source: wikipedia

text: СИ систем јединица дефинише седам основних јединица СИ система: фундаменталних физичких јединица дефинисаних операционалним дефиницијама. Све остале физичке јединице могу бити изведене из ових основних јединица: оне су познате као изведене јединице СИ система. Ово извођење се врши димензионалном анализом. СИ префикси се користе да скрате дугачке бројеве. Дужина (l) Јединица: метар (m) Један метар је дефинисан као удаљеност коју светлост пређе у вакууму за 1/299792458 део секунде. Овај стандард је усвојен 1983. године, кад је брзина светлости одређена као 299792458 -{m/s}-. Маса (m) Јединица: килограм (kg) Један килограм је дефинисан као маса посебног ваљка од легуре платине и иридијума, који се чува у Међународном бироу за мере и тегове (у Севру крај Париза ). У току су напори да се уведе дефиниција на основу неке фундаменталне или атомске константе. Време (t) Јединица: секунд (s) Један секунд је дефинисан као време потребно за 9192631770 прелаза између два хипрефина нивоа основног стања цезијума 133. Ова дефиниција је усвојена 1967. године. Јачина струје (I) Јединица: ампер (A) Један ампер је константна јачина струје која ће, ако се одржава у два права паралелна проводника, бесконачне дужине, занемарљивог полупречника, постављена на међусобној удаљености од 1 метра у вакууму, стварати између та два проводника силу привлачења/одбијања од 2 x 10−7 њутна по метру дужине. Термодинамичка температура (T) Јединица: келвин (K) Један келвин је јединица термодинамичке температуре, једнака 1/273,16 делу термодинамичке температуре тројног стања воде (то је температура и притисак при којим вода може бити у три агрегатна стања - чврстом, течном и гасовитом). Количина супстанције (n) Јединица: мол (јединица) (mol) Један мол је количина супстанције која садржи број елементарних ентитета (одвојених-појединачних честица) једнак броју атома у 0.012 килограма угљениковог изотопа, C12; њен симбол је "mol". Кад се мол користи, мора бити наведено о којим се елементарним ентитетима ради и то могу бити атоми, молекули, јони, електрони, остале честице, или специфичне групе таквих честица. Јачина светлости (J) Јединица: кандела (cd) Кандела је јачина светлости, у датом смеру, извора који емитује монохроматско зрачење, фреквенције 540 x 1012 херца и које има радијански интензитет од 1/683 вата по стеррадијану у том смеру . СИ основне јединице eo:Internacia sistemo de unuoj#Bazaj unuoj


source: CulturaX

text: Подијељено 130 пакета помоћи женама из седам општина Подијељено 130 пакета помоћи женама из седам општина "Формирање џендер тима и иницирање иновативне џендер акције за родно одговорно буџетирање на регионалном нивоу" У склопу пројекта "Формирање џендер тима и иницирање иновативне џендер акције за родно одговорно буџетирање на регионалном нивоу", данас су у Сокоцу подијељени пакети помоћи женама Сарајевско-романијске регије. Пројекат спроводи Министарство пољопривреде, шумарства и водопривреде Републике Српске, који подржава организација УН жене, уз финансијску подршку Шведске и у партнерству са Џендер центром Републике Српске. Пакете у Сокоцу, њих 130, преузеле су општине: Рудо, Вишеград, Чајниче, Рогатица, Ново Горажде, Хан Пијесак и Соколац, док је остатак подјеле организован у Палама и Источном Сарајеву. Укупно је обезбјеђено 200 пакета помоћи. Руководилац Подручне јединице Соколац Ресора за пружање стручних услуга у пољопривреди при Министарству пољопривреде, шумарства и водопривреде РС Јелена Мићић подсјетила је да су због пандемије изазване вирусом корона заустављене су активности на поменутом пројекту. -Пројекат је имплементиран на подручју Бањалуке, а након тога све општине, које су биле у пројекту на регионалном нивоу, издвојиле су значајна средства за подршку удружењима жена и за бројне манифестације. Након тога, кренула је реализација истог пројекта на подручју Сарајевско-романијске регије. Одржана је дводневна обука, али због епидемиолошке ситуације, активности су заустављене. У договору са Џендер центром Републике Српске и представницима Уједињених нација, донесен је закључак да се уради расподјела средстава и да се усмјеримо на обезбјеђивање довољне количине хране – додала је Мићић. Она је открила шта садржи пакет помоћи. – Један пакет садржи 15 једнодневних товних пилића, 90 килограма концентрата за исхрану и потребне витамине. Жене које учествују у овом пројекту, осим радне снаге, неће имати никаквих трошкова. Очекује се да произведу до 50 килограма пилећег меса – истиче Мићић. Према ријечима Јелене Мичић, Руководилац Подручне јединице Соколац Ресора за пружање стручних услуга у пољопривреди, на подручју Сокоца, 20 жена је добило ову врсту помоћи. Право на пакете помоћи оствариле су жене настањене у руралним срединама, слабијег материјалног статуса, жене које су остале без посла у вријеме пандемије, те жене из вишечланих породица.


Прикажи нове промене почев од 05:29, 17. новембар 2018. Преузето из „https://sr.wikipedia.org/wiki/Посебно:СроднеИзмене/Пул”


Током зимских месеци, кад је сезона инфекција, пожељно је јести што више воћа, како бисмо ојачали организам и опскрбили га потребним витаминима. Свеже, исецкано воће можемо заменити оним убаченим у смути, а уз додатак других састојака то може постати хранљиви доручак или ужина. Смути од нара је вишеструко користан - благотворан је за здравље, али и веома укусан и окрепљујућ. Нар је препун полифенола, моћних антиоксиданса који помажу у заштити ћелија од оштећења изазваних слободним радикалима (упале, знаци старења и одређени карциноми).Такође је одличан извор калијума, електролита важног за правилно функционисање мишића. Захваљујући високом проценту влакана, то воће помаже да ниво шећера у крви буде стабилан. Поред тога, чува здравље срца и крвних судова, а добар је и за варење. Дијабетичари треба да буду опрезни при његовој конзумацији јер садржи велику количину природног шећера. Прочитајте још: Шест намирница које не би требало држати у фрижидеру! Смути од нар 2 очишћена нара 20г семенки бундеве 300мл грчког јогурта Изблендајте све састојке, па напитак сипајте у ширу чашу и украсите воћем по избору (зрна нара, кришка поморанџе или неколико боровница). Смути попијте непосредно после припремања, како не би дошло до губљења хранљивих састојака који се налазе у њему. напитак од нара смути од нара зашто је здрав нар


Трећа сезона серије "Комшије"


Основне академске студије педагогије (2009/2010)


text: 18. октобар (18.10) је 291. дан у години по грегоријанском календару (292. у преступној години). До краја године има још 74 дана. Догађаји 31 — У Риму ухапшен и погубљен преторијански префект Сејан под оптужбом за велеиздају. Сејан је у периоду од 27. до 31. био de facto владар Римског царства у име цара Тиберија који се повукао на острво Капри. 1016 — Данска војска предвођена Кнутом Великим је поразила Едмунда Гвозденог у бици код Асандуна, чиме је стекла контролу над већином Енглеске. 1081 — Роберт Гвискар је повео инвазију на Византију освојивши град Драч. 1469 — Краљица Изабела од Кастиље удала се за арагонског краља Фердинанда II, чиме су под једном круном уједињене готово све шпанске хришћанске земље. 1685 — Француски краљ Луј XIV поништио је Нантски едикт и тиме лишио хугеноте (протестанти) верских и грађанских слобода које им је 1598. гарантовао краљ Анри IV. Око 200.000 хугенота, углавном интелектуалаца, је након тога емигрирало у суседне земље. 1692 — Постављен је камен темељац Петроварадинске тврђаве код Новог Сада, која је постала најјача карика у ланцу Хабзбуршка монархија утврђења према Османском царству. 1860 — Британске трупе су, током Другог опијумског рата спалиле до темеља Јуанмингјуан, летњу царску палату у Пекингу. 1867 — САД су формално преузеле суверенитет над Аљаском, коју су купиле од Русије за 7,2 милиона долара. 1922 — Основана је Британска радио компанија (BBC). 1955 — Почела производња Заставе 750 - једног од симбола СФРЈ. 1963 — Француска ракета Вероника (Véronique) лансирана из Алжира понела је у свемир прву мачку (Félicette) и вратила је сигурно на Земљу. Лет је трајао 13 минута а ракета је достигла висину од 153km. 1967 — Совјетски васионски брод Венера ушао је у атмосферу Венере као прва летелица у историји астронаутике и емитовао податке на Земљу. Контакт је изгубљен када је брод био на 27 km изнад површине Венере. 1977 — У акцији немачких специјалаца на аеродрому у Могадишу убијена су три Палестинца, отмичара путничког авиона немачке компаније Луфтханза. Ослобођено је свих 86 путника, који су пет дана били таоци отмичара. 1989 — Под притиском масовних демонстрација генерални секретар Јединствене социјалистичке партије (Источне) Немачке Ерих Хонекер је поднео оставку, за новог шефа партије изабран је Егон Кренц, али су антивладине демонстрације настављене. 1991 — На другом пленарном заседању Конференције о Југославији у Хагу председник Србије Слободан Милошевић одбио је предлог Декларације о Југославији којом је било предвиђено да бивше федералне јединице постану суверене и независне републике, међународно признате. Председник Србије је касније одбио све остале верзије „Споразума за опште решење кризе“ у бившој СФР Југославији које су нудили међународни посредници. Телевизија Београд је почела да емитује програм преко сателита. 1998 — Тајвански изасланик Ку Чен Фу је, на крају шестодневне посете Кини, разговарао је с кинеским председником Ђанг Цемином, што је био први сусрет на највишем нивоу двеју страна од 1949. Најмање 700 људи је погинуло у експлозији нафтовода на југу Нигерије. 2000 — Председник Црне Горе Мило Ђукановић одбио је учешће у влади СР Југославије и заложио се за наставак политичког дијалога Србије и Црне Горе о новој државној заједници. Ђукановић ће у наредном периоду тражити да две федералне јединице прво добију међународно признање, а потом да формирају савез. 2001 — Четворица следбеника Осаме бин Ладена, вође терористичке организације Ал Каида, осуђени су у Њујорку на доживотну робију без права жалбе за бомбашке нападе које су извршили 1998. године на америчке амбасаде у Африци. 2007 — У самоубилачком нападу на колону моторних возила у Карачију у којима је била бивша премијерка Беназир Буто, погинуло је најмање 130 особа, док је 450 повређено. Рођења 1130 — Си Џу, кинески филозоф. (прем. 1200) 1405 — Енеа Силвио Пиколомини, папа Пије II од 1458. (прем. 1464) 1523 — Ана Јагелонска, пољска краљица. (прем. 1596) 1663 — Еуген Савојски, један он највећих војсковођа свог времена. Прославио се у Великом бечком рату (1683—1699), Рату за шпанско наслеђе (1701-1714) и Аустријско - турском рату (1716—1718) у којем је поразио османску војску код Петроварадина 1716. и Београда 1717. (прем. 1736) 1697 — Каналето, италијански сликар. (прем. 1768) 1741 — Шодерло де Лакло, француски писац и генерал. (прем. 1803) 1777 — Хајнрих фон Клајст, немачки драматург, песник и публициста. (прем. 1811) 1831 — Фридрих III од Немачке, цар Немачке и краљ Пруске. (прем. 1888) 1842 — Чедомиљ Мијатовић, српски политичар, економиста и историчар. (прем. 1932) 1847 — Александар Николајевич Лодигин, совјетски проналазач. (прем. 1923) 1859 — Анри Бергсон, француски филозоф. (прем. 1941) 1870 — Д. Т. Сузуки, јапански аутор. (прем. 1966) 1882 — Лисјен Пети Бретон, француски бициклиста. (прем. 1917) 1902 — Миријам Хопкинс, америчка глумица. (прем. 1972) 1905 — Феликс Уфуе-Боањи, први председник Обале Слоноваче. (прем. 1993) 1918 — Константин Мицотакис, грчки политичар. (прем. 2017) 1919 — Пјер Трудо, канадски политичар. (прем. 2000) 1920 — Мелина Меркури, грчка глумица. (прем. 1994) 1925 — Рамиз Алија, албански политичар. (прем. 2011) 1926 — Чак Бери, амерички музичар, зачетник рокенрола. (прем. 2017) 1926 — Клаус Кински, немачки глумац. (прем. 1991) 1927 — Џорџ Си Скот, амерички глумац. (прем. 1999) 1927 — Јан Кмећ, први академик из редова војвођанских Словака, филолог, књижевни критичар, историчар културе и редактор. (прем. 2003) 1929 — Виолета Чаморо, никарагванска политичарка. 1931 — Светозар Стојановић, српски филозоф. (прем. 2010) 1939 — Ли Харви Освалд, амерички маринац, убица Џона Кенедија. (прем. 1963) 1944 — Слободан Шкрбић, српски фудбалер. (прем. 2022) 1947 — Лора Ниро, америчка музичарка и пијанисткиња. (прем. 1997) 1952 — Чак Лори, амерички редитељ, сценариста, продуцент и композитор. 1956 — Мартина Навратилова, чехословачко-америчка тенисерка. 1957 — Михаило Петровић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1959 — Маурисио Фунес, салвадорски политичар. 1959 — Милчо Манчевски, македонски режисер, сценариста, писац и фотограф. 1960 — Жан Клод ван Дам, белгијски глумац. 1961 — Винтон Марсалис, амерички џез музичар и композитор. 1968 — Михаел Штих, немачки тенисер. 1973 — Михалис Капсис, грчки фудбалер. 1973 — Џејмс Фоли, амерички фоторепортер, прва америчка жртва ИСИС-а. (прем. 2014) 1976 — Кјел Карлстрем, фински бициклиста. 1977 — Терел Макинтајер, амерички кошаркаш. 1978 — Мајк Тиндал, енглески рагбиста. 1979 — Ne-Yo, амерички музичар, музички продуцент, глумац и плесач. 1983 — Божо Врећо, босанскохерцеговачки музичар. 1983 — Данте, бразилски фудбалер. 1984 — Линдси Вон, америчка алпска скијашица. 1984 — Мајло Јанопулос, енглески новинар и писац. 1984 — Фрида Пинто, индијска глумица и модел. 1984 — Есперанза Сполдинг, америчка музичарка. 1984 — Роберт Хартинг, немачки бацач диска. 1985 — Драган Станковић, српски одбојкаш. 1987 — Зек Ефрон, амерички глумац и певач. 1990 — Бритни Грајнер, америчка кошаркашица. 1995 — Тамаш Фаркаш, српски пливач. Смрти 31 — Луције Елије Сејан, префект преторијанске гарде у старом Риму. (рођ. 20. п. н. е.) 707 — Папа Јован VII. (рођ. 650) 1035 — Санчо III од Наваре, краљ Памплоне. (рођ. 985) 1101 — Иго од Вермандоа, гроф Вермандоа и један од најзначајнијих учесника Првог крсташког рата. (рођ. 1057) 1417 — Папа Гргур XII. (рођ. 1326) 1503 — Папа Пије III. (рођ. 1439) 1541 — Маргарита Тјудор, краљица Шкотске. (рођ. 1489) 1558 — Марија од Угарске, гувернер Низоземске. (рођ. 1505) 1641 — Јакоб Јорданс, фламански сликар. (рођ. 1593) 1865 — Хенри Џон Темпл, енглески државник. (рођ. 1784) 1869 — Симон Јенко, словеначки песник, текстописац и писац. (рођ. 1835) 1871 — Чарлс Бебиџ, енглески математичар, отац рачунарства. (рођ. 1791) 1893 — Шарл Гуно, француски композитор. (рођ. 1818) 1911 — Алфред Бине, француски психолог. (рођ. 1857) 1921 — Лудвиг III Леополд, баварски краљ. (рођ. 1845) 1931 — Томас Алва Едисон, амерички проналазач. (рођ. 1847) 1934 — Сантијаго Рамон и Кахал, шпански патолог, хистолог, неуролог и добитник Нобелове награде за физиологију и медицину. (рођ. 1852) 1948 — Валтер фон Браухич, немачки фелдмаршал. (рођ. 1881) 1962 — Светислав Иван Петровић, српски глумац, који се први прославио на филмском екрану у Европи, између два светска рата . (рођ. 1894) 1978 — Рамон Меркадер, шпански комуниста, убица Лава Троцког. (рођ. 1913) 1982 — Бес Труман, супруга Харија Трумана. (рођ. 1885) 2006 — Звонко Марић, српски академик, физичар. (рођ. 1931) 2007 — Никола Решић, српско-босански певач. (рођ. 1964) 2012 — Силвија Кристел, холандска глумица и манекенка. (рођ. 1952) 2016 — Сузана Шуваковић Савић, српска оперска певачица (сопран). (рођ. 1969) 2017 — Исам Захредин, сиријски генерал-мајор, борац против тероризма, јунак одбране Деир ез Зора и симбол националног отпора. (рођ. 1961) Празници и дани сећања Српска православна црква данас прославља Света мученица Харитина Свештеномученик Дионисије Александријски Литература http://www.b92.net/news/indexs.php?start=30&order=hrono&dd=18&mm=10&yyyy=2003


