text: var book = {
  	"name": "Morkaus",
  	"numChapters": 16,
  	"chapters": {
  		"1": {
  			"1": "<sup>1</sup> Jėzaus Kristaus, Dievo Sūnaus, Evangelijos pradžia,",
  			"2": "<sup>2</sup> kaip pranašo Izaijo parašyta: Štai aš siunčiu pirma tavęs savo pasiuntinį, kuris nuties tau kelią.",
  			"3": "<sup>3</sup> Tyruose šaukiančiojo balsas: Taisykite Viešpačiui kelią! Ištiesinkite jam takus!",
  			"4": "<sup>4</sup> Taip pasirodė dykumoje Jonas. Jis krikštijo ir skelbė atsivertimo krikštą nuodėmėms atleisti.",
  			"5": "<sup>5</sup> Pas jį traukė visa Judėjos šalis ir visi Jeruzalės gyventojai. Jie išpažindavo nuodėmes ir buvo jo krikštijami Jordano upėje.",
  			"6": "<sup>6</sup> Jonas vilkėjo kupranugario vilnų apdaru, o strėnas buvo susijuosęs odiniu diržu. Jis valgė skėrius ir lauko medų.",
  			"7": "<sup>7</sup> Jis skelbė: „Po manęs ateina galingesnis už mane; aš nevertas nusilenkęs atrišti jo apavo dirželio.",
  			"8": "<sup>8</sup> Aš jus krikštijau vandeniu, o jis krikštys jus Šventąja Dvasia“.",
  			"9": "<sup>9</sup> Tomis dienomis atėjo Jėzus iš Galilėjos Nazareto, ir Jonas jį pakrikštijo Jordane.",
  			"10": "<sup>10</sup> Vos tik išbridęs iš vandens, Jėzus pamatė prasiveriantį dangų ir Dvasią, tarsi balandį, nusileidžiančią ant jo.",
  			"11": "<sup>11</sup> Ir iš dangaus pasigirdo balsas: „Tu mano mylimasis Sūnus, tavimi aš gėriuosi“.",
  			"12": "<sup>12</sup> Netrukus Dvasia jį paakino nukeliauti į dykumą.",
  			"13": "<sup>13</sup> Jis praleido dykumoje keturiasdešimt dienų šėtono gundomas, buvo kartu su žvėrimis, ir angelai jam tarnavo.",
  			"14": "<sup>14</sup> Kai Jonas buvo suimtas, Jėzus sugrįžo į Galilėją ir ėmė skelbti Dievo Evangeliją,",
  			"15": "<sup>15</sup> kad atėjo metas ir prisiartino Dievo karalystė: „Atsiverskite ir tikėkite Evangelija!“",
  			"16": "<sup>16</sup> Eidamas palei Galilėjos ežerą, Jėzus pamatė Simoną ir Simono brolį Andriejų, metančius tinklą į ežerą; mat jie buvo žvejai.",
  			"17": "<sup>17</sup> Jėzus tarė: „Eikite paskui mane! Aš padarysiu jus žmonių žvejais“.",
  			"18": "<sup>18</sup> Ir tuojau palikę tinklus, juodu nuėjo su juo.",
  			"19": "<sup>19</sup> Paėjėjęs truputį toliau, jis pamatė Zebediejaus sūnų Jokūbą ir jo brolį Joną, valtyje betaisančius tinklus.",
  			"20": "<sup>20</sup> Tuoj pat pasišaukė ir juos. Palikę savo tėvą Zebediejų su samdiniais valtyje, jie sekė paskui jį.",
  			"21": "<sup>21</sup> Jie atvyko į Kafarnaumą, ir netrukus, šabo dieną, nuėjęs į sinagogą Jėzus pradėjo mokyti.",
  			"22": "<sup>22</sup> Žmonės stebėjosi jo mokslu, nes jis mokė kaip turintis galią, o ne kaip Rašto aiškintojai.",
  			"23": "<sup>23</sup> Jų sinagogoje tada buvo netyrosios dvasios apsėstas žmogus. Jis ėmė šaukti:",
  			"24": "<sup>24</sup> „Ko tau iš mūsų reikia, Jėzau Nazarėnai? Gal atėjai mūsų pražudyti? Aš žinau, kas tu esi: Dievo šventasis!“",
  			"25": "<sup>25</sup> Jėzus sudraudė jį: „Nutilk ir išeik iš jo!“",
  			"26": "<sup>26</sup> Tuomet netyroji dvasia pradėjo jį tąsyti ir baisiai šaukdama išėjo iš jo.",
  			"27": "<sup>27</sup> Visi didžiai nustebo ir klausinėjo vienas kitą: „Kas gi čia? Naujas mokslas su galia?! Jis netgi netyrosioms dvasioms įsakinėja, ir tos jo klauso!“",
  			"28": "<sup>28</sup> Gandas apie jį greitai pasklido po visą Galilėjos šalį.",
  			"29": "<sup>29</sup> Išėjęs iš sinagogos, Jėzus su Jokūbu ir Jonu iškart nuėjo į Simono ir Andriejaus namus.",
  			"30": "<sup>30</sup> Simono uošvė gulėjo karščiuodama, ir jie tuojau apie tai jam pasakė.",
  			"31": "<sup>31</sup> Jis priėjęs pakėlė ją už rankos; karštis paliovė, ir ji galėjo jiems patarnauti.",
  			"32": "<sup>32</sup> Atėjus vakarui, kai saulė nusileido, pas Jėzų buvo sugabenti visi ligoniai ir demonų apsėstieji;",
  			"33": "<sup>33</sup> visas miestas buvo susirinkęs prie durų.",
  			"34": "<sup>34</sup> Jis išgydė daugelį sergančių įvairiomis ligomis, išvarė daug demonų. Ir neleido demonams kalbėti, nes jie žinojo, kas jis.",
  			"35": "<sup>35</sup> Labai anksti, dar neprašvitus, Jėzus atsikėlęs nuėjo į negyvenamą vietą ir tenai meldėsi.",
  			"36": "<sup>36</sup> Simonas ir jo draugai nusekė iš paskos",
  			"37": "<sup>37</sup> ir suradę jį pasakė: „Visi tavęs ieško“.",
  			"38": "<sup>38</sup> Jis atsakė: „Eikime kitur, į gretimus miestelius, kad ir ten skelbčiau žodį, nes tam esu atėjęs“.",
  			"39": "<sup>39</sup> Ir keliavo po visą Galilėją, skelbdamas [žodį] jų sinagogose ir išvarinėdamas demonus.",
  			"40": "<sup>40</sup> Pas jį atėjo raupsuotasis ir atsiklaupęs maldavo: „Jei panorėsi, gali mane padaryti švarų“.",
  			"41": "<sup>41</sup> Jėzus, pasigailėjęs jo, ištiesė ranką, palietė jį ir tarė: „Noriu, būk švarus!“",
  			"42": "<sup>42</sup> Tuojau pat raupsai pranyko, ir jis tapo švarus.",
  			"43": "<sup>43</sup> Jėzus liepė jam tuojau pasišalinti ir smarkiai prigrasino:",
  			"44": "<sup>44</sup> „Žiūrėk, niekam nieko nepasakok! Eik pasirodyk kunigui ir už pagijimą paaukok Mozės įsakytą atnašą kaip liudijimą jiems“.",
  			"45": "<sup>45</sup> O šis bekeliaudamas pradėjo taip plačiai skelbti ir skleisti įvykį, jog Jėzus nebegalėjo viešai pasirodyti mieste. Jis laikėsi už miesto, negyvenamose vietose, bet žmonės iš visur rinkosi pas jį."
