Владимир Илич Лењин Задаци пролетера у нашој револуцији 17. Цимервалдска Интернационала од самог почетка стала је на колебљиву, „кауцкијанску“, „центровску“ позицију, што је и натерало цимервалдску левицу да се одмах огради, издвоји, иступи са својим манифестом (штампаним у Швајцарској на руском, немачком и француском језику). Главни недостатак Цимервалдске Интернационале — узрок њена краха (јер она је већ претрпела идејно-политички крах) — јесу колебања, неодлучност у најважнијем питању, које практично све условљава, у питању потпуног раскида са социјал-шовинизмом и са социјал-шовинистичком старом Интернационалом с Вандервелдом, Хисмансом у Хагу (Холандија) и другима на челу. Код нас се још не зна да су цимервалдска већина баш кауцкијанци. А међутим то је основна чињеница која се не сме сметати с ума и која је сад у Западној Европи опште позната. Чак и шовинист, крајњи немачки шовинист Хајлман, редактор архишовинистичких „Хемничких новина“ и сарадник архишовинистичког Парвусовог „Звона“ (дабогме, „социјал-демократ“ и ватрени присталица „јединства“ социјал-демократије) — морао је признати у штампи да су центар или „кауцкијанство“ и цимервалдска већина једно исто. А крај 1916 и почетак 1917 године дефинитивно су потврдили ту чињеницу. И поред тога што је Кинталски манифест осудио социјал-пацифизам, сва цимервалдска десница, сва цимервалдска већина срозала се на социјал-пацифизам: Кауцки и К° у низу говора у јануару и фебруару 1917; Бурдерон и Мерем у Француској, гласајући једнодушно са социјал-шовинистима за пацифистичке резолуције социјалистичке партије (децембар 1916) и „генералне конфедерације рада“ (тј. општенационалне организације француских синдиката, такође у децембру 1916); Турати и К° у Италији, где је цела партија заузела социјал-пацифистички став, а Туратију су се лично „омакле“ (и не случајно, наравно) националистичке фразе, које улепшавају империјалистички рат, у говору од 17 децембра 1916. Претседник Цимервалда и Кинтала Роберт Грим ступио је у јануару 1917 у савез са социјал-шовинистима своје партије (Гројлих, Пфлигер, Густав Милер и др.) против интернационалиста на делу. На два саветовања цимервалдоваца разних земаља, у јануару и фебруару 1917, то двојако и дволично држање цимервалдске већине формално су жигосали леви интернационалисти неколиких земаља: Минценберг, секретар међународне омладинске организације и редактор одличног интернационалистичког листа „Омладинска Интернационала“; Зиновјев, претставник ЦК наше партије; К. Радек, претставник пољске с.-д. партије („земаљска управа“); Хартштајн, немачки социјал-демократ, члан „Групе Спартакус“. Руском пролетаријату је много дато; радничкој класи још нигде на свету није пошло за руком да развије такву револуционарну енергију као у Русији. Али коме је много дато, од тога се много и тражи. Не сме се више трпети цимервалдска мочвара. Не сме се због цимервалдских „кауцкијанаца“ остати и даље у полувези са шовинистичком Интернационалом Плеханова и Шајдемана. Треба раскинути с том Интернационалом одмах. Треба остати у Цимервалду само ради информације. Треба да оснујемо баш ми, баш сад, без оклевања, нову револуционарну, пролетерску Интернационалу, или тачније да се не бојимо јавно признати да је она већ основана и да ради. То је Интернационала оних „интернационалиста на делу“ које сам тачно побројио горе. Они и само они су претставници револуционарноинтернационалистичких маса, а не кваритељи маса. Ако је мало таквих социјалиста, нека сваки руски радник запита себе: је ли било много свесних револуционара у Русији уочи фебруарске и мартовске револуције 1917 године? Ствар није у броју, него у правилном изражавању идеја и политике стварно револуционарног пролетаријата. Суштина није у „прокламовању“ интернационализма, него у томе да човек уме бити, и у најтежим временима, интернационалист на делу. Нећемо се заваравати надом у споразуме и међународне конгресе. Међународни односи, док траје империјалистички рат стегнути су гвозденим клештима империјалистичкобуржоаске војне диктатуре. Ако чак „републиканац“ Миљуков, који мора да трпи побочну владу Совјета радничких депутата, није пустио у Русију, у априлу 1917, швајцарског социјалиста, секретара партије, интернационалиста, учесника Цимервалда и Кинтала, Фрица Платена, иако је овај ожењен, Рускињом, иако је путовао рођацима своје жене, иако је учествовао у револуцији 1905 године у Риги, седео због тога у руском затвору, положио кауцију, да би се ослободио, царској влади, хтео да добије ту кауцију натраг — кад је „републиканац“ Миљуков могао учинити то у Русији у априлу 1917, онда можемо мислити колико вреде одрицања и обећања, фразе и декларације о миру без анексија итд. од стране буржоазије. А хапшење Троцког од стране енглеске владе? А непуштање Мартова из Швајцарске, а наде да ће Мартов бити намамљен у Енглеску где га чека судбина Троцког? Нећемо се подавати илузијама. Нису потребне самообмане. „Чекати“ међународне конгресе или саветовања — значи бити издајник интернационализма, чим је доказано да чак ни из Штокхолма не пуштају к нама ни социјалисте који су верни интернационализму ни њихова писма, и поред потпуне могућности и поред потпуне свирепости војне цензуре. Не „чекати“, него одмах основати трећу Интернационалу мора наша партија, — и стотине социјалиста у затворима Немачке и Енглеске дахнуће лакше душом, — хиљаде и хиљаде немачких радника који сад приређују штрајкове и демонстрације, којих се плаши хуља и разбојник Вилхелм, прочитаће у илегалним лецима о нашој одлуци, о нашем братском поверењу Карлу Липкнехту и само њему, о нашој одлуци да се боримо и сад против „револуционарног одбранаштва“, — прочитаће то и постаће чврсти у свом револуционарном интернационализму. Коме је много дато, од тога се много и тражи. Нема у свету земље у којој би сад било толико слободе колико у Русији. Искористимо ту слободу не за пропаганду помагања буржоазије или буржоаског „револуционарног одбранаштва“, него за смело и поштено, пролетерско и липкнехтовско, — оснивање треће Интернационале, Интернационале која је заклети непријатељ и издајника — социјал-шовиниста и колебљивих људи „центра“. 18. О томе да о уједињењу социјалдемократа у Русији не може бити ни говора, не треба трошити много речи после оног што је речено. Боље је остати још само с једним, као Липкнехт, — а то значи остати с револуционарним пролетаријатом, — него и за тренутак допустити помисао о уједињењу с партијом О. К., с Чхеидзеом и Церетелијем који трпе блок с Потресовом у „Радничким новинама“, који гласају за зајам у Извршном комитету Совјета радничких депутата, који су се срозали на „одбранаштво“. Нека мртви сахрањују своје мртваце. Ко хоће да помогне онима који се колебају, тај мора почети од тога што ће сам престати да се колеба. Следеће поглавље


source: CulturaX

text: – Председник Караџић разумије да не може да бира мјесто у којем ће служити казну, ипак, било је неодговорно да га Механизам пошаље у државу у којој би био у опасности или би морао да издржава казну у самици, када су на располагању друге државе у којим ови проблеми не постоје – рекао је Робинсон за Вечерње новости. Робинсон је нагласио да Караџић сматра да би у британском затвору био "ратни зробљеник" јер је велика Британија у рату била на страни муслимана, те да ће бити у опасности од муслиманских екстремиста. Према његовим ријечима, "буде ли убијен у затору у Великој Британији, Механизам ће од Караџића створити мученика, што ће заувјек поткопати рад овог суда". У одлуци је наведено да је та земља обавијјестила Механизам да је за то спремна и подсјећа да постоји споразум између УН и британске Владе о издржавању казне осуђених пред Међународним кривичним судом за бившу Југославију из 2004. године. Јавност је о овој одлуци обавијестио министар спољних послова Велике Британије Доминик Раб на свом "Твитеру". Он је написао да је та земља сагласна са одлуком да Караџић буде пребачен у један од њених затвора и да треба да се поноси свиме што је учинила да обезбиједи његово хапшење, па до тога да баш у тој земљи издржава казну. Интересантно је, пишу "Новости", да је Раб послије 50 минута поново твитовао и написао да свима жели срећан Бајрам и да се ове недјеље придружио виртуелном ифтару, како би безбједно прославио тај муслимански празник.


. - Портпарол Пегиде: Путин је – последњи честити Немац у Европи | Фонд Стратешке Културе - електронско издање ПОЧЕТНА ДРУГИ ПИШУ Портпарол Пегиде: Путин је – последњи честити Немац у Европи Портпарол Пегиде: Путин је – последњи честити Немац у Европи Московски високотиражни дневни лист „КП“ извештај са протеста објавио под насловом: „Драги Руси, па када ћете нам поново доћи у Берлин?“. Не само зато што је у Пегиди сада популарна шала: Година 1945: Ужас, Руси иду на Берлин! Година 2015: Драги Руси, па када ћете већ једном у Берлин?!“ На Одеонплацу у центру Минхена, против политике „маме Меркел“, која је пригрлила на своје груди милион и по избеглица, иступило триста „пегидоваца“, а чувало их је минимум триста полицајаца од пет хиљада разјарених демократа, либерала и социјалиста. Наспрам ироничних „националиста“, којима је све помало и смешно, либерали су изгледали као гомила есесоваца у „кристалној ноћи“, коју је с муком обуздавао полицијски кордон САНДРЕА, која је на митинг стигла из Аустрије; „Код либерала слепи воде слепце. Њима почиње пена да иде на уста кад им износиш просте факте о миграцији. Кад им указујеш да ми нисмо у стању да све ове мигранте ,сваримо ’. Кад их опомињеш да је свака култура непоновљива, а да ми морамо да спасавамо своју. Они просто почињу да урлају. „Ти си нациста, марш напоље својима“ Не тако млада Бригит, Немица која је емигрирала из Америке: „Ја сам мислила да ћу макар овде наћи мир. Са белом Америком ће ускоро бити завршено – њих очекује грађански рат између црних и белих. А сада ја живим у арапској и афричкој Немачкој. Моја пензија – је 500 евра – мања од ,социјале’ за мигранте. А да ли знате чиме се баве мигранти у најближем логору овде у Минхену? Активно праве децу. Само у једном од логора је тренутно трудно 400 жена. Нама једино остаје да се надамо у Русију“ МОСКОВСКИ високотиражни дневни лист „КП“ објавио је репортажу свог специјалног извештача Дарје Асламове са антиисламистичких демонстрација у Минхену. Објавио га је под насловом: „Драги Руси, па када ћете нам поново доћи у Берлин?“. Индикативним насловом у који су унете речи једног од учесника протеста. Речи које на парадокслалан начин изражавају слуђеност и специфичну беспомоћност немачке Немачке. „СA Немачком је завршено. У Минхену, у замашћеној, самозадовољној, кобасичарској Баварској, нисам знала да ли да плачем или да се смејем. Где су баварске пивнице, у којима се куцају пивским чашама националисти и расправљају о судбини домовине? Где су лепотице-келнерице са бујним телом у чипкастим хаљиницама, које флертују са загрејаним посетиоцима? У мом рејону у центру града – су солидне халал-институције – ћевапџинице, а чак и хотел „Гете“ припада Турцима. Вадичеп се може пронаћи тек ако прођеш пола града, код неког бармена. Ноћу између понедељка и уторка, жалосна гомила „презрених нациста“ (тако зову Пегиду, организацију против исламизације Европе немачки новинари „високих чела“), сакупила се на Одеонплацу у центру Минхена, да би иступила против политике „маме Меркел“, која је пригрлила на своје груди милион и по избеглица. А сваки дан у Минхен стиже више од 3000 тих људи. Триста „пегидоваца“ чува минимум триста полицајаца од пет хиљада разјарених демократа, либерала и социјалиста. Наспрам ироничних „националиста“, којима је све помало и смешно, либерали су изгледали као гомила есесоваца у „кристалној ноћи“, коју је с муком обуздавао полицијски кордон. Први пут сам изблиза гледала искежени зверињак „демократије“. Ово је права шизофреничарска ноћ. Либерали су урлали, пљували, дивљали, бацали фекалије, (не шалим се), пуштали су музику до даске и у буквалном смислу нису дозвољавали „проклетим нацистима“ ни речи да кажу. Да није било полиције, „националисте“ би растргли на комаде. Хтела сам да попричам са либералима, да прођем до њих кроз полицијски кордон, али ме зауставио постарији полицајац. „Не чините то – рекао је – вас ће испребијати. Испровоцираћете тучу, а ми нећемо успети да их задржимо. Они данас уопште нису при себи“. „Али, ја сам новинар, хоћу да будем са обе стране“. „Од тога неће бити ништа – осмехнуо се он. – Мораћете да изаберете, или овамо или онамо“. „Нацисти“ су се показали као обични људи, уплашени оним што се догађа у њиховој домовини. Много је старијих Немаца, који су одрасли у сасвим другачијој Немачкој. А млади су сами некад били мигранти. Јер, међу њима су и Чеси, Словаци, Мађари, Хрвати, Румуни, Руси, Украјинци. Ево Украјинке из Казахстана, Марине, која се удала за Немца и живи у Немачкој (муж-Немац бојао се да дође). „Једноставно нисам могла да останем код куће после оног што се догодило у Келну, – говори она. – Да, нас урачунљивих људи је мало. Погледајте ту луду гомилу левичар. Њима су мозгове испрале новине, они стоје са идиотским плакатима ,Минхен мора да буде обојен’. Зашто мора? А ми пишемо на плакатима; ,Да, ви сте обојени, али глупи’. Они слушају химну Баварске и пљују се међусобно. Они не прихватају никакве аргументе“. Поред Марине је младић са плакатом: „Зар стварно верујете у оно што читате у новинама“? „Код либерала слепи воде слепце, – уверена је Сандреа, која је допутовала из Аустрије. – Њима почиње пена да иде на уста кад им износиш просте факте о миграцији. Кад им указујеш да ми нисмо у стању да све ове мигранте ,сваримо’. Кад их опомињеш да је свака култура непоновљива, а да ми морамо да спасавамо своју. Они просто почињу да урлају. ,Ти си нациста, марш напоље својима’. Да ли је то уопште разговор?“. Либерале активно довозе аутобусима. Јасно је да су они добро организовани. Звучници, енергична омладина са плакатима, скандира покличе: „Нацисте кућама“ и „Образовање је за све, па и за мигранте такође“. Не тако млада Бригит – Немица, која је емигрирала из Америке: „Ја сам мислила да ћу макар овде наћи мир. Са белом Америком ће ускоро бити завршено – њих очекује грађански рат између црних и белих. А сада ја живим у арапској и афричкој Немачкој. Моја пензија – је 500 евра – мања од ,социјале’ за мигранте. А да ли знате чиме се баве мигранти у најближем логору овде у Минхену? Активно праве децу. Само у једном од логора је тренутно трудно 400 жена. Оне знају: трудне или са одојчадима на рукама неће бити одавде истеране. Нама једино остаје да се надамо у Русију“. „Знаш ли, која је шала сада популарна у Пегиди“? – говори ми весели портпарол те организације Хартмун Пилч. – Година 1945: Ужас, Руси иду на Берлин! Година 2015: Драги Руси, па када ћете већ једном у Берлин?! На ово му ја узвраћам збуњено: „Али, шта можемо да урадимо?“ А Пилч наглашава: „Па, ви већ радите! Ушли сте у Сирију и борите се са проамеричком пропагандом. Знаш, за Немце је кључна реч ,честитост’. Путина ценимо за непосредност и отвореност. Он није сујетан. Он је такав, какав је. Путин је – последњи Немац у Европи“. Обама и Путин разговарали телефоном о Украјини и Сирији Казна за Додика на Јавном сервису


source: wikipedia

text: Јужна Кореја, званично Република Кореја, држава је смештена на јужној половини Корејског полуострва, на истоку Азије. На корејском језику то име гласи Деханмингук (). Са северне стране граничи се са Северном Корејом, са којом је чинила јединствену државу до 1948. године. Ово је њена једина копнена граница и дуга је 243 km. На западу је ограничена Жутим, на југу Источнокинеским, а на истоку Јапанским морем. Главни град је Сеул. У целој држави преовлађује планинска клима. Археолошка истраживања везана за ову територију су повезана са периодом касног палеолита. Држава је подељена на 16 округа. Проглашена је за четврту најразвијенију азијску економију. Чланица је следећих организација: Уједињене нације, Светска трговинска организација, Организација за економску сарадњу и развој, Г20 индустријски развијених земаља (тренутно председавајућа). Такође је и једна од оснивача Азијско-пацифичке економске организације и Источноазијског самита. Географија Положај Површина Јужне Кореје износи 100.210 km2. Од тога 290 km2 припадају воденим површинама; Јужна Кореја нема природних језера. Дужина обале износи 2413 km. Највеће острво је Чеџу које се налази 150 km јужно од копненог дела Јужне Кореје. Површина овог острва је 1845 km2, и са неколико околних острваца формира истоимену провинцију. Јужна Кореја обухвата јужни део Корејског полуострва и захвата околна острва. Већина становништва Јужне Кореје живи у низијама које се простиру дуж западне обале. Остатак земље је претежно планински. Шуме се простиру преко две трећине њене територије. Геологија и рељеф Највиши врх Јужне Кореје налази се на вулкану Халасан, на острву Чеџу, на 1950 m надморске висине. У копненом делу, највиши врх је Јирисан који се налази на 1.915 m изнад нивоа мора. Воде Највећа река је Накдонгганг и дугачка је 525 km. Клима Већи део земље има умерену климу и могу се разликовати четири годишња доба. Изузетак су низије на југу и острво Јеју-до, који имају суптропску климу. Пролеће обично почиње крајем марта или почетком априла, благо је и сунчано. Лети, јужни ветрови доносе топао и влажан ваздух са Филипина. Сезона летњих монсуна у Јужној Кореји обично почиње крајем јуна или почетком јула. Историја Преисторија Иако је било одређених назнака, нису пронађени фосилни остаци хомо еректуса на Корејском полуострву. Међутим пронађена су многа оруђа која потичу од пре 400.000 година, и то углавном око већих речних долина. Преовлађује став да данашњи становници Кореје нису потомци ових палеолитских становника. Прве трагове људских насеља на Корејском полуострву датирају из 4270. године пре наше ере. Рани династички период Постоје записи да је прво краљевство које је владало северним делом полуострва била династија Гојосеон, и то у периоду од 2300. п. н. е. Према легенди, први корејски краљ био је Тонгнјонгу који је основао древно корејско краљевство Кокурјо, чија је престоница био град Асадал. Године 108. п. н. е., кинеска династија Хан ушла је и освојила Гојосеон, успоставивиши четири административне дивизије (командирства) на тој територији. Подручје је касније освојило краљевство Кокурјо, године 313. н. е. Три краљевства и Гаиа Овај период је везан за доба између 37. п. н. е. и 668. године н. е. Цело полуострво је било подељено низом малих територија и краљевстава, ипак највећу доминацију су имала три краљевства: Кокурјо, Пекче и Шила. Независност од Јапана После капитулације Јапана у Другом светском рату 1945. године, Кореја је подељена по 38. паралели на северну половину под окупацијом Совјетског Савеза и на јужну половину под окупацијом САД. Генерална скупштина Уједињених нација је 1947. године одлучила да одржи заједничке изборе у оба дела земље, али је ова одлука одбијена од стране Совјетског Савеза. Због овога, избори су одржани само на југу. Петнаестог августа 1948. основана је држава Република Кореја. Са својим седиштем у Пјонгјангу, влада Северне Кореје, која је себе сматрала за једину легитимну власт, најављује борбе. Средином 1949. године су и Совјетски Савез и САД напустиле Северну, односно Јужну Кореју. Северна Кореја је уз помоћ Кине и Совјетског Савеза била у стању да брже изгради своју индустрију од Јужне. У прилог Северној Кореји је ишло и то што је највећи део јапанске тешке индустрије из времена колонизације био смештен на ресурсима богатом северу. Југ је био приморан да подстиче своју пољопривреду. Због свих ових предности, а и уз помоћ Совјетског Савеза у енергентима, Северна Кореја је била у стању да за јако кратко време економски ојача и изгради моћну армију. Корејски рат Главни чланак: Корејски рат Двадесет петог јуна 1950. године, Народна армија Северне Кореје прешла је границу и тиме започела Корејски рат. Сједињене Америчке Државе шаљу један део војних снага натраг на полуострво, али то није било довољно да зауставе надирућу севернокорејску армију. Главни град Јужне Кореје, Сеул, пао је за три дана, а за око месец дана цело полуострво било је под контролом Северне Кореје, осим неких острва и уског појаса на југоистоку. Операцијом „Хромит“, средином септембра 1950. године, трупе Уједињених нација успеле су да зауставе напредовање Северне Кореје. Дана 30. септембра исте године, трупе Јужне Кореје у контранападу прелазе 38. степен географске ширине и поново постављају своју заставу на Корејско полуострво. У новембру су дошли до речне границе са Кином на реци Јалу. Кинези нису желели уједињену Кореју под америчким утицајем, те су са 300.000 војника „Добровољачке армије“ напали Северну Кореју. После овог потеза Кине, јединице Уједињених нација су се повукле назад на 38. степен географске ширине и ту се фронт стабилизовао. Примирје између УН-а, Кине и Северне Кореје потписано је 27. јула 1953. године. Председник Јужне Кореје одбио је да потпише овај уговор. Документ је одређивао стварање демилитаризоване зоне око дуж 38. паралеле. Иако и даље постоје ратне тензије, ова зона и дан данас представља границу између две Кореје. Иако је било покушаја, коначни мировни уговор између ове две државе још увек није потписан. Потписивање "Панмунџон декларације мира, просперитета и унификације Корејског полуострва" 27. априла 2018. је први конкретан споразум којим се покрећу преговори који би водили трајном миру. Последице овог рата су биле страшне. Број убијених војника се процењује на између милион и три милиона, док је број рањених вишеструко већи. Инфраструктура је после рата била у катастрофалном стању. Поред материјалне штете, овај рат је на становништво јако утицао на психолошком плану. Опасност од нове инвазије данас води политике обе Кореје. Административна подела Главна административна подела у Јужној Кореји је на 8 провинција, једну специјалну самоуправну покрајину, 6 градова метропола (самоуправни градови који нису део ниједне покрајине), један специјални град и један аутономни град метропола. Влада Јужна Кореја је вишестраначка република са једним законодавним домом. На челу државе је председник који се бира на мандат од пет година непосредним бирањем.. Осим што је на челу државе и војске, председник представља врх извршне власти, јер именује премијера којега потврђује народна скупштина (парламент). Власт је у Јужној Кореји подељена на извршну, судску и законодавну. Извршна и законодавна власт раде на националном нивоу, иако неколико министара у извршној власти ради на локалном нивоу. Локална управа има полу-аутономију и право на извршну и законодавну власт. Судска власт ради и на националном и на локалном нивоу. На међународни значај Јужне Кореје указује чињеница да је генерални секретар Уједињених нација, између 2007. и 2016. године, био Корејац Бан Ки-Мун. Привреда Од почетка 1960-их година до данас, Јужна Кореја је доживела спектакуларан привредни раст који ју је сврстао међу „азијске тигрове“. Од претежно аграрне земље чији је доходак по становнику био упоредив са сиромашним афричким земљама, израсла је у снажну индустријску силу и једну од 15 највећих светских економија. У првим декадама привредом је управљала држава. Влада је подстицала увоз сировина и технологије уместо потрошних добара, и охрабривала штедњу и инвестиције насупрот потрошњи. У првим плановима нагласак је био на радноинтензивним индустријама (посебице текстилној), како би се запослило растуће становништво. Од 1970-их потпора државе дата је црној и обојеној металургији, бродоградњи, хемијској индустрији, а од 1980-их аутомобилској, електротехничкој и електронској индустрији. Посебно су били подстицана велика предузећа и индустријски комплекси. Уз ниску цену рада и потпору државе, оствариване су високе стопе раста које су у неким годинама биле и двоцифрене. Од 1980-их поступно попушта средишње планирање и утицај државе, а све се више уводе тржишни принципи. Пораст цене рада учинила је неке индустрије мање конкурентним, али је корејска привреда и даље међу најуспешнијима у Азији. Упркос високој стопи раста и структурној стабилности Јужне Кореје, кредитни рејтинг ове земље испашта на берзи због политичких ставова Северне Кореје у периодима дубоких војних криза, што има неповољан утицај на јужнокорејска финансијска тржишта. Међународни Монетарни Фонд похваљује отпорност јужнокорејске економије током разних економских криза, наводећи низак ниво државног дуга и високе финансијске резерве које могу бити брзо мобилизоване у решавању финансијских хитних случајева. Азијска финансијска криза поткрај 1990-их одразила се и на Јужну Кореју, кад су дошле до изражаја слабости привредног система. Уз велику помоћ ММФ-а и финансијске реформе криза је превладана, а стопе привредног раста, иако смањене, остале су позитивне. БНП по становнику износи око 10.000 америчких долара, а више од 40% остварује се у индустрији што је међу највећим уделима у свету. Важност пољопривреде се смањује, једнако по уделу у запослености и у дохотку. Обрађује се мање од 20% површине земље, а главни су проблеми састав земљишне расподеле, који је довео до расцепканости парцела и недостатак радне снаге у остарелим руралним срединама. Главни је усев рижа, која се узгаја на половини површине (на југу и две жетве годишње), затим остале житарице (јечам, пшеница), соја, кромпир, пасуљ и остало поврће, воће (агруми – 7. у свету, јабуке, крушке, брескве, поморанџе) и памук. У сточарству је најзначајније свињарство. У производњи хране важно је рибарство (12. у свету); морско рибарство даје око 2/3 укупног, а развијена је и аквакултура. Упркос интензивном програму пошумљавања, Кореја производи само мали део потреба за дрветом, а развијена дрвна индустрија умногоме почива на увозу. Рудна су богатства ограничена, међу најважнијима су камени угаљ (али је Јужна Кореја и даље други највећи увозник), олово и цинк, графит, нешто руде гвожђа, злата и сребра, те кречњак који је важна сировина у цементној индустрији. Јужна Кореја је велики потрошач енергије. Иако су изграђене многобројне хидроелектране, оне производе само око 1% електричне струје. Најважније су термоелектране, некад на угаљ, а данас све више на нафту. Око 35% електричне струје производи се у нуклеарним електранама. Индустрија је од почетка била извозно оријентисана. Данас су међу најважнијим индустријама електротехничка и електронска, посебно индустрија телекомуникационе опреме, рачунара, рачунарских компоненти и забавне електронике, при чему је Самсунг постао једно од водећих светских предузећа. Јужна Кореја је други по величини произвођач телевизора и пети произвођач путничких аутомобила, сировог челика и цемента, те је водећа у светској бродоградњи. Остале важне гране индустрије су хемијска и петрохемијска (Јужна Кореја је 7. светски потрошач нафте), машинска, прехрамбена и текстилна. Главнина базне индустрије лоцирана је на јужном приобаљу, а прерађивачке у западном, посебно око Сеула. Интензиван развој индустрије има и негативне последице, понајпре јако загађење (Јужна Кореја је 9. у свету по одавању -{CO}-2). Значај туризма је још увек незнатан, иако земљу годишње посети више од пет милиона страних туриста. Спољна трговина је високо развијена, а трговински биланс је позитиван. Извозе се електротехнички и електронски уређаји, телекомуникацијска опрема, машине и возила, гвожђе и челик, бродови, највише у САД, Јапан, Кину, Јужноафричку Републику и Тајван. Увозе се индустријска опрема, нафта и деривати, угаљ, хемијски производи, различите сировине и прехрамбени производи. Главни партнери су Јапан, САД, Кина, Саудијска Арабија, Немачка и Аустралија. Упоредо с развојем индустрије развијао се и саобраћајни систем. Некад доминантна жељезница (и у путничком и у теретном промету), изгубила је примат иако је мрежа добро развијена и великим делом електрифицирана. Путна мрежа, иако брзо грађена, заостаје за још бржом аутомобилизацијом па се у градским регијама стварају гужве. Интеграција у привреде није била могућа без развоја ваздушног и поморског промета. Међународни аеродром Сеул-Инчон је пети у свету по теретном промету, а међу 15 највећих светских морских лука четири су корејске: -{Kwangyang/Gwangyang}-, Улсан, Инчон, и Бусан, свака с прометом већим од 140 милиона тона годишње. Становништво Јужна Кореја има 51.446.201 становника (од тога 99,9% чине Корејци) и високу густину насељености од 480 становника по километру квадратном. Најгушће су насељене низије на западу и котлине на југу земље. Око 81% становништва живи у градовима. Тренутни годишњи раст становништва је око 0,25% на годишњем нивоу. У званичном извештају „Министарства Безбедности и Јавног Управљања“ наводи се да Јужна Кореја има 25.034.736 мушкараца и 24.942.224 жена. Просечан животни век Корејаца је висок и износи 75,5 година за мушкарце и 82,2 година за жене. Овако дуг животни век је довео до наглог пораста процента старог становништва. Године 1999. је само 6,9% становништва имало 65 или више година, док је ова старосна група 2010. године чинила 11,1% становништва. Просечна старост је 37,9 година. Са 99% Корејаца (који иначе припадају монголској групи народа), држава спада међу етнички најхомогеније земље света. Најзначајнија мањина су Кинези, а у скорашње време се након успешног привредног развоја повећава број страних радника, већином из југоисточне Азије, те пословних људи из целог света. Ипак, они у маси од око 50 милиона становника чине занемариву мањину. Службени језик је корејски, који се пише посебним корејским писмом (фонетским), у Јужној Кореји називаним хангул. У новинама и осталој штампи уз њега се користи и одређен број кинеских знакова. Са око 480 ст./-{km2}-, Јужна Кореја једна је од најгушће насељених земаља света (не рачунајући „минијатурне“ државе). Притом је дошло до изразите поларизације између великих градских агломерација на западу и југу земље, у којима се становништво и даље повећава, и пространих руралних подручја у унутрашњости која су ретко насељена и даље губе становништво, те имају неповољну добну структуру. Данас у градовима живи више од 80% становништва, а у само три највећа градска подручја око 30%. Сеул (Сеоул, Соул) има више од 10 милиона становника, а његова градска регија око 21,5 милиона становника. Остали већи градови: Бусан (3,678.600 становника, агломерација 4,6 милиона), Инчон (део агломерације Сеула, 2.580.800), Тегу (2,566.500 становника, агломерација 3,2 милиона), Таејон/Даејеон (1,475.200 становника, агломерација 1,9 милиона), Квангџу (1.416.900), Сувон (1.242.800), -{Koyang/Goyang}- (1.195.600), Сеонгнам (1,032.100) итд. Средином 20. века пораст становништва због високе стопе родности био је брз, а од 1950. до 1990. становништво се удвостручило. Ипак, од средине 1960-их, упоредо с преласком из аграрног и руралног у индустријско и урбано друштво дошло је до смањења родности (томе је допринела и национална кампања планирања породице која се проводи од 1965), а тиме и до успоравања раста становништва и он данас износи око 10‰ годишње. Последњих година стопа родности креће се од 12 до 13‰, а смртности око 6‰. Осим миграција село–град, значајно је усељење неколико милијуна становника непосредно након поделе на две корејске државе 1948. године. С друге стране, идућих деценија дошло је до емиграције Корејаца, највише у Јапан, САД и Канаду. Очекивано трајање живота 74 година. Добна структура је повољна, млађих од 15 година (21%) трипут је више него старијих од 65 година (7%). Образовна структура је добра, неписмених је само 2 – 3%. Основно школовање од шест година и нижа средња школа (три године) су обвезни, а готово сва деца настављају и трогодишњу вишу средњу школу. Снажна је свест о важности образовања, све је већи удео високообразованих. Најпрестижнији и најстарији универзитети су у главном граду (најстарији је основан 1885), а постоје и у другим великим градовима. Религија Религијска структура је сложена и помало нејасна јер се многи становници не опредељују за припадност некој вери, а у свакодневници примењују принципе различитих религија или филозофија. Хришћанство (углавном католичанство и протестантизам, у мањој мери православље) и будизам две су најзаступљеније религије. Од осталих, важније су конфуцијанизам, таоизам, аутохтони чеондоизам (комбинација будизма и конфуцијанизма) и шаманизам. Око 46,5% Корејаца није религиозно. Остатак чине будисти са 22,8%, протестанти са 18,3% и католици, који чине 10,3% становништва. Остатак становништва припада осталим религијама. Највећи градови Референце Литература Lew, Yong Ick. The Making of the First Korean President: Syngman Rhee's Quest for Independence (University of Hawai'i Press; 2013); scholarly biography; 576 pages; Christoph Neidhart: Die Kinder des Konfuzius. Was Ostasien so erfolgreich macht. Orig.-Ausg., Verlag Herder, Freiburg im Breisgau. (= Herder-Spektrum; 3006) Südkorea. HB-Bildatlas Special 49. Harksheider Verlagsgesellschaft, Norderstedt. Tatsachen über Korea. Koreanischer Übersee-Informationsdienst, Seoul. (online) Song Du-yul / Rainer Werning: Korea. Von der Kolonie zum geteilten Land. Promedia Verlag, Wien. Спољашње везе The official website of the Republic of Korea (Korea.net) The Official Korea Tourism Guide Site Video on South Korea-US Relations from the Dean Peter Krogh Foreign Affairs Digital Archives A Country Study: South Korea in the Library of Congress South Korea from UCB Libraries GovPubs Korea OECD South Korea profile from the BBC News South Korea Encyclopædia Britannica entry Key Development Forecasts for South Korea from International Futures Државе у Азији


У том смислу, Србија је препозната као поуздан стабилан партнер, као неко ко учествује у проблемима са којима се ЕУ суочава, не само кад је у питању мигрантска криза већ и енергетска безбедност и као неко ко доприноси, поштујући пре свега сопствене интересе, закључила је министарка. (Танјуг)


Стећке, као свједоке тога времена, налазимо на цијелом простору Озрена, Возуће и Гостовића. Народ их обично зове "мрамор", а приписује их Грцима, Чифутима или дивовима. Вјерује се да је Грке из ових крајева отјерала дугогодишња зима. Оваквих гробаља има у селу Бакотићу, на Ђералском брду их је већи број, има их у Доњој Пакленици на више мјеста, налазимо их у Шеварлијама, затим код школе у Доњем Раковцу, на молитвишту у Горњој Бријесници, на Поцјелову, у Гостовићу и још на многим другим локалитетима.


Иначе, још од прољећа 1858. године почеле су припреме за подизање оружаног устанка који је требао да захвати Посавину, Требаву и Семберију. Народни прваци су придобили проту Стевана Аврамовића из Орашја да преузме вођство у буни, па ће по њему касније ова буна и добити име "Протина буна," која ће у Посавини ипак бити познатија под именом "Липичка буна," због шуме Липик у којој се десила пресудна битка.


Утеха у жалостима | ВИЗИОНАРСКИ Наше срце бивајући рањено различитим опасностима и тугама, несвесно умире за свет, то јест, за страсти, тражећи утеху у бољем. Још, туге узрокују да срце умре за свет, то јест за похотљивост, љубав према новцу, љубав према слави. Душа, застрашена бучним искушењима, хита ка Богу смирењем, тежећи да се сакрије од мука жалости, под заштитом Његовог Промисла; тако очишћена честим мислима о Њему, долази до познања о себи, у усамљености види ужас својих грехова и почиње са плачем, који представља врата ка најдубљем месту у животу новог човека. Ми, у нашој лудости, сматрамо себе срећнима и на врхунцу среће, када задобијемо богатства, част, славу и поштовање; али Бог зна боље него ми. Када Он види да је стање наше душе оштећено порастом ових ствари, онда узима од нас те благослове, као мудри отац, који одбија да свом сину да штетне, уместо благотворних ствари. This entry was posted on 10. маја 2013. by С.М. in ДУХОВНА РИЗНИЦА. http://wp.me/p2eQMQ-2g7


Шамац је скоро од свог постанка представљао трговачки центар за остала мјеста, највише због положаја и плодности Посавине. Интезиван развој Шамца почиње изградњом пруге Шамац - Сарајево 1947 године, као једна од првих радних акција у СФРЈ. Шамац је у периоду социјалистичке Југославије постао познат по производњи бојлера (Мебош), намјештаја (Шипад-Будућност, сада Нова Форма), текстилна индустрија (Шит), производњи аутомобилских стакала (Униглас).


text: Цветковић позива на опрез пред мечеве против Банантса - СПОРТСКИ ЖУРНАЛ – Верујем да смо спремни за почетак сезоне, на нама је да посао против Јермена одрадимо максимално озбиљно и да прођемо у друго коло квалификација за Лигу Европе. Имали смо анализу Банантса, гледаћемо их још до четвртка, врло су добра екипа, искуснија и старија од нас, мораћемо да будемо опрезни. Мислим да је наша предност што први меч играмо на Бановом брду, ту ћемо их још боље упознати – рекао је Цветковић. Чукарички ће нову сезону почети у четвртак на Бановом брду где ће дочекати Банантс у првом колу квалификација за Лигу Европа. – Европски мечеви су посебни, прилично другачији од дуела на домаћој сцени. То су најбољи представници својих земаља. Опет, сматрам да ми у Србији имамо најталентованије играче, остаје нам да то покажемо на терену – истакао је Цветковић. Он је један од двојице играча који су овог лета појачали клуб с Бановог брда, а претходну сезону превео је на позајмици у Графичару као члан Црвене звезде. – Имам велика очекивања у сезони која је пред нама, сматрам да Чукарички има квалитетан тим, и да можемо доста тога да направимо у Супер лиги, али и у Европи. Битно је само да свако од нас да свој максимум. Искрено, нисам размишљао много о томе шта је било, Звезди сам захвалан на свему, желим клубу све најбоље. Мислим да је у овом тренутку прелазак у Чукарички најбоља могућа опција за мене, трудићу се да максимално радим на сваком тренингу и да будем од користи екипи, а на шефу је да одлучи ко ће играти – казао је овај 21-годишњи везиста.


source: fineweb

text: Напрстак Напрстак је штитник који се ставља на палац или средњи прст приликом шивења. Ако је материјал дебљи или игла кроз њега теже пролази прстом на коме је напрстак се гура игла кроз материјал притискањем задњег дела игле. Постоји верзија напрска за домаћинства која има данце и верзија за професионалне кројаче која је без данцета. Историја[уреди] Холандски произвођач напрстака по имену Џон Лофтинг (John Lofting) је 1693. покренуо производњу напрстака користећи као покретачку снагу воду. Производио је 2 милиона комада годишње. Центри производње напрстака су били у Нирнбергу и Холандији. Материјали[уреди] Напрстак се данас прави од гвожђа или пластике али у историји се правио и од различитих метала (бронза, челик, сребро...), коже, гуме, мермера, чак стакла и порцелана. Правио се и од китових костију, рогова и слоноваче. Занимљивости[уреди] Најскупљи напрсци су прављени у Мајсену, Немачка од руком осликаног порцелана и данас на аукцијама достижу веома високе цене. Напрстак се користио до 18 века искључиво за шивење али су се касније појавиле још неке примене. Извесно време се користио и као мера за течности (пре свега алкохол). Проститутке су га користиле за куцање на прозор потенцијалним муштериама. Такође у Енглеској су викторијански професори напрском куцкали главе (кажњавали) непослушних ђака. До 18 века спољне тачкице за које се закачи игла кад се притиска кроз материјал су се правиле ручно куцкањем шилом и чекићем али после су и тај посао преузеле машине. Постоје и колекционари напрстака, који су прављени у посебном издању приликом важнијих догађаја – јубиларни напрсци. Ови сакупљачи се називају дигитабулистима. Напрску је подигнут и споменик висине 9 стопа у Торонту, Канада. За време Првог светског рата британска влада је прикупљала напрске као добровољни допринос од оних „који немају ништа да дају“. Продајом су куповани хируршки инструменти.


и изнад крова – заједничко небо,


text: 8. јануар је осми дан у години у Грегоријанском календару. 357 дана (358 у преступним годинама) остаје у години после овог дана. Догађаји 307 — Јин Хуаиди постаје кинески цар наследивши круну од свог оца Јин Хуидија. 871 — Битка за Асхдоун – Енглески краљ Etelvulf od Veseksa побеђује данску армију. 1089 — Папа Климент III издао је у Риму папску булу (повељу) којом је установљена јединствена црквена провинција за Дукљу. Тим чином Барска бискупија подигнута је на ранг надбискупије. У њен састав ушле су: дукљанска, барска, которска, улцињска, свачка, скадарска, дриватска, пилотска, српска, босанска и требињска црквена област. Булом Климента III, дукљанско-барском надбискупу Петру потврђена су митрополитска права. Установљење Барске надбискупије био је, истовремено, и последњи велики политички успех дукљанског краља Бодина. 1297 — Италијански племић Франческо Грималди, успоставио је у Монаку династију Грималди која је и данас на власти. Прерушен у калуђера Грималди је кришом ушао у тврђаву Монако која је била под влашћу Ђенове, а потом пустио унутра своје војнике и запосео тврђаву. Као Реније I владао је до смрти 1314. 1679 — Француски истраживач Робер Кавелије де ла Сал открио је водопаде Нијагаре. 1806 — Битка код Блаувберга: Дошло је до сукоба између Британских и Холандских трупа, где су Британци преузели колонију на југу Африке од Холанђана. 1807 — Први српски устанак: Српски устаници су избацили Турке из Калемегданске тврђаве и Београд је после 380 година, поново постао престоница српске државе. Претходно су устаници 12. децембра 1806. ослободили београдску варош и потисли Турке у Калемегданску тврђаву, а турски командант Алија Гушанац је крајем децембра побегао из тврђаве, увидевши да је њена одбрана безнадежна. Новом команданту Сулејман-паши потом је преостало једино да се са својим снагама преда устаницима под Карађорђевим вођством. 1815 — Битка код Њу Орлеанса: Америчка војска на челу са генералом Ендруом Џексоном је поразила британску војску током Америчко-британског рата. 1863 — Амерички грађански рат: Друга битка за Спрингфиелд. 1877 — Američko-indijanski ratovi: Последња битка која се десила на планини Вук у Монтани, између Америчке војске и Индијанаца на челу са поглавицом Лудим Коњем, где су Индијанци протерани на планинске висоравни. Били су опкољени са свих страна Америчком војском, а они услед велике хладноће и оштре зиме на великој висини почели су да умиру. Издржали су до маја месеца и тако исцрпљени и неухрањени преживели ратници су сишли са планине и предали се. После тога Индијанце су се вратили у резервате, где и дан данас живе. За ову битку може да се каже да је то била тактичка победа Америчке војске без праве борбе, јер су само исцрпели своје противнике. 1881 — Основана је Народна радикална странка, прва политичка странка у Србији. 1889 — Статистичар Херман Холерит је патентирао табеларну машину. 1916 — Први светски рат: После дуготрајне и жестоке борбе, повучене су све савезничке трупе са Галипоља. Овде је у априлу 1915. године образован Галипољски фронт, на коме су се против Турака борили углавном аустралијске, новозеландске, јужноафричке и канадске трупе. Први светски рат: Кулминирале су борбе црногорске и аустроугарске војске на Ловћенском фронту, који се простирао од граховске Плоче до реке Бојане и с којег је српски пуковник Петар Пешић главнину црногорске војске преусмерио да штити одступницу српској војсци. Аустроугарска војска под командом генерала Саркотића кренула је у офанзиву да дефинитивно сломи отпор црногорске војске. С 57.000 војника и 668 артиљеријских оруђа, с копна и мора почео је напад на Ловћен који је бранило 7.000 Црногораца с два брзометна и с четрдесет једним спорометним топом. Након тродневних борби Ловћен је заузет. 1918 — Амерички председник Вудро Вилсон је објавио својих Четрнаест тачака за свет након завршетка Првог светског рата. У једној тачки говори се о "аутономији народа у Аустроугарској", што је био покушај да се парира Декрету о миру који је објавила совјетска влада. 1923 — Француске и белгијске трупе ушле у Рурску област због покушаја поражене Њемачке да изигра уговор о отплати ратне штете у Првом светском рату. Кад је Репарациона комисија крајем 1922. констатовала кашњење испоруке угља на име одштете Француској и Белгији, француски премијер Рејмон Поенкаре објавио је да ће војском запосести Рур и осигурати ефикасну наплату ратне штете. Криза је споразумно решена средином 1924, а у јулу 1925. Французи су почели да евакуишу трупе из Рура. 1926 — Абдул Азиз ибн Сауд постао је краљ Хеџаса, а назив земље промењен је у Саудијска Арабија. Престолонаследник Нгуиен Пхуц Винх Тхуи крунисан је за вијетнамског краља, последњег монарха у земљи. 1940 — Други светски рат: Британија је увела оброке хране. Да би се решиле екстремне несташице хране, Министарство је успоставило систем купона. Свака особа је морала да се региструје у одабраним продавницама и била је опремљена књижицом која је садржала купоне. Продавач је имао довољно хране за регистроване купце. Купци су приликом куповине морали да носе књижице (и новац), како би се купон или купони могли поништити. На пример 8. јануара 1940. сланина, путер и шећер су дати у оброке, док је месо, чај, џем, кекс, житарице давали за доручак, а сир, јаја, свињска маст, млеко, конзервирано и сушено воће касније су давани али никада одједном. 1944 — Други светски рат: У Верони почео дводневни процес шесторици чланова Великог фашистичког већа – укључујући бившег шефа дипломатије Галеаца Ћана, зета диктатора Бенита Мусолинија, који су пред слом фашистичке Италије у Другом светском рату изгласали неповерење Мусолинију. Нацистичка тајна служба је у последњи час покушала да спасе Ћана, али је акцију зауставио Адолф Хитлер и сва шесторица су стрељана. 1945 — Други светски рат: Трупе Филипина улазе у провинцију Илоцос Сур у северном Лузону и нападају јапанску царску војску. 1959 — Генерал Шарл де Гол постао је први председник Пете републике Француске. Фидел Кастро је тријумфално ушао у Хавану и постао нови кубански вођа. 1973 — Вијетнамски рат: Амерички и северновијетнамски преговарачи Хенри Кисинџер и Ле Дук То обновили су у Паризу преговоре о окончању Вијетнамског рата. Вештачки сателити: Лансирана совјетска свемирска мисија Луна 21, и она је дизајнирана да слети на Месец. Летелица је на Месец донела друго совјетско лунарно возило Луноход 2. Мисија Луне 21 била је да прикупи што више слика Месеца у високој резолуцији, истражује Х зрачење са Сунца, измери магнетно поље Месеца, и истражује прашину на Месечевој површини. 1977 — Тероризам: Три бомбе експлодирају у Москви, Русија, Совјетски Савез, у року од 37 минута, у којима је седам људи погинуло. Сумњало се да су те бомбашке нападе извршиле јерменске сепаратистичке групе. 1981 — НЛО: Локални фармер је пријавио да је видео НЛО у Транс-ен-Провенце у Француској, за које се тврди да је „можда најпотпуније и најпажљивије документовано виђење НЛО-а свих времена“. 1994 — Вештачки сателити: Ruski kosmonaut Valerij Poljakov ostaje na svemirskoj stanici Mir do 22. marta 1995, odnosno rekordnih 437 dana. 1998 — Тероризам: Арапски терориста Ремзи Ахмед Јусеф осуђен је на доживотну робију, плус 240 година затвора, као организатор подметања експлозива 1993. у Светски трговински центар у Њујорку, када је погинуло шесторо људи. 2002 — У Албанији је у 117. години умрла Цхериме Хасан Барди једна од најстаријих Албанки и једна од неколико особа на свету које су живеле у три века. 2003 — Скупштина Црне Горе изабрала је нову републичку владу чији је премијер Мило Ђукановић. Тероризам: Након неколико напада на припаднике америчких војних снага, у Кувајту је објављен религиозни проглас који забрањује убијање не-Муслимана, чиме су ојачани постојећи закони. 2005 — Нуклеарна подморница УСС Сан Франциско ударио је у пуној брзини у подморски гребен јужно од Гуама. Један од морнара је погинуо, а касније је подморница поправљена и наставило се њено коришћење. 2006 — У Турској је 14 лица заражено вирусом птичијег грипа Х5Н1. 2010 — Тероризам: Наоружана група људи из огранка Фронта за ослобођење енклаве Кабинда у западном делу Анголе, напали су аутобус који је превозио фудбалску репрезентацију Тогоа који су играли у Афричком купу нација, при томе убивши три особе, а ранили су још девет. 2011 — Тероризам: У пуцњави у Тусону у држави Аризона у Америци, где је убијено 6 особа, а 18 је њих рањено. Међу рањенима је била америчка конгресменка Габи Гифордс, којој је пуцано у главу, али је срећом преживела, а док је међу погинулима Јохн Ролл, савезни судија. 2020 — Лет 752 компаније „Интернатионал Аирлинес” срушио се одмах по полетању на међународном аеродрому Имам Хомеини у Техерану. Свих 176 путника и чланова посаде је погинуло. Авион је оборила иранска противавионска ракета. Рођења 1589 — Иван Гундулић, српски књижевник. (прем. 1638) 1628 — Франсоа Анри де Монморенси, војвода од Луксембурга, француски генерал. (прем. 1695) 1868 — Френк Дајсон, енглески астроном. (прем. 1939) 1870 — Мигел Примо де Ривера, шпански диктатор, аристократа и војни официр. (прем. 1930) 1873 — Јелена Савојска, црногорска принцеза и краљица Италије. (прем. 1952) 1891 — Валтер Боте, немачки нуклерани физичар, добитник Нобелове награде за физику (1954). (прем. 1957) 1902 — Георгиј Маљенков, совјетски политичар. (прем. 1988) 1910 — Галина Уљанова, руска примабалерина. (прем. 1998) 1912 — Хосе Ферер, порторикански глумац и редитељ. (прем. 1992) 1924 — Рон Муди, енглески глумац. (прем. 2015) 1934 — Жак Анкетил, француски бициклиста. (прем. 1987) 1934 — Александра Рипли, америчка књижевница. (прем. 2004) 1935 — Елвис Пресли, амерички музичар и глумац. (прем. 1977) 1936 — Божидар Шујица, српски песник. 1941 — Грејам Чепмен, енглески комичар, глумац, сценариста и писац. (прем. 1989) 1942 — Стивен Хокинг, енглески теоријски физичар, космолог и писац. (прем. 2018) 1944 — Тери Брукс, амерички књижевник. 1946 — Роби Кригер, амерички музичар, најпознатији као гитариста групе -{The Doors}-. 1947 — Дејвид Боуи, енглески музичар и глумац. (прем. 2016) 1949 — Милан Михаиловић, српски глумац. 1956 — Мирослав Николић, српски кошаркашки тренер. 1956 — Санда Рашковић Ивић, српска психијатрица, психотерапеуткиња и политичарка. 1958 — Јадранка Јовановић, српска оперска примадона. 1960 — Дејв Векл, амерички музичар (џез фјужон бубњар). 1967 — Р. Кели, амерички музичар, музички продуцент, глумац и кошаркаш. 1975 — Дарко Љубојевић, српски фудбалер. 1976 — Рафаела Андерсон, француска порнографска глумица. 1977 — Амбер Бенсон, америчка глумица, списатељица, редитељка, сценаристкиња и продуценткиња. 1979 — Адријан Муту, румунски фудбалер и фудбалски тренер. 1979 — Стипе Плетикоса, хрватски фудбалски голман. 1983 — Бојан Бакић, црногорски кошаркаш. 1983 — Фелипе Коломбо, аргентинско-мексички глумац и певач. 1984 — Ким Џонг Ун, севернокорејски политичар, 3. врховни вођа Северне Кореје. 1985 — Ивана Миленковић, српска новинарка и ТВ водитељка. 1986 — Давид Силва, шпански фудбалер. 1986 — Пенг Шуај, кинеска тенисерка. 1988 — Мајкл Мансијен, енглески фудбалер. 1988 — Алекс Тајус, америчко-израелски кошаркаш. 1991 — Стефан Савић, црногорски фудбалер. 1995 — Кајл Едмунд, британски тенисер. 1999 — Дино Радончић, црногорски кошаркаш. 2000 — Алекса Милојевић, српски фудбалер. Смрти 1324 — Марко Поло, италијански истраживач (рођ. 1254) 1337 — Ђото ди Бондоне, италијански сликар. (рођ. 1266) 1642 — Галилео Галилеј, италијански астроном, физичар и математичар (рођ. 1564) 1879 — Фердо Ливадић, хрватски композитор. (рођ. 1799) 1896 — Пол Верлен, француски писац (рођ. 1844) 1934 — Андреј Бели, руски књижевник (рођ. 1880) 1941 — Роберт Бејден-Поуел, оснивач светског извиђачког (скаутског) покрета (рођ. 1857) 1964 — Јулијус Раб, аустријски политичар и канцелар. (рођ. 1891) 1967 — Збигњев Цибулски, пољски фимски и позоришни глумац. (рођ. 1927) 1976 — Џоу Енлај, кинески државник (рођ. 1898) 1996 — Франсоа Митеран, француски политичар и државник (рођ. 1916) 2004 — Ма'мун ал Ходеиби, духовни вођа египатске забрањене организације Муслиманска браћа (рођ. 1921) 2009 — Љубица Сокић је била српска сликарка и академик САНУ. (рођ. 1914) Празници и дани сећања Српска православна црква слави: други дан Божића Сабор Пресвете Богородице Спомен бекства у Мисир Преподобног Евареста Студита Светог Јевтимија Исповедника, епископа сардијског Преподобног Константина Синадског Преподобног Никодима Тисманског Свештеномученика Констанција Руса Референце 108


СТИЖЕ НАМ СЕРИЈА 'ЦАР ДУШАН - ВИТЕЗОВИ РЕДА ЗМАЈА'! - Националист Насловна Вести Србија СТИЖЕ НАМ СЕРИЈА ‘ЦАР ДУШАН – ВИТЕЗОВИ РЕДА ЗМАЈА’! Снимаће се у једном селу на тромеђи Србије, Бугарске и Македоније, као и у студију у Кошутњаку чија ће изградња ускоро почети, а која ће бити “дом” Душановог витешког реда. Оно што је најзанимљивије јесте то да ће витезове играти српски спортисти, а међу њима се помиње и име нашег познатог кошаркаша Пеђе Стојаковића. Међутим, режисер Цара Душана, ипак, те појединости је задржао за себе. Бугари, са друге стране, предлажу да Царицу Јелену игра њихова глумица Нина Добрев, звезда Вампирских дневника. Претходни чланак‘ПА МУ ТИ ОПЕТ ПРИЧУВАЈ КУЋУ’: Делије оштро по Крстајићу и Србима који су навијали за Хрвате! Следећи чланакШИПТАР ЏАКА НЕ МИРУЈЕ! Лажни Швајцарац наставио да провоцира Србе! (ФОТО) ДА ЛИ СТЕ ЗНАЛИ? Немањићи су сачували лик Светог Николе!


Ако црква и држава не сарађују Србија је лака мета - | - Извор: Танјуг Председник Александар Вучић пренео је, након састанка са патријархом Порфиријем, да су разговарали о свим важним питањима у односима државе и цркве, те да је новог поглавара СПЦ обавестио о свим кључним питањима од значаја за државу Србију, која су, каже, без сумње, и од изузетног значаја за цркву. Извор: Пинк тв "Упознао сам патријарха са фактичком ситуацијом на Косову и Метохији, и са политичким чињеницама и политичким преговорима који нам предстоје, или оним које смо завршили, са посетом Мирослава Лајчака, која нас очекује, о позицији Србије, чак и о томе да Косово није успело да прође и добије простор на тзв. Уставној конференцији европских земаља", рекао је Вучић. Вучић је рекао да су разговарали и о Републици Српској, те о свим притисцима на Србију који предстоје, и који, истиче, не треба никога да изненађују. "У условима дубоке подељености света, где не постоји униполарност, ни биполарност, већ мултиполарност, многи ће покушати и дати све од себе да покажу своју снагу и силу на неком мањем. Наш посао је да гледамо да то не будемо ми, а да сачувамо најважније и највиталније државне и националне интересе", рекао је Вучић. Он је рекао да су разговарали о томе како да се сачува мир и стабилност, како да се помогне страдалном народу на КиМ, да се помогне очување живота, економски напредак. "По том питању постоји не само велико разумевање, већ и сагласје", истакао је председник. Он је додао да је имао изузетну част да угости новог патријарха српске цркве, који је недавно изабран за поглавара СПЦ, као и да је захвалан његовој светости што је, каже, имао стрпљења да све саслуша. Веома је важан однос државе и цркве, јер када не стреме заједничким циљевима и не раде заједно онда је Србија растрзана и слаба и лака мета не само за сваког орла, већ и врану која се на њу намери, истакао је данас председник Србије Александар Вучић. “Иако смо одвојени једни од других, из личног искуства могу рећи када држава и црква стреме истом циљу, раде и боре се заједно, онда Србија буде прва у Европи по бројним питањима. Када то није случај онда је Србија растрзана, поцепана, подељена, а тако слаба и лака мета не само за сваког орла, већ и врану која се на њу намери“, казао је Вучић након састанка са патријархом Порфиријем. Он је пренео да је са поглаваром СПЦ разговарао и о положају нашег народа и цркве у целом региону. Пренео је да је договорено да држава онолико колико помаже свим другим верским заједницама, а свакако по бројности верницима српске заједнице снажније, помогне обнови наших храмова, светиња, свуда где делује СПЦ, како у земљи, тако и расејану, посебно на подручју бивше Југославије. “Договорили смо и да покушамо да разумемо једни друге и да оно где не мислимо исто, такве ствари решавамо дијалогом. Рекао бих речима које би смиривале сваку врсту страсти, а не да користимо речник увреда, напада и слично“, додао је он. Вучић је изразио задовољство што је данас могао много до научи од патријарха Порфирија. “Са њим када разговарате имате вишак стида што не можете да достигнете његово знање и достојање“, приметио је он. Вучић је најавио да је држава спремна да помогне, те ће урадити и комплетан парк испред храма Светог Саве. “Не само прву, већ и скупљу другу фазу како би се окончала изградња највећег православног храма у свету. Имамо много идеја у која заједно можемо да уложимо новца у места у којима су Срби страдали. Мислим да ће тај наш однос бити у интересу целокупног српског народа“, нагласио је Вучић. Изразио је уверење да ће будући састанци бити уобичајена појава, и да ће увек дочекати састанак ca патријархом у вери да могу много да учине за наш народ. Интересује ме шта замерају за Јовањицу Председник Александар Вучић изјавио је данас да није детаљно прoучио нови извештај Европског парламента о напретку Србије и поручио да га највише интересује део око Јовањице, уколико је остао у том извештају. Одговарајући на питање новинара да прокоментарише нови извештај ЕУ о напретку Србије, Вучић је казао да ће извештај коментарисати када га буде пажљиво проучио. "Мада, највише ме интересовала идеја око Јовањице, не знам да ли је то остало или није. Да видим шта стручњаци кажу за Јовањицу", рекао је Вучић. Истакао је да ће сваког из Европе када буду долазили у Србију питати шта имају да замере Србији за Јовањицу. "Ако ми објасне шта замерају, добро дошли сте, а ако не, онда да се врате лепо на поправни и да добро погледају то шта су писали", рекао је Вучић. Преварио се ко мисли да ћемо се одрећи оног што је наше Председник Александар Вучић изјавио је данас да не зна шта је био садржај разговора новог америчког државног секретара Ентонија Блинкена са министрима ЕУ, али да свакако оно што предстоји Србији по питању KиМ, није ни лако ни једноставно, али и поручио да ако неко мисли да ће се Србија лако одрећи онога што сматра својим - тај се преварио. На констатацију да је Блинкен са министрима ЕУ размотрио заједничку политику према Западном Балкану, пре свега о дијалогу Београда и Приштине, те питање какве притиске очекује, Вучић је рекао да не зна шта је био садржај тих разговора, али да свакако оно што предстоји Србији није ни лако ни једноставно. Посебно, каже, ако сaзна америчка позиција, јер је довољно да се прочита честитка америчког председника Београду и Приштини, па да се разуме у каквој је Србија позицији - изузетно тешкој. Уз то, подсетио је да највеће европске силе деле ставове нове америчке администрације, што само потврђује да ће Србија бити под притиском. "У том смислу, а рекао сам то и патријарху, управо због тога што ће бити у немогућности да покажу доминацију на неким већим и снажнијим силама од Србије, зато ће њихово присуство на Западном Балкану бити доминантније", рекао је Вучић. На Београду је, наводи, да чува мир, да разговара и са представницимa САД, а да дијалог са Приштином настави под окриљем ЕУ, иако неће бити лако. "Али, ако мисле да ћемо се лако одрећи онога што мислимо да је наше, иако они не мисле да је наше, мој одговор је - преварили сте се", поручио је председник Србије. Ако има било шта противзаконито сменићу министра Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће, ако се испостави да су тачне тврдње да је посао обрачуна плата у јавном сектору дат приватној фирми Игора Жежеља и да је то коруптиван уговор, бити први који ће тражити смену и хапшење министра финансија Синише Малог, али и додао да не верује у то. Вучић је, на питање зашто је било неопходно да посао обрачуна плата у јавном сектору добије пр 762e ватна фирма Игора Жежеља, посао од седам милијарди динара, који је до сада радила државна управа, и да ли се ради о колективном уговору, казао да не зна ни о чему се ради. "Ако треба да коментаришем конференције за новинаре различитих политичких политичара, или оних који раде у фирмама које су учествовале у највећим пљачкама, које су имале за циљ разарање Телекома, то не могу“, нагласио је он. Вучић је казао да има апсолутно поверење у министра финансија Синишу Малог. Подсетио је, уједно, на, како је казао, све лажи о 24 стана које наводно поседује Мали у Бугарској, рекавши да је недељама вођена кампања, а испоставило се на крају да су политичари који стоје иза кампање лагали, а медији, који су, додаје, на криминални начин стварали своју кабловску инфраструктуру лагали. "Уверен сам да ће и овог пута бити тако, као и да се ради о нечему што је потребно. Бићу први који ће тражити његову смену и хапшење, ако сте у праву“, поручио је Вучић. Он је изразио уверење да ће и око овога бити као са 24 стана, Јовањицом, те да је реч о лажима, а да на крају највише пара остаде у џеповима тобож поштених који се обогатише за стотине милиона евра на терет грађана. "Ако сте за један делић у праву да је било шта противзаконито, али и непoтребно, урадићемо на овакав начин“, поновио је он. Не разумем када се неки страни представници у то умешају Председник Србије Александар Вучић изјавио је данас да се испоставило као тачно да син српског политичара са KиМ Ненада Рашића није задобио повреде у тучи која има политичку позадину, већ да је у питању туча две групе младића која је унапред заказана. На констатацију новинара да се испоставило да је син Ненада Рашића повређен у тучи средњошколаца и питање да ли ће неко одговарати за хајку која је тим поводом била уперена према Српској листи и Србији, Вучић је рекао да је трпео најгоре увреде, лажи и бесмислице са "тајкунских" медија и политичара који сваки пут кад не знају шта ће за све оптужују њега. "Рекао сам да то није имало никакве везе са свим оним што су говорили, већ да је у питању туча две групе младића унапред заказана. Не знам како су успели да осуде једну страну, а другу не и како су у све то успели да уплету Српску листу, па српску државу, па и мене... а онда схватите да је у свему томе учествовао врх албанске самопрокламоване државе од Аљбина Kуртија па на даље", рекао је Вучић. Навео је да разуме када то раде Рада Трајковић, Рашић и поједини овдашњи политичари који, како каже, ништа друго не раде осим што обмањују јавност по цео дан. Додао је да нема никакав проблем са тим, али да има проблем када се поједини страни представници у то умешају и почну да лажу и обмањују целокупну светску јавност. "Зато ћемо сваком од тих страних политичара који мисле да је слобода Србије на тацни коју могу да добију у сваком тренутку, да је Србија земља коју могу да понижавају и непоштују као што су то чинили до пре неколико година и који мисле да је Србијa не само врећа за ударање већ врећа за ударање од позади како бисмо били додатно понижени грдно су се преварили", рекао је Вучић. Истакао је да је Србија све снажнија земља поносног народа која их пристиже и која их је за годину дана стигла више него у претходних десет година. "Тако ћемо и да наставимо годину за годину. Kакви год да смо, свој понос, име и презиме да им дајемо само зато што су у стању добро и озбиљно да лажу поједини од тих политичaра, то неће да дочекају", поручио је Вучић. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


Nastavnica Milica: децембар 2013 (драматизација одломка романа Бранислава Нушића) БАНЕ (сам на сцени): Ево ме опет овде, у овом дворишту. Овде сам провео најлепше дане свог живота. Прошло је десет година од последњег састанка са мојом генерацијом, а тридесет откако сам и ја седео у ђачким клупама гиманзије. А, па овде има и неких промена! Види, види, надограђен је део школе. А двориште празно. Још никог нема. Поранио сам. До прозивке има још сат времена. Сад ће и они. Е, кад се сетим гимназијских дана, као да је било јуче! Моје школовање, то је управо моја борба за опстанак и самоодржавање. То је управо била непрекидна и дуготрајна борба, у којој су с једне стране били професори и наука, а с друге ја сам. А та борба, то је управо традиционална борба и у мојој породици, у којој су толики моји преци, а нарочито њихови потомци, учествовали. Један мој рођак, на пример, како је ушао у први разред гимназије, није га пуне четири године напуштао. Најзад су професори дигли руке и стрпљиво очекивали да мој рођак дорасте за женидбу, те ће га ваљда то извући из школе. Школа и брак представљају два најважнија периода у животу човечјем, јер, вели се, добро сврши школу и срећно се ожени, тај је збринуо живот. Чак штавише, школа и брак имају и пуно заједничких особина. Тако, на пример, у школи, као и у браку, учиш се догод си жив без наде да ћеш што научити; и у браку, као и у школи, има строгих и благих професора, тешких и лаких предмета; и у браку као и у школи, можеш добити добру, а можеш и рђаву оцену; не смеш задоцнити на час и бележи ти се свако одсуство. И у браку, као и у школи, оцењују ти владање; и у браку, као и у школи, можеш пасти на испиту; и у браку, као и у школи, радујеш се распусту и одмору. Улазе на сцену ЈЕЛА, БОРА, МИРА, ЗОРА и МИЛИЦА. ЗОРА: Е, Бане, ти си заиста подетињио кад држиш предавање у празној учионоци! БАНЕ: Ма, не! Само размишљам наглас о нашим гимназијским данима. Како смо пре 30 година били млади, лепи и неискварени. Како смо мислили да су школске лекције најтежа ствар у животу. ЈЕЛА: Сећате се да је било и лекција које ми нису правиле тешкоће. Тако, на пример, Адам и Ева, били су ми врло симпатични, вероватно са своје наивности, а можда и стога што је први грех једне жене уопште симпатична ствар. Али, док су ми Адам и Ева били симпатични, дотле су ми њихова деца правила ужасне малере. Једанпут зато што сам казао да је Авељ убио Каина, други пут што сам казала да су Каин и Авељ били апостоли, а трећи пут, не сећам се, а чини ми се зато што сам казала да је Каин продао Авеља мисирским трговцима за тридесет сребрника. БОРА: А ја сам стрпао дванаест Христових апостола у Нојев ковчег. За десет заповеди божјих сам рекао да их је Јуда продао на гори Арарату, и најзад сам целу ствар завршио тиме што сам, на питање шта знам о Пилату, рекао да је Пилат син Мојсијев, да је изродио велико племе и, кад је тај посао свршио, да је опрао руке. МИРА: Сећам се, на пример, мојих мука да научим пети падеж од именице пас. Сви остали падежи ишли су којекако али пети падеж једнине, никако ми није ишао у главу, нити сам умела да га погодим. И не само мени, већ и свима у мојој околини задао је тај падеж главобољу. Мој најстарији брат који је већ био у старијим разредима, изгледа да се провукао и није у животу имао посла са том именицом; мој млађи брат ми рече да је од именице пас пети падеж: куче. Отац ми није умео казати ништа, пошто граматика нема никакве везе са трговином, већ изгледа да ту чак важи правило: што мање граматике, то више зараде. Питала сам и нашега комшију, пошто сам му претходно објаснио шта се петим падежом зове, и он ми рече: – Ја кад вабим куче, ја му кажем: куц, куц, куц; а кад терам, ја му кажем: шибе! А бог ће га свети знати који је то падеж! Ја не знам само што ће им толики падежи. То је просто, професорски бес. Узмите само: једна Немачка, колико је то пространа и силна царевина, па нема више него четири падежа; па онда Француска, па Енглеска, све велике и моћне државе, па немају више него четири падежа. А шта смо ми, једна такорећи мала земља, тек неколико округа, па седам падежа. ЗОРА: А нису то само падежи са којима смо се борили. Било је у граматици и пуно других кукица и ексера, и ако не пазиш довољно могао си се сваки час не само огребати већ и набости. Колико су нам јада задавале те превртљиве речи у граматици, толико још више и разни знаци који су, изгледа, зато измишљени да направе што већу збрку. Тачке, запете, питања, а и још читава гомила разних знакова, које је грешни ђак морао знати где да постави, без обавезе да их и доцније, у животу, употребљава. Али, да би нам дали прилике да нам ти знаци зададу што већу главобољу, професори су, осим предавања о њима, задавали нам још и писмене задатке, да бисмо се навикли да исказујемо своје мисли и да примењујемо ове знаке. Ти писмени задаци, који тако често служе професорима као забава, да би се између часова, у професорској канцеларији, слатко смејали, обично су слични по стилу љубавним писмима које оџачари пишу куварицама. ЈЕЛА: Баш то! И професори српскога језика, можда баш зато, задају врло често такве задатке како би што више употпунили своје колекције ђачких глупости. А да би те глупости биле што дебље, да би се професори што слађе смејали, они обично задају такве писмене задатке на које многи од њих не би умели ни сами одговорити. Сећам се само колико нам је невоља донео писмени задатак: „Испеци па реци!“ Професор је просто, завршавајући час, рекао: „Децо, за идућу недељу писмени задатак: „Испеци па реци!“, што нам је било тако исто јасно као да нам је казао: „Децо, за идућу недељу писмени задатак: „Бифуркација Патагонаца у односу према осцилацији Ескима“. БАНЕ: Остоја, наш друг, овако је народски објаснио ствар: „Све што улази у уста треба да буде печено. Тако у уста улази погача, па улази ракија, па улази јагње с ражња, и зато и све што излази из уста треба да буде печено. Како из уста, осим осталога, излази и реч, то и реч треба да буде печена!“ МИЛИЦА: Да ли памтите да некако у то доба је уведен француски језик као наставни предмет у наше средње школе, те је била велика оскудица у наставницима који би га предавали, зато је школска управа одређивала једнога грешника из наставничког већа, коме је ставила у дужност да са нама заједно учи, француски, а нама је то добро дошло, јер нам на тај начин предмет није задавао никакве тешкоће. Напротив, час француског језика служио нам је као пријатан одмор од осталих часова и на њему смо се врло лепо забављали. Када би професор научио лекцију, и било је још повуци-потегни, али кад је ни он не би научио, онда је лако ишло, скренуо би говор на сасвим друге ствари. МИРА: И енглески језик није био баш лак, бар мени. Професор би нам, на пример, задавао сваке недеље по двадесет речи које смо морали научити напамет, и да смо то успели постићи, сваки од нас би морао постати живи џепни речник. Можете мислити какви су изгледали оних 15 минута одмора испред часа енглеског језика. Настала је једна паклена дрека, зујање и мумлање. Ђак са добром оценом из тога предмета у нашем разреду био је прави изузетак. БОРА: А тек латински језик! Мени ни данас још никако не иде у главу тај појам: мртав језик. Ја разумем да изумре један језик а да живи народ, али да изумре народ а да живи језик, то некако не разумем. И још, да тај језик живи под именом мртав језик! Замислите, молим вас, какво је то занимање: професор мртвог језика. Ти професори латинског стално говоре са латинским цитатима. Када би нас, на пример, наш професор опомињао и саветовао да учимо његов предмет, тај би његов савет овако отприлике гласио кад би нам говорио о владању: – На што ти добра белешка кад си иначе неваљалац. Qui proficit in literis et deficit in moribus, plus deficit quam proficit! Међутим, ипак има професија које одиста знање латинског језика примењују у животу, или, такорећи живе од латинског језика. Такви су, сем професора латинског језика, још и доктори и апотекари. ЗОРА: О, а тек историја! Ја се свега из историје сећам. Историја се, као што је познато, дели на стари, средњи и нови век. Историја бележи почетак новога века великим догађајем открића Америке, међутим, судећи по свима последицама овога догађаја, изгледа да је Америка нас пронашла. Све више долазимо до уверења да је Европа пронашла Америку само зато да би имао ко да јој даје зајмове, и ја почињем веровати да Марсовци, користећи се нашим искуством, избегавају могућност да их Европа пронађе. Од свих тих историјских векова, морамо признати да се нама ђацима необично свиђало праисторијско доба. Нити је било држава, нити владара, нити су се бројале године, нити је било писмености да се запише оно што би затим морали учити. Да се историја човечанства и даље развијала у томе правцу, данас не би ни постојала као школски предмет. Но ми нисмо учили само историју света, већ и историју Срба, што би за нас имало да буде од већег значаја. Тај нам је предмет лакше ишао, јер смо се ваљда осећали код своје куће, а и зато можда што нам је професор тога предмета био симпатичан. ЈЕЛА: Али, мада су нам и предмети и професори били симпатични, мада сам инстинктивно осећала извесну грађанску обавезу према овоме предмету, ипак нисам никако успела подесити да будем на доброј нози са њом. ЗОРА: Ипак смо у гимназији стекли она права, основна знања, која ће нам служити као основа за разумевање појединих појава. У та основна знања спада, на пример, то: да реке увек теку од извора ка утоку своме; да је земља удаљена од месеца толико исто колико је месец удаљен од земље; да су планине увек више него долине; да језера, била она плитка и дубока, морају са свих страна бити опкољена земљом, и многа друга корисна знања. У нашој гимназији постојао је један глобус, који је годинама стајао на ормару канцеларији, али осовина му се тако била искривила да би се, приликом експеримената, увек друкчије окретао но што је професор тврдио да се земља окреће. Северну Америку покривала је једна огромна мрља од мастила, тако да смо ми били убеђени да је, то управо Црно море. МИРА: Ја сам највише волела биологију. Биологија је још и могла бити симпатичан предмет, да нису професори и ту, без икакве потребе, утрпали латински језик. По цео дан учиш напамет: Spinacia olaracea, Raphanus sativus, Curcubita mole, и кад их изговараш, а оно изгледају у најмању руку као натписи Хорацијевих епистола, док те речи не значе ништа друго већ: спанаћ, ротква, бундева. Нарочито је мене лично бунило питање: што ће ми то да знам како се ротква зове на латинском? Ја не могу доћи на пијацу па рећи сељаку: „Пошто, пријатељу, raphanus sativus?“, а не могу ни у ресторану тражити да ми се донесе једна порција raphanus sativus, јер кад бих тако тражила, ту порцију бих платила четири пута скупље но кад би му потражила роткве. Професор као да није био наклоњен ботаници. Он је више био за зоологију, те смо стога тај предмет најпреданије учили, и могу слободно рећи: из зоологије сам побрала многа корисна знања. Тако, на пример, из зоологије сам изнела као поуздано знање: да човек има две ноге, а животиња четири, што ипак не значи да је ћуран човек. Сазнала сам још: да је магарац стрпљив, јагње питомо, коњ племенит, тигар крвожедан, лисица лукава, пас веран, зец плашљив, твор подао, мајмун смешан и да човек има све те особине сабране у себи БАНЕ: Аха! Стога се човек и сматра вишим бићем од животиње. ЗОРАН: А математика је била врста авети од које се ноћу трзамо иза сна, у мраку је се плашимо и усред дана дршћемо кад нам се само помене њено име. Математика нам је свима личила на замршени лавиринт, у који су нас угурали те се збуњено тетурамо, ударајући час у један, час у други зид. И онда, зар је чудо што смо се у сну трзали, што смо заборавили и народне песме и оченаш, па често и своје сопствено име и презиме, и место рођења, и имена својих родитеља. Сетио сам се Спире који је заборавио сопствено име и порекло кад би га прозвао професор математике. Спира ћути, трепће и гледа у таван. А проф. га пита: – Па шта онда знаш? 'Ајде реци ми да чујем шта ти знаш, кад већ не знаш ни одакле си родом? А Спира му каже: – А плус б на квадрат равно је а на квадрат плус аб плус б на квадрат! – одговара Спира као из топа. Сви смо се дивили Спири што је тако лепо знао овај биномни образац. МИЛИЦА: А ја сам баш волела математику и математичке загонетке! Посебно ми је био интересантан Зенон, знаменити грчки филозоф, љубитељ математике. Зенон је, наиме, математички утврдио да зец никад не може да стигне корњачу. У животу, разуме се, јасно је као дан, док ви дланом о длан, да ће зец стићи, претећи и оставити далеко за собом корњачу, али у математици то не може никако да се деси. БАНЕ: Имам једнога пријатеља математичара, па сам га у име пријатељства, у име здравога разума и у име човечности молио и преклињао да призна да је зец кадар стићи корњачу, али је он упорно остајао при своме тврђењу: – У животу може, али математички не може! За мене је математика била један широк и дубок ров, из којега вири читава шума опасних и смртоносних шиљака, синуса, косинуса, логаритама, радикса, дијаметара, сегмената, сектана, сектора, нормала, конуса, пирамида, паралелопипеда, тангената, хипербола, парабола, диференцијала, интеграла итд. ЗОРАН: Па ипак, математици као науци ја бих желео да одам овде и једно дубоко признање. Она је та која је нашој младој књижевности дала многи и многи драгоцени таленат и она је та која је младој нашој позоришној уметности дала многог и многог великана, којим се та уметност и данас поноси. МИРА: Како то? Нисам те баш разумела. ЗОРАН: Да није било математике, ти би добри људи, данашњи песници и глумци, наставили своје школовање и били би можда велики и честити чиновници. БАНЕ: Мени је изгледало да је физика наука којој је задатак да здраве појмове о познатим и јасним појавама, које ђак донесе у школу, тако закомпликује да ђак, који је по здравоме разуму знао и разумевао извесну ствар, ту исту ствар више не разуме чим му је физика објасни. БОРА: Ја сам, на пример, врло лепо, као и сви моји другови што су, знао шта је то свирала, цев од дрвета која свира кад се у један њен крај дува. Ето, то је и просто и лепо и јасно. Међутим, по физици то није тако. По физици: „Дувањем у једну дужу или краћу цев протерује се ваздушна струја кроз узани канал у горњем делу свирале, и ударајући на оштру ивицу отвора, ова се ваздушна струја цепа на два дела. Један део излази из свирале на мали отвор, а други улази у цев и ту производи згушњавање ваздуха. Овако згуснут ваздух ће за неко време спречавати отицање нове струје у цев. Кад пак ова згуснута партија оде дуж цеви, онда ће на том месту настати разређивање ваздуха, после чега ће непрекидним дувањем опет настати згушњавање. На овај начин произведени лонгитудинални талас рефлектоваће на крају свирале. Ови рефлектовани таласи са новима, који постају непрекидним дувањем, образоваће у свирали, интерференцијом, таласе што стоје. Ови ће таласи имати неку извесну дужину и време трептаја, па ће према томе бити одређена и висина тонова“. Е, ето, молим, па сами искрено признајте: је л' те да после овога објашњења сад већ нико не зна шта је то свирала? Оно што нам је највише закопликовало физику, то је оно што се цела састоји из а, б, ц. Не можеш ниједно правило да научиш а да ти не натовари на врат и а, б, ц. И онда, разуме се, ако и научиш главно правило ти се мораш скрхати или на а, или на б, или на ц, тако да су нам а, б и ц, изгледали као заседе мимо којих не можеш проћи. А и професор би нам се овако обраћао: – Ти брајко: а) не знаш данашњу лекцију; б) ниси знао ниједну лекцију до сада, и ц) по свему судећи, нећеш знати ни убудуће ниједну лекцију. Из свега тога да се извести као закључак да теби треба дати јединицу и да ти можеш ићи на место. ЈЕЛА: Што се тиче хемије, ја сам је баш добро знала. Још се сећам неких термина, као да је било јуче: – Хексозе су деривати манита који је шестхидроксилни алкохол: и то, грожђани је шећер манитов алдехид, а воћни је шећер манитов кетон; дихексозе су анхидрити хексоза: O5 и то обичан је шећер анхидрит грожђаног и воћног шећера: малтоза је анхидрит грожђаног шећера и галактозе. Да су дихексозе анхидрити, тврди то што се при кувању у закисељеној води у два хексозна молекула хидролизују. И полихексозе су анхидрити хексоза и зато се и оне хадролизују у хексозу. Е ја бих предложила, тј. захтевала да сви чланови Просветног савета, они што кроје наставне програме, морају знати ову лекцију напамет. Ето тако је то некако ишло али ипак се гурало из разреда у разред. Како, то ни дан-данас не знам да објасним. Једино што могу рећи, то је да се у ствари није прелазило из разреда у разред, већ се освајао разред по разред. Сви ми који смо учили један разред изгледали смо као чета добровољаца којој је стављено у задатак да осваја ров по ров непријатељски. И ми смо одиста, стопу по стопу, корак по корак, са тешким напорима и нечувеном храброшћу, освајали ров по ров. На бедемима и кулама тога утврђења били су начичкани разни синуси, косинуси, хипотенузе, катете, корени, логаритми, деклинације, конјугације и разне смртоносне непознате количине. Можете мислити колико је ту требало храбрости. БАНЕ: Ипак, најлепше је ђачко доба! Кад се сетим свега оног шта се десило после, још сам сигурнији у ову изреку. Зато не дозволите да вам ико квари само вашу младост и удрите бригу на весеље! ПЕСМА: Мики Јевремовић, Ја се сећам једног сна Објавио carolija reci у 20:06 Нема коментара: Везе ка овој поруци школа: ОШ "БРАНИСЛАВ НУШИЋ" адреса: НУШИЋЕВА 48, 19305 УРОВИЦА Објавио carolija reci у 08:28 Нема коментара: Везе ка овој поруци Како би ученицима тема о почецима словенске писмености била занимљивија, урадила сам Powerpoint презентацију. Надам се да ће колегама користити и да ће ученици што боље усвојити знање везано за ову наставну јединицу. На Sladeshare можете наћи пуно наставних јединица занимљиво обрађених из разних предмета. Посетите овај сајт и нађите наставну јединицу која вас занима. Уживајте. Објавио carolija reci у 09:08 Нема коментара: Школски систем данашњице Мрзнемо се на хемији, Овако је пре нешто више од 100 година писао Бранислав Нушић. Нажалост, у већини школа у Србији и данас је тако. Ученици сатима седе на хладним дрвеним столицама, у 90% школа не постоји топла вода за прање руку, у 70% школа не постоји одговарајућа сала за физичко, у 30% школа не постоји одговарајући санитарни чвор. ,,Улагање у образовање’’ значи опремање школа савременим техничким средствима, значи обезбеђивање квалитетног наставног програма... Где смо ми овде? Уџбенике препуне материјалних грешака штампа ко хоће. Семинаре наставници плаћају из свог џепа. Оне друге, наметнуте, с муком похађају само зарад бодова, а боље би одржали сијасет кориснијих семинара. И јефтиније. Они који праве Наставни програм, нису видели школу од како су изашли из ђачке клупе. Неповезаност и неприменљивост садржаја су најкраћи опис програма, за све разреде. Основно средство за рад наставника су табла и креда. Често наставници сами купују креде у боји, а подразумева се да сами себи купују пенкала којима су обавезни да попуњавају дневник, матичну књигу и књижице. Учитељице неретко купују свеске и бојице ученицима слабијег материјалног стања. Набрајање би трајало дуго. Одговор сваког министра просвете на ово је:,,Дуго се није улагало у школство.’’ Да ли то значи да ни неће, никад? И за крај: улагање у образовање је и снимање различитих врста образовног програма. Њега одавно нема на државној телевизији. Али зато се наша деца преко Великог Брата уче да постану Мали Људи. Текст је преузет са блога http://zelenaucionica.com/ Објавио carolija reci у 10:25 Нема коментара:


Бесплатна летња школа програмирања у Новом Саду - Кућа Добрих Вести Кроз игру и забаву од 2013. године преко 350 деце увели смо у свет рачунарских технологија. Алгоритамски начин размишљања и приступ решавању проблема ће им итекако бити од помоћи у животу – без обзира на то чиме ће се једног дана бавити. Деца свакодневно играју игрице, а један од најбољих начина да им се приближи програмирање јесте управо кроз развој игрица. Током курса полазници ће кроз практичне примере научити основне појмове из домена програмирања. Након упознавања са Сцратцх платформом, полазници ће учити о основама рачунарске логике и програмирања. Трајање курса је 10 дана (по двочас свакод дана). Да деца буду ствараоци игара и апликација, а не само пуки корисници Да подстакнемо аналитичко размишљање код деце Да унапредимо њихову способност решавања проблема Да мотивишемо децу да самостално, и после курса, наставе да програмирају Да покажемо родитељима како да помогну и мотивишу децу да се баве програмирањем и развојем идеја Кроз игру и забаву децу уводимо у свет рачунарских технологија. Алгоритамски начин размишљања и приступ решавању проблема ће им итекако бити од помоћи у животу – без обзира на то чиме ће се једног дана бавити. Позив родитељима је да пријаве своје основце до 19. јула. Последњи пут измењено субота, 14 јул 2018 14:21 Прочитано 546 пута Војвођански ИКТ кластер Више из ове категорије « Плаћена летња пракса у Атлантик Групи Изложба „Нематеријално културно наслеђе Србије“ »


Имамо довољно опреме, спремни да помажемо другима - | - Извор: СНС Председник Александар Вучић изјавио је вечерас да Србија има довољно медицинске опреме за борбу против корона вируса, као и да ће набављати још, те да је спремна да у сваком тренутку помогне пријатељима, којима је та помоћ потребна, јер се само заједнички може победити пандемија вируса корона. Извор: Пинк Вучић је вечерас уручио српском члану Председништва БиХ медицинску опрему као донацију Републици Српској. "Вечерас овде можете да видите 30 клиничких респиратора, пет транспортних респиратора, 10.000 "Н95" маски... То је поклон Србије Републици Српској", рекао је Вучић. Он је истакао да Србија у овом тренутку има још 545 клиничких респиратора, 49 мобилних, 121 неинванзиван вентилатор, 15 апарата за анeстезију, генераторе кисеоника, инфузионих пупу, пулсних оксиметара на стотине, маски, алкохола... “То све показује да смо обезбедили све, имамо за будућност, да можемо да помогнемо и браћи, пријатељима и свима, да заједно покушамо да се супротставимо овој великој пошасти”, рекао је Вучић Он је указао да британски сој хара и убија немилосрдно и да никада није било теже, ни у РС, БиХ, Србији. "Мораћемо да убрзамо вакцинацију драстично у наредним данима и недељама и да пре рокова то урадимо и завршимо", истакао је Вучић. Он је нагласио да је ревакцинисано више од пола милиона људи код којих је прошло три недеље од ревакцине, који су заштићени, али да се неће стати док та бројка не буде два милиона. Вучић је поручио да ће се наставити са набавком опреме. Он је нагласио да ће за дан бити донета коначна одлука када креће градња болнице у Новом Саду, где ће бити инсталиран део опреме из магацина, али и додао да су нам потребни обучени лекари. Председник је истакао да ће Србија увек гледати да помогне колико може Републици Српској и БиХ. "Све што буде потребно нашем и другим народима, спремни смо помогнемо. Додик у сваком тренутку зна да може да рачуна на нас. Увек ћемо бити на располагању, уз наш народ и све друге грађане", рекао је Вучић. Он је додао да има проблема, расте број хоспитализованих, да отварамо нове-старе капацитете за пацијенте, посебно оне у тешком стању, као и да смо већ примали и пацијенте из других држава, из РС, али да о томе нисмо гласно говорили. Србија ће, каже, увек прихватити све људе које може и они ће добити најбољу могућу негу. Додао је и да је из РС вакцинисано 2.886 здравствених радника, и да ће морати нешто се осмисли како би се то додатно побољшало. Од почетка пандемије купљено 2.200 респиратора Председник Србије Александар Вучић рекао је вечерас да је Србија од почетка пандемије корона вируса купила око 2.200 респиратора чија се просечна цена по комаду кретала између 25.000 и 27.000 евра. "Нико у свету још није објавио колико су респиратори коштали, али ја ћу рећи да су цене биле веома различите, у зависности од типа, а да се просечна кретала између 18.000 и 35.000 евра", рекао је вечерас Вучић одговарајући на новинарско питање колико је Србија купила респиратора за годину дана пандемије, јер се помињала цифра од 4.000, и да је после нешто и враћено и по којој цени је плаћен комад. Он је напоменуо да су на почетку респиратори били и знатно скупљи него данас, али да је Србија купила много респиратора у најтежим тренуцима и да је поносан на то, јер је у питању била борба за животе људи. "Жао ми је што понављате тврдње неуспешних политичара који су задужили земљу само пљачком и данас се диче својим рачунима од Хонгконга до Маурицијуса", додао је Вучић. Он је указао да су болнице биле лоше опремљене респираторима и да је то још једно како је казао "наслеђе стручњака са Маурицијуса". Каже да му је занимљиво нешто друго, а то да када се борите за свој народ морате да се браните од оних који себе пројектују у то, јер знају да би они, колико год да су неспособни, и за то мало респиратора које би набавили, украли паре. "Нама је само здравље важно, није ме ни занимало колико то кошта, нити да неко прави комбинације, oво чува БИА", рекао је Вучић и додао да у складишту у Крњешевцима има 7 000 палетних места робе и опреме и да сутра четвртина иде на различита местима у Србији. "Неко да узме паре на томе, па тај не само да би био лопов, него би био и зликовац најгоре врсте", поручио је Вучић. Он је рекао да не ваља и када смо најбољи, јер неки људи у то пројектују своје. "Нисмо ми данас исти, најбољи смо у вакцинацији, по смртности најбољи у региону и Европи, и по свему. Разликујемо се од оних који су разарали и уништавали земљу", истакао је Вучић. Остале вести Нећемо проводити санкције против припадника свог народ Председник Србије Александар Вучић најавио је данас да ће 10. или 11. јануара разговарати са српским чланом Председништва БиХ Милорадом Додиком и са председницом Републике Српске Жељком Цвијановић о актуелној ситуацији. Вучић са децом из Хрватске: У Србији увек имате свој дом Председник Србије Александар Вучић угостио је данас пре подне децу српске националности из Хрватске, са Баније и Кордуна, којима је поручио да увек чувају и буду поносни на своје име и презиме, да поштују Хрватску, али и да је у Србији увек њихов дом. Вучић упутио божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију Председник Републике Србије Александар Вучић упутио је данас божићну честитку Његовој светости патријарху српском господину Порфирију, свештенству Српске православне цркве и свим верницима који Божић славе по јулијанском календару. У честитки се каже: Грабићемо напред, Србија више није крпа за гажење Председник Републике Србије Александар Вучић у интервјуу за новогодишњи број "Новости" рекао је , да је миран, без обзира на притиске, јер су резултати оно што остаје. Вучић изразио задовољство због набавке система корнет Председник Александар Вучић истакао је данас, након приказа способности 72. бригаде за специјалне операције и презентације противоклопног система "корнет", да је веома задовољан што је Србија могла да набави тај систем, као и значајне количине ракета и лансирних уређаја, чиме се побољшава оперативна способност Војске Србије.


text: Јаги антена Јаги-Уда антена (Yagi-Uda Antenna), обично позната као Јаги антена, је антена која садржи низ диполских и додатних 'паразитних' елемената. Дипол је активни, напајани, зрачећи, елемент, а други, нешто дужи, је рефлектор (огледало). Остали краћи, 'паразитни' елементи се могу поставити испред дипола као директори (усмеривачи). Овакво решење даје антени усмереност која није карактеристична за слободни дипол. Јаги антена је усмерена у оси која је нормална на сам дипол, а истовремено је у равни у којој су и други елементи антене, директори (усмеривачи), рефлектори (огледала) и зрачећи дипол. Ако раширите руке у облику дипола и замислите да је рефлектор иза вас, највећи добитак сигнала ћете имати за сигнале који долазе право испред Вас. Јаги антене могу имати више усмеравајућих елемената, директора, који су поређани у низу на међусобном растојању приближно четвртине таласне дужине, а дужине нешто мало краће од половине таласне дужине (и све краће у низу). Оваква конструкција обезбеђује антени да постиже различите одзиве на разним опсезима, што је одређено дужином, пречником и размаком међу појединим елементима. Међутим, укупан добитак антене је сразмеран укупној дужини, а не броју елемената. Сви елементи антене обично леже у истој равни, монтирани су на шипкасте носаче или унакрсне шипке. Паразитни елементи не морају лежати у истој равни већ могу бити са обе стране равни симетрије. Мноштво Јаги-Уда антена су дизајниране да оперишу са вишеструким опсезима (енгл. Bands); завршни дизајн антене који је чини компликованом је присуство калема тзв. „замке“ (енглески: Traps) у елементима антене. Ово међутим смањује ефикасност низа на било којој датој фреквенцији, радикално утичне на одговор у жељеном правцу. Јаги-Уда антена је измислио 1926. година Шинтаро Уда са Тохоку универзитета, Сендаи, Јапан, уз сарадњу Хидетсугу Јагија са истог универзитета. Јаги је објавио први чланак на енглеском језику о овој антени 1928. па је антена повезана са његовим именом. Ипак, Јаги је увек наглашавао да је Уда дао главни допринос дизајну антене, и исправно име за антену је Јаги-Уда. Прво масовно коришћење Јаги антена доживљава током Другог светског рата на авионским радарима, због своје функционалности и дирекционих карактеристике. Иронично је да многи јапански радарски инжењери нису знали за Јаги антену све до самог краја рата, због конкуренције између јапанске армије и морнарице. Ове антене се могу видети на носевима многих авиона из Другог светског рата, између осталих на неким верзијама немачког Јункерс Ју-88 ловца бомбардера и британског Авро Ланкастер бомбардера.


Чај је уопштено говорећи добар за здравље, а постоје докази да зелени чај веома добро делује на јетру.


Гњиланска група Србима кидала и руке и ноге! Окупиране територије – Број оптужених за страшне злочине над Србима у Гњилану у другој половини 1999. године, осипа се. Од 17 припадника ОВК, колико их је ушло у судницу, остала су осморица пошто је Апелациони суд у Београду правноснажно ослободио Агуша Мемишија, Феата Хајдарија и Самета Хајдарија. У суду кажу да су пуштени на слободу зато што је после првостепене осуђујуће пресуде, донета коначна ослобађајућа. Разлози за овакав расплет су, међутим, још обавијени велом службене тајне. И тако ће бити док суд не донесе писани отправак пресуде. На то ће се, у сваком случају, чекати ако се узме у обзир да је Мемиши био осуђен на 12 година затвора, Феат Хајдари на 10, а Самет Хајдари на 15 година. Према првостепеној пресуди Већа за ратне злочине Вишег суда у Београду, они су проглашени кривима зато што су до смрти мучили 47 особа од којих се 32 и данас воде као нестале, и најмање 147 су противправно заробили и злостављали. Поред тога, проглашени су кривима и за то што су свакога дана силовали две заштићене сведокиње, Ц1 и Ц2. Утврђено је током суђења да су их припадници „гњиланске групе“ тукли, мучили и давили, да би, после свега тога, уринирали по њима. Србима који су желели после бомбардовања да се врате на КиМ, поручивали су да ће „проћи још горе“. Најгори злочини за које се терете догодили су се у подруму гњиланског интерната и у његовом дворишту. Троје Срба, два мушкарца и жена, зверски је убијено у дворишту. Старијој жени ноге су везали за „опел аскону“ и „заставу“, да би се возачи полако удаљавали један од другог. Упркос томе што су јој откинули обе ноге, она је била жива. Зато су јој после везали руке и кидали док није преминула. Њено тело, као и тела осталих Срба, исекли су секирама, спаковали у пластичне кесе и бацали на разна места у околини Гњилана. Онима који су били убијени у подруму, најпре су шипкама ломљени прсти, мучени су, злостављани и потом убијани. Првостепена пресуда донета је средином септембра прошле године. Тада су били ослобођени Шемси Нухију, и бегунци Фазлија Ајдари, Реџеп Алији, Шаћир Шаћири, Идриз Алији и Рамадан Халими. Жалбе су изјавили и тужилаштво и одбрана. Апелациони суд је отворио претрес, након тога што је на јавној седници разматрао жалбе обе стране на пресуду којом је 11 припадника осуђено на 116 година затвора, а шесторица ослобођена. Е. Р. / Новости ????????? ????? ?????? ?????? ? ???? ? ????!


Дипломирани фармацеут - ЗУ“ АПОТЕКА СТЕФАНОВИЋ“ ДЕРВЕНТА - ЈУ Завод за запошљавање Републике Српске - Босна и Херцеговина


text: Духовна академија у Липовцу Са благословом Преосвећеног Епископа нишког г. Јована отпочела је са радом десета зимска духовна академија под руководством протођакона Ненада Поповића из Алексинца. Сабрање је отпочело светом Литургијом коју је служио Преосвећени Владика, уз саслужење духовника ове свете обитељи, оца Дионисија као и свештенства нишког и алексиначког намесништва. После свете Литургије, полазницима десете зимске духовна академије, обратио Владика нишки Јован који је својим уводним предавањем благословио и отворио рад ове, већ традиционалне академије. Извор: Епархија нишка


text: Најновије вести – Page 10 – Карловачка гимназија Објављено у Обавештења, Школа У организацији српског културног клуба "Десанка Максимовић" из Лугана ( Швајцарска), уприличени су дани српске културе у кантону Ти..


Једноставан рецепт за уклањање пестицида са воћа и поврћа


Тадића за новог Маршала и доживотног председника Предлажемо Тадића за Маршала, Дачића на чело обновљеног Савеза социјалистичког радног народа, Чеду на 4000 чело Савеза социјалистичке омладине, Славици Ђукић Дејановић доделити место председника АФЖ-а. Бороград, 19.05.2012 Грађанима Србије излажем један предлог: да се Борис Тадић, без икаквих избора и услова, прогласи за доживотног преседника Југосфере и маршала, почасног светионичара на Јадрану и да му се доделе три ордена народног хероја. Штафету младости другу Борису треба носити сваког 25. маја, уз заклињање пионира и омладинаца да ЕУ нема алтернативу, и песму: „То је нама наша борба дала, да имамо Боту за маршала“ (цвеће ће, наравно, садити другарице Триванке куда крене Борис, са својим кумом ШуНАТОвцем, наследником генерала Николе Љубичића). Скупштину Србије, као ирелевантну установу, треба одмах укинути, Ивицу Дачића поставити на чело обновљеног Савеза социјалистичког радног народа, Чедомира Јовановића на чело Савеза социјалистичке омладине (доживотно, наравно ), Млађана Динкића прогласити за савезног секретара регионализоване Србије, а Славицу Ђукић Дејановић поставити на чело АФЖ-а. Ако од сада и буде неких избора, они морају да се организују путем ћоравих кутија, а све телевизије треба да објављују исте вести, исте коментаре и исте поруке, што углавном већ и чине (као и новине, у власништву друга Шапера и друга Крстића и друга Ђиласа - јер, сваки Тито мора да има свог Ђиласа). Предлажем и нову химну: “Друже Бота, ми ти се кунемо да са твога пута не скренемо“, а поводом појаве зване опозиција да се пева: “Ко друкчије каже, тај клевеће и лаже, и нашу ће осетит пест“. Јер, организација избора је сасвим бесмислена и беспотребна ствар, која троши наше време и новац на путу који нема алтернативу. Зашто би Динкић трошио 6 милиона евра на изборе као ове, 2012. године, кад лепо може да их раздели са својим коалиционим партнерима, да људи имају за пиће и мезе? С поштовањем, Видоје Чкиљић - Чкиљо Извор


Видео цхат Хариб. Укључује камере и ћаскање са људима из Хариб.