Београд – Да би се исплатили сви дугови, привреде, државе и становништва, било би потребно 60 месечних плата, што значи да би требало сви запослени да раде у наредних пет година без надокнаде како би се исплатили сви дугови, и то без обрачунавања камате на стање дуга. Дуг привреде по запосленом у Србији износио је у јуну ове године 11.194 евра, држава је била дужна 7.484 евра по једном радном месту, а дуг становништва 3.272 евра, објавио је портал макроекономија.орг. Према подацима које је објавио овај портал просечна исплаћена зарада у јуну била је 365 евра и смањена је за 18 евра за годину дана, док је Фонд исплаћених зарада износио 632 милиона евра (претпоставка истих зарада ван узорка РЗС као и у узорку) и смањен је за 39 милиона евра. Привреда је на крају јуна дуговала 19.36 милијарди евра, јавни дуг је износио 15,2 милијарди евра, а становништво је дуговало 5,66 милијарди евра. Укупан дуг ових сектора банкама износио је 37,97 милијарди евра (индиректне обавезе државе су у дугу привреде) и смањен је у јуну за 100 милиона евра, у односу на мај, док је повећан за 1,11 милијарди евра у односу на јун прошле године. У односу на јун прошле године привреда је смањила дуг за 221 милион евра, а становништво је смањило дуг за 33 милиона евра. Портал makroekonomija.org пренео је и да је на крају јуна било 1.730.000 запослених у Србији.


text: 6. мај (06.05) је 126. дан у години по грегоријанском календару (127. у преступној години). До краја године има још 239 дана. Догађаји 1237 — У манастиру Милешева сахрањене су мошти Растка Немањића – Светог Саве, првог српског архиепископа, који је умро 27. јануара 1235. у Великом Трнову у Бугарској. Турци су 1594. извадили мошти и спалили их на Врачару у Београду. 1527 — Војска бурбонског војводе Карла опустошила је и опљачкала Рим и побила око 4.000 његових становника. 1626 — Холандски насељеник Петер Минојт купио је од Индијанаца острво Менхетн, на којем је касније изграђен Њујорк, за бижутерију у вредности од 60 гулдена. 1757 — У Седмогодишњем рату пруски краљ Фридрих II освојио је Праг, који су браниле аустријске трупе. 1804 — У Остружници код Београда одржана прва Скупштина представника целог побуњеног народа у Београдском пашалуку - Скупштина у Остружници. 1840 — Пуштене су у промет прве поштанске марке у Великој Британији од једног и два пенија с ликом краљице Викторије I. 1919 — На Версајској мировној конференцији Немачкој су одузете колоније у Африци. 1932 — Француског председника Пола Думеа у Паризу је убио руски емигрант. 1937 — Немачки цепелин Хинденбург је изгорео у пожару док је покушавао да пристане у морнаричку базу Лејкхерст у Њу Џерзију, одневши животе 36 особа. 1974 — Западнонемачки канцелар Вили Брант поднео је оставку због шпијунске афере у којој је откривено да је његов блиски сарадник Гинтер Гијом био источнонемачки шпијун. 1979 — На изборима у Аустрији победила је Социјалдемократска партија Аустрије Бруна Крајског. 1981 — САД су протерале све либијске дипломате, тврдећи да влада Либије подржава међународни тероризам. 1991 — У Сплиту су избиле демонстрације против ЈНА у којима је убијен војник Сашко Гешовски. 1993 — Народна скупштина Републике Српске на Палама одлучила је да се о Венс-Овеновом мировном плану за Босну изјасни народ. На референдуму 15. и 16. маја против плана је гласало 96% бирача. 1994 — Отворен је тунел испод Ламанша. 1996 — Влада председника Гватемале Алвара Арсуа и вође левичарске гериле су потписали споразум о окончању 35-годишњег грађанског рата. 1999 — Министри иностраних послова седам најразвијенијих земаља Запада и Русије (Група 8) договорили су се на састанку у Бону о принципима за окончање рата на Косову. 2000 — У близини Нанта на југу Француске у изгорелом аутомобилу „фијат уно“ пронађено је тело папараца Жан-Пола Андансона, који је последњих десет година фотографисао краљевске породице и филмске звезде. Он и његов ауто довођени су у везу са саобраћајном несрећом у Паризу када је погинула принцеза Дајана и њен пријатељ Доди ел Фајед. 2001 — У Ирану, на фудбалском стадиону у Сари, два лица су погинула, а око 300 повређено, када се током утакмице, коју је посматрало око 30.000 гледалаца, срушио кров на стадиону. 2003 — Савет безбедности УН продужио је санкције уведене Либерији 2001. због њене наводне помоћи побуњеницима у Сијери Леонеу. Њима је укључен и ембарго на увоз оружја, као и на извоз дијаманата. 2004 — Суд у Либији осудио је пет медицинских сестара из Бугарске и једног палестинског лекара на смрт због наводног инфицирања око 400 либијске деце вирусом Сиде у педијатријској болници у Бенгазију. ОЕБС је упутио Либији апел да не погуби осуђене, а резолуција истог садржаја достављена је парламентарцима из 50 земаља-чланица те организације. Рођења 1758 — Максимилијан Робеспјер, француски политичар, један од најпознатијих вођа Француске револуције. (прем. 1794) 1856 — Роберт Пири, амерички истраживач, предводник прве експедиције која је стигла на Северни пол. (прем. 1920) 1856 — Зигмунд Фројд, аустријски неуролог, познат као утемељитељ психоанализе. (прем. 1939) 1868 — Михаило Петровић Алас, српски математичар. (прем. 1943) 1895 — Рудолф Валентино, италијанско-амерички глумац. (прем. 1926) 1904 — Хари Мартинсон, шведски књижевник, добитник Нобелове награде за књижевност (1974). (прем. 1978) 1915 — Орсон Велс, амерички глумац, редитељ, сценариста и продуцент. (прем. 1985) 1923 — Драган Савић, српски аутор стрипова, карикатуриста, сликар и новинар, познат и као један од оснивача листа Ошишани јеж. (прем. 2009) 1924 — Пуриша Ђорђевић, српски редитељ и сценариста. (прем. 2022) 1926 — Бранка Митић, српска глумица. (прем. 2012) 1937 — Рубин Картер, америчко-канадски боксер. (прем. 2014) 1938 — Сретен Драгојловић, српски кошаркаш и кошаркашки тренер. (прем. 1971) 1940 — Весна Пешић, српска социолошкиња и политичарка. 1941 — Ивица Осим, босанскохерцеговачки фудбалер и фудбалски тренер. (прем. 2022) 1947 — Љубомир Врачаревић, српски мајстор борилачких вештина, творац реалног аикида. (прем. 2013) 1952 — Кристијан Клавје, француски глумац, сценариста, редитељ и продуцент. 1953 — Тони Блер, британски политичар, премијер Велике Британије (1997—2007). 1961 — Џорџ Клуни, амерички глумац, редитељ, сценариста и продуцент. 1964 — Бобан Марковић, српски музичар, један од најзначајнијих трубача на Балкану. 1966 — Маја Новељић, српска глумица. 1971 — Тил Бронер, немачки џез музичар. 1971 — Крис Шифлет, амерички музичар, најпознатији као гитариста групе -{Foo Fighters}-. 1972 — Александар Јанковић, српски фудбалер и фудбалски тренер. 1973 — Дејан Томашевић, српски кошаркаш. 1979 — Ратко Варда, босанскохерцеговачко-српски кошаркаш. 1980 — Димитрис Дијамантидис, грчки кошаркаш. 1982 — Миљан Мрдаковић, српски фудбалер. (прем. 2020) 1983 — Дани Алвес, бразилски фудбалер. 1983 — Габореј Сидибе, америчка глумица. 1984 — Оливер Лафајет, америчко-хрватски кошаркаш. 1985 — Крис Пол, амерички кошаркаш. 1986 — Горан Драгић, словеначки кошаркаш. 1986 — Арон Џексон, амерички кошаркаш. 1987 — Дрис Мертенс, белгијски фудбалер. 1988 — Алекси Аженса, француски кошаркаш. 1988 — Рајан Андерсон, амерички кошаркаш. 1989 — Доминика Цибулкова, словачка тенисерка. 1991 — Иван Бува, хрватски кошаркаш. 1992 — Јонас Валанчијунас, литвански кошаркаш. 1992 — Ален Омић, словеначко-босанскохерцеговачки кошаркаш. 1993 — Урош Ковачевић, српски одбојкаш. 1993 — Наоми Скот, енглеска глумица и певачица. 1994 — Матео Ковачић, хрватски фудбалер. 1995 — Немања Антонов, српски фудбалер. 1995 — Марко Пјаца, хрватски фудбалер. Смрти 523 — Трасамунд, краљ Вандала и Алана 1859 — Александар фон Хумболт, немачки географ и природњак 1862 — Хенри Дејвид Торо, амерички писац. 1910 — Едвард VII, краљ Велике Британије и Ирске. 1939 — Константин Сомов, руски писац 1949 — Морис Метерлинк, белгијски писац фламанског порекла, Нобеловац. 1952 — Марија Монтесори, италијанска едукаторка 1957 — Светолик Гребенац је био адвокат и новинар, 1992 — Марлен Дитрих, америчка филмска глумица немачког порекла. 1994 — Станко Опачић Ћаница је био учесник Народноослободилачке борбе, политички представник Срба у Хрватској, заточеник Голог отока и сакупљач народног културног блага 1997 — Душан Анђелковић (књижевник), српски и југословенски књижевник. (рођ. 1910) 1999 — Горан Раичевић, Југословенски атлетичар. 2001 — Божидар Тимотијевић, српски књижевник, песник и новинар (рођ. 1932) 2007 — Стеван Раичковић је био српски песник и академик. Ђорђе Новковић, хрватски текстописац 2014 — Војо Стојановски, македонски певач. (рођ. 1949) Празници и дани сећања Ђурђевден или Ђурен празник Горанаца у Гори Српска православна црква слави: Светог великомученика Ђорђа (Ђурђевдан) Светог мученика Лазара Новог Дан Свемира Референце


