text: var book = {
  	"name": "Nahumo",
  	"numChapters": 3,
  	"chapters": {
  		"1": {
  			"1": "<sup>1</sup> Ištarmė Ninevei. Nahumo Elkošiečio regėjimo knyga.",
  			"2": "<sup>2</sup> Pavydulingas ir keršijantis Dievas yra VIEŠPATS; VIEŠPATS keršija ir dega pykčiu; VIEŠPATS keršija savo nedraugams ir niršta ant savo priešų.",
  			"3": "<sup>3</sup> Kantrus yra VIEŠPATS, bet didis galybe; VIEŠPATS niekada nepalieka nenubausto kaltojo. Viesulu ir audra jis keliauja, debesys – jo kojų dulkės.",
  			"4": "<sup>4</sup> Jis sudraudžia jūrą ir ją nusausina, išdžiovina visas upes. Nuvyto Bašanas ir Karmelis, vysta Libano žiedai.",
  			"5": "<sup>5</sup> Prieš jį dreba kalnai, nyksta kalvos; nuo jo veido krūpčioja žemė, pasaulis ir visa, kas jame gyvena.",
  			"6": "<sup>6</sup> Kas gali atsilaikyti prieš jo įniršį? Kas gali pakelti jo degantį pyktį? Jo pyktis liepsnoja kaip ugnis; nuo jo skeldėja uolos.",
  			"7": "<sup>7</sup> Geras yra VIEŠPATS, tvirtovė nelaimės dieną. Jis apsaugo, kas juo pasitiki,",
  			"8": "<sup>8</sup> net potvyniui ištikus. Jis padarys visišką galą savo nedraugams ir priešus nuvys į tamsybes.",
  			"9": "<sup>9</sup> Kokių priekaištų turite VIEŠPAČIUI? Jis padarys galą, ir nelaimės nebesikartos!",
  			"10": "<sup>10</sup> Tarsi susipynę erškėčiai, tarsi įkaušę girtuokliai, jie deginami kaip sausi šiaudai.",
  			"11": "<sup>11</sup> Iš tavęs iškilo rezgantis piktus kėslus prieš VIEŠPATĮ niekšybės patarėjas.",
  			"12": "<sup>12</sup> Taip kalba VIEŠPATS: „Nors ir labai stiprūs bei gausūs, jie bus sunaikinti ir išnyks. Nors ir nuplakiau tave, daugiau nebeplaksiu.",
  			"13": "<sup>13</sup> O dabar nuimsiu nuo tavęs jungą ir sutraukysiu tavo pančius“.",
  			"14": "<sup>14</sup> Apie tave VIEŠPATS ištarė: „Savo vardo palikuonių daugiau nebeturėsi; iš tavo dievų namų išmesiu ir drožtą stabą, ir liedintą stabą; supilsiu tau kapą, nes tu niekam nebetinki“."
  		},
  		"2": {
  			"1": "<sup>1</sup> Žiūrėk! Kalnais žengia šauklys, nešantis gerą žinią, skelbiantis taiką! „Švęsk, Judai, savo šventes, vykdyk savo įžadus, nes niekada daugiau niekšas per tave nebežengs; jis visiškai sunaikintas!“",
  			"2": "<sup>2</sup> Griovėjas pakilo prieš tave. Budėk ant pylimų, stebėk kelią, juoskis kalaviją ant strėnų, sutelk visas savo jėgas!",
  			"3": "<sup>3</sup> Juk VIEŠPATS grąžina ne tik Jokūbo didybę, bet ir Izraelio didybę, nors plėšikai juos nuniokojo ir sunaikino jų atžalas.",
  			"4": "<sup>4</sup> Jo galiūnų skydai dažyti raudonai, kariai aprengti purpuru. Karo vežimai, tą dieną apžiūrimi prieš mūšį, – tarsi liepsnojantys deglai. Kovos žirgai stojasi piestu!",
  			"5": "<sup>5</sup> Gatvėmis pasiutusiai daužosi vežimai, aikštėmis darda šen ir ten. Jie atrodo lyg deglai, jie tvyksi lyg žaibai.",
  			"6": "<sup>6</sup> Jis šaukia savo drąsuolius, ir klupinėdami jie žengia pirmyn, skuba miesto mūrų link; skydų priedanga jau parengta.",
  			"7": "<sup>7</sup> Atsiveria upės vartai, ir tirpsta iš siaubo rūmai.",
  			"8": "<sup>8</sup> Jų valdovė varoma į nelaisvę; tarnaitės lydi ją, dejuodamos kaip balandžiai ir mušdamosi krūtinėn.",
  			"9": "<sup>9</sup> Nuo seniausių laikų Ninevė buvo tarsi vandenų tvenkinys. Dabar jie tvinsta. „Sustokite! Sustokite!“ – bet nė vienas negrįžta.",
  			"10": "<sup>10</sup> „Grobkite sidabrą, grobkite auksą! Lobiams nėra galo! Visokiausių brangenybių gausybė!“",
  			"11": "<sup>11</sup> Ninevė nusiaubta, nuniokota ir sunaikinta! Širdis alpsta, keliai linksta, visų strėnos pakirstos, visų veidai mirtinai išbalę!",
  			"12": "<sup>12</sup> Kas nutiko liūtų olai, liūtukų urvui, kur būvodavo liūtas bei liūtukai ir nebūdavo kam jų baidyti?",
  			"13": "<sup>13</sup> Gana pridraskė liūtas savo mažyliams ir prismaugė grobio savo liūtėms; jis pripildė savo olas grobio, savo urvus draskytos mėsos.",
  			"14": "<sup>14</sup> „Tikėk manimi, aš tavo priešas, – tai Galybių VIEŠPATIES žodis, – aš paversiu tavo karo vežimus dūmais, o tavo liūtukus suris kalavijas. Padarysiu galą tavo grobikavimui žemėje, nebebus girdėti daugiau tavo pasiuntinių balso."
