text: var book = {
  	"name": "Mokytojo",
  	"numChapters": 12,
  	"chapters": {
  		"1": {
  			"1": "<sup>1</sup> Mokytojo, Dovydo sūnaus, Jeruzalės karaliaus, žodžiai.",
  			"2": "<sup>2</sup> Miglų migla! – sako Mokytojas. Miglų migla! Viskas migla!",
  			"3": "<sup>3</sup> Kokia nauda žmogui iš viso jo sunkaus triūso, kuriuo jis triūsia po saule?",
  			"4": "<sup>4</sup> Viena karta nueina, kita ateina, bet žemė amžinai lieka ta pati.",
  			"5": "<sup>5</sup> Saulė teka ir leidžiasi, skubėdama į vietą, iš kurios pateka.",
  			"6": "<sup>6</sup> Vėjas pučia į pietus, paskui sukasi šiaurės link. Vis sukasi ir sukasi vėjas, grįždamas į tą patį sukinį.",
  			"7": "<sup>7</sup> Visos upės nuolat teka į jūrą, tačiau jūra niekada nebūna pilna. Į vietą, iš kurios išteka, upės vėl suteka.",
  			"8": "<sup>8</sup> Visi dalykai labiau varginantys, negu žmogus gali pasakyti. Akis žiūrėdama nepasisotina, ausis klausydama neprisipildo.",
  			"9": "<sup>9</sup> Kas buvo, tas vėl bus; kas įvyko, tai vėl įvyks. Po saule nieko nėra nauja!",
  			"10": "<sup>10</sup> Kartais apie kokį nors dalyką sakoma: „Žiūrėk, tai šis tas nauja!“ Betgi tas dalykas jau buvo šimtmečiais prieš mus.",
  			"11": "<sup>11</sup> Kaip dabar neatmenama buvusių dalykų, taip ateities dienomis būsiančių dalykų neatmins vėliau gyvensiantys žmonės.",
  			"12": "<sup>12</sup> Aš, Mokytojas, buvau Izraelio karalius Jeruzalėje.",
  			"13": "<sup>13</sup> Visa širdimi atsidėjau išmintingai tyrinėti ir nagrinėti visa, kas vyksta po dangumi. Kokia varginanti užduotis, Dievo duota žmonėms spręsti!",
  			"14": "<sup>14</sup> Mačiau visa, kas daroma po saule. Tikėk manimi, visa tai tik migla ir vėjų vaikymasis.",
  			"15": "<sup>15</sup> Kas kreiva, tas negali būti ištiesinta; ko trūksta, to negalima suskaičiuoti.",
  			"16": "<sup>16</sup> Tariau širdyje: „Štai įgijau daug išminties, daugiau už visus prieš mane gyvenusius Jeruzalėje. Mano širdis uoliai kaupė visokią išmintį ir išmanymą“.",
  			"17": "<sup>17</sup> Tačiau kai ėmiau širdimi pažinti išminties bei išmanymo prigimtį ir kvailybę bei paikybę, supratau, kad ir tai – tik vėjų vaikymasis.",
  			"18": "<sup>18</sup> Juk su didele išmintimi ateina ir daug rūpesčių; juo daugiau žinai, juo daugiau kankiniesi."
  		},
  		"2": {
  			"1": "<sup>1</sup> Tariau širdyje: „Puiku! Leisiu sau mėgautis malonumais. Paragauk malonumų!“ Bet, tikėk manimi, ir tai buvo migla.",
  			"2": "<sup>2</sup> Apie juoką sakiau: „Kvailystė!“ Apie džiaugsmą: „Kas iš to?“",
  			"3": "<sup>3</sup> Sumaniau ištirti, kaip paskatinti savo kūną vynu, nors mano širdis ir buvo užsiėmusi išmintimi; ryžausi atsiduoti kvailystei, norėdamas suprasti, ar gera mirtingiesiems tai daryti per keletą jų gyvenimo po dangumi dienų.",
  			"4": "<sup>4</sup> Ėmiausi didelių darbų. Stačiausi namų, veisiausi vynuogynų.",
  			"5": "<sup>5</sup> Įsirengiau sodų bei parkų ir pasisodinau juose visokių rūšių vaismedžių.",
  			"6": "<sup>6</sup> Įsitaisiau vandens tvenkinių augančio miško medžiams laistyti.",
  			"7": "<sup>7</sup> Įsigijau vergų ir vergių. Vergai gimė ir mano namuose. Turėjau taip pat didžiulių galvijų bandų bei avių kaimenių, didesnių negu visų kitų, buvusių prieš mane Jeruzalėje.",
  			"8": "<sup>8</sup> Susikroviau sidabro bei aukso ir karalių bei valstybių turtų. Apsirūpinau dainininkais – vyrais ir moterimis, visais mirtingųjų malonumais ir daugybe sugulovių.",
  			"9": "<sup>9</sup> Taip tapau didis. Viršijau visus buvusius prieš mane Jeruzalėje. Be to, ir išmintis manęs nepaliko.",
  			"10": "<sup>10</sup> Nieko, ko mano akys norėjo matyti, joms neatsakiau. Nė savo širdžiai neatsakiau jokio malonumo. Iš tikrųjų mano širdžiai teikė malonumo visas mano triūsas, ir tai buvo atlygis už visą mano triūsą.",