text: Ибарске новости: Данијел Костромин, ''Исповест младића који је практиковао јогу и друге езотеричне технике'' - Епархија жичка Ибарске новости: Данијел Костромин, "Исповест младића који је практиковао јогу и друге езотеричне технике" Ове године је моја духовна годишњица – једанаест година од онога дана када сам се први пут причестио Светим Тајнама Христовим. То се десило када сам имао деветнаест година и то је био преломни тренутак мога живота. У то време сам био фасциниран езотеријом и водио сам ужасан начин живота. Непрекидно сам читао езотеричну литературу, слушао сам тешку електронску музику (посебно "психоделију") и повремено одлазио на ноћне журке на отвореном које су трајале по читаву ноћ и у оквиру којих би човек падао у транс. Управо због оваквог животног стила, таме, празнине, конфузије и пакла који је обитавао у мом срцу, налазио сам се у тешком стању, а нисам знао зашто. Био сам слеп да видим да се узрок моје духовне празнине налази у грешном животу одвојеном од Господа Исуса Христа, јер се без Њега никако не може истински бити радостан. Стога сам се молио Богу (у то време Њега сам замишљао као некакву безличну "вишу" силу) да ме поведе ка светлости и да моје срце испуни миром и радошћу, да учини да нестану та празнина и тама које су ме мучиле. И тада сам "случајно" набасао на дивни манастир на Бајкалском језеру. Сваке године, мој факултет је слао групу студената-добровољаца да помажу у обнови манастира током летњих месеци. Видео сам обавештење и решио сам да се пријавим. То ми је изгледало као лепо "ескивирање" проблема у коме сам се налазио. У то време, хришћанство сам доживљавао као религију за масе којом се контролише заглупљена светина. Нисам имао представу каква се дубина учења тамо налази. Мислио сам да је хришћанство празно и формално, да је оно само спољни ритуал. Искрено, нисам ништа знао, дословно ништа о хришћанству. Био сам крштен као дете али никада нисам размишљао о својој вери, усвајајући стереотипе који су о њој владали. Био сам ужасно горд, јер сам мислио да поседујем некакво тајно знање. Упражњавао сам медитацију, јогу, астралне пројекције, бавио сам се чакрама... У стварности сам се озбиљно бавио свим овим праксама и далеко бих у њима догурао да ме Господ није зауставио. На пример, пред полазак на Бајкал, купио сам књигу Практични шаманизам. Планирао сам да постанем медијум и да до ситних детаља изучим теорију ове праксе. Езотеризам је био врло привлачан зато што видиш да постоји духовни свет, невидљиви свет духова који заиста постоје, и експериментално знаш да је могуће ступити у контакт са њима. У основи то је паганизам и окултизам, али сам био увучен у то. Узгред, треба споменути да, док је у Њу Ејџу Бог доживљаван као космички Ум, дотле су духовна бића која испуњују "космос", и са којима се преко медијума може остварити контакт, доживљавана као личности. Сада ми је јасно да су то заправо демони: међутим, тада нисам знао да постоји светлост и да постоји тама, за мене је све било исто. Морам рећи да је ово једна од најозбиљнијих обмана јоге и свих облика езотерије. Наравно, због тога нисам ни знао да се сваки контакт са светом таме, са демонима, заврши катастрофално за свакога ко се усуди да га успостави. Сва тама коју сам тада осећао је била узрокована комуникацијом са овим светом духова злобе. То сам касније схватио, нарочито после читања изузетне књиге јеромонаха Серафима Роуза, Православље и религија будућности, која се бави овом темом. Такав је био мој став о хришћанству, међутим, када сам стигао у манастир решио сам, благодаћу Божијом, да се упознам са оним у шта хришћани верују. Пошто сам, као што рекох, већ имао разна мистичка искуства практикујући разноразне технике, решио сам да и хришћанство пробам у пракси. Био сам решен да будем отворен за све и да испуњавам све оно што хришћанство прописује. Одмах сам био пријатно изненађен са неколико људи које сам срео у манастиру и у нашем студентском тиму. У њиховим очима сам видео духовну радост и смирење које је немогуће пронаћи у езотерији. Почео сам да разговарам са њима и очи су почеле да ми се отварају. Постепено сам почео да разумевам да су они више у праву од мене. Све више и више су ме фасцинирали животи светитеља о којима сам почео много да читам, посебно су ме интересовали животи јуродивих и пустињака. Почео сам да читам о страстима и гресима и све више ме је плашио живот који сам водио. И онда, 7. јула на празник Светог пророка Јована Крститеља, током свечане литије, благодат ме је јасно дотакла, по први пут у мом животу, моје се срце истопило, и почео сам да плачем попут детета. Нисам могао да престане и сакрио сам се у грмљу да ме нико не би видео. Осећање покајања ме је преплавило и у исто време радостан осећај да постоји могућност да променим свој живот. Видео сам топлу светлост која сија на крају мрачног тунела и увидео сам да има шансе да изађем из њега. Многи хришћани су ово осетили у својим животима и разумеју о чему причам. Али, немогуће је објаснити ово искуство ономе ко није прошао кроз њега. Након неколико дана, мој пријатељ, хришћанин Василије Рулински, ми је рекао да треба да се исповедим и причестим. Никада нисам чуо за Причешће. Ипак, одмах сам схватио да то треба да урадим. Исповедио сам се и добио сам благослов за Причешће. Дакле, 13. Јула, на недељној Литургији, стајао сам пред Путиром, не знајући шта ће се десити и молио сам се: "Господе, ако је ово пут којим треба да идем, откриј ми то, а ако није, покажи ми мој пут". Причестио сам се, удаљио се од Путира и тада ме је благодат преплавила да сам осећао невероватни физички и психички спокој, мир срца, неизрециву радост, и радосне сузе су текле са мога лица. Никада раније нисам осетио такву радост. Нисам знао шта се дешава. И тада сам у себи зачуо речи: "Ово је истина, овим путем треба да ходиш". Знао сам да сам срео Господа и пронашао Истину. Друга особа је изашла из Цркве и наравно да је потом уследио дуги пут очишћења греха и борбе са својим страстима која се наставља и данас. Али темељ је постављен и то тако диван темељ. То је најсрећнији дан мога живота и захвалан сам Господу на томе што ме је избавио из ропства греху у коме сам се налазио. Колико сам само радостан јер ме је Господ прихватио као свога ученика и уврстио у Православну Цркву. Господ је мој живот испунио радошћу, миром, васкрсао моју душу и подарио ми изузетне и дивне пријатеље. Слава Ти Боже!