  		},
  		"3": {
  			"1": "<sup>1</sup> Ak! Kruvinasis miestas skendi apgaulėje, kupinas grobio; nėra galo jo grobimui!",
  			"2": "<sup>2</sup> Botagai pliaukši, ratai darda, žirgai šuoliuoja, karo vežimai tarška!",
  			"3": "<sup>3</sup> Raiteliai puola, švytruoja kalavijai, žaibuoja ietys! Šūsnys žuvusiųjų, krūvos lavonų, nesuskaičiuojami užmuštieji; klumpama ant kūnų!",
  			"4": "<sup>4</sup> Dėl gausiai ištvirkaujančios kekšės, patrauklios kerėjimo valdovės, tautas pavergusios savo ištvirkavimais, o gentis – kerėjimu,",
  			"5": "<sup>5</sup> tikėk manimi, atėjau prieš tave, – tai Galybių VIEŠPATIES žodis. – Užversiu tau sijoną ant galvos, parodysiu tavo nuogumą tautoms ir tavo gėdą karalystėms.",
  			"6": "<sup>6</sup> Apmėtysiu tave nešvarumais, sudarkysiu tave ir paversiu tave siaubo reginiu.",
  			"7": "<sup>7</sup> Kas tik pamatys tave, tas trauksis nuo tavęs ir sakys: ‘Sunaikinta Ninevė! Kas ją apraudos?’ Kur rasiu, kas tave paguostų?",
  			"8": "<sup>8</sup> Argi tu geresnė už No Amoną, sėdėjusį prie Nilo, apsuptą iš visų pusių vandenų? Jūra buvo jo pylimai, o vandenys – sienos.",
  			"9": "<sup>9</sup> Kušas buvo jo stiprybė ir Egiptas, ir nesuskaičiuojami kiti. Jam padėjo Putas ir libiai.",
  			"10": "<sup>10</sup> Tačiau jis buvo ištremtas ir išėjo į nelaisvę; net jo mažyliai buvo ištaškyti prie kiekvieno gatvės kampo; burtai buvo mesti ir dėl jo kilmingųjų, ir visi didikai buvo surakinti grandinėmis.",
  			"11": "<sup>11</sup> Ir tu būsi girta, visiškai apsvaigusi; ir tu ieškosi apsaugos nuo priešo.",
  			"12": "<sup>12</sup> Visos tavo tvirtovės – kaip figmedžiai su ankstyvosiomis figomis; kam nors juos papurčius, figos krinta į valgančiojo burną.",
  			"13": "<sup>13</sup> Žiūrėk! Tavo kariai kaip moterys. Tavo krašto vartai patys atsivėrė tavo priešams, ugnis surijo tavo vartų velkes.",
  			"14": "<sup>14</sup> Prisisemk vandens apgulos metui, sustiprink įtvirtinimus; lipk į purvą, mink molį, pasidirbk kietų plytų!",
  			"15": "<sup>15</sup> Ten suris tave ugnis, paguldys tave kalavijas; jie suris tave kaip skėrių vikšrus. Dauginkitės kaip skėrių vikšrai, dauginkitės kaip skėriai!",
  			"16": "<sup>16</sup> Prisidarei sau pirklių daugiau negu danguje yra žvaigdžių. Skėriai išsirita ir nuskrenda.",
  			"17": "<sup>17</sup> Tavo didžiūnai – kaip skėriai, tavo raštvedžiai – kaip skėrių spiečiai, nutupiantys ant tvorų šaltą dieną. Saulei patekėjus, jie nuskrenda, ir nėra, kas žinotų, kur jie dingo.",
  			"18": "<sup>18</sup> Snaudžia tavo ganytojai, Asirijos karaliau, atgulė poilsio tavo kilmingieji. Tavo žmonės išblaškyti kalnuose, ir nėra kam jų surinkti.",
  			"19": "<sup>19</sup> Nepagydomas tavo sužalojimas, mirtina tavo žaizda. Kas tik girdi šią žinią apie tave, tas ploja rankomis. Juk kas nėra patyręs tavo negailestingo žiaurumo?“"
  		}
  	}
  };
  module.exports = book;