  		},
  		"2": {
  			"1": "<sup>1</sup> Po kelių dienų, kai Jėzus vėl atėjo į Kafarnaumą, žmonės išgirdo jį esant namuose,",
  			"2": "<sup>2</sup> ir tiek daug prisirinko, jog nė prie durų nebeliko vietos. O jis skelbė jiems žodį.",
  			"3": "<sup>3</sup> Tada keturi vyrai atnešė paralyžiuotą žmogų.",
  			"4": "<sup>4</sup> Negalėdami dėl minios prinešti jo prie Jėzaus, jie praplėšė stogą namo, kur jis buvo, ir padarę skylę nuleido žemyn neštuvus, ant kurių gulėjo paralyžiuotasis.",
  			"5": "<sup>5</sup> Išvydęs jų tikėjimą, Jėzus kreipėsi į paralyžiuotąjį: „Sūnau, tau atleidžiamos nuodėmės!“",
  			"6": "<sup>6</sup> Tenai sėdėjo keletas Rašto aiškintojų, kurie svarstė savo širdyje:",
  			"7": "<sup>7</sup> „Kaip jis drįsta taip kalbėti? Juk jis piktžodžiauja! Kas gi gali atleisti nuodėmes, jei ne vienas Dievas?!“",
  			"8": "<sup>8</sup> Jėzus, iš karto savo dvasia perpratęs jų mintis, tarė: „Kam taip manote savo širdyje?",
  			"9": "<sup>9</sup> Kas lengviau – ar pasakyti paralyžiuotam: ‘Tau atleidžiamos nuodėmės’, ar liepti: ‘Kelkis, pasiimk neštuvus ir vaikščiok’?",
  			"10": "<sup>10</sup> Bet kad žinotumėte Žmogaus Sūnų turint galią atleisti žemėje nuodėmes, – čia jis tarė paralyžiuotajam, –",
  			"11": "<sup>11</sup> sakau tau: kelkis, imk savo neštuvus ir eik namo!“",
  			"12": "<sup>12</sup> Šis atsikėlęs tuojau pasiėmė neštuvus ir visų akyse nuėjo sau. Visi be galo stebėjosi ir šlovino Dievą, sakydami: „Tokių dalykų mes niekada nesame matę“.",
  			"13": "<sup>13</sup> Jėzus vėl nuėjo į paežerę. Ištisa minia rinkosi prie jo, o jis juos mokė.",
  			"14": "<sup>14</sup> Praeidamas jis pamatė Levį, Alfiejaus sūnų, sėdintį muitinėje, ir tarė jam: „Sek paskui mane!“ Šis atsikėlė ir nuėjo paskui jį.",
  			"15": "<sup>15</sup> Kai Jėzus Levio namuose buvo pasodintas prie stalo, daug muitininkų bei nusidėjėlių sėdosi su juo ir jo mokiniais, nes daug buvo tokių, kurie sekė paskui jį.",
  			"16": "<sup>16</sup> Rašto aiškintojai iš fariziejų, išvydę jį valgantį su nusidėjėliais ir muitininkais, prikišo jo mokiniams: „Kodėl jis valgo su muitininkais ir nusidėjėliais?“",
  			"17": "<sup>17</sup> Tai išgirdęs, Jėzus atsiliepė: „Ne sveikiesiems reikia gydytojo, bet ligoniams! Aš atėjau ne teisiųjų šaukti, o nusidėjėlių“.",
  			"18": "<sup>18</sup> Jono mokiniai ir fariziejai pasninkavo. Žmonės atėję klausė Jėzų: „Kodėl Jono mokiniai ir fariziejų mokiniai pasninkauja, o tavieji ne?“",
  			"19": "<sup>19</sup> Jėzus atsakė: „Argi gali vestuvių svečiai pasninkauti, kol su jais yra jaunikis? Kol jie turi jaunikį, jie negali pasninkauti.",
  			"20": "<sup>20</sup> Bet ateis dienos, kai jaunikis bus iš jų atimtas, ir tada, tą dieną, jie pasninkaus.",
  			"21": "<sup>21</sup> Niekas nesiuva lopo iš naujo milo ant palaikio drabužio, antraip lopas atplėštų nuo jo gabalą (naujas nuo seno), ir skylė tik padidėtų.",
  			"22": "<sup>22</sup> Taip pat niekas nepila jauno vyno į senus vynmaišius. Antraip vynas suplėšytų vynmaišius, ir nueitų niekais ir vynas, ir vynmaišiai. Jaunam vynui – nauji vynmaišiai!“",
  			"23": "<sup>23</sup> Šabo dieną Jėzus ėjo per javų lauką, ir jo mokiniai eidami ėmė skabyti varpas.",
  			"24": "<sup>24</sup> Fariziejai priekaištavo: „Žiūrėk, jie daro per šabą tai, kas draudžiama“.",
  			"25": "<sup>25</sup> Jėzus atsakė: „Nejau neskaitėte, ką prireikus padarė Dovydas, kai jis ir jo palydovai neturėjo maisto ir buvo išalkę:",
  			"26": "<sup>26</sup> prie vyriausiojo kunigo Abjataro jis įėjo į Dievo Namus ir valgė padėtinės duonos ir davė jos valgyti savo palydovams, nors jos niekam nevalia valgyti, tik kunigams“.",
  			"27": "<sup>27</sup> Ir pridūrė: „Šabas padarytas žmogui, ne žmogus šabui;",
  			"28": "<sup>28</sup> taigi Žmogaus Sūnus yra ir šabo Viešpats“."