source: fineweb

text: Ухвати ме ако можеш |Ухвати ме ако можеш| Ухвати ме ако можеш |Жанр||драма| |Режија||Стивен Спилберг| |Сценарио||Џеф Нејтансон Стен Рединг Френк В. Абагнејл |Продуцент||Стивен Спилберг Волтер Ф. Паркс |Главне улоге||Леонардо Дикаприо Том Хенкс Кристофер Вокен Џенифер Гарнер Мартин Шин |Музика||Џон Вилијамс| |Издавачка кућа||DreamWorks SKG| |Година||2002| |Трајање||141 мин.| |Земља||САД| |Језик||енглески| |Буџет||52 милиона $| |Зарада||352.114.312 $| Ухвати ме ако можеш (енгл. Catch Me if You Can) је амерички филм из 2002. године који је режирао Стивен Спилберг, а у главним улогама су: Леонардо Дикаприо, Том Хенкс и Кристофер Вокен. Темељен је на књизи Френка Абагнејла млађег и Стена Рединга. Иако у филму стоји да је инспирисан стварном животном причом о Абагнејлу, он ипак не прати праве догађаје који су описани у књизи о Абагнејловим преварама. Радња[уреди] Филм почиње 1969, с агентом ФБИ-ја Карлом Ханратијем (Том Хенкс), како стиже у француски затвор да би се састао с болесним Френком Абагнејлом Млађим (Леонардо Дикаприо), који покушава да побегне из затвора. Прича се враћа шест година назад. Френков отац, Френк Абагнејл старији (Кристофер Вокен), превари жену која му даје одело за Френка млађег, који касније глуми возача за оца у покушају преваре да добију конто у банци. Пошто је конто одбијен (због низа пореских малверзација које је починио Френк старији), породица је присиљена да се пресели из своје луксузне куће у мали стан, док се тензије у породици појачавају. Френк убрзо схвата да му мајка вара оца с агентом у банци. Френк млађи се, осећајући да неће моћи да се уклопи у нову школу, представи као нови наставник франуског. Однос између оца и мајке се све више погоршава, а Френкова мајка подноси захтев за развод и каже сину да се одлучи с ким жели да живи. Френк побегне из куће, користећи се чековима које му је дао отац. Након што је остао без новца, почиње да се служи преварама на поверење. Преваре се с временом све мање исплате па Френк почиње да се представља као пилот. Фалсификује платне чекове Пан Ама и успева да украде више од 2,8 милиона долара. У међувремену Карл Ханрати, агент ФБИ-ја, почиње да прати Френка иако његови надређени не обраћају пуно пажњу на случај, јер нико од њих преваре у банкама не узима за озбиљно. Сретне Френка у хотелу, Карл на своје изненађење открива да је он још у хотелу и потрчи у његову собу да би га ухватио. Не знајући ко је уопште Карл, Френк му каже да је он агент Бери Ален из тајне службе САД, додавши како је управо ухватио починиоца. Френк одлази, а Карл тек након тога схвата да је преварен. Касније на Божић, Карл и даље ради, сам по ноћи. Назива га Френк и извини му се што га је преварио. Карл му каже да то не може тако и, на Френков ужас, схвата разлог позива. Френк нема с ким да разговара. Френк спушта слушалицу, а Карл наставља са истрагом, откривши да је име „Бери Ален“ из стрипова о Флешу то да је Френк заправо малолетник. Френк у међувремену не само да је заменио идентитет и да се сада представља као лекар у Џорџији, него се упушта у везу са медицинском сестром, Брендом Стронгом (Ејми Адамс), јужњачком лепотицом која у болници ради као сестра. Он се у њу заљуби и они отпутују код њених родитеља у Луизијани. Рекавши им како има диплому из права, Френк се након полагања правосудног испита (вероватно варањем) придружује њеном оцу Роџером Стронгу (Мартин Шин) као јавни тужилац. Пошто га је пронашао, Ханрати стиже на њихову веридбу да би их ухватио, а Френк признаје Бренди истину и упита њу да ли жели да побегне с њим. Иако шокирана, она пристаје и планира како ће се наћи на аеродрому. Међутим, након што је стигла, он угледа очајну Бренду који надзиру агенти ФБИ-ја, који су окружили подручје. Схвативши како га Карл прогони, Френк летом бежи у Европу. Шест месеци касније, Карл бесно каже свом шефу да је Френк фалсификовао чекове широм источне обале. Рекавши да је Френк изван контроле, затражи допуштење да га следи у Европу. Пошто шеф одбије да му да допуштење, Карл односи Френкове чекове професионалцима који му кажу да су чекови фалсивиковани у Француској. Сетивши се из разговора с Полом, Френковом мајком, да је рођена у Француској, Карл одлази у њено родно место Монтричард (франц. Montrichard). Проналази Френка и каже му да ће га француска полиција убити ако се не преда мирно. Френк исправа посумња да се овај шали, али Карл му се закуне да га никад не би лагао. Френк сам себи ставља лисице и Карл га изводи напоље где, видевши како тамо уопште нема полиције, честита Карлу на способности да га превари. Међутим, након тога стиже француска полиција и одводи га у затвор. У авиону у којем се Френк враћа у САД, Карл му каже да му је умро отац. Френк успева да побегне и враћа се у свој стари дом, где проналази мајку с другим мужем с малом девојчицом за коју схвата да му је полусестра. Френк одустаје и бива осуђен на затворску казну, док му с времена на време у посету долази Карл. Током једне посете, Френк с лакоћом открива идентитет фалсификатора чекова који Карл носи као доказ. Импресиониран, Карл сређује да Френк одслужи остатак казне радећи за ФБИ за фалсификовање чекова под Карловим надзором, што Френк прихвата. Иако је изашао из затвора, прикован је за канцеларијски сто. Френку недостаје свој стари живот и чак поново покушава да одглуми пилота. Карл га проналази и инсистира на томе да ће се Френк вратити на крају дана, будући да га нико не прогони. У понедељак, Карл је нервозан јер се Френк није појавио на послу. Забринут је да је побегао и уништио животе обојици. Френк се убрзо појављује и упита Карла за следећи случај. Карл га упита како је варао на правосудном испиту у Луизијани, на шта Френк одговара да није - учио је сам два дана и заиста положио испит. Запањен, Карл га упита „Је ли то истина, Френк?", на штљ се Френк само осмехне. Карл узвраћа осмех и двојица настављају да истражују следећи случај. Улоге[уреди] |Глумац||Улога| |Леонардо Дикаприо||Френк Абагнејл млађи| |Том Хенкс||Карл Ханрати| |Кристофер Вокен||Френк Абагнејл| |Џенифер Гарнер||Шерил Ен| |Мартин Шин||Роџер Стронг| |Натали Беј||Пола Абагнејл| |Ејми Адамс||Бренда Стронг| |Џејмс Бролин||Џек Барнс| |Брајан Хау||Ерл Амдарски| Зарада[уреди] - Зарада у САД - 164.615.351 $ - Зарада у иностранству - 186.497.044 $ - Зарада у свету - 351.112.395 $ Поређење с књигом[уреди] Кад се упореди са стварним догађајима описанима у Абагнеловој књизи Ухвати ме ако можеш, може се закључити да је филм само „деломично темељен“ на стварним догађајима. Сама кљига је „деломично темељена“ на стварним догађајима због драмских ефеката. Сам Абагнејл је похвалио филм рекавши да је 80% тачан нагласивши (како му је саветовао Спилберг) како би било немогуће ставити пет година нечијег живота у филм без избацивања или измене детаља. Тако су многи детаљи из књиге у филму били склонути. Абагнејл је рекао како се слика његовог оца у филму доста разликује од стварног Френка старијег, којег Абагнејл описује као „искреног као што је дан дуг“. У филму, Абагнејл својевољно напушта болницу где је глумио лекара. У стварном животу се бојао отићи након што је умало допустио да дете умре од губитка кисеоника (Абагнејл није знао шта је сестра мислила кад је рекла да је „дете поплавило"). У књизи, Абагнејл, који се представља као лекар, се упушта у везу са медицинском сестром која је доста старија од њега. У филму, девојка коју заводи је млада, то можда и волонтерка, а не сестра. У филму, он признаје све девојици и упита је хоће ли побећи с њим, али схвата да су дошли и агенти ФБИ-ја. У књизи га пријављује девојка стјуардеса, а њега је умало ухватила полиција након што јој је све признао. Једна од његових превара описаних у филму, фалсификовати чекова у Француској, показује Абагнејла како сам штампа чекове. Заправо му је чекове штампао отац једне од његових девојака. Отац, који је поседавао штампарију, није знао како да штампа кривотворене документе. Абагнејл му је дао (прави) примерак платног чека Пан Ама који је послужио као оригинални примерак. 10,000 чекова, колико је овај одштампао, било је много више него што је Абагнејлу било потребно. Филм драматизује и Абагнелово заробљавање у родном граду његов мајке, Монтричарду у Француској. Овде су Абагнела ухватила два наоружана и униформисана полицајца у трговини у Монпељеу. Почетак филма приказује Френка на крају његове шестомесечне казне коју је одслужио под драконским условима у Француској с дугом косом и лошим здрављем, одакле бива директно пребачен у САД. Он је заправо депортован у Шведску како би одслужио шестомесечну казну у много хуманијим условима и тако избегао да га пошаљу у Италију где би се суочио са затварањем у условима пуно сличнијима онима које је искусио у Француској пре него што је послан у Сједињене Државе. На лету за САД, лик Тома Хенкса, Карл Ханрати, открива Френку како му је отац умро пре скоро две године, након чега Френк побегне из авиона. У стварности је Френков отац био жив, али је умро убрзо након његовог пуштања на слободу, док Френку није било допуштено да присуствује спроводу јер је постојала опасност од новог бекства. Филм приказује Френка како с аеродрома одлази у мајчину кућу где сазнаје да се она преудала те да има једну кћерку. У стварном животу, његова сестра је била две године млађа од њега, то да је такође била кћерка Френка Абагнејла старијег. Прави Абагнејл, након што је побегао из авиона, је отишао за Монтреал и покушао се укрцати на лет за Јужну Америку, али је био ухваћен. У филму, Абагнејлу постаје досадна свакодневна радна рутина након пуштања из затвора па се упушта у нову превару. У књизи за то нема доказа (књига завршава с тиме да Абагнејл избегава ухваћен од стране ФБИ-ја након што је депортован из Шведске у САД). Међутим, Абагнејл је побегао из авиона којим се вратио у САД и првог затвора у којем је тамо боравио. О вези између Абагнејла и агента ФБИ-ја, која постаје саставни део филма, у књизи нема речи. У књизи се спомиње агент задужен за овај случај - Шон Орили, Карл Ханрати у филму, Џон Ши у правом животу - али није било контакта између двојице пре Абагнејловог повратка у САД. Телефонски позив на Божић који се описује у филму се заправо никад није догодио. Иако филм избегава или ублажава сексуалне аспекте Абагнејлове мотивације (чак нуди неколико комплекснијих или едиповских разлога), Абагнејл у књизи признаје да је већина његових раних превара била мотивисана жељом да буде (и у кревету) са женама. Бројни љубавни односи се у филму готово не приказују. Иако Абагнејл у књизи губи невиност с 15 година, филм сугерише да је био неискусан са женама све док се није представио као пилот Пан Ама. Занимљивости[уреди] - Сами Френк В. Абагнејл у филму се појвљује у улози као француски полицајац, што се открило на попису глумаца на одјавној листи. Абагнејл је 1980. продао филмска прва за своју књигу. - Филм је требало да режира Гор Вербински, уз Спилбергову продукцију, али је био присиљен напустити пројекат у задњи час како би могао снимати филм Пирати са Кариба. - Филм је снимљен у само 56 дана почетком 2002. на више од 140 локација широм САД. - Ово је један од ретких филмова у каријери Тома Хенкса где није добио најбитну улогу. - Филм је био приказан у епизоди Симпсонових, "Catch 'Em If You Can". - Иако се на крају филма истиче како су Карл Хонрати и Френк Абагнејл остали „пријатељи до данас“, у стварности, човек на којем је лик Ханратија темељен зове се Џон Ши, а у књизи је његово име Шон Орили. - Абагнелов рођенадан је 27. априла 1948., али на почетку филма се може видети како Дикаприо на документу мења дан рођења на 13. марта 1948. - Џенифер Гарнер је снимела њене сцене у једном дану.


text: Права интелектуалне својине Појам "веб сајт" у сврху овог правног обавештења, обухвата све веб стране на веб адреси registar.ratel.rs (у даљем тексту: веб сајт). Власништво ауторских права је над свим ауторским радовима, који су на било какав начин укључени у веб сајт. Знак Рател је заштићен (домаћим као и међународним) актима, регистрованим у Републици Србији за интелектуално право. Сва права су задржана. Посетилац или корисник веб сајта користи садржај на њему искључиво за своју сопствену потребу, то је некомерцијална потреба. Сваки други облик употребе садржаја веб сајта (као нпр. копирање, репродукција, дистрибуција и слично) у комерцијалне сврхе је забрањена. Ограничење употребе информација и материјала Информације и материјале, који се као такви приказују на веб сајту, корисник или посетилац веб сајта може преузети са сервера за своју сопствену потребу (кућну употребу), при чему не сме доћи до кршења назначених ауторских права, права интелектуалне својине или других права о којима постоји обавештење. Дозвољено је преузимање и штампање информација и материјала са наменом прегледа и кориштења у некомерцијалне сврхе. Свако друго копирање, дистрибуција, поновно објављивање, промене информација и материјала на registar.ratel.rs или њихово слање поштом као и ширење на било који други начин без претходне писмене дозволе је забрањено. Забрањена је употреба било којих елемената registar.ratel.rs за било које друге намене, осим за искључиво личну употребу, некомерцијалну, кућну употребу. Републичка агенција за телекомуникације (даље: РАТЕЛ) не одговара за облик и садржај повезаних веб сајтова. Ограничење одговорности РАТЕЛ се труди да су подаци на веб сајту правилни и ажурни, тако да РАТЕЛ ни било које друго правно или физичко лице, које је учествовало у изради веб сајта или при његовој обнови не може бити одговорно за евентуалну штету или изгубљену добит, која би код корисника веб сајта настала услед употребе веб сајта или немогућности коришћења наведеног. РАТЕЛ омогућава само неометан рад веб сајта, тако да не можемо бити одговорни за евентуалну штету или изгубљену добит, која би настала код корисника услед ометања рада веб сајта. РАТЕЛ има право да без претходног обавештења промени веб сајт. Сигурност личних података Податке, које РАТЕЛ добија на било који начин преко веб сајта, намењени су за искључиву интерну употребу и РАТЕЛ их штити у складу са прописима који регулишу заштиту личних података и закона о облигационим односима . Генерално За могуће спорове око употребе веб сајта надлежни су закони Републике Србије. Евентуалне спорове решаваће стварно надлежни суд у Београду. За употребу веб сајта корисник потврђује, да је прихватио претходно описане услове и да се са њима слаже. РАТЕЛ


text: Тукидид (антгрч. -{Θουκυδίδης}- [-{Thoukydídēs}-, модерно -{Thoukydídis}-]; Халимунт, мало пре 454. п. н. е. — Атина, око 396. п. н. е.) је био грчки историчар из Халимунта код Фалера и аутор монографије Историја Пелопонеског рата, која обрађује сукоб из 5. века између Спарте и Атине од догађаја који су му претходили до 411. п. н. е. У исти мах, Тукидид се сматра творцем политичке и научно-критичке историографије, због тога што је далеко превазишао своје претходнике интензивним удубљивањем у страсти и у међухеленске социјалне, економске и војне односе, као и тежњом да чињенице прикаже у њиховој пуној природности ослобађајући их притом од свега што није у вези са њима. Античка и модерна наука слажу се у оцени да је Тукидид највећи историчар Антике. Он је своју Историју Пелопонеског рата написао не само као савременик оних од којих је прикупљао чињенице проверавајући их са више страна, него и као учесник многих догађаја како ратних, тако и политичких. Такође познат као отац политичког реализма, који понашање појединаца, као и потоњи исход односа између држава сматра посредованим и заснованим на страху и самоинтересу. Његови текстови се и даље проучавају на универзитетима и војним академијама широм свијета. Мелијанов дијалог се сматра суштинским делом теорије међународних односа, док његову верзију Перикловог погребног говора нашироко проучавају политички теоретичари, историчари и студенти класике. Биографија О Тукидидовом животу најзнатније информације пружа нам управо његово дело. Од осталих дела посвећених њему, издваја се најопширнији животопис у рукопису, а саставио га је Марцелин из 5. века н. е. Поред тога, вреди споменути анонимни Θουκίδιδου βίος и кратак чланак од Суиде. Рођен је у атичком селу Халимунту код Фалера, што је потврђено на основу натписа на његовом гробу који је забележио Марцелин у шеснаестој глави поменутог му дела: „Овде почива Тукидид, Олоров син, Халимунћанин“. Отац му се звао Олор, што осим гробног натписа потврђује и сам Тукидид: Изабран је за заповедника атинске флоте и војске на Тасосу зато што је његова породица поседовала руднике сребра у близини Амфипоља, стога је добро познавао област и имао везе међу битнијим људима. Није стигао да на време спречи да Амфипољ не освоји спартански заповедник Бразида што је био разлог за његово протеривање из Атине, како он сам наводи у свом делу. Такође нам говори да је због природе своје позиције могао лако да се креће и сарађује са Пелопонежанима што је значајно за изворе информација о самом рату и објективност његовог дела. Докази из класичног периода Тукидид се представљао као атињанин, говорећи да му се отац звао Олорус и да је био из атинског дема Халимуса. Још увек постоји помало сумњива анегдота из његовог раног живота. Још као младић од 10–12 година, он и његов отац требали су да оду на Атинску агору где је млади Тукидид слушао предавање историчара Херодота. Према неким причама, млади Тукидид је плакао од радости након што је чуо предавање, одлучивши да ће писање историје бити његов животни позив. У истом извештају се такође тврди да је после предавања Херодот разговарао са омладином и његовим оцем, рекавши: Олорос, твој син, жуди за знањем. У суштини, ова епизода је највероватније из каснијег грчког или римског извештаја о његовом животу. Преживео је атинску кугу, која је усмртила Перикла и многе друге Атињане. Он такође бележи да је поседовао рудник злата у Кушници (дословно „Ископана шума“), приобалном подручју у Тракији, наспрам острва Тасос. Због свог утицаја у Трачанској области, писао је Тукидид, послат је као стратег (генерал) на Тасос 424. п. н. е. Током зиме 424–423. п. н. е., спартански генерал Бразида напао је Амфипољ, пола дана пловидбе западно од Тасоса на трачкој обали, што је изазвало битку код Амфипоља. Еукле, атински заповедник у Амфипољу, послао је Тукидиду захтев за помоћ. Брасида, свестан присуства Тукидида на Тасосу и његовог утицаја на људе из Амфипоља, и плашећи се помоћи која могла стигла морем, реаговао је брзо да понуди умерене услове Амфипољанима за њихову предају, што су они прихватили. Дакле, када је Тукидид стигао, Амфипољ је већ био под контролом Спарте. Амфипољ је био од значајног стратешког значаја, а вест о његовом паду изазвала је велико запрепашћење у Атини. За то је окривљен Тукидид, иако је он тврдио да то није његова грешка и да једноставно није успео да стигне на време. Због неуспеха да спасе Амфипољ, прогнан је: Проживео сам све то, био сам довољно зрео да схватам догађаје и обраћам пажњу на њих како бих сазнао тачну истину о њима. Такође ми је била судбина да будем изгнан из своје земље двадесет година након моје команде у Амфипољу; и будући да сам био присутан са обе стране, а посебно међу Пелопонежанима због свог изгнанства, имао сам слободног времена да донекле подробно посматрам догађаје. Користећи свој статус изгнаника из Атине да слободно путује међу пелопонежанским савезницима, могао је да посматра рат из перспективе обе стране. Тукидид је тврдио да је почео да пише своју историју чим је избио рат, јер је сматрао да ће то бити један од највећих ратова вођених међу Грцима по обиму:Тукидид, Атињанин, писао је историју рата између Пелопонежана и Атињана, почевши од тренутка када је избио, верујући да ће то бити велики рат, вреднији од било којег претходног. Ово је све што је Тукидид написао о свом животу, али неколико других чињеница је доступно из поузданих савремених извора. Херодот је писао да је име Олорус, име Тукидидовог оца, повезано са Тракијом и трачким краљевством. Тукидид је вероватно преко породице био повезан са атинским државником и генералом Милтијадом и његовим сином Кимоном, вођама старе аристократије коју су замениле радикалне демократе. Кимонов деда по мајци такође се звао Олорус, што чини везу прилично вероватном. Један други Тукидид је живео пре историчара и такође је био везан за Тракију, што је чинило и породичну везу међу њима врло вероватном. Види још Тукидидова замка Референце Литература Милош Ђурић, Историја хеленске књижевности, Београд 2003. Тукидид, Пелопонески рат, Београд 2010. (на — превод Душанка Обрадовић) Herodot iz Halikarnasa. Zgodbe. Ljubljana: Slovenska Matica v Ljubljani (2003). Thucydides, The Peloponnesian War. London, J. M. Dent; New York, E. P. Dutton (1910). . The classic translation by Richard Crawley. Reissued by the Echo Library in. Thucydides, The Peloponnesian War. Indianapolis, Hackett (1998); translation by Steven Lattimore. Herodotus, Histories, A. D. Godley (translator),. perseus.tufts.edu. Pausanias, Description of Greece, Books I-II, (Loeb Classical Library) translated by W. H. S. Jones; Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. . perseus.tufts.edu. Plutarch, Lives, Bernadotte Perrin (translator), Cambridge, MA. Harvard University Press. London. William Heinemann Ltd. perseus.tufts.edu. The Landmark Thucydides, Edited by Robert B. Strassler, Richard Crawley translation, Annotated, Indexed and Illustrated, A Touchstone Book, New York. Cornelius Castoriadis, "The Greek Polis and the Creation of Democracy" in The Castoriadis Reader. Translated and edited by David Ames Curtis, Blackwell Publishers Ltd 1997, pp. 267–289 [Cornelius Castoriadis, "La polis grecque et la création de la démocratie" in Domaines de l’homme. Les Carrefours du labyrinthe II. Paris: Éditions du Seuil, 1986, pp. 261–306]. Cornelius Castoriadis, Thucydide, la force et le droit. Ce qui fait la Grèce. Tome 3, Paris: Éditions du Seuil, 2011. . Dewald, Carolyn, Thucydides' War Narrative: A Structural Study. Berkeley, CA: University of California Press, 2006 (hardcover, ). Finley, John Huston, Jr., Thucydides. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1947. . Hornblower, Simon, A Commentary on Thucydides. 2 vols. Oxford: Clarendon, 1991–1996. (vol. 1), (vol. 2). . . . . Momigliano, Arnaldo, The Classical Foundations of Modern Historiography (= Sather Classical Lectures 54). Berkeley: University of California Press, 1990. . . Podoksik, Efraim, "Justice, Power, and Athenian Imperialism: An Ideological Moment in Thucydides’ History" in History of Political Thought 26(1): 21–42, 2005. . de Sainte Croix, The origins of the Peloponnesian War. London: Duckworth, 1972. pp. xii, 444. . Strauss, Leo, The City and Man Chicago: Rand McNally, 1964. . Спољашње везе Ксенија Б. Марицки-Гађански: Још једанпут о Тукидиду, Истраживања, број 16, 2005. године Works by Thucydides at Perseus Digital Library Short Bibliography on Thucydides Lowell Edmunds, Rutgers University Perseus Project: Thucydides, Table of Contents Thomas Hobbes' Translation of Thucydides Anthony Grafton, "Did Thucydides Really Tell The Truth?" in Slate, October 2009. Bibliography at GreatThinkers.org Works by Thucydides at Somni: Thucididis Historiarum liber a Laurentio Vallensi traductus. Italy, 1450–1499. De bello Peloponnesiaco. Naples, 1475. Умрли 396. п. н. е. Антички писци Старогрчки историчари Хеленска књижевност Агностици Личности Пелопонеског рата Протерани остракизмом Војсковође античке Атине


text: Министар спорта Русије Виталиј Мутко негирао је наводе из немачког документарног филма да је интервенисао да се сакрије позитиван резултат допинг теста једног руског фудбалера рекавши да је то „смешно и невероватно“. - То могу да буду иницијали неке друге особе. Хиљаде људи се позивају на мене. Како могу да помогнем некоме да заташка нешто? Да то лично уништим? То је смешно и невероватно – рекао је Мутко агенцији ”Тас” и навео да је документарац направљен са циљем да се покаже да напори Русије у борби против допинга нису стварни. Документарни филм је емитован у време када Русија покушава да убеди Међународну атлетску федерацију (ИААФ) да је реформисала свој антидопинг програм како би се укинула суспензија њеним атлетичарима на време за Олимпијске игре у Рио де Жанеиру. Министар спорта Русије је за оптужбе окривио бившег шефа московске лабораторије Григорија Родченка. Родченко, који сада живи у Лос Анђелесу, је прошлог месеца у изјави за Њујорк Тајмс открио детаље о наводном допингу руских спортиста. Он је рекао да је лично заменио неправилне узорке урина чистим, у лабораторији коришћеној за анализу узорака спортиста на Зимским олимпијским играма у Сочију 2014. године, уз помоћ људи за које верује да су чланови руских безбедносних служби. - Он је имао једну мету – мене. У сваком његовом интервјуу сам осетио да ме мрзи. То је циљани напад на Русију, прорачунат и добро организован. Господин Родченков ради за људе који су му дали склониште – рекао је Мутко. Портпарол руског председника Дмитриј Песков рекао је да наводе из документарца телевизије АРД Кремљин сматра клеветом и да подржава Мутка. - Тврдње нису убедљиве и нису поткрепљење суштинским доказима – рекао је Песков и оптужио руске узбуњиваче који су учествовали у откривању допинг програма после бекства из Русије, да су ти учинили за „30 сребрњака“. Међународни олимпијски комитет недавно је саопштио да је после поновљених тестирања узорака спортиста са Олимпијских игара у Пекингу 2008. године и Лондону 2012. године пронађено 55 позитивних резултата. Руски олимпијски комитет је саопштио да је од тог броја 22 руских спортиста, укључујући и освајаче медаља. Руски званичници саопштили су да су код двоје спортиста „Б“ узорци били негативни, а Мутко је рекао да су та два случаја довољно оправдање да се укине цео програм поновљеног тестирања. извор: Новости


Недићев досије остаје тајна Адвокат неће имати увид у податке о ратном премијеру, јер нема закона о досијеима. Једино суд може да затражи документе и они ће тада бити достављени АРХИВ не може да омогући увид у досије Милана Недића адвокату предлагача рехабилитације. Ово је за "Новости " рекао директор Архива др Мирослав Перишић и одбацио тврдње да ова институција опструира рад суда и поступак рехабилитације премијера Србије за време Другог светског рата. - С обзиром на то да Србија није донела закон о отварању тајних досијеа, који би прецизирао ко и под којим условима може имати увид у досијеа која је Архиву Србије доставила БИА, документи остају затворени за странке у поступку - нагласио је он. Архив, иначе, није одговорио на захтеве суда да 3ffa адвокатима омогући увид у Недићев досије или да га пак достави суду, што је била и једна од тема на рочишту које је одржано у понедељак. Ако не одговори ни на нови, трећи захтев, Архив ће бити новчано кажњен. Закон прописује да казна може ићи до 150.000 динара. Закон о рехабилитацији, међутим, обавезује Архив да сарађује са вишим судовима и њима доставља тражену документацију. - Архив Србије је у великој мери заслужан за спровођење поступака за рехабилитацију јер доставља фотокопије докумената свим вишим судовима у Републици и често када породице немају никакве документе, односно доказе, они буду пронађени код нас - рекла је за наш лист Марија Милошевић, овлашћено лице за поступање по захтевима који се односе на архивску грађу БИА. Quote: Први захтев суда у вези са Недићевим досијеом Архив је добио још 2009. и суду доставио попис списа, односно садржај досијеа како би суд одредио шта му је потребно за даљи поступак. Јер, сам досије има више од 1.300 страна. Судије, међутим, увек имају могућност да у Архиву остваре увид у комплетан досије. - После тога суд нам се није поново обраћао све до дописа који смо примили 16. децембра 2015, а потом и дописа који смо примили 18. јануара. У њима се захтева да обавестимо суд да ли пуномоћник предлагача може да оствари увид у документацију која се налази у Архиву - каже Милошевић. Архив ће до краја ове недеље одговорити на захтев суда, јер је законски рок два месеца. Будући да не постоји закон о тајним досијеима, може се претпоставити да ће овај одговор бити негативан. Суду онда остаје да "пробере" документе који су битни за поступак и затражи да их Архив достави. Према поцедури, досије се прво фотокопира, па се на копијама врши анонимизација, односно заштита података о личности других лица, и тек онда шаље у суд. Ова процедура изискује много времена, објашњавају у Архиву, и додају да су за последње три године примили више од 10.000 захтева од виших судова и грађана везаних за поступке рехабилитације. По њима поступају по редоследу пријема, осим у случајевима људи који воде поступак сопствене рехабилитације и имају приоритет. На тим пословима раде само два запослена. Захтеви из децембра 2015. и јануара 2016. још нису стигли на ред за обраду. Извор: Новости


text: Празник Преноса моштију Светог Петра, митрополита кијевског, московског и све Русије у Кремљу На празник Преноса моштију Светог Петра, митрополита кијевског, московског и све Русије, Његова Светост Патријарх московски и све Русије г. Кирил служио је свету архијерејску Литургију у храму Успења Пресвете Богордице у Кремљу. Његова Светост служио је Литургију у одеждама израђеним по иконописаном образцу одежди светитеља Петра. Патријарху су саслуживали Архиепископ сергијевско-посадски Теогност, Епископ солнечногорски Сергије, протојереј Владимир Диваков, архимандрит Алексије, намесник московског СветоДаниловског манастира, протојереј Георгије Студенов и свештенство града Москве. У току свете Литургије појао је хор манастира Светог Данила (диригент Г.Л. Сафонов ). Патриарх Кирил се овом приликом обратио учестницима богослужења архипастирском беседом. Извор: Московска Патријаршија


text: Џакула у маказама превозника и шпедитера – Nebojša Vukanović info blog Џакула у маказама превозника и шпедитера Директор Миро Џакула и руководство Управе за индиректно опорезивање БиХ су снажно уздрмани, јер је разоткривен њихов подли покушај преваре, склапања штетног уговора и измјештања терминала на локацију приватне дворске фирме, блиске СНСД-у, и пали су у воду сви покушаји обмане и одбране неодбрањивог. Чињеница да је само једна фирма у власништву Митра Перића доставила понуду за нови терминал полазала је да су били тачни сви детаљи намјештања посла, који су раније изнесени у јавности, и да Џакула покушава да 3 милиона марака годишње пребаци умјесто на рачун УИО БиХ на конто приватне фирме. Службени гласник БиХ јасно потврђује да је Управа за индиректно опорезивање БиХ дужна да обезбеди нормалан рад и функционисање граничних прелаза и терминала, и да је Џакула обмануо јавност тврдњама да тобоже нема средстава за ангажовање чистачица и одржавање хигијене на Рачи. Директор УИО БиХ покушава да купи вријеме и одлаже састанак са шпедитерима и превозницима због годишњих одмора, мислећи да ће тако разбити незадовољство и отпор, али се очито преварио у процјени. Шпедитери и превозници данас настављају протест и блокаду Раче, и одбили су понуду Џакуле да разговор о терминалу воде после годишњих одмора. Истрајни су у намјери да одбране државни терминал и спријече измјештање на локацију приватне фирме, и јасно је да неће одустати од протеста и блокада све док Џакула не устукне и одустане од штетног посла. Миро Џакула и његови ментори из СНСД-а, ХДЗ-а и СДА су у великим проблемима јер нису очекивали снажан отпор јавности, превозника и шпедитера, и једини начин да из проблема изађу је да пониште јавни позив, уреде и адаптирају постојећи терминал на Рачи и одустану од склапања штетних уговора! У противном протести ће се радикализовати, а многе прљавштине, афере изаћи на видјело јер се многи цариници и радници Управе противе овом, али и другим штетним пословима, и спремни су да проговоре.


Лек за побољшање сексуалне активности Иарсагумба: упутство за употребу, цену, прегледи лекара и пацијената - Физиотерапија 2020 Упутства за употребу Иарсагумба Форте, трошкови и аналоги Иарсагумба Форте је унапређени лек који помаже мушкарцима да нормализују сексуални живот и реше проблеме са ерекцијом и потенцијом. Списак фармаколошких лијекова који се могу препоручити мушкарцима је обиман, али нису сви лекови сигурни за пацијенте, Изграђени су Иарсагумба Форте. Таблете имају природни састав и минимални број контраиндикација. Које су главне предности дијететских суплемената и шта је проузроковало његову популарност? Таблете за повећање јачине Иарсагумба Форте успјешно су комбиновале алат који се састоји од 11 састојака, свих ових екстракта и екстракта биљака и биљака. Јарсагумба Форте се недавно појавио на тржишту, пре тога, произвођач је покренуо широку продају још једног додатка за храну под називом Иарсагумба. Ове таблете такође имају природни састав, али разлике су у томе што садржи само 4 активна састојка. Након побољшања лека, композиција је допуњена, што нам је омогућило да дијететске суплементе добијемо под другим именом. Главна предност пилула је то што имају комбиновани ефекат на мушко тело, што доказује префикс у имену "форте". Пуни састав додатака прехрани: Цордицепс кинеска - или кинеска гљива (Иарсагумба), која је минирана у Тибетским планинама. У медицини Тибета, печурка се користи за повећање потенције и нормализацију процеса ерекције. Цордицепс је класификован као афродизијак природног поријекла. Еурецома дугог крила - утиче на проток крви у ткива гениталних органа. Делује као тоник и тоник. Екстракт ове биљке омогућава вам да се ослободите ефеката стреса, нормализујете стање нервног система и побољшате добробит. Корен гинсенга је моћан афродизијак познат човечанству од давних времена. Екстракт гинсенга може зауставити процес природног старења, тонирати тело, побољшати плодност, производњу тестостерона и сексуалну жељу за супротним полом. Епимедиум (Горианка) - ова компонента је неопходна за "мушку моћ". Повећава производњу азота, садржи ицариин, који је део Виагре. Горианка утиче на трајање сексуалног односа, допушта у време интиме да добије више задовољства од секса. И такође се сматрао продужитељем природног порекла. Гинкго билоба - побољшава сексуалну активност обезбеђивањем крвотока до кавернозних тела пениса. Посуде се шире под дејством компоненте, крв активно прелази у ткива органа, човјек има пуну ерекцију. Патуљак - делује као антиоксидант, супстанца која успорава процес старења. Као и компонента има антиинфламаторни ефекат, помаже у елиминацији токсина и штетних супстанци из тела, побољшава метаболичке процесе у ћелијама. Индонезијски бибер - побољшава ефекат осталих компоненти које су део Иарсагумба Форте. Екстракт паприке делује као антиинфламаторно средство које вам омогућава да се решите гениталних инфекција. Иохимбе - доктори класификовани као енергични. Доприноси нормализацији телесне тежине и сагоревању масти, тонира тело. И са дугим пријемом побољшава производњу тестостерона, повећава издржљивост. Капсуле комплексно утичу на представнике јачег пола. Ово је због високе ефикасности терапије, користећи овај алат. Како Иарсагумба Форте на тијелу људи: Помаже да се отарасе првих знакова импотенције или сексуалне импотенције. Ојачава проток крви у репродуктивне органе. Пошто се биолошки активно средство сматра афродизијаком, може се користити као антиоксидант и пролонгатор у различитим болестима и условима. За жене и мушкарце, Иарсагумба се користи само када је потребно. У апстракту постоје различите индикације за употребу агенса, а сви нису повезани са импотенцијом или малом плодношћу. Капсуле се могу прописати ако: постоје повреде синтезе полних хормона (хормонска неравнотежа); ако тело пребрзо стари (јер садржи антиоксиданте који побољшавају функције регенерације ћелија); Осетљивост је смањена и пад либида. Ако вам се не свиђа трајање ПА (претходно примећена ејакулација). Ако се квалитативни и квантитативни индикатор ејакулата не мења на боље. Алат има комбиновани ефекат, користи се не само за побољшање потенцијала и сексуалне жеље, већ иу присуству високог замора, ниског толеранције и ефикасности. Просјечно трајање терапије с Иарсагумба Фортеом наведеним у упутствима за употребу је 2 до 3 недеље. једну таблету дневно, пити пуно флуида; Поновљени пријем је могућ за 1 - 2 месеца. Дозвољена и једнократна употреба дијететских суплемената, као стимуланс и тоник. Упутства за Иарсагумбе Форте указују да лек има неколико контраиндикација. То јест, не користи се у присуству разних болести, јер у овом случају лечење неће донијети корист телу, већ само штетити здрављу човека. Појединачна нетрпељивост на једну или више компоненти. Тенденција на алергијске реакције (нарочито ако постоји алергија на биљке и њихове екстракте). Старост (за мушкарце старије од 65 година, узимање суплемента је контраиндикована). У другим случајевима, нема забране коришћења лека, може се користити чак и алкохолом. Лек има низ аналогија. Они нису структурални, односно не у потпуности копирају састав Иарсагумбе, али имају и позитиван ефекат на потенцију, ерекцију и сексуалну ексцитабилност. На списку лекова треба укључити: Лек се може наручити на званичној интернет страници произвођача. Ако се одлучи да купите у апотеци, потребно је провјерити оригиналност производа, јер ће се вероватно "спријечити" на лажно. Цена оригинала је наведена на званичној интернет страници, не може бити нижа у апотеци. Можете купити у Москви за 1000 рубаља, у регионима цена варира у дозвољеним границама и не прелази 1500 рубаља за пакет од 10 капсула. Цена 30 таблета Иарсагумба Форте на званичном сајту износи 3 хиљаде рубаља, али за залиху, приликом куповине 2 паковања од 10 таблета 3, дају много мање. Службени произвођач врши испоруку у Русији. Ако је у апотекарској мрежи или на вебсајтовима продаваца наведена различита цена, нижа цена, онда је боље да се уздржите од куповине. Прегледи и мишљења доктора о Иарсагумби позитивним, негативним коментарима на мрежу су изузетно ретки. Пошто су таблете прошле клиничке студије, не садрже "хемију", ау 90% случајева помажу пацијентима да се суоче са "осјетљивим проблемима". Према прегледима лекара Иарсагумба Форте се сматра високо ефикасним лековима, природног поријекла, са минималним бројем контраиндикација и нежељених ефеката. Иарсагумба Форте ми је помогао да спасем своју породицу. Недавно је започео проблем "интимне" природе. Прочитао сам прегледе на Интернету, питао доктора и купио овај лек у апотеци. Видели сте курс за 2 недеље. Сви "мушки послови" су се вратили у нормалу, жена је сретна, а потенција и ерекција нису гори него у младости. Ја наставим да узимам таблете, али сада их добијем под редом. Имам проблем са органима репродуктивног система. Неколико пута се догодило "неуспјех", више се није извинио његовој супрузи, а ја сам купио Иарсагумбу Форте. После недеље постала је много боља, лекова није помогла ни горе него Виагра! Ефекат се акумулира, потенција се потпуно обнавља. Сада прихватам то периодично и све је нормално.


Добитници G-Drive поклон акције компаније НИС посетили Санкт-Петербург – Печат – Лист слободне Србије Почетна / Оглашавање / Добитници G-Drive поклон акције компаније НИС посетили Санкт-Петербург Премијум G–Drive горива компаније НИС доступна су потрошачима на GAZPROM и НИС Петрол бензинским станицама у Србији и региону које oсим горива високог квалитета произведеног по највишим европским стандардима, потрошачима нуде широк спектар допунског асортимана као и богат избор пратећих услуга. Кључне речиНИС Петрол поклон-путовања Санкт Петербург ФК „Зенит“ ФК „Урал“


text: ПОТПИСАН ПРОТОКОЛ О САРАДЊИ У РЕАЛИЗАЦИЈИ ПРОГРАМА "ЗА ЧИСТИЈЕ И ЗЕЛЕНИЈЕ ШКОЛЕ У ВОЈВОДИНИ" – ВОЈВОЂАНСКE ПОТПИСАН ПРОТОКОЛ О САРАДЊИ У РЕАЛИЗАЦИЈИ ПРОГРАМА "ЗА ЧИСТИЈЕ И ЗЕЛЕНИЈЕ ШКОЛЕ У ВОЈВОДИНИ" Lala 28/01/2020 "За чистије и зеленије школе у Војводини" Потпредседник Покрајинске владе и покрајински секретар за образовање, прописе, управу и националне мањине – националне заједнице Михаљ Њилаш потписао је данас Протокол о сарадњи у реализацији програма "За чистије и зеленије школе у Војводини". Протокол су потписали представници пет покрајинских секретаријата и једанаест партнера, из јавног и приватног сектора. Реч је о програму с циљем да се у вртићима, школама и локалним заједницама широм Војводине, различитим активностима подигне свест и лична одговорност за своју околину од најмлађих дана. "Oвом акцијом дајемо допринос не само решавању проблема заштите животне средине, већ и стварању еколошке свести код деце и одраслих. Планета Земља нам је дата на зајам од наших унука, а ми смо одговорни да је очувану вратимо њима", изјавио је Њилаш. Реализација програма "За чистије и зеленије школе у Војводини" улази у другу деценију, а ове године се пријавило 128 васпитно-образовних установа са територије АП Војводине. "Овај програм је од великог значаја за све нас. Године које долазе биће посвећене заштити животне средине. Сарадња између секретаријата показује да смо се ујединили у истом циљу, препознавши дечију енергију и њихову вољу да уче", рекла је подсекретарка Покрајинског секретаријата за урбанизам и заштиту животне средине Бранкица Табак. Пројекту озелењивања школа прикључила се ове године, као партнер, и Радио-телевизија Војводине, која ће активно извештавати јавност о спровођењу програма. Протокол о сарадњи потписало је укупно 16 партнера: пет покрајинских секретаријата, Град Нови Сад, Радио-телевизија Војводине, ЈП "Војводинашумеˮ, Фабрика цемента ,,Лафарж" из Беочина, Светска организација за заштиту природе – WWF, Удружење "Чепом до осмехаˮ, Природно-математички факултет у Новом Саду, Покрети горана Новог Сада и Сремске Митровице, RECAN – фонд за рециклажу лименки, као и Retro digital agency – креативна маркетиншка дигитална агенција.


text: 1884. је била проста година. Догађаји Јануар 30. јануар — Марко Т. Леко постаје члан Српског ученог друштва. Март 21. март — У Француској легализовани синдикати. Август 3. август — Завршен је железнички мост у Београду на реци Сави, а наредног месеца пуштена је у саобраћај пруга Земун-Београд. Мост је разаран у оба светска рата и потом обнављан. 30. август — Википедија:Непознат датум — Завршио се мандат Јовану Радановићу а почео Стевану Пеци Поповићу као градоначелнику Новог Сада Википедија:Непознат датум — Након четири године градње, свечано је отворена зграда Београдске железничке станице са које је у наредним данима кренуо први воз тек изграђеном пругом Београд-Ниш. Септембар 3. септембар — Из Београда је кренуо први путнички воз на прузи Београд-Ниш, првој у Србији. 15. септембар — Први воз прошао кроз Смедеревску Паланку Октобар 13. октобар — Лондонска четврт Гринич установљена као универзалан, нулти меридијан, од ког се рачунају географске дужине и временске зоне на Земљи. Новембар 4. новембар — На председничким изборима у САД, кандидат Демократске странке, Гровер Кливленд, победио је кандидата Републиканске странке, Џејмса Блејна. 8. новембар — Димитрије Павловић изабран за епископа нишког. Непознат датум Википедија:Непознат датум — У Француској је основано Централно друштво за побољшање раса паса. Википедија:Непознат датум — Сванте Аренијус описао у докторској дисертацији на Универзитету у Упсали механизам кретања честица према катоди или аноди. Википедија:Непознат датум — Стеван Стојановић Мокрањац наставља своје студије у Риму које је привремено прекинуо годину дана раније. Википедија:Непознат датум — Никодим Милаш издаје једно од својих важнијих дела Крмчија Савинска. Википедија:Непознат датум — Пореска реформа из 1884. године у Краљевини Србији. Рођења Март 8. март — Херман Вендел, немачки политичар и историчар. (†1936) 13. март — Ђуро Басаричек, хрватски политичар. (†1928) Мај 8. мај — Хари Труман, 33. председник САД. (†1972) Јун 14. јун — Михајло Петровић, српски пилот. (†1913) 16. јун — Милутин Ускоковић, српски књижевник. (†1915) 18. јун — Едуар Даладје, француски политичар. (†1970) 21. јун — Клод Окинлек, британски фелдмаршал 30. јун — Франц Халдер, немачки генерал Јул 12. јул — Амедео Модиљани, италијански сликар. (†1920) 21. јул — Иван Ђаја, српски биолог и физиолог. (†1957) Август 4. август — Анри Корне, француски бициклиста. (†1941). 20. август — Рудолф Бултман, немачки теолог. (†1976) Септембар 6. септембар — Секула Дрљевић, црногорски правник и политичар. (†1945) 24. септембар — Мустафа Исмет Инени, турски политичар. (†1973) 24. септембар — Гистав Гаригу, француски бициклиста. (†1963). Октобар 8. октобар — Валтер фон Рајхенау, немачки фелдмаршал 11. октобар — Еленор Рузвелт, америчка политичарка. (†1962) Новембар 1. новембар — Албер Лондр, француски писац и новинар. (†1932) 23. новембар — Смаил-ага Ћемаловић, председник мостарске општине и новинар. (†1945) Децембар 30. децембар — Хидеки Тоџо, јапански генерал и политичар Смрти Јануар 6. јануар — Грегор Мендел, чешки свештеник и ботаничар. (*1822) Април 14. април — Висарион Љубиша, епископ СПЦ. (*1823) Мај 12. мај — Беджих Сметана, чешки композитор и диригент. (*1824) Јун 10. јул — Пол Морфи, амерички шаховски велемајстор. (*1837) Август 8. август — Мирослав Тирш, чешки доктор филозофије и оснивач соколског покрета (*1832) Децембар 1880-е 81884


Васојевички Закон у 12 точака ТОЧКА ПРВА 1. Да се беспоговорно умире сва братства васојевичка и србљачка. Ко не буде олџија, да буде нагонџија. 2. Да мушка глава буде триста гроша, а женска триста један. ТОЧКА ДРУГА 3. Нове џамије да се не граде, а старе да се забатале. 4. Потурчењаке нико да не убија, но да се остави свакоме братству да своје врне у прађедовску вјеру. Ако потурице не буду олџије, да буду нагонџије, а ћотеци што ко понесе. 5. Ко се поданас потурчи и лажну вјеру прими, да се за Турчина држи. ТОЧКА ТРЕЋА 6. Ко не притече у помоћ кад душмани ударе на граничаре, да нема никаква дијела у плијену и да се од њега нико не жени нити му ђевојку даје. 7. Ко убије или плијени Колашинца без знања Слатињана кад ови држе вјеру с Колашином градом, да Слатињанима дугује крв. ТОЧКА ЧЕТВРТА 8. Ко српско украде па се уфати, да плати дупло и кметовима ручак. Ако се не уфати, да му је арам. 9. Ко турско украде, да му је алал. ТОЧКА ПЕТА 10. Ко у кући качкине држи, да им је друг. ТОЧКА ШЕСТА 11. Који Бранковић душманима јави што главари и народ зборе, да се обестрви он и свако његов на вјечни вијек и амин. 12. Ко своје главаре прескочи и од туђина правицу тражи, да је крив. 13. Ко поданас оде везиру у Скадар, да се к нама више не врће, а ако се врне, да се тури под томруке, па ако се покаје, да се пусти, а ако не покаје, да се обестрви. ТОЧКА СЕДМА 14. Карван нико да не дира, но нека иде куд га пут води. Ако чесову штету учини да одмах и беспоговорно плати; ако то неће, да му похарани задржи коње и товар докле кмет дође и да буде како кмет рече. Ако кмет у селу није, да пресуди први поштен човјек који се у близини нађе. ТОЧКА ОСМА 15. Духовници кад у бој иду, да обритве браду и да носе нашке хаљине; ако то неће, да им главари џебану не дају. 16. Бог је створио жену, а не Сатана, и то тако да остане навијек амин. Ко противно говорио, да је проклет: на овоме свијету неимао анђела-чувара, а на ономе не видио раја, већ му душа вјечито у паклу била и испаштала његове муке. 17. Духовници да се оставе жена, а који се курваром обрете, и то се начисто докаже, да се уштроји и од свештенодејства одлучи. ТОЧКА ДЕВЕТА 18. Турци да клањају на своју земљу. Ко их уфати да то раде на његову земљу, да је властан мотком их оћерати, а ћотеци што ко понесе. 19. Хришћани су вољни и на Спасовдан забости крстове и на нехришћанске земље које окружују њихова имања. Нехришћани могу те крстове уклонити са својих башта тек l 4000 9;јутрадан по Спасовудне, а никако прије. Ко противно учини, да плати селу штету и ручак кмету. 20. Ко се поданас уфати да вјештице фата, да се тури под томруке за петнаест дана. Ако би било чесове штете да и то плати. 21. Ко копиле у воду удави, да се под гомилу тури. 22. Ко се уфати да ради у завјетне дане, да му се све поквари и нечастивом преда што тих дана уради, а кметовима обашка ручак. 23. Који ковач не удари на Божић прије сунца чекићем у наковању, па се то начисто докаже, да му се преломи чекић и наковањ, а он и свако његов обестрви. ТОЧКА ДЕСЕТА 24. Ко своју кућу и породицу забатали да се лиши сваке војничке части. ТОЧКА ЈЕДАНАЕСТА 25. Да данка другог нема осим војводске акче 26. Да војводска акча буде по два гроша с дима на дим. ТОЧКА ДВАНАЕСТА 27. Да се Васојевићко држи од Ножице до Љешнице, од Бјеласице до на врх Ржнице, и Брезојевица црква, која цвили међу турским градовима као љута гуја међу огњевима. Извор


„Морам да напоменем да је премијер Орбан овде посебну част указао нашој делегацији, али и Србији као земљи кандидату за чланство у Европској унији и чак неколико пута поновио да Мађарска види Србију као најозбилнијег кандидата за чланство и као земљу која припада и европском простору, и сутра и Европској унији”, истакла је министарка Јоксимовић.


Звонимир Трајковић: Косово и Метохија кроз бројке и факте – све што се прича данас о КиМ обична је лаж Политички аналитичар Звонимир Трајковић пише о Косову и Метохији кроз бројке и факта. “Готово све што се у западним медијима о Косову и Метохији може видети, чути или прочитати је једна велика лаж. Да би читалац мога да стекне објективну слику о свим данашњим догађањима у Србији и око Космета било би нормално да се бар укратко упозна са неким важним бројкама и осталим подацима везаним за то подручје”, каже Трајковић. У свим материјалима на западу Косово и Метохија (скраћено Космет или КиМ) се искључиво назива Косово јер је наводно лакше и краће. Тако се и новопроглашена држава назива само Косово, док је Метохија из назива избачена. Прави разлог је у томе што „Метохис“ на старогрчком значи манастирски посед. Како да Шиптари докажу да је то одувек било њихо 3124 1074;о када они као муслимани немају манастире већ џамије, иако је Косово висораван а Метохија знатно нижи део који се географски и климатски јасно разликују. На Космету никада па ни данас није живело више од 1,2 милиона Шиптара и сва, често и наивна, писања да их на Космету има 2 или чак 2,5 милиона су обична шиптарска пропаганда. На КиМ има 7 градова, пре би се рекло градића. Приштина (око 180 хиљада становника), Митровица (85), Пећ (75), Призрен (65), Гњилане (50), Ђаковица (50) и Урошевац (45). Сви ови градови су у ствари са околином јер се ради о укупном броју становника општина, где су укључене и остале националности. То су процењени подаци из 1999 (пре бомбардовања), јер су Шиптари да би могли да лажно приказују своју етничку заступљеност на Космету бојкотовали и опструирали све државне пописе од 1971. године до данас. На Космету је до протеривања после НАТО бомбардовања 1999 поред Шиптара живело и Срба (320 хиљада), плус Роми (45), Муслимани (27), Турака (12), остали (7), а у самој Приштини од укупног броја становништва 38% су чинили Срби. Ако овоме додамо да је укупна површина КиМ 10.686 км2 те да је једна трећина планинско подручје непогодно за живот, а по површини је више од два пута мање од равничарске Војводине (1,8 милиона становника), поставља се питање где су упаковали тих 2 милиона Шиптара. У задњим бирачким списковима Шиптара је на Космету уписано 1,18 милиона грађана где су и сви новодошли из Албаније после доласка НАТО-а. Испада да на Космету има 820 хиљада шиптарске деце. Колико то школа треба имати за толику децу а у Приштини их има укупно 6 основних и 4 средње. Њихова одељења нису по 200 ученика већ по 30-так као и у Београду. Шиптарске игре бројкама нису тако безазлене како се може помислити. Да би у Македонији добили право да буду конститутивни део државе требало је да их је више од 25%. У Македонији Шиптара има између 15 и 17% али су неким западним „пописима“ накарикали 26,3%. Како то Шиптари раде. Пошто имају (старе личне карте СФР Југославије) када је попис или се гласа у Македонији пола Космета и Југа Србије иде тамо на гласање. Када се нешто слично догађа на Космету сви Шиптари иду и гласају на Космет. Циљ свега овога је да прикажу своју 3ff4 популацију као бројчано апсолутно доминантну што им наводно даје право на одређене територије. У књиге држављана Шиптара као Југословенских држављана на Космету је уписано око 930 хиљада и то је и њихова реална бројка, која се може увећати за највише 100 хиљада, оних који су поле Другог светског рата насељавани из Албаније а који нису ни до данас уписани у књиге наших држављана. Али говорити о милионима је крајње нетачно и чиста пропаганда којом Шиптари свету шаље потпуно искривљену слику о њиховој заступљености на Балкану. Када, у детаље неупућени читалац, све ово прочита неминовно се намеће питање зашто све то држава званично не објави и инсистира на тачним подацима? То је право али комплексно питање. Да је држава одрађивала само оно на шта је била обавезна, ми данас и не би имали проблем Космета. Комунистичка Југославија је Србији наметнула две покрајине Војводину и КиМ како би вештачки избалансирала 6 република јер би у противном Србија била од 2-12 пута већа од свих осталих република. Пошто је у СФРЈ живело око 74% Срба одмах после рата 1945. створене су и нове нације. Тако је створена Македонска нација иако се ради о Јужним Србима са географског простора Македоније, као и Црногорска нација иако су се сви њени владари и у периодима самосталне државе изјашњавали као Срби са простора Црне горе. 1965. је створена чак и муслиманска нација мада је јасно да су то Срби који су у време Турске владавине на Балкану под разним облицима притиска примили Ислам. Чак је одмах после рата 1945. донет и закон о забрани повратка свих прогнаних Срба на Космет како би се демографска слика Космета што пре изменила и стекла „право“ да буде покрајина. Иначе пре Другог светског рата на КиМ је живело око 32% несрпског живља . ПОГИБЕЉНА ТРОЈКА ПО СРБИЈУ И СРБЕ Тако су Тито (нејасног порекла), Кардељ (Словенац) и Бакарић (Хрват) избалансирали величине република па и нација, а све у духу наводног Југословенства (које никада није заживело), и „братства и јединства“ али искључиво на штету Срба. По сличним критеријумима повучене су и републичке границе опет на штету Срба, па је једна трећина Срба остала у другим републикама. Овакве међу-републичке границе повучене су уз образложење да оне и нису битне јер су само административне. Када се та „братска“ Југославија почела распадати, те на штету Срба исцртане административне границе, под притиском Запада претворене су у државне, па су једино Срби остали расути у више новоформираних држава. Да би слика о Титовој Југославији била комплетна треба обавезно споменути и 1948. када долази до разлаза између Тита и Стаљина па се Југославија окреће Америци и западу, те тако постаје експозитура ЦИА усмерена ка рушењу Варшавског пакта. Да би се овај политички заокрет могао спровести долази до политичке платформе зване „Информб 4000 080;ро“, односно хапшења око 12.000 готово искључиво српских и црногорских кадрова који су били за сарадњу са СССР-ом. Они су сви депортовани на „Голи оток“ (острво у Јадранском мору), најозлоглашенији затвор који је икада формиран. На тај начин се из партије, власти и војске елиминишу сви најистакнутији српски кадрови па у структурама власти остају само послушни Срби, чији је основни задатак борба противу било каве српске доминације. Овакво српско руководство у периоду 1945-1956 по налогу партије на Космет насељава из Албаније око 180.000 Албанаца и Шиптаре убрзано „школује“. Каво је то школовање било може се замислити када су за само четири-пет година одабрани шиптарски кадрови, од полуписмених постајали факултетски образовани. Ово школовање је СКЈ (Савез комуниста Југославије) било неопходно јер после Другог светског рата и буквално ни један Шиптар није имао факултетско образовање, а требало их је поставити на најодговориније функције у покрајини. Ово некритичко фаворизовање Шиптара кулминира 1967. Титовим говором у Сплиту, после кога на Космету долази до масовне смене српских кадрова од шефова, директора предузећа па до највиших државних функција. Од те године Шиптари преузимају комплетну власт на Космету а Срби се њега убрзано исељавају. Установљава се и кључ при запошљавању, прво 4:1 а касније 7:1 што подразумева да се на посао морају примити 7 Шиптара па тек 1 Србин. Ова антисрпска комунистичка кампања добија свој коначни печат доношењем новог устава СФРЈ 1974. године где републике постају државе, али по коме се и обе српске покрајине фактички изједначавају са републикама. Све ово доводи до деценијског исељавања Срба па се процењује да се у периоду од 1955 до 1985 са КиМ иселило око 360 хиљада Срба. Мајка са децом у пољским радовима Ова фотографија најсимболичније говори о положају Срба на КиМ а снимљена је у селу Прекале код Србице 1984. године Већ од 1967. за Србе на КиМ почињу озбиљни проблеми да би средином седамдесетих ти проблеми прерасли у прогон уз сталне шиптарске нападе и малтретирање све до честих убиства Срба. Карактеристичан пример шиптарског зверства из 1979. је и случај када су Ђорђу Мартиновићу из околине Гњилана док је радио у пољу Шиптари набили пивску флашу у анални канал и онда је у утроби сломили. У селу Самодрежа код Вучитрна 03. јун 1982. убијен је Данило Милинчић на прагу своје куће и пред очима мајке . Убица је био комшија Шиптар који је желео да узме њихово лепо имање, и из чиста мира је на прагу куће Милинчића убио Данила – оца троје деце. По судским истрагама у периоду од 1970 до 1985 било је преко 2.200 предмета напада батинања и убистава у којима су у 92% случајева жртве били Срби. На хиљаде жалби Срби упућују највишим држаним руководствима земље, описујући своју неподношљиву ситуациј 4000 91; на КиМ, које остају без одговора. На све ово и српско и југословенско руководство жмури, али најупорнији Срби ипак опстају надајући се да ће Тито скоро умрети (већ је превалио осамдесету) па да ће ствари почети да се решавају. Српско разочарење је било огромно када се и после смрти Тита (1980. године) ништа није почело да мења. Управо та неизмењеност неподношљивог стања покреће Србе са КиМ у масовне протесте (касније названо „Догађање народа) што ће у први план избацити Милошевића као лидера свих Срба. ПРИВРЕДНА СЛИКА КОСМЕТА У целом послератном периоду од 1954. КиМ углавном живи од дотација свих република, али највише Србије (57%). Привреда и поред огромног улагања не функционише јер су на руководећим местима нестручни Шиптари који што незнањем што намерно уништавају и оно сто је дотацијама изграђено. Можда је најбољи пример Шиптарског незнања и нерада ситуација са струјом, које данас на космету нема. У Обилићу крај Приштине саграђене су две термо електране „Косово А“ са (5 блокова) укупне инсталиране снаге 745Мw и „Косово Б“ (2 блока) 640Мw. Иако је Србија била у санкцијама скоро 10 година па је и одржавање погонске спремности електрана било недовољно, до одласка Срба 1999 готово сви блокови су радили са просечним степеном искоришћења од 62%. Данас те исте електране у које је запад уложио скоро пола милијарди $ не раде ни са 15% инсталиране снаге па КиМ редовно увози струју из Србије и Бугарске. На располагању им је 1.385Мw и око 170 милијарди тона угља на свега 5-15 метара дубине али Шиптари нису у стању да произведу ни око 400Мw колико би за потребе КиМ било довољно већ струју увозе из Србије и Бугарске. Осим неколико погона и три рудника „Трепче“ све остало што је од индустрије на Космету изграђено урађено је из „Фонда за неразвијене“ (дотације) у који је улагала цела СФРЈ али ту индустрију данас западни гаулајтери (код којих је власништво светиња) распродају, док Србија још увек редовно отплаћује међународне кредите које КиМ добило. И поред најсавременијих фабрика и технологије ретко која од њих је успешно радила осим оних ретких где су руководиоци били Срби. Шиптари нити су знали нити хтели да фабрике успешно послују, јер је на Космету „основна привредна делатност“ био шверц. Шверц свега, а посебно дроге, оружја и забрањених материја. О томе сам писао опширније у тексту: „САД и ЕУ отворили путеве тероризма ка Европи“. Не зато што Шиптари имају посебне афинитете за те прљаве послове, већ зато што се бројне шиптарске породице могу исхранити само тим високо-профитабилним „пословима“. Радничка плата ма како била добра, недовољна је да неки Шиптар може да исхрани врло бројну породицу и они су онда прибегавали ризичним „пословима“ шверца, па и дроге. Осим тога тамо где се послује кешом, без банкарских и других гаранција неопходно је изузетно поверење међу партнерим& 38bc #1072;, а међу браћом је поверење ипак највеће. Тако су бројне породице правиле ланце за шверц, где један од браће купује робу, други вози тећи то пребацује преко границе, четврти прерађује а пети продаје. Собзиром да Шиптари живе у бројним заједницама, међу браћом нема поткрадања јер сви живе у истој породици и сав, из тог шверца, зарађени новац предају оцу који онда сходно потребама то дели на целу породицу. Тaко су стваране мале задруге које су у односу на нормални четворочлану српску (европску) породицу биле у великој предности, од рада у пољу, било каквог приватног бизниса, па све до саме безбедности породице. Ако је породица основна ћелија друштва, онда је држава била обавезна да бар у домену безбедности заштити ту нормалну европску породицу. То је било неопходно јер су на једном простору живеле две цивилизацијски и културолошки потпуно различите групације. Пошто те државне заштите Срба није било, већ под Титовим политиком сасвим супротно, шиптарска мањина је потискивала српску већину. То је био пут којим се дошло до данашњег стања на Космету. Можда сам у изношењу свих ових података био опширнији него што је то потребно али сам пошао од претпоставке да руски читаоци „РП-Монитор“ нису довољно упућени у стварно стање на КиМ. Посебно јер их западни медији као и све нас стално бомбардују невероватним лажима. Због свега тога је више него лицемерно када свакодневно слушате од „светских“ (белосветских) медија да су Шиптари били прогањани. Шиптари ни у једном периоду од 1945. не да нису били прогањани, већ фаворизовани до невероватних размера. СКЈ је такву политику фаворизовања Шиптара објашњавао неопходношћу њихове еманципације и економске развијености како би се они интегрисали у југословенско друштво. Супротно од очекивања, што је улагање и фаворизовање Шиптара било веће повећавала се и њихова сепаратистичка тежња. На отворени сепаратизам и антидржавно деловање и савезно и републичко руководство је затварало очи, а Шиптари су интензивно градили услове и мостове за своју пуну самосталност. Ни у периоду владавине Милошевића од 1989. па до 2000. нико Шиптаре није прогањао а камо ли убијао. Тек када су 1997. по налогу запада подигли оружану побуну Србија је морала да интервенише. Па и та интервенција је била просто стидљива и више се водило рачуна да неко „невин“ не страда него што се интервенисало пуном снагом. Најгори део те изврнуте слике је када чак и садашњи „наши“ политички лидери се томе закључку о малтретирању и зло 3ffa чинима над Шиптарима придружују. Иако добро знају ко је на Космету деценијама био угњетаван, политички им је корисно, а западу потребно да окриве Милошевића како би се разбијачка политика запада према Србима оправдала. Западу је посебно важно да нечим оправдају дивљачко бомбардовање 1999 које Срби ничим нису изазвали. Србија је морала да интервенише противу терориста ОВК („Ослободилачка војска Косова“) који су нападали све што се на путевима КиМ креће, а посебно Србе по селима и изолованим срединама. То би чинила и свака друга земља на чијој територији активно делују терористи, али вероватно знатно жустрије и одлучније, управо онако како то видимо у земљама запада. ???????? ?????????: ?????? ? ???????? ???? ?????? ? ????? ? ??? ??? ?? ????? ????? ? ??? ?????? ?? ???


text: Амеру Меру или Амеру је народ из Банту групе који живи у централној Кенији. Живе на североисточним падинама планине Кенија у Централној провинцији. Броје око милион и по становника и представљају 6% укупног становништва Кеније. Говоре Меру језиком који је сличан језицима народа Кикују, Камба и Ембу. Деле се на седам подгрупа: Игоџи, Именти, Тиганиа, Миутуни, Игембе, Мвиби и Мутамби. Етничке групе Чука и Тарака говоре Меру језик, мада имају другачију митологију и усмена предања. Припадници Меру народа су учествовали у Мау-мау устанку који је довео до ослобођења Кеније од колонијалне власти.


Документи ЦИЕ: Дражу није издао Никола Калабић, болесног Михаиловића савезници предали комунистима! | Српска 24 Насловна Почетна Документи ЦИЕ: Дражу није издао Никола Калабић, болесног Михаиловића савезници предали комунистима! Документи ЦИЕ: Дражу није издао Никола Калабић, болесног Михаиловића савезници предали комунистима! Процурела су оригинална документа ЦИА о хапшењу Драгољуба Драже Михаиловића. После више од 70 година са њих је недавно скинута ознака „строго поверљиво“. У њима јасно пише ко је издао генерала Дражу Михаиловића и како је доспео у комунистичку замку. Тајни списи разоткрили како је четнички генерал пао у комунистичку замку и које су биле његове последње речи. Превод оригиналног докумената у целини: „Kонтра обавештајни корпус Милано батаљон, зона 3 АПО 512 1 Јун 1946 ПРЕДМЕТ: Хватање генерала Драже Михаиловића. ЗА: ГСИ (б), 3 Округ, ЦМФ 1. У прилогу је извештај који је овој канцеларији пренео поуздани поверљиви информатор. Извештај потиче из Београда и бави се догађајима који су довели до тога и путањом којом су Михаиловића заробили Титови војници. 2. Захтева се да се са наведеним особама поступа дискретно како би се заштитио њихов идентитет. Имена која су у извештају коришћена за потврду су иста ако се укаже потреба 3. За ваше информације. М.А. ТОНИНИ Мајор, МИ Надзорни агент Доставити: ГСИ (б) 2 СЦИ/З, Милано 2 ЦИЦ, АФХKУ 2 ЦИЦ, Зона 1 1 Архива 1. Овај извештај стигао је из команде Пожешког корпуса Kраљевске армије у Југославији од мајора Милоша Марковића који је 12. маја 1946. био лоциран у Врховној команди на подручју Трудово-Kатићи-Нова Варош-Љубић (села). Овај извештај говори о околностима заробљавања Генерала Михаиловића, а донео га је специјални курир послан из Југославије. „Kрајем фебруара, Врховна команда је била смештена у региону Точин-Брајићи-Горња-Доња Добриња-Бела Црква-Ражана. Kурирском службом су нас обавестили да је врховни командант (Михаиловић) неколико дана био болестан од тифуса. 26. фебруара 1946. добили смо од Врховне команде шифровану поруку која гласи: „У штабу Врховне команде мајор Никола Миљковић био је начелник оперативног одсека. Kада је примљено горе наведено наређење, био сам лоциран на платоу Мусније на Златибору изнад села Радаљево. Неколико дана касније Ттове колоне су биле у покрету. Моја Златиборска бригада напала је јединице 37. дивизије на Увцу, док је Пожешка бригада напала јединице четврте дивизије на Мачкату. (Јединице четврте дивизије претежно су биле састављене од албанских комуниста). Због надмоћи непријатеља, дао сам наређење да се избегавају директни напади. У вези са акцијом чувања леђа Врховне команде, нисмо добили никакве вести и било је немогуће успоставити контакт са куриром. 18. марта 1946. добили смо извештај који нас је веома узнемирио и у који нисмо могли да верујемо. Одмах по слетању на земљу падобранци су отворили ватру на наше људе који су покушавали да заштите Штаб и који нису били погођени гасним бомбама. Битка је започела зато што су коначно наши људи схватили да имају посла са непријатељем који је употребио превару за отмицу Генерала. Непријатељ је покушао да пробије наш фронт, уђе у подручје Штаба и преотме наше досијее, али велики број њих је убијен. Због доласка снажне колоне која долази из правца Прибоја, наши људи су се повукли према Голешу и одатле су започели евакуацију према Фочи. Наши људи су успели да сруше један авион. Велики број непријатеља је убијен, али такође смо претрпели велике губитке. Одатле смо касније добили вест да је Михаиловић одведен у Сарајево, а одатле у Београд, а да се није освестио. Kажу да је седам дана био без свести, јер је био храњен путем инфузије. Kада се коначно освестио, питао је где је и када је открио да је у Београду, рекао је: „До сада сам извршавао своју дужност; сада можете радити оно што сте одлучили. “ Све наведено известио је капетан Kалајитовић, који командује Пљеваљском бригадом. Специјални курир уверава да је дао тачан извештај који му је пренео мајор Марковић, командант Пожешког корпуса. Извор: Уједињени четнички покрет Србије Претходни текстМатематика и корона, трагом вијести из једног њемачког старачког дома: Да ли вакцина спашава или односи животе? Следећи текстУочи премијеровог одласка у Београд реаговао Српски национални савјет: Са Србијом све спорове рјешавати братски! Украјински посланик: Бацио би на Русију атомску бомбу! Посланик украјинске Раде Никита Потурајев каже да му је жао због тога што Украјина не може да баци на Русију атомску бомбу. На презентацији новог... Подигнута оптужница против возача „камиона смрти” admin - октобар 30, 2019 Bританска полиција саопштила је данас да је подигла оптужницу против Мориса Робинсона, 25-годишњег возача камиона, који је ухапшен након што је раније ове недеље... Нова: Полиција користи ванредне мјере да малтретира наше чланове! -Полиција у овим данима принудних мјера користи сваку прилику да се обрачуна са препознатљивим лицима са литија. Како су многи од њих чланови Нове...