  			"11": "<sup>11</sup> Tuomet apsvarsčiau visa, ką mano rankos buvo padariusios, ir sunkų triūsą, kurį buvau įdėjęs. Tikėk manimi, visa tai tik migla ir vėjų vaikymasis! Nebuvo nieko naudinga po saule!",
  			"12": "<sup>12</sup> Ėmiausi svarstyti, vertindamas išmintį, kvailybę ir paikybę, nes ką darys žmogus, atėjęs po karaliaus? Tik tai, ką karalius buvo daręs!",
  			"13": "<sup>13</sup> Suvokiau, kad išmintis pranoksta kvailybę, kaip šviesa pranoksta tamsą.",
  			"14": "<sup>14</sup> Išmintingasis kaktoje turi akis, o kvailasis grabaliojasi tamsoje. Tačiau žinojau, kad juodu abu ištinka toks pat likimas.",
  			"15": "<sup>15</sup> Tariau sau širdyje: „Jeigu kvailojo likimas ištiks ir mane, tai kodėl turėčiau būti išmintingas? Kokia man iš to nauda?“ Taigi suvokiau širdyje, kad ir tai tik migla!",
  			"16": "<sup>16</sup> Juk nėra nei išmintingųjų, nei kvailųjų išliekančio atminimo, nes ateities dienomis vieni ir kiti bus užmiršti. Tad kaip gali išmintingasis mirti lygiai taip, kaip miršta kvailasis!",
  			"17": "<sup>17</sup> Pradėjau bodėtis gyvenimu, nes visa, kas vyksta po saule, man kėlė nerimą. Visa tai tik migla ir vėjų vaikymasis!",
  			"18": "<sup>18</sup> Matydamas, kad turiu palikti žmogui, ateinančiam po manęs, bodėjausi visais savo triūso vaisiais, kuriuos buvau sukaupęs po saule.",
  			"19": "<sup>19</sup> Kas žino, koks jis bus? Ar išmintingas, ar kvailas? Tačiau jis tvarkys visus mano triūso ir išminties vaisius po saule! Tai irgi migla!",
  			"20": "<sup>20</sup> Vėl mano širdis puolė į neviltį dėl visų triūso vaisių, kuriuos buvau sukaupęs po saule.",
  			"21": "<sup>21</sup> Juk ne sykį žmogus, išmintingai triūsęs, kupinas išmanymo ir įgūdžių, privalo palikti visa, ką turi, jokio darbo į tai neįdėjusiam žmogui. Tai irgi migla ir didelis blogis.",
  			"22": "<sup>22</sup> Tad kokia nauda mirtingajam iš viso jo triūso ir rūpinimosi, kurį turėjo pakelti po saule?",
  			"23": "<sup>23</sup> Juk visos jo dienos kupinos skausmo, o jo užsiėmimas – apmaudas; net naktį jo širdis neturi ramybės. Tai irgi migla!",
  			"24": "<sup>24</sup> Tad nieko nėra geriau žmogui, kaip valgyti bei gerti ir rasti pasitenkinimo savo triūse. Net tai, kaip pastebėjau, ateina iš Dievo rankos.",
  			"25": "<sup>25</sup> Juk kas be jo turės ko valgyti ir ras pasitenkinimo?",
  			"26": "<sup>26</sup> Iš tikrųjų žmogui, kuris jam patinka, Dievas suteikia išminties, išmanymo ir džiaugsmo. O nusidėjėliui jis užkrauna vargą rinkti ir kaupti nuosavybę, kad būtų atiduota tam, kuris patinka Dievui. Tai irgi migla ir vėjų vaikymasis!"
  		},
  		"3": {
  			"1": "<sup>1</sup> Viskam yra metas, ir kiekvienam reikalui tinkamas laikas po dangumi.",
  			"2": "<sup>2</sup> Laikas gimti ir laikas mirti, laikas sodinti ir laikas rauti, kas pasodinta.",
  			"3": "<sup>3</sup> Laikas žudyti ir laikas gydyti, laikas griauti ir laikas statyti.",
  			"4": "<sup>4</sup> Laikas verkti ir laikas juoktis, laikas gedėti ir laikas šokti.",
  			"5": "<sup>5</sup> Laikas išmėtyti akmenis ir laikas juos surinkti, laikas glamonėtis ir laikas nesiglamonėti.",
  			"6": "<sup>6</sup> Laikas ieškoti ir laikas pamesti, laikas laikyti ir laikas išmesti.",
  			"7": "<sup>7</sup> Laikas perplėšti ir laikas susiūti, laikas tylėti ir laikas kalbėti.",
  			"8": "<sup>8</sup> Laikas mylėti ir laikas nekęsti, laikas karui ir laikas taikai.",
  			"9": "<sup>9</sup> Tad kokia nauda dirbančiajam iš jo triūso?",
  			"10": "<sup>10</sup> Stebėjau užsiėmimus, kuriais užsiimti žmonėms Dievas lėmė.",
  			"11": "<sup>11</sup> Visa, ką jis daro, tinkama tam laikui. Be to, jis įdiegė amžinybę į jų širdį, bet žmogus negali perprasti nei pradžios, nei pabaigos to, ką Dievas daro.",
  			"12": "<sup>12</sup> Taip suvokiau, kad žmogui nėra nieko geriau, kaip būti laimingam ir patirti malonumo savo gyvenime.",