  		},
  		"3": {
  			"1": "<sup>1</sup> Jėzus vėl atėjo į sinagogą, o ten buvo žmogus su padžiūvusia ranka.",
  			"2": "<sup>2</sup> Fariziejai stebėjo, ar jis gydys jį šabo dieną, kad galėtų apkaltinti.",
  			"3": "<sup>3</sup> Tuomet Jėzus tarė žmogui su padžiūvusia ranka: „Stok į vidurį!“",
  			"4": "<sup>4</sup> O juos paklausė: „Ar šabo dieną leistina gera daryti, ar bloga? Gelbėti gyvybę ar žudyti?“ Bet anie tylėjo.",
  			"5": "<sup>5</sup> Tada, rūsčiai juos apžvelgęs ir nuliūdęs dėl jų širdies kietumo, tarė tam žmogui: „Ištiesk ranką!“ Šis ištiesė, ir ranka atgijo.",
  			"6": "<sup>6</sup> Išėję fariziejai tuojau ėmė tartis su erodininkais, kaip Jėzų pražudyti.",
  			"7": "<sup>7</sup> Jėzus su mokiniais pasitraukė prie ežero. Įkandin sekė didelė minia iš Galilėjos. Taip pat iš Judėjos,",
  			"8": "<sup>8</sup> Jeruzalės ir Idumėjos, iš Užjordanės bei iš Tyro ir Sidono šalies atvyko daugybė žmonių, kurie buvo girdėję apie jo darbus.",
  			"9": "<sup>9</sup> Tuomet Jėzus liepė mokiniams laikyti jam paruoštą valtį, kad minia jo nesuspaustų.",
  			"10": "<sup>10</sup> Mat jis buvo daugelį išgydęs, ir visi, ką tik vargino ligos, veržėsi norėdami prisiliesti.",
  			"11": "<sup>11</sup> Taip pat netyrosios dvasios, vos tik jį išvydusios, parpuldavo priešais ir šaukdavo: „Tu Dievo Sūnus!“",
  			"12": "<sup>12</sup> Bet Jėzus griežtai jas drausdavo, kad jo negarsintų.",
  			"13": "<sup>13</sup> Jėzus užkopė ant kalno ir pasišaukė, kuriuos pats norėjo, ir jie atėjo pas jį.",
  			"14": "<sup>14</sup> Ir jis paskyrė Dvylika, kad jie būtų kartu su juo ir kad galėtų siųsti juos skelbti žodžio",
  			"15": "<sup>15</sup> ir jie turėtų galią išvarinėti demonus.",
  			"16": "<sup>16</sup> Paskyrė Dvylika: Simoną, pavadinęs jį Petru,",
  			"17": "<sup>17</sup> Zebediejaus sūnų Jokūbą ir Jokūbo brolį Joną (juos pavadino Boanerges, tai yra „griaustinio vaikai“),",
  			"18": "<sup>18</sup> Andriejų, Pilypą, Baltramiejų, Matą, Tomą, Alfiejaus sūnų Jokūbą, Tadą, Simoną Kananają",
  			"19": "<sup>19</sup> ir Judą Iskarijotą, kuris jį ir išdavė.",
  			"20": "<sup>20</sup> Jėzui sugrįžus namo, vėl susirinko tiek žmonių, kad jie nebegalėjo nė pavalgyti.",
  			"21": "<sup>21</sup> Saviškiai, apie tai išgirdę, ėjo sulaikyti jo sakydami, kad jis netekęs nuovokos.",
  			"22": "<sup>22</sup> Atvykę iš Jeruzalės Rašto aiškintojai sakė: „Jis turi Belzebulą“, ir: „Demonų kunigaikščio galia jis išvaro demonus“.",
  			"23": "<sup>23</sup> O Jėzus, pasivadinęs juos, ėmė kalbėti palyginimais: „Kaip gali šėtonas išvaryti šėtoną?",
  			"24": "<sup>24</sup> Jei karalystė susiskaldžiusi, tokia karalystė neišsilaiko.",
  			"25": "<sup>25</sup> Ir jei namai suskilę, tie namai neišlieka.",
  			"26": "<sup>26</sup> Todėl, jei šėtonas sukyla pats prieš save ir tampa susiskaldęs, jis neišsilaikys, jam ateis galas.",
  			"27": "<sup>27</sup> Niekas neįsiveržia į galiūno namus ir nepasiglemžia jo turto, pirmiau nesurišęs galiūno. Tik tada apiplėšia jo namus“.",
  			"28": "<sup>28</sup> „Iš tiesų sakau jums: bus dovanoti žmonių vaikams visi nusikaltimai ir piktžodžiavimai, kad ir kaip jie piktžodžiautų,",
  			"29": "<sup>29</sup> bet jei kas piktžodžiautų Šventajai Dvasiai, tam amžiais nebus dovanota, ir jis bus kaltas amžina nuodėme“.",
  			"30": "<sup>30</sup> Jie mat sakė: „Jis turi netyrąją dvasią“.",
  			"31": "<sup>31</sup> Atėjo Jėzaus motina ir broliai ir lauke sustoję per kitus prašė jį iškviesti.",
  			"32": "<sup>32</sup> Aplink jį sėdėjo minia, kai jam buvo pranešta: „Štai tavo motina ir broliai bei seserys lauke stovi ir ieško tavęs“.",
  			"33": "<sup>33</sup> O jis atsakė: „Kas yra mano motina ir broliai?“",
  			"34": "<sup>34</sup> Ir apžvelgęs aplink sėdinčius pasakė: „Štai mano motina ir broliai!",
  			"35": "<sup>35</sup> Kas tik vykdo Dievo valią, tas man ir brolis, ir sesuo, ir motina“."
