пре два дана су два корисника добила температуру, од којих је један сада на респиратору. Нисам радила, овлашћено сам лице, од октобра не радим због здравствених проблема, али сам била у контакту са директорком, која је и сама под знаком питања – један тест је био негативан, други позитиван", навела је Дидићева. 27. 04. 2020. 12:16 Још пет особа заражено коронавирусом на северу КиМ На северу Косова и Метохије регистровано је пет нових случајева инфекције коронавирусом, док су четири особе излечене у последња 24 часа, саопштено је из Кризног штаба у Косовској Митровици. Двоје оболелих је из Лепосавића и по један из Звечана, Косовске Митровице и Зубиног Потока. Међу излеченима троје је из Зубиног Потока, а једна особа из Лепосавића. Укупно су на северу Косова регистроване 94 оболеле особе, док их је шест преминуло, а 43 су излечене. На лечењу је 45 особа. 27. 04. 2020. 12:08 У току дезинфекција Дома за старе "Радост" у Неготину У Неготину је у току дезинфекција Дома за старе "Радост" коју, заједно са припадницима Оружаних снага Руске Федерације, обављају и припадници Војске Србије. Пре саме дезинфекције тог објекта, руски епидемиолози састали су се са члановима Штаба за ванредне ситуације у Неготину, где су упознати са епидемиолошком ситуацијом у дому и проценили које мере дезинфекције треба да се обаве. Дезинфекција Дома за старе "Радост" у Неготину (Танјуг/Зоран Жестић) 27. 04. 2020. 11:56 Међуградски саобраћај вероватно креће следеће недеље Mинистарка грађевинарства, саобраћаја и инфраструктуре Зорана Михајловић изјавила је да очекује да вероватно следеће недеље полако крене отварање међуградског саобраћаја. "Не може одједном све да проради, ми то радимо кординирано са градовима и епидемиолозима који треба да нам кажу колико људи може бити у возу или аутобусу. Отвараћемо саобраћај корак по корак", рекла је Михајловићева Танјугу. Каже да међумесни, односно међуградски саобраћај, иде први, затим приградски и градски. "Очекујем вероватно следеће недеље да полако почне међумесни превоз да се уводи", рекла је Михајловићева. "Донели смо једну врсту релаксирајућих мера, дакле негде тамо од следеће недеље и морамо да видимо како ће то надаље да се покаже у смислу епидемиолошке ситуације", истакла је Михајловићева и додала да како буде рекла струка, Влада ће тако поступити. 27. 04. 2020. 10:23 На подручју АП Војводине у последња 24 часа коронавирус је регистрован код још 19 особа, од укупно 239 тестираних. Од почетка епидемије тестирано је 7.190 људи, а позитивно на коронавирус било је 656 особа. "То је нешто већи број него што смо имали минулих дана, јер смо у Вршцу имали један инцидент са неколико заражених", рекао је председник Покрајинске владе Игор Мировић и додао да је највећи број новозаражених управо у том граду. Указао је да постоји тренд смањења оболелих у Војводини. У 92 установе социјалне заштите на подручју Војводине, где је укупно 11.389 корисника и запослених, до сада су само две особе заражене. То је огроман успех, рекао је Мировић и честитао на дисциплини и одговорности. 27. 04. 2020. 09:39 Руски стручњаци дезинфиковали 30 објеката у Србији Руске и српске јединице деконтаминирале су 30 објеката у шест градова у Србији, укључујући Београд, саопштило је руско Министарство одбране. У саопштењу се наводи да су четири тима учествовала у прегледању и лечењу 22 оболела од коронавируса у болницама у Београду, Ћуприји, Лесковцу и Нишу. "Руски војни доктори након процене и анализе епидемиолошке ситуације дали су препоруке о антиепидемиолошким мерама у медицинским установама у Београду, Крушевцу, Бору и Крагујевцу", стоји у саопштењу, преноси Тас. Додаје се да руски стручњаци директно сарађују са српским кризним штабом и министарствима одбране и здравља и брзо реагују на све промене ситуације и заказују деконтаминацију медицинских установа у најпогођенијим градовима. Руски стручњаци дезинфиковали 30 објеката у Србији (EPA: RUSSIAN DEFENCE MINISTRY) 27. 04. 2020. 08:43 Сворцан: Петоро запослених у КБЦ "Звездара" заражено коронавирусом У Клиничко-болничком центру "Звездара", који је крајем марта постао ковид болница, за скоро месец збринуто је 740 пацијената. Тренутно их је 256, од тога 17 пацијената је на интезивној нези, а 10 на респираторима, наводи директор те установе, проф. др Петар Сворцан. Додао је да је у овом тренутку петоро запослених у тој болници оболело од ковида 19 и они имају лакшу клиничку слику, а како каже Сворцан, немају јасан знак да су се они заразили у контакту са пацијентима у болници. Сворцан каже да су се веома брзо реорганизовали када су постали ковид болница и да су се добро обучили како да користе заштитну опрему, јер је то најважније. "Највећи изазов је био да организујемо посао тако да ризик запослених буде на најмањој могућој мери, а да посвећеност пацијентима и лечењу буде максимална", додао је Сворцан. "Ово је осма недеља и ја се надам да ћемо у скорије време дефинитивно победити ову пошаст и поносан сам на наше запослене", поручује Сворцан. 27. 04. 2020. 08:30 Кисић Тепавчевићева за РТС: Суштина је била да се спречи да вирус уђе у социјалне установе Суштина је била да се спречи да вирус уђе у социјалне установе због карактеристика корисника, рекла је за РТС епидемиолог Дарија Кисић Тепавчевић и истакла да је очигледно било пропуста на различитим нивоима и да ће неко морати да сноси одговорност. Наводи да је сада приоритет да се корисници сместе у одговарајуће установе како би били на правом месту ако дође до компликација. 27. 04. 2020. 08:11 Испражњен Дом за старе "Радост" у Неготину, заражени пребачени у Ниш У току ноћи испражњен је Дом за старе "Радост" у Неготину и екипе руских стручњака и Војске Србије дезинфиковаће просторије дома. Сви позитивни на коронавирус из дома "Радост" пребачени су у болнице – седам особа је у Клиничком центру Ниш, три у Нишкој Бањи и 37 у ковид болници у Сокобањи. Коронавирус је потврђен код још једне особе, па је укупан број заражених у дому "Радост" 49. Почела су тестирања и у два хостела који раде као старачки домови, тестиране су 53 особе, али тестирају се и сви конатакти запослених у Дому за старе "Радост". И у преостала два дома за старе у Неготину данас и сутра биће обављено тестирање. 27. 04. 2020. 06:00 Завршена забрана кретања која је трајала цео викенд Завршена је шеста, целовикендна забрана кретања, која је трајала од петка у 18.00 до јутрос у 5.00. Током првомајских празника кретање ће бити забрањено од четвртка у 18.00 до понедељка у 5.00. Сви објекти морају обављати своје делатности уз коришћење заштитне опреме (маске, рукавице, дезинфекциона средства). Живот се полако враћа у нормалу, а епидемиолог Предраг Кон указује да Србија полако излази из епидемије, али да је свет тек на почетку пандемије. Имунолог Срђа Јанковић рекао је за РТС да наша епидемијска крива опада и објаснио шта би се догодило кад бисмо нагло попустили мере. Сада је највећи акценат на томе да се сачувају домови за старе и спречи улазак коронавируса, а баш што не сме догодило се у Неготину. У Дому за старе "Радост" заражено је 49 корисника, радника и припадника Војске Србије, а због пропуста је покренута истрага и биће формиран посебан кризни штаб. Док СЗО страхује од новог таласа епидемије, из Републичког фонда за здравствено осигурање поручују да хлорокина има довољно и ако се деси нови талас. Забрана кретања на снази је од 18.00, а у време полицијског сата у шетњу могу само грађани старији од 65 година – сат времена, највише 600 метара од места становања.


text: Празник Светог Василија Тврдошког и Острошког Чудотворца данас је обиљежен у његовом родном селу Мркоњићи код Требиња, гдје је служена Света литургија и одржано народно саборовање. Прослава у родном селу једног од најпоштованијих светитеља окупила је велики број вјерника из Херцеговине и ходочасника из других крајева, који 12. маја традиционално долазе у спомен-цркву Светог Василија, подигнуту на темељима његове родне куће. Игуман манастира Завала Василије рекао је у обраћању вјерницима да је Свети Василије Острошки живио у тешком периоду Српске православне цркве и да његов подвижнички пут ка остварењу царства Божијег у себи и око себе свједочи о путу који води према васкрсењу и царству Божијем. „Светитељево тело у манастиру Острог објављује чуда свједочећи да је светитељ жив и после смрти, што је доказ Христовог васкресења“, рекао је игуман Василије. Он је подсјетио да је живот Светог Василија у младости био дубоко хришћански и да је увијек радио на добро цркве и поробљеног народа, те истакао да се тако и данас сав рад светитеља огледа у молитвама Богу за све људе који га поштују. Након литургије и читања Акатиста Светом Василију Тврдошком и Острошком, вјерници су цјеливали митру Светог Василија. Предсједник црквеног одбора села Мркоњићи Раде Бошковић позвао је све људе добре воље да помогну да се уреди родно мјесто великог светитеља на коме се сваке године окупља велики број вјерника из цијелог свијета. „Највиши успјех и срећа нас Срба је када видимо да омладина у колонама долази на ово свето мјесто, да се диве и исконски моле Светом Острошком Василију“, рекао је Бошковић. Требињац Илија Мастиловић каже да са породицом сваке године долази на молитву у Мркоњиће да се поклоне родном мјесту Светог Василија. Према његовим ријечима, ово је велики празник за Херцеговину и све Србе без обзира гдје се налазили. Соња Богићевић у Мркоњиће је дошла из Крагујевца и истиче да је први пут овдје, али да има жељу да дође и наредне године године, док Данка Спаић из Херцег Новог сваке године долази са породицом. На прославу у Мркоњиће стигли су и ходочасници који су прије неколико дана отишли пјешке из херцеговачких општина у манастир Острог да се поклоне највећем српском светитељу. За њих је овај празник нешто најузвишеније, а одлазак на свето мјесто незабораван и неописив осјећај. Испод старог стабла кошћеле, за које се тврди да потиче из доба Светог Василија, приређен је културно-умјетнички програм и народно весеље. И ове године је до Мркоњића организован бесплатан аутобуски превоз из Требиња. Мошти Светог Василија Острошког чувају се као велика светиња у манастиру Острог у Црној Гори, гдје им се поклањају вјерници свих религија. Свети Василије Острошки рођен је у селу Мркоњићи у Поповом Пољу 1610. године, под крштеним именом Стојан, од мајке Анастасије и оца Петра Јовановића. Замонашио се у требињском манастиру Успенија Пресвете Богородице, гдје је започео живот подвижника. Као епископ захумско-херцеговачки и скендеријски живио је у манастиру Тврдошу. Када су Турци разорили Тврдош, преселио се у манастир Острог, гдје је наставио подвижнички живот и упокојио се 1671. године.