  			"13": "<sup>13</sup> Iš tikrųjų, kai žmogus gali valgyti, gerti ir savo užsiėmime rasti pasitenkinimo, tai Dievo dovana.",
  			"14": "<sup>14</sup> Suvokiau, kad visa, ką Dievas daro, išliks amžinai: nieko negalima prie to pridėti, nieko negalima iš to atimti. Taip Dievas veikia, kad žmonės jaustų jam pagarbą.",
  			"15": "<sup>15</sup> Tai, kas jau buvo, vyksta dabar; tai, kas dar turi būti, jau seniai yra buvę. Dievas pasirūpina tuo, kas reikalauja jo dėmesio.",
  			"16": "<sup>16</sup> Be to, mačiau po saule, kad vietoj teisingumo buvo nedorybė ir vietoj teisumo buvo nedorybė.",
  			"17": "<sup>17</sup> Širdyje sau tariau: „Ir teisuolį, ir nedorėlį teis Dievas, nes kiekvienam reikalui ir kiekvienam įvykiui skirtas laikas“.",
  			"18": "<sup>18</sup> Tada apie žmones širdyje sau tariau: „Tai Dievas juos ištirs ir parodys, kad viduje jie tik gyvuliai“.",
  			"19": "<sup>19</sup> Juk žmonių ir gyvulių likimas yra toks pat. Ir vieni, ir kiti miršta, nes turi tą patį gyvybės alsavimą. Žmogus nepranoksta gyvulio, nes visa tai migla.",
  			"20": "<sup>20</sup> Abu eina į tą pačią vietą, abu yra iš dulkių ir abu į dulkes sugrįžta.",
  			"21": "<sup>21</sup> Kas žino, ar žmogaus gyvybės alsavimas kyla aukštyn, ar gyvulio gyvybės alsavimas leidžiasi žemyn, į žemę?",
  			"22": "<sup>22</sup> Tad suvokiau, kad žmogui nėra nieko geriau, kaip rasti pasitenkinimo savo užsiėmime, nes tai jo dalia. Kas įgalins jį pamatyti, kas bus po jo?"
  		},
  		"4": {
  			"1": "<sup>1</sup> Paskui ėmiausi svarstyti visus smurto veiksmus, atliekamus po saule. Mačiau nuskriaustųjų ašaras. Nebuvo, kas juos paguostų! Iš jų engėjų rankos kyla smurtas, ir nėra kam juos paguosti!",
  			"2": "<sup>2</sup> Mirusiuosius, jau seniai susitikusius su mirtimi, laikiau laimingesniais už tuos, kurie dar turi gyventi.",
  			"3": "<sup>3</sup> Laimingesnis už vienus ir kitus tas, kuris dar nėra gimęs ir matęs nedorų darbų, daromų po saule.",
  			"4": "<sup>4</sup> Pastebėjau, kad visas triūsas ir darbo įgūdžiai kyla iš žmogaus pavydo artimui. Tai irgi migla ir vėjų vaikymasis!",
  			"5": "<sup>5</sup> Kvailasis sudeda rankas ir minta savo kūnu.",
  			"6": "<sup>6</sup> Geriau viena sauja su poilsiu, negu dvi saujos su triūsu ir vėjų vaikymusi!",
  			"7": "<sup>7</sup> Mačiau ir kitą pavyzdį miglos po saule –",
  			"8": "<sup>8</sup> vienišą žmogų be jokio bičiulio, be sūnaus ir be brolio. Tačiau visam jo triūsui nėra galo, ir jo akys nepasisotina turtais. „Kam gi triūsiu, – klausia jis savęs, – atsisakydamas pasitenkinimo?“ Tai irgi migla ir blogas užsiėmimas!",
  			"9": "<sup>9</sup> Dviem geriau negu vienam, nes jie gauna didesnį atlygį už savo triūsą.",
  			"10": "<sup>10</sup> Jei vienas iš jų suklumpa, kitas padeda bičiuliui atsikelti. Vargas vienišam žmogui! Juk kai jis suklumpa, nėra kam jį pakelti.",
  			"11": "<sup>11</sup> Panašiai dviese, miegodami kartu, šildo vienas kitą. O kaip gali vienas miegodamas šiltai jaustis?",
  			"12": "<sup>12</sup> Vienišą žmogų lengva įveikti, du gali vienam sėkmingai pasipriešinti. Trilinką virvę nutraukti nelengva.",
  			"13": "<sup>13</sup> Geriau būti jaunuoliu – vargšu, bet išmintingu, negu karaliumi – senu ir sukvailėjusiu, nebekreipiančiu dėmesio į patarimą.",
  			"14": "<sup>14</sup> Juk pirmasis gali net iš kalėjimo išeiti ir tapti karaliumi, tuo tarpu pastarasis, net gimęs karaliumi, gali tapti elgeta.",
  			"15": "<sup>15</sup> Stebėjau visus gyvenančius po saule būriuojantis prie jauno įpėdinio, turinčio žengti į karaliaus vietą.",
  			"16": "<sup>16</sup> Bet begalinė žmonių daugybė ateityje juo visiškai nesidžiaugs. Tai irgi migla ir vėjų vaikymasis!",
  			"17": "<sup>17</sup> Būk apdairus, kai keli koją į Dievo Namus. Geriau eik klausytis negu atnašauti kvailųjų auką, nes jie nežino, kaip susilaikyti nuo pikta."
  		},
  		"5": {
  			"1": "<sup>1</sup> Niekada neskubėk kalbėti ir neleisk savo širdžiai tarti žodžio Dievo akivaizdoje, nes Dievas danguje, o tu žemėje. Taupyk savo žodžius.",
  			"2": "<sup>2</sup> Kaip slogūs sapnai ateina po didelių rūpesčių, taip kvailą šneką lydi žodžių srautas.",
  			"3": "<sup>3</sup> Kai duodi įžadą Dievui, nedelsk jo vykdyti, nes kvailas jam neteikia malonumo. Įvykdyk, ką pažadi.",
  			"4": "<sup>4</sup> Geriau įžado visai neduoti negu duoti ir nevykdyti.",
  			"5": "<sup>5</sup> Neleisk savo lūpoms tavęs vesti į kaltę ir nesakyk jo atstovo akivaizdoje: „Tai buvo klaida!“ Kodėl Dievas turėtų pykti ant tavęs už tuos žodžius ir naikinti tavo rankų darbus?",
  			"6": "<sup>6</sup> Su sapnų gausa ateina ir migla bei žodžių srautas. Todėl turėk pagarbios Dievo baimės!",
  			"7": "<sup>7</sup> Kai kur nors matai vargšų priespaudą, teisių ir teisingumo pažeidimą, nenustebk. Juk kiekvieną pareigūną prižiūri aukštesnis pareigūnas, o virš jų yra dar aukštesni.",
  			"8": "<sup>8</sup> Visa apsvarsčius, kraštui naudinga, kad dirbamą žemę prižiūrėtų karalius.",
  			"9": "<sup>9</sup> Pinigus mėgstantis niekada nepasisotina pinigais, nė turtus mėgstantis – pelnu. Tai irgi migla!",
  			"10": "<sup>10</sup> Kur daugėja gėrybių, ten daugėja ir jas valgančių. O koks pelnas savininkui? Nebent savo akis juo paganyti!",
  			"11": "<sup>11</sup> Darbininko miegas saldus, ar jis mažai ar daug valgė, o turtuolio perteklius neleidžia jam miegoti.",
  			"12": "<sup>12</sup> Skaudus blogis, kurį mačiau po saule, buvo turtai, laikyti savininko nelaimės atvejui.",
  			"13": "<sup>13</sup> Verslas nenusisekė, ir tie turtai prarasti. Jam gimė sūnus, bet jis nebeturi nieko jam palikti.",
  			"14": "<sup>14</sup> Kaip nuogas atėjo iš motinos įsčių, taip turi ir iškeliauti. Iš savo triūso vaisių jis nieko negali pasiimti.",
  			"15": "<sup>15</sup> Iš tikrųjų tai skaudus blogis! Kaip atėjo, taip ir iškeliaus. Tad kokia nauda triūsti vėjais?",
  			"16": "<sup>16</sup> Be to, per visas savo gyvenimo dienas jis valgo tamsoje su dideliu apmaudu, širdgėla ir pykčiu.",
  			"17": "<sup>17</sup> Štai ką suvokiau iš tikrųjų esant gera: žmogus turėtų valgyti ir gerti bei mėgautis visais savo triūso vaisiais po saule per tas suskaičiuotas gyvenimo dienas, kurias Dievas jam yra davęs. Juk tokia jo dalia!",
  			"18": "<sup>18</sup> Be to, kai tik Dievas suteikia žmogui turtų ar nuosavybės, jis leidžia jam ir mėgautis jais, sutikti su savo dalia ir džiaugtis savo triūso vaisiais. Tai Dievo dovana!",
  			"19": "<sup>19</sup> Toks žmogus vargu ar niūriai žvelgs į savo gyvenimo dienas, nes Dievas leidžia jam mėgautis savo širdies džiaugsmu."
  		},
  		"6": {
  			"1": "<sup>1</sup> Ir kitą blogį, labai slegiantį žmogų, mačiau po saule.",
  			"2": "<sup>2</sup> Kartais Dievas suteikia žmogui tiek turtų, nuosavybės ir garbės, kad jam netrūksta nieko, ko jis trokšta, tačiau Dievas neleidžia jam iš to patirti malonumo. Vietoj jo iš to patiria malonumo svetimas žmogus. Tai irgi migla ir skaudus blogis!",
  			"3": "<sup>3</sup> Net jeigu žmogui gimtų šimtas vaikų ir jis gyventų daug metų, sulauktų senyvo amžiaus, bet pats savo turtais iki soties nepasinaudotų, man atrodo, kad negyvas gimęs kūdikis būtų už jį laimingesnis.",
  			"4": "<sup>4</sup> Nors jis tik kaip migla ateina ir į tamsą išeina, nors jo vardą dengia tamsa ir jis neturi kapo,",
  			"5": "<sup>5</sup> nors jis niekada nematė saulės ir nieko nepažino, vis vien negyvas gimęs kūdikis ilsisi ramiau už aną.",
  			"6": "<sup>6</sup> Net jeigu žmogus ir dusyk po tūkstantį metų gyventų, bet nerastų pasitenkinimo, tai argi abu jie neina į vieną ir tą pačią vietą?",
  			"7": "<sup>7</sup> Visi žmogaus triūso vaisiai tenka jo burnai, tačiau jo troškimas niekada nebūna patenkinamas.",
  			"8": "<sup>8</sup> Tad kuo išmintingajam geriau negu kvailajam? Kas iš to vargšui, mokančiam gerai elgtis su žmonėmis?",
  			"9": "<sup>9</sup> Geriau tai, ką akimis matai, negu tai, ką troškimu apčiuopi. Tai irgi migla ir vėjų vaikymasis!",
  			"10": "<sup>10</sup> Kas tik įvyksta, tas jau seniai buvo numatyta ir žinoma, kad įvyks. Žmogus negali ginčytis su stipresniu už save.",
  			"11": "<sup>11</sup> Dažnai juo daugiau žodžių, juo daugiau miglos. Tad kokia žmogui iš to nauda?",
  			"12": "<sup>12</sup> Kas gali žinoti, kas geriausia žmogaus gyvenime per tas kelias jo gyvenimo dienas, kurios dingsta tarsi šešėlis? Arba kas gali pasakyti žmogui, kas po jo bus po saule?"
  		},
  		"7": {
  			"1": "<sup>1</sup> Geras vardas vertesnis už kvapų aliejų, mirties diena vertesnė už gimimo dieną.",
  			"2": "<sup>2</sup> Verčiau eiti į namus, kur gedima, negu į namus, kur puotaujama, nes toks kiekvieno žmogaus galas, ir gyvieji tesideda tai į širdį.",
  			"3": "<sup>3</sup> Verčiau liūdėti, negu juoktis, nes po liūdnu veidu gali slėptis linksma širdis.",
  			"4": "<sup>4</sup> Išmintingųjų širdį patraukia gedulo namai, o kvailųjų širdis – pramogų namuose.",
  			"5": "<sup>5</sup> Verčiau klausytis išmintingo žmogaus papeikimo negu kvailo žmogaus pagyrimo.",
  			"6": "<sup>6</sup> Juk kvailųjų vėjavaikiškumas – lyg erškėčiai, spragsintys po katilu. Tai irgi migla!",
  			"7": "<sup>7</sup> Iš tikrųjų engimas net išmintingąjį gali sukvailinti, o kyšis – sugadinti širdį.",
  			"8": "<sup>8</sup> Reikalo pabaiga vertesnė už pradžią; kantri dvasia vertingesnė negu išpuikusi.",
  			"9": "<sup>9</sup> Neskubėk supykti, nes pyktis glaudžiasi prie kvailojo krūtinės.",
  			"10": "<sup>10</sup> Nesakyk: „Tad kaip gali būti, kad seniau buvo geriau negu dabar?“ – nes neišmintinga kelti tokį klausimą.",
  			"11": "<sup>11</sup> Išmintis taip pat vertinga, kaip vertingas paveldas, ir naudinga tiems, kurie mėgaujasi saule.",
  			"12": "<sup>12</sup> Juk išminties teikiama ūksmė – kaip pinigų ūksmė, o išmanymo nauda tokia: išmintis jos turinčiam teikia gyvastį.",
  			"13": "<sup>13</sup> Apsvarstyk Dievo darbus! Kas gali ištiesinti, ką jis padarė kreiva?",
  			"14": "<sup>14</sup> Gerą dieną džiaukis gerove, o nelaimės dieną svarstyk: abi – ir viena, ir kita – yra Dievo darbas. Taigi žmogus negali jam dėl ko nors skųstis.",
  			"15": "<sup>15</sup> Per savo trumpą gyvenimą mačiau du dalykus: kartais teisus žmogus pražūva, nepaisant jo teisumo, ir kartais nedorėlis išlieka, nepaisant jo nedorumo.",
  			"16": "<sup>16</sup> Neperdėk, būdamas teisus, ir neperdėk, būdamas išmintingas. Kam gi turėtum save pražudyti?",
  			"17": "<sup>17</sup> Neperdėk, būdamas nedoras, ir nebūk kvailas. Kam gi turėtumei mirti prieš laiką?",
  			"18": "<sup>18</sup> Geriausia, kad vieno laikytumeis, bet ir nuo kito rankos neatitrauktum, nes kas bijo Dievo, tam su abiem seksis.",
  			"19": "<sup>19</sup> Išmintis gina išmintingąjį geriau negu dešimt mieste esančių didžiūnų.",
  			"20": "<sup>20</sup> Iš tikrųjų nėra žemėje nė vieno žmogaus, kuris būtų toks teisus, jog tik gerai elgtųsi ir niekada nenusidėtų.",
  			"21": "<sup>21</sup> Pagaliau nekreipk dėmesio į visa, ką žmonės kalba, kad neišgirstum savo vergo tave keikiant.",
  			"22": "<sup>22</sup> Juk savo širdyje žinai, kad dažnai esi keikęs kitus.",
  			"23": "<sup>23</sup> Visa tai tyriau išmintimi. Tariau: „Būsiu išmintingas“. Bet išmintis liko toli nuo manęs.",
  			"24": "<sup>24</sup> Toli visa, kas buvo, ir giliai giliai palaidota. Kas gali tai išaiškinti?",
  			"25": "<sup>25</sup> Atsidėjau širdimi pažinti, tirti, ieškoti išminties bei dalykų supratimo norėdamas suvokti, kad nedorumas kvailas, o kvailybė – beprotybė.",
  			"26": "<sup>26</sup> Man moteris kartesnė už mirtį. Ji – spąstai, jos širdis – žabangos, o rankos – pančiai. Kas patinka Dievui, tas jos išvengs, bet kas nusideda, tą ji pagaus.",
  			"27": "<sup>27</sup> Štai ką radau, sako Mokytojas, kai dėjau vieną dalyką prie kito, ieškodamas jų supratimo.",
  			"28": "<sup>28</sup> O štai ko dar tebeieškau, nors nesėkmingai: vieną vyrą iš tūkstančio užtikau, bet nė vienos moters tarp jų niekada neradau.",
  			"29": "<sup>29</sup> Taigi radau viena: Dievas padarė žmoniją dorą, bet žmonės leidosi į svarstymus."
  		},
  		"8": {
  			"1": "<sup>1</sup> Kas gali lygintis su išminčiumi ir visa tai paaiškinti? „Žmogaus išmintis taip apšviečia jo veidą, kad sušvelnėja griežti jo bruožai“.",
  			"2": "<sup>2</sup> Kaip esi prisiekęs Dievui, taip ir vykdyk, ką karalius įsako.",
  			"3": "<sup>3</sup> Neskubėk pasišalinti iš karaliaus akivaizdos, nors reikalas tau ir labai nemalonus būtų, nes jis daro, kas tik jam patinka.",
  			"4": "<sup>4</sup> Kadangi karaliaus žodis galingas, kas gali jam sakyti: „Kodėl taip darai?“",
  			"5": "<sup>5</sup> Kas paklūsta įsakymui, tas nepatiria jokios žalos. Išminčiaus širdis žino laiką ir nuosprendį,",
  			"6": "<sup>6</sup> nes kiekvienam dalykui yra ir laikas, ir nuosprendis. Savo didelei nelaimei, žmogus",
  			"7": "<sup>7</sup> nežino, kas įvyks, ir kas jam gali pasakyti, kaip tai įvyks?",
  			"8": "<sup>8</sup> Kaip žmogus negali suvaldyti vėjo ar pasilaikyti gyvybės alsavimo, taip jis negali nustatyti savo mirties dienos. Tas mūšis neišvengiamas, o nedorumas bejėgis išgelbėti savo šeimininką.",
  			"9": "<sup>9</sup> Visus tuos dalykus suvokiau svarstydamas visa, ką žmonės po saule daro, kai žmogus užvaldo kitą žmogų jo nenaudai.",
  			"10": "<sup>10</sup> Taip pat mačiau nedorėlių, išeinančių iš šventosios vietos ir nešamų laidoti. Tuo tarpu tie, kurie dorai elgdavosi, pamiršti. Tai irgi migla!",
  			"11": "<sup>11</sup> Kadangi bausmė už nedorus darbus vykdoma ne tuoj pat, žmogaus širdis įsidrąsina daryti pikta.",
  			"12": "<sup>12</sup> Nusidėjėlis gali daryti pikta šimtą kartų ir nepaisydamas to ilgai gyventi. Žinau, kad bus gera bijantiems Dievo, nes jie garbina jo Artumą,",
  			"13": "<sup>13</sup> bet nebus gera nedorėliui. Savo dienų jis nepailgins kaip šešėlio, nes negarbina Dievo.",
  			"14": "<sup>14</sup> Žemėje pasitaiko – tai irgi migla, – kad doram žmogui kartais atlyginama pagal nedorėlio darbus, o nedorėliui – pagal gero žmogaus darbus. Kaip sakiau, tai irgi migla!",
  			"15": "<sup>15</sup> Užtat labai vertinu malonumą. Juk žmogui po saule nėra nieko geriau, kaip valgyti, gerti ir mėgautis gyvenimu, nes tai lydės jį triūsiant per visas gyvenimo dienas, kurias Dievas jam suteiks po saule.",
  			"16": "<sup>16</sup> Kai atsidėjau iš širdies mokytis išminties ir stebėti darbus, kuriuos žmogus atlieka žemėje, apsieidamas net be miego dieną ir naktį,",
  			"17": "<sup>17</sup> pamačiau, kad visa tai Dievo darbas. Iš tikrųjų žmogus negali išsiaiškinti viso vyksmo po saule. Nors žmogus ir stropiai triūstų ieškodamas, jis neišsiaiškins. Juk išminčiai, nors ir tariasi žiną, negali to išsiaiškinti."
  		},
  		"9": {
  			"1": "<sup>1</sup> Iš tikrųjų, svarstydamas visa tai širdimi, supratau, kad net teisiųjų ir išmintingųjų darbai Dievo rankose. Ar tai meilė, ar neapykanta, žmogus nepajėgia suprasti!",
  			"2": "<sup>2</sup> Juk toks pat likimas ištinka visus: teisųjį ir nedorėlį, gerąjį ir blogąjį, švarųjį apeigoms ir nešvarųjį, atnašaujantį auką ir neatnašaujantį aukos, tiek dorąjį, tiek nusidėjėlį, tiek žmogų, kuris prisiekia, tiek žmogų, kuris bijo prisiekti.",
  			"3": "<sup>3</sup> Tarp blogybių, vykstančių po saule, visų blogiausia tai, kad toks pat likimas ištinka visus. Vadinasi, žmonių širdys kupinos nedorumo, ir kolei jie gyvi, kvailybė tykoja jų širdyje, o paskui jie nueina pas mirusiuosius!",
  			"4": "<sup>4</sup> Iš tikrųjų žmogus gyvųjų draugėje turi viltį: verčiau būti gyvu šunimi negu negyvu liūtu!",
  			"5": "<sup>5</sup> Juk gyvieji žino, kad turės mirti, o mirusieji nebežino nieko. Nebėra jiems daugiau atlygio, net jų atminimas užmirštas.",
  			"6": "<sup>6</sup> Jų meilė, neapykanta, pavydas jau seniai pradingo. Niekada daugiau jie nebeturės dalies tame, kas vyksta po saule.",
  			"7": "<sup>7</sup> Taigi eikš, valgyk duoną su džiaugsmu ir gerk vyną linksma širdimi, nes Dievas jau seniai patvirtino, ką darai.",
  			"8": "<sup>8</sup> Tebūna tavo drabužiai visuomet šviežiai išskalbti, tenestokoja tavo galva kvapaus aliejaus!",
  			"9": "<sup>9</sup> Mėgaukis gyvenimu su žmona, kurią myli, per visas savo trapaus gyvenimo dienas, kurias jis tau po saule suteikia, per visas trapias savo dienas! Tai tavo dalis gyvenime ir tavo triūse, kuriuo triūsi po saule.",
  			"10": "<sup>10</sup> Visa, ką tik tavo ranka imasi daryti, daryk visomis jėgomis, nes jokios veiklos, jokių sumanymų, jokio išmanymo, jokios išminties nebebus Šeole, į kurį esi pakeliui.",
  			"11": "<sup>11</sup> Be to, pastebėjau po saule, kad greitieji ne visuomet laimi lenktynes, narsuoliai ne visuomet nugali kovoje, išmintingieji ne visuomet užsidirba sau pragyvenimą, gudrieji ne visuomet tampa turtingi ir mokytieji ne visuomet įgyja palankumo, nes nesėkmės metas ištinka juos visus.",
  			"12": "<sup>12</sup> Mat žmogus savo nesėkmės meto nė žinoti negali. Tarsi žuvis, pagauta lemtingu tinklu, tarsi paukščiai, patekę į kilpas, yra nesėkmės pagauti mirtingieji, kai ji staiga juos užklumpa.",
  			"13": "<sup>13</sup> Be to, mačiau po saule ir tokį išminties atvejį. Man jis pasirodė labai reikšmingas.",
  			"14": "<sup>14</sup> Buvo vienas mažas miestas. Nedaug jame buvo gyventojų. Jo pulti atžygiavo galingas karalius. Pastatęs aukštus apgulos bokštus, jis apsupo jį.",
  			"15": "<sup>15</sup> Tame mieste gyvenęs beturtis išminčius savo išmintimi išgelbėjo miestą. Bet vėliau šio beturčio žmogaus niekas neatminė.",
  			"16": "<sup>16</sup> Tad tariau: „Išmintis veiksmingesnė už nuogą jėgą, tačiau beturčio žmogaus išmintis nevertinama, ir jo žodžių nepaisoma“.",
  			"17": "<sup>17</sup> Išmintingųjų ramiai tartų žodžių paisoma mieliau, negu kvailių valdovo riksmo!",
  			"18": "<sup>18</sup> Išmintis vertesnė už karo ginklus, bet vienui vienas nedorėlis daug gera sugadina."
  		},
  		"10": {
  			"1": "<sup>1</sup> Viena negyva musė gali sugadinti visą kvapųjį aliejų! Maža kvailystė nusveria išmintį ir pagarbą.",
  			"2": "<sup>2</sup> Išmintingo žmogaus širdis veda jį į dešinę, kvailojo – į kairę.",
  			"3": "<sup>3</sup> Kvailasis ir kelyje būdamas stokoja nuovokos, nes skelbia visiems be išimties, kad jis kvailas.",
  			"4": "<sup>4</sup> Jei kiltų ant tavęs valdovo pyktis, nepasitrauk iš savo vietos, nes pykčiui aprimus atleidžiamos didelės kaltės.",
  			"5": "<sup>5</sup> Mačiau po saule kitą blogį tarsi klaidą, kylančią iš paties valdovo:",
  			"6": "<sup>6</sup> kvailybė iškelta į daugelį aukštų vietų, o turtingieji turi sėdėti ant žemų krėslų.",
  			"7": "<sup>7</sup> Mačiau raitų vergų ir pėsčiomis einančių didžiūnų, tarsi jie būtų vergai.",
  			"8": "<sup>8</sup> Kas kasa duobę, tas įpuls į ją; kas ardo akmeninę tvorą, tą įgels gyvatė.",
  			"9": "<sup>9</sup> Kas skaldo akmenis, tą jie sužeis; kas kerta medžius, tam jie sukels pavojų.",
  			"10": "<sup>10</sup> Jei kirvis būtų atšipęs ir žmogus prieš tai jo nepagaląstų, reikėtų įtempti jėgas. Sėkmingiau – pasinaudoti išmintimi.",
  			"11": "<sup>11</sup> Jei gyvatė įgelia, kol dar nebuvo apkerėta, tai jokios naudos kerėtojui.",
  			"12": "<sup>12</sup> Išmintingo žmogaus žodžiai jam laimi palankumą, o ką kvailasis sako, tai jį pražudo;",
  			"13": "<sup>13</sup> jo žodžiai prasideda nesąmone, o šneka baigiasi visiška kvailyste.",
  			"14": "<sup>14</sup> Kvailasis tiesiog daugina žodžius! Nė vienas nežino, ką atneš ateitis; kas gali kam nors pasakyti, kas įvyks po jo?",
  			"15": "<sup>15</sup> Kvailojo triūsas taip jį nuvargina, kad jis net nebežino, kaip nueiti į miestą.",
  			"16": "<sup>16</sup> Vargas tau, šalie, kurios karalius jaunuolis ir kurios didžiūnai pradeda puotauti ryto metą!",
  			"17": "<sup>17</sup> Laiminga tu, šalie, kurios karalius iš kilmingųjų ir kurios didžiūnai puotauja tinkamu laiku, santūriai, o ne kaip girtuokliai!",
  			"18": "<sup>18</sup> Dėl tingumo įlinksta sijos, dėl tingių rankų prilaša į trobą.",
  			"19": "<sup>19</sup> Puota keliama pramogai, vynas daro gyvenimą linksmesnį, ir pinigai viskam naudingi.",
  			"20": "<sup>20</sup> Net tarp savo artimųjų neniekink karaliaus, net savo miegamajame nekeik turtuolio, nes padangių paukščiai gali nunešti tavo balsą, sparnuotis gali pasakyti, ką tu sakei."
  		},
  		"11": {
  			"1": "<sup>1</sup> Mesk savo duoną į vandenis, ir po daugelio dienų ją atrasi.",
  			"2": "<sup>2</sup> Išdalyk, ką turi, septyniems ar net aštuoniems, nes nežinai, kokia nelaimė gali ištikti žemę.",
  			"3": "<sup>3</sup> Kai debesys pilni vandens, jie palaisto lietumi žemę; kad ir kur medis kristų, į pietus ar į šiaurę, kur kris, ten jis ir gulės.",
  			"4": "<sup>4</sup> Kas paiso vėjo, niekada nesės, o kas stebi debesis, niekada nepjaus.",
  			"5": "<sup>5</sup> Kaip nežinai, kokiu keliu ateina gyvybės alsavimas į kaulus motinos įsčiose, taip nežinai, kaip Dievas elgiasi Visatoje.",
  			"6": "<sup>6</sup> Rytą sėk savo sėklą, iki vakaro neleisk savo rankoms ilsėtis, nes niekada nežinai, ar šis, ar anas darbas pasiseks, o gal abu bus sėkmingi.",
  			"7": "<sup>7</sup> Smagi dienos šviesa, malonu akims matyti saulę.",
  			"8": "<sup>8</sup> Nors žmogus ir daug metų gyventų, jais visais tesimėgauja prisimindamas, kad bus daug tamsių dienų. Visa, kas ateina, yra migla!",
  			"9": "<sup>9</sup> Džiūgauk, jaunuoli, kol esi jaunas! Leisk savo širdžiai mėgautis savo jaunystės dienomis. Eik, kur veda tavo širdies troškimai, daryk, kas patinka tavo akims, tačiau žinok, kad dėl viso to tave Dievas pašauks į teismą.",
  			"10": "<sup>10</sup> Iš savo širdies pašalink rūpestį ir neapsunkink savęs, nes jaunystė ir gyvenimo aušra yra migla!"
  		},
  		"12": {
  			"1": "<sup>1</sup> Atmink Kūrėją savo jaunystės dienomis, dar skausmo dienoms neatėjus ir dar neatėjus metams, apie kuriuos sakysi: „Man jie nemalonūs!“ –",
  			"2": "<sup>2</sup> dar neužtemus saulės, mėnulio ir žvaigždžių šviesai ir lietų nešantiems debesims nesugrįžus.",
  			"3": "<sup>3</sup> Tai dienai atėjus, namų sargai drebės ir galiūnai sukniubs, malėjos liausis malusios, nes jų mažai beliko, o žvelgiantys pro langą matys tamsą,",
  			"4": "<sup>4</sup> kai durys į gatvę uždaromos, ir girnų garsas tilstelėja, kai paukščio giesmė vis silpnėja ir visi dainingi garsai prityla,",
  			"5": "<sup>5</sup> kai bijomasi aukštumų ir pavojų kelyje, kai migdolas pražysta, o žiogas vos bepasivelka, ir kapario uoga tampa bejėgė. Kadangi žmogus eina į savo amžinus namus, raudotojai būriuojasi gatvėje laukdami,",
  			"6": "<sup>6</sup> kol bus nutrauktas sidabro siūlas ir sudaužytas aukso dubuo, ąsotis sudaužytas prie šaltinio ir vandens ratas sulaužytas prie talpyklos.",
  			"7": "<sup>7</sup> Dulkės sugrįš į žemę, kur kadaise jos ir buvo, o gyvybės alsavimas – pas Dievą, kuris jį davė.",
  			"8": "<sup>8</sup> Miglų migla! – sako Mokytojas. Viskas migla!",
  			"9": "<sup>9</sup> Mokytojas buvo išmintingas žmogus. Be to, jis ir žmones mokė to, ko pats buvo išmokęs sverdamas ir tyrinėdamas, bei sudarė daug patarlių.",
  			"10": "<sup>10</sup> Mokytojas stengėsi rasti tinkamų posakių ir teisingus aiškiai užrašė.",
  			"11": "<sup>11</sup> Išminčių posakiai – tarsi akstinai, tarsi giliai į akstinus įkaltos vinys. Jie duoti vieno Ganytojo.",
  			"12": "<sup>12</sup> O dėl to, kas viršaus, mano vaike, būk atsargus! Knygų dauginimui niekada nebus galo, o daug mokantis nuvargsta kūnas.",
  			"13": "<sup>13</sup> Visa tai išklausius, paskutinis žodis būtų toks: bijok Dievo ir laikykis jo įsakymų, nes tai saisto visą žmoniją.",
  			"14": "<sup>14</sup> Juk Dievas kiekvieną pašauks atsakyti už darbą, net slaptą – ir gerą, ir blogą."
  		}
  	}
  };
  module.exports = book;