  		},
  		"4": {
  			"1": "<sup>1</sup> Jėzus vėl ėmė mokyti paežerėje. Prie jo susirinko didžiausia minia, kad jis net įlipo į valtį ežere ir sėdėjo ant vandens, o visa minia liko sausumoje palei ežerą.",
  			"2": "<sup>2</sup> Jis mokė juos daugelio dalykų palyginimais. Mokydamas bylojo:",
  			"3": "<sup>3</sup> „Paklausykite! Antai sėjėjas išsirengė sėti.",
  			"4": "<sup>4</sup> Jam besėjant, dalis grūdų nukrito palei kelią, ir atskridę paukščiai juos sulesė.",
  			"5": "<sup>5</sup> Kiti grūdai nukrito į uolėtą dirvą, kur buvo mažai žemių, ir greit sudygo, nes neturėjo gilesnio žemės sluoksnio.",
  			"6": "<sup>6</sup> Bet saulei užtekėjus daigai nuvyto ir neturėdami šaknų sudžiūvo.",
  			"7": "<sup>7</sup> Kiti krito tarp erškėčių; erškėčiai išaugo ir nusmelkė juos, ir jie nedavė derliaus.",
  			"8": "<sup>8</sup> Dar kiti nukrito į gerą žemę, sudygo, užaugo ir davė derlių: vieni – trisdešimteriopą grūdą, kiti – šešiasdešimteriopą, treti – šimteriopą“.",
  			"9": "<sup>9</sup> Jis dar pridėjo: „Kas turi ausis klausyti – teklauso!“",
  			"10": "<sup>10</sup> Kai Jėzus pasiliko vienas, jo palydovai kartu su Dvylika ėmė klausinėti apie palyginimus.",
  			"11": "<sup>11</sup> Jis atsakė: „Jums atiduotas Dievo karalystės slėpinys, o svetimiesiems viskas sakoma palyginimais,",
  			"12": "<sup>12</sup> kad jie regėti regėtų, bet nematytų, girdėti girdėtų, bet nesuprastų, kad neatsiverstų ir nebūtų jiems atleista“.",
  			"13": "<sup>13</sup> Ir jis paklausė: „Nejau nesuprantate šito palyginimo?! Tai kaipgi suprasite visus kitus palyginimus?",
  			"14": "<sup>14</sup> Sėjėjas – tai sėjantis žodį.",
  			"15": "<sup>15</sup> Palei kelią sėjamas žodis – tai žmonės, kuriems vos išgirdus žodį, ateina šėtonas ir išplėšia juose pasėtąjį žodį.",
  			"16": "<sup>16</sup> Panašiai ir su tais, kurie pasėti uolynėje. Išgirdę žodį, jie tuojau su džiaugsmu jį priima.",
  			"17": "<sup>17</sup> Bet jie neturi savyje šaknų ir yra nepastovūs. Ištikus kokiai negandai ar persekiojimui dėl žodžio, jie greit atkrinta.",
  			"18": "<sup>18</sup> Yra dar kiti – sėjami tarp erškėčių. Jie išgirsta žodį,",
  			"19": "<sup>19</sup> bet pasaulio rūpesčiai, turto apgaulė ir įvairios sukilusios aistros nusmelkia žodį, ir jis tampa nevaisingas.",
  			"20": "<sup>20</sup> Geroje žemėje pasėta sėkla – tai tie, kurie išgirsta žodį, priima jį ir duoda vaisių: trisdešimteriopą, šešiasdešimteriopą ir šimteriopą“.",
  			"21": "<sup>21</sup> Jėzus jiems dar sakė: „Argi žiburys atnešamas pakišti po indu ar po lova? Argi ne įstatyti į žibintuvą?!",
  			"22": "<sup>22</sup> Juk nėra nieko slapta, kas neturėtų būti atidengta, ir nieko paslėpta, kas neišeitų aikštėn.",
  			"23": "<sup>23</sup> Jei kas turi ausis klausyti, teklauso!“",
  			"24": "<sup>24</sup> Jis taip pat jiems sakė: „Įsidėmėkite, ką girdite: kokiu saiku seikėjate, tokiu ir jums bus atseikėta ir dar pridėta.",
  			"25": "<sup>25</sup> Kas turi, tam bus duota, o iš neturinčio bus atimta ir tai, ką turi“.",
  			"26": "<sup>26</sup> Ir vėl jis kalbėjo: „Dievo karalystė panaši į žmogų, kuris beria dirvon sėklą.",
  			"27": "<sup>27</sup> Ar jis miega ar keliasi, ar naktį ar dieną, sėkla dygsta ir auga, jam visiškai nežinant kaip.",
  			"28": "<sup>28</sup> Žemė savaime duoda vaisių: pradžioje želmenį, paskui varpą, pagaliau pribrendusį grūdą varpoje.",
  			"29": "<sup>29</sup> Derliui prinokus, žmogus tuojau imasi pjautuvo, nes pjūtis atėjo“.",
  			"30": "<sup>30</sup> Jėzus dar sakė: „Su kuo galime palyginti Dievo karalystę? Arba kokiu palyginimu ją pavaizduosime?",
  			"31": "<sup>31</sup> Ji – tarytum garstyčios grūdelis, kuris, sėjamas dirvon, esti mažiausias iš visų sėklų žemėje,",
  			"32": "<sup>32</sup> bet pasėtas užauga, tampa didesnis už visas daržoves ir išleidžia tokias plačias šakas, kad jo pavėsyje gali susisukti lizdą padangių sparnuočiai“.",
  			"33": "<sup>33</sup> Daugeliu tokių palyginimų Jėzus skelbė žmonėms žodį, kiek jie sugebėjo suprasti.",
  			"34": "<sup>34</sup> Be palyginimų jiems jis nekalbėdavo, o savo mokiniams skyrium viską išaiškindavo.",
  			"35": "<sup>35</sup> Tą pačią dieną, atėjus vakarui, jis tarė mokiniams: „Irkitės į aną pusę!“",
  			"36": "<sup>36</sup> Atleidę žmones, jie taip jį ir pasiėmė, kaip jis valtyje sėdėjo. Drauge plaukė kelios kitos valtys.",
  			"37": "<sup>37</sup> Tuomet pakilo didžiulis viesulas, ir bangos ėmė lietis į valtį taip, kad valtį jau sėmė.",
  			"38": "<sup>38</sup> Jėzus buvo valties gale ir miegojo ant pagalvės. Mokiniai pažadino jį šaukdami: „Mokytojau, tau nerūpi, kad mes žūvame?“",
  			"39": "<sup>39</sup> Atbudęs jis sudraudė vėją ir įsakė ežerui: „Nutilk, nurimk!“ Tuoj pat vėjas nutilo, ir pasidarė visiškai ramu.",
  			"40": "<sup>40</sup> O Jėzus tarė: „Kodėl jūs tokie bailūs? Argi jums tebestinga tikėjimo?!“",
  			"41": "<sup>41</sup> Juos pagavo didi baimė, ir jie kalbėjo vienas kitam: „Kas gi jis toks? Net vėjas ir marios jo klauso!“"
  		},
  		"5": {
  			"1": "<sup>1</sup> Jie priplaukė ežero krantą geraziečių krašte.",
  			"2": "<sup>2</sup> Jam išlipus iš valties, tuojau priešais iš kapinių atbėgo netyrosios dvasios apsėstas vyras.",
  			"3": "<sup>3</sup> Jis gyveno kapų rūsiuose, ir niekas negalėjo nė grandinėmis jo surakinti.",
  			"4": "<sup>4</sup> Jis jau daug kartų buvo pančiojamas ir grandinėmis rakinamas, bet sutrupindavo grandines, nusitraukydavo pančius, ir niekas negalėdavo jo suvaldyti.",
  			"5": "<sup>5</sup> Per kiauras naktis ir dienas jis bastydavosi po kapines ir po kalnus, klykdamas ir daužydamas save akmenimis.",
  			"6": "<sup>6</sup> Iš tolo pamatęs Jėzų atbėgo, parpuolė priešais",
  			"7": "<sup>7</sup> ir ėmė garsiai šaukti: „Ko tau iš manęs reikia, Jėzau, Aukščiausiojo Dievo Sūnau? Saikdinu tave Dievu, nekankink manęs!“",
  			"8": "<sup>8</sup> Jėzus mat buvo paliepęs: „Išeik, netyroji dvasia, iš žmogaus!“",
  			"9": "<sup>9</sup> Jėzus dar paklausė: „O kuo tu vardu?“ Ji atsakė: „Mano vardas – Legionas, nes mūsų daug“.",
  			"10": "<sup>10</sup> Ir pradėjo labai prašytis nevaryti jų iš to krašto.",
  			"11": "<sup>11</sup> Ten pat, atkalnėje, ganėsi didžiulė kiaulių kaimenė.",
  			"12": "<sup>12</sup> Dvasios ėmė prašytis: „Pasiųsk mus į tas kiaules, kad į jas sueitume!“",
  			"13": "<sup>13</sup> Jėzus leido. Išėjusios netyrosios dvasios apniko kiaules, ir visa kaimenė, apie du tūkstančius kiaulių, ūmai metėsi nuo skardžio į ežerą ir prigėrė ežere.",
  			"14": "<sup>14</sup> Tie, kurie jas ganė, išsibėgiojo ir davė žinią į miestą ir kaimus. Žmonės išėjo pažiūrėti, kas atsitiko.",
  			"15": "<sup>15</sup> Jie ateina prie Jėzaus, mato sėdintį demonų apsėstąjį – tą, kuris buvo turėjęs Legioną, – apsirengusį ir sveiko proto, ir juos apėmė baimė.",
  			"16": "<sup>16</sup> Mačiusieji papasakojo jiems, kas buvo nutikę su apsėstuoju, ir apie kiaules.",
  			"17": "<sup>17</sup> Tada žmonės ėmė prašyti Jėzų išeiti iš jų krašto.",
  			"18": "<sup>18</sup> Jėzui lipant į valtį, buvęs apsėstasis prašė leisti pasilikti su juo,",
  			"19": "<sup>19</sup> bet Jėzus nesutiko ir pasakė: „Eik namo pas saviškius ir papasakok, kokių nuostabių dalykų Viešpats tau padarė ir kaip tavęs pasigailėjo“.",
  			"20": "<sup>20</sup> Tada jis nuėjo savo keliu ir Dekapolyje ėmė skelbti, kokių didžių dalykų Jėzus jam buvo padaręs; ir visi stebėjosi.",
  			"21": "<sup>21</sup> Jėzui vėl persikėlus valtimi į kitą pusę, susirinko prie jo didžiulė minia ir sulaikė jį paežerėje.",
  			"22": "<sup>22</sup> Šit ateina vienas iš sinagogos vyresniųjų, vardu Jayras, ir pamatęs jį puola jam po kojų karštai maldaudamas:",
  			"23": "<sup>23</sup> „Mano dukrelė miršta! Ateik ir uždėk ant jos rankas, kad pagytų ir gyventų“.",
  			"24": "<sup>24</sup> Jėzus nuėjo su juo. Iš paskos sekė gausi minia ir jį spauste spaudė.",
  			"25": "<sup>25</sup> Ten buvo viena moteris, jau dvylika metų serganti kraujoplūdžiu.",
  			"26": "<sup>26</sup> Nemaža iškentėjusi nuo daugelio gydytojų ir išleidusi visa, ką turėjo, ji nė kiek nepasitaisė, bet dar ėjo blogyn ir blogyn.",
  			"27": "<sup>27</sup> Išgirdusi apie Jėzų, ji prasiskverbė pro minią ir iš užpakalio prisilietė prie jo apsiausto.",
  			"28": "<sup>28</sup> Mat ji sau kalbėjo: „Jeigu paliesiu bent jo drabužį, išgysiu!“",
  			"29": "<sup>29</sup> Bematant kraujas jai nustojo plūdęs, ir ji pajuto kūnu, kad yra pasveikusi iš savo negalios.",
  			"30": "<sup>30</sup> O Jėzus iš karto pajuto, kad iš jo išėjo jėga, ir atsigręžęs į minią paklausė: „Kas prisilietė prie mano apsiausto?“",
  			"31": "<sup>31</sup> Mokiniai jam atsakė: „Pats matai, kaip minia tave spaudžia, ir dar klausi: ‘Kas mane palietė?’“",
  			"32": "<sup>32</sup> Bet Jėzus tebesidairė tos, kuri taip buvo padariusi.",
  			"33": "<sup>33</sup> Moteris išėjo į priekį išsigandusi ir virpėdama, nes žinojo, kas jai atsitiko, ir puolusi prieš jį ant kelių papasakojo visą teisybę.",
  			"34": "<sup>34</sup> O jis tarė jai: „Dukterie, tavo tikėjimas išgelbėjo tave, eik rami ir būk išgijusi iš savo ligos“.",
  			"35": "<sup>35</sup> Jam dar tebekalbant, ateina sinagogos vyresniojo žmonės ir praneša tam: „Tavo duktė numirė, kam begaišini Mokytoją?!“",
  			"36": "<sup>36</sup> Išgirdęs tuos žodžius, Jėzus sako sinagogos vyresniajam: „Nenusigąsk, vien tikėk!“",
  			"37": "<sup>37</sup> Ir niekam neleido eiti kartu, išskyrus Petrą, Jokūbą ir Jokūbo brolį Joną.",
  			"38": "<sup>38</sup> Jie ateina į sinagogos vyresniojo namus, ir Jėzus mato sujudimą – verkiančius ir raudančius žmones.",
  			"39": "<sup>39</sup> Įžengęs vidun, jis tarė: „Kam tas triukšmas ir ašaros?! Vaikas nėra miręs, o miega“.",
  			"40": "<sup>40</sup> Žmonės tik juokėsi iš jo. Tada, išvaręs visus, jis pasiėmė vaiko tėvą ir motiną, taip pat savo palydovus ir įėjo ten, kur vaikas gulėjo.",
  			"41": "<sup>41</sup> Jis paėmė mergaitę už rankos ir sako: „Talita kum“; išvertus reiškia: „Mergaite, sakau tau, kelkis!“",
  			"42": "<sup>42</sup> Mergaitė tuojau atsikėlė ir ėmė vaikščioti. Jai buvo dvylika metų. Visi nustėro iš nuostabos.",
  			"43": "<sup>43</sup> Jėzus griežtai įsakė, kad niekas to nežinotų, ir liepė duoti mergaitei valgyti."
  		},
  		"6": {
  			"1": "<sup>1</sup> Išvykęs iš ten Jėzus, mokinių lydimas, parkeliauja į savo tėviškę.",
  			"2": "<sup>2</sup> Atėjus šabui, jis pradėjo mokyti sinagogoje. Daugelis girdėdami stebėjosi ir sakė: „Iš kur jam tai? Kas per išmintis jam suteikta ir kas per stebuklai daromi jo rankomis?",
  			"3": "<sup>3</sup> Argi jis ne dailidė, ne Marijos sūnus, Jokūbo, Jozės, Judo ir Simono brolis?! Argi jo seserys negyvena čia, pas mus?!“ Ir jie piktinosi juo.",
  			"4": "<sup>4</sup> O Jėzus jiems tarė: „Niekur pranašas nebūna be pagarbos, nebent savo tėviškėje tarp savo giminių ir savo namuose“.",
  			"5": "<sup>5</sup> Ir jis ten negalėjo padaryti jokio stebuklo, tik keliems ligoniams uždėjo rankas ir juos išgydė.",
  			"6": "<sup>6</sup> Jis stebėjosi jų netikėjimu, ėjo per apylinkės kaimus ir mokė.",
  			"7": "<sup>7</sup> Jėzus pasišaukė pas save Dvylika ir ėmė siuntinėti juos po du. Jis davė jiems valdžią netyrosioms dvasioms.",
  			"8": "<sup>8</sup> Liepė be lazdos nieko neimti į kelionę – nei duonos, nei krepšio, nei variokų dirže,",
  			"9": "<sup>9</sup> tik apsiauti sandalais, bet nesusivilkti dviejų palaidinių.",
  			"10": "<sup>10</sup> Ir mokė juos: „Į kuriuos namus užeisite, ten ir pasilikite, kolei išvyksite.",
  			"11": "<sup>11</sup> Jei kurioje vietovėje jūsų nepriimtų ir neklausytų, išeikite iš ten ir net dulkes nuo kojų nusikratykite, kaip liudijimą prieš juos“.",
  			"12": "<sup>12</sup> Jie iškeliavo, ragino atsiversti,",
  			"13": "<sup>13</sup> išvarė daug demonų, daugelį ligonių tepė aliejumi ir išgydė.",
  			"14": "<sup>14</sup> Tuo tarpu karalius Erodas išgirdo apie Jėzų, nes garsas apie jį plačiai sklido, ir žmonės kalbėjo: „Jonas Krikštytojas prisikėlė iš numirusių, ir todėl jame veikia stebuklingos jėgos“.",
  			"15": "<sup>15</sup> Kiti tvirtino: „Jis – Elijas!“ Dar kiti sakė: „Jis pranašas, kaip ir kiti pranašai“.",
  			"16": "<sup>16</sup> Tai išgirdęs, Erodas nutarė: „Jonas, kuriam nukirsdinau galvą, – tai jis prisikėlė!“",
  			"17": "<sup>17</sup> Pats Erodas buvo įsakęs suimti Joną ir laikė jį sukaustytą kalėjime dėl savo brolio Pilypo žmonos Erodiados, kurią buvo vedęs.",
  			"18": "<sup>18</sup> Jonas mat sakė Erodui: „Nevalia tau gyventi su brolio žmona“.",
  			"19": "<sup>19</sup> Taigi Erodiada neapkentė Jono ir troško jį nužudyti, tačiau negalėjo,",
  			"20": "<sup>20</sup> nes Erodas Jono bijojo, žinodamas jį esant teisų ir šventą vyrą, ir todėl jį saugojo. Girdėdamas Joną kalbant, jis jausdavosi neramus, tačiau mielai jo klausydavosi.",
  			"21": "<sup>21</sup> Proga pasitaikė, kai Erodas, švęsdamas savo gimimo dieną, iškėlė pokylį savo didžiūnams, kariuomenės vadams ir Galilėjos kilmingiesiems.",
  			"22": "<sup>22</sup> Erodiados duktė ten įėjusi šoko ir patiko Erodui bei jo svečiams. Karalius tarė mergaitei: „Prašyk iš manęs, ko tik nori, ir aš tau duosiu“.",
  			"23": "<sup>23</sup> Ir jis prisiekė: „Ko tik prašytum, aš tau duosiu, kad ir pusę savo karalystės!“",
  			"24": "<sup>24</sup> Tuomet ji išėjusi paklausė savo motiną: „Ko prašyti?“ O ši tarė: „Jono Krikštytojo galvos!“",
  			"25": "<sup>25</sup> Toji, skubiai atbėgusi pas karalių, ėmė prašyti: „Noriu, kad man tuojau duotum dubenyje Jono Krikštytojo galvą“.",
  			"26": "<sup>26</sup> Karalius labai nuliūdo, tačiau dėl savo priesaikos ir dėl svečių nesiryžo atšaukti jai duoto pažado.",
  			"27": "<sup>27</sup> Jis tuoj pat pasiuntė budelį ir įsakė jam atnešti Jono galvą. Šis nuėjęs nukirto Jonui kalėjime galvą",
  			"28": "<sup>28</sup> ir atnešęs ją dubenyje padavė mergaitei, o mergaitė atidavė ją savo motinai.",
  			"29": "<sup>29</sup> Tai išgirdę, Jono mokiniai atėjo, pasiėmė jo kūną ir palaidojo kape.",
  			"30": "<sup>30</sup> Apaštalai susirinko pas Jėzų ir apsakė jam visa, ką buvo nuveikę ir ko mokę.",
  			"31": "<sup>31</sup> O jis tarė jiems: „Eikite sau vieni į negyvenamą vietą ir truputį pailsėkite“. Mat daugybė žmonių ateidavo ir išeidavo, ir jiems nebūdavo kada nė pavalgyti.",
  			"32": "<sup>32</sup> Taigi jie išplaukė valtimi į negyvenamą nuošalią vietą.",
  			"33": "<sup>33</sup> Žmonės pastebėjo juos išplaukiant, ir daugelis tai sužinojo. Iš visų miestų žmonės subėgo tenai pėsti ir net pralenkė mokinius.",
  			"34": "<sup>34</sup> Išlipęs į krantą, Jėzus pamatė didžiulę minią, ir jam pagailo žmonių, nes jie buvo tarsi avys be piemens. Ir jis pradėjo juos mokyti daugelio dalykų.",
  			"35": "<sup>35</sup> Dienai baigiantis, prisiartino prie jo mokiniai ir prašė: „Ši vietovė tuščia, ir jau vėlyvas metas.",
  			"36": "<sup>36</sup> Paleisk juos, kad pasklidę po aplinkinius vienkiemius bei kaimus jie nusipirktų valgyti“.",
  			"37": "<sup>37</sup> Bet Jėzus tarė: „Tai jūs duokite jiems valgyti“. Mokiniai tada klausia: „Gal mums eiti nupirkti duonos už du šimtus denarų ir duoti jiems valgyti?“",
  			"38": "<sup>38</sup> Jis sako: „O kiek turite duonos? Eikite ir pažiūrėkite“. Patikrinę jie atsako: „Penkis kepaliukus ir dvi žuvis“.",
  			"39": "<sup>39</sup> Tuomet jis įsakė susodinti žmones būriais ant žalios vejos.",
  			"40": "<sup>40</sup> Ir tie susėdo būrys prie būrio, po šimtą ir po penkiasdešimt žmonių.",
  			"41": "<sup>41</sup> Jėzus paėmė penkis kepaliukus ir dvi žuvis, pažvelgė į dangų, palaimino, laužė duoną ir davė mokiniams, kad išdalytų žmonėms. Jis taip pat liepė visiems padalyti tas dvi žuvis.",
  			"42": "<sup>42</sup> Visi valgė ir pasisotino.",
  			"43": "<sup>43</sup> Jie dar pririnko dvylika pilnų pintinių duonos gabaliukų ir žuvies likučių.",
  			"44": "<sup>44</sup> O duonos valgytojų buvo penki tūkstančiai vyrų.",
  			"45": "<sup>45</sup> Tada Jėzus prispyrė savo mokinius sėsti į valtį ir pirma jo irtis į kitą krantą prie Betsaidos, kol jis atleisiąs žmones.",
  			"46": "<sup>46</sup> Juos atleidęs, jis užkopė į kalną melstis.",
  			"47": "<sup>47</sup> Kai sutemo, valtis buvo ežero viduryje, o Jėzus pats vienas ant kranto.",
  			"48": "<sup>48</sup> Matydamas, kad mokiniai vargsta besiirdami, nes vėjas buvo jiems priešingas, apie ketvirtą nakties sargybą jis ateina pas juos, žengdamas ežero paviršiumi, ir buvo bepraeinąs pro šalį.",
  			"49": "<sup>49</sup> Šie, pamatę jį einantį ežero paviršiumi, pamanė, jog tai šmėkla, ir ėmė šaukti.",
  			"50": "<sup>50</sup> Mat visi jį regėjo ir išsigando. Bet jis tuojau juos prakalbino: „Nenusiminkite! Tai aš. Nebijokite!“",
  			"51": "<sup>51</sup> Tada jis įlipo pas juos į valtį, ir vėjas nurimo. Mokiniai dar labiau stebėjosi,",
  			"52": "<sup>52</sup> nes visiškai nebuvo supratę duonos stebuklo, ir jų širdis tebebuvo nenuovoki.",
  			"53": "<sup>53</sup> Persiyrę per ežerą, jie pasiekė Genezaretą ir čia lipo į krantą.",
  			"54": "<sup>54</sup> Jiems išlipus iš valties, žmonės tuojau pažino Jėzų,",
  			"55": "<sup>55</sup> paskelbė visai apylinkei ir pradėjo gabenti neštuvais ligonius ten, kur girdėjo jį esant.",
  			"56": "<sup>56</sup> Ir kur Jėzus užeidavo į kaimus, miestus ar vienkiemius, jie aikštėse guldydavo ligonius ir maldaudavo jį, kad leistų jiems palytėti bent savo drabužio apvadą. Ir kas tik jį paliesdavo, išgydavo."
  		},
  		"7": {
  			"1": "<sup>1</sup> Pas Jėzų susirenka fariziejų ir keli Rašto aiškintojai, atvykę iš Jeruzalės.",
  			"2": "<sup>2</sup> Jie pamato kai kuriuos jo mokinius, valgančius suterštomis (tai yra nemazgotomis) rankomis.",
  			"3": "<sup>3</sup> Mat fariziejai ir visi žydai pagal prosenių paprotį valgo tik rūpestingai nusiplovę rankas.",
  			"4": "<sup>4</sup> Taip pat sugrįžę iš turgaus jie nevalgo neapsiplovę. Be to, yra dar daug nuostatų, kurių jie laikosi, sekdami papročiu, pavyzdžiui, taurių, puodelių bei varinių indų plovimo.",
  			"5": "<sup>5</sup> Taigi fariziejai ir Rašto aiškintojai jį klausia: „Kodėl tavo mokiniai nesilaiko prosenių papročio ir valgo suterštomis rankomis?“",
  			"6": "<sup>6</sup> Jis atsako jiems: „Gerai apie jus, veidmainius, pranašavo Izaijas, kaip parašyta: Ši tauta šlovina mane lūpomis, bet jos širdis toli nuo manęs.",
  			"7": "<sup>7</sup> Veltui jie mane garbina, mokydami žmonių išgalvotų priesakų.",
  			"8": "<sup>8</sup> Apleidę Dievo įsakymą, jūs įsikibę laikotės žmonių papročių“.",
  			"9": "<sup>9</sup> Ir jis pridūrė: „Puikiai jūs apeinate Dievo įsakymą, norėdami išsaugoti savo papročius!",
  			"10": "<sup>10</sup> Antai Mozė yra pasakęs: ‘Gerbk savo tėvą ir motiną’, ir: ‘Kas keiktų tėvą ar motiną, mirte tenumiršta’.",
  			"11": "<sup>11</sup> O štai jūs sakote: ‘Jei žmogus pasako savo tėvui ar motinai: Tebūnie korbanas (tai yra: auka Dievui), kuo turėčiau tave sušelpti’,",
  			"12": "<sup>12</sup> – tuomet jūs nebeleidžiate jam padėti tėvui ar motinai,",
  			"13": "<sup>13</sup> niekais paversdami Dievo žodį dėl savojo papročio, kurį esate perėmę. Ir daug panašių dalykų jūs darote“.",
  			"14": "<sup>14</sup> Ir vėl sušaukęs minią, Jėzus kalbėjo: „Paklausykite manęs visi ir supraskite:",
  			"15": "<sup>15</sup> nėra nieko, kas iš lauko įėjęs į žmogų galėtų jį sutepti. Žmogų sutepa vien tai, kas iš žmogaus išeina“.",
  			"17": "<sup>17</sup> Kai sugrįžo nuo minios į namus, jo mokiniai ėmė klausinėti apie palyginimą.",
  			"18": "<sup>18</sup> Jis sako: „Nejaugi ir jūs esate be nuovokos? Argi neaišku jums, kad visa, kas ateina į žmogų iš lauko, negali jo suteršti,",
  			"19": "<sup>19</sup> nes nepatenka į jo širdį, bet į vidurius ir išeina laukan?“ (Taip jis paskelbia visus valgius esant švarius.)",
  			"20": "<sup>20</sup> Jis dar pasakė: „Žmogų suteršia vien tai, kas iš jo išeina.",
  			"21": "<sup>21</sup> Iš vidaus, iš žmonių širdies, išeina pikti sumanymai, ištvirkavimai, vagystės, žmogžudystės,",
  			"22": "<sup>22</sup> svetimavimai, godumas, suktybės, klasta, begėdystės, pavydas, šmeižtai, puikybė, neišmanymas.",
  			"23": "<sup>23</sup> Visos tos blogybės išeina iš vidaus ir suteršia žmogų“.",
  			"24": "<sup>24</sup> Išvykęs iš ten, Jėzus nukeliavo į Tyro sritis. Užėjęs į vienus namus jis norėjo, kad niekas apie tai nežinotų, bet jam nepavyko to nuslėpti.",
  			"25": "<sup>25</sup> Išgirdo apie jį moteris, kurios duktė buvo apsėsta netyrosios dvasios, atėjo ir puolė jam po kojų.",
  			"26": "<sup>26</sup> Moteris buvo graikė, kilimo sirofinikietė. