messages: Tutvu uudislooga ja esita sellele vastav lühikokkuvõte ühe või kahe lausega. Vasta alati ainult eesti keeles!
  
  Tekst:
  
  Alguses tundus mulle, et see on kellegi sõjapäevik, sest ühtlase käekirjaga olid kirjutatud ja mulle tundus, et et keegi sakslane on siia jätnud oma märkmed oma elust ja olust ja hiljem selgus, et tegemist on siiski kirjavahetusega, see ümber kirjutatud kirja vahetus, see on ümber kirjutatud kirjavahetus, tänu millele see On jõudnud meie päevadeni. Ja 47. aasta jaanuarist kuni 47. aasta oktoobri novembrini on siis kirjavahetust peetud, see oli saksa keeles ja kui kiiresti see lugu teid kõnetama hakkas, niipea kui ma ta leidsin. Niipea kui ma vihikud lahti tegin ja nägin aasta arve saksakeelse teksti, sõna, kriis, Gefangene, mis tähendab sõjavangi. Nii ta oli, minu jaoks oli ta kohe sündmus. Lugesite ta läbi ja mis tunded siis tekkisid ja sellest peaks raamat saama. Ja raamat sellest sai. Aga nüüd muidugi inimestele, kes selliseid krõbedamaid tekste armasta armastavad, pean oma pettumusega ütlema, et teie jaoks ei ole siin mitte midagi. Sest toona inimesed oskasid oma mõtteid väljendada väga delikaatselt ja ka oma suurimaid igatsusi ja, ja hirme osati kirja panna väga ilusas keeles. Lõpp on järsk, lõpp, lõpp on järsk. Viimane kiri ütleb, et me sõidame täna ära lootuses, et see kiri jõuab siis korrespondendini noh ja jõudis raamatust on olemas. Ja viigudes samuti lõpp oli järsk, ootamatu, nagu ikka elus ja selle proua kirjavahetus oli üllatus ka tema lähedastele kes andsid loa selle raamatu ilmumiseks. Et nendega on suheldud ja mõningad kõhklused. Kindlasti olid kõikidel osapooltel, aga need said kõik ületatud, aga Saksamaa jäljed? Neid on otsitud ja sakslased ei ole neid leidnud. Aga ma arvan, et see töö on ilmselt veel pooleli. Sest ma arvan, et sakslaste tuvastamine ei peaks olema keeruline. Et kui on teada inimeste sünni sünnilinnad, linnad, kus nad on elanud, millega on tegelenud nende vanemad. Kas need kirjad võivad ilmuda ka saksa? Mine tea. Mine tea, ei hakka praegu tõesti mitte midagi ütlema, aga see võiks olla huvitav. Ma usun, et see on sakslaste huvitavam ehk veel kui eestlastele gi.
messages: user
messages: Mõnikord juhtub nii, et poelettidele jõudnud raamatu sisu pole keegi valmis kirjutanudki, ehk et see on aastakümneid tagasi juba kirja pandud ja oodanud lihtsalt oma aega. Just selline taustalugu on raamatul "Väike mamma", mis hakkas hargnema pärast seda, kui paar aastat tagasi koguduse õpetajaks olnud Roland Tõnisson leidis Kuressaare Nikolai kiriku tornist vihikud ümberkirjutatud kirjavahetusega Kuressaare proua ja saksa sõjavangi vahel. Margus Muld vestles Roland Tõnissoniga sealsamas kirikutornis, kus vihikud päevavalgele tulid.
messages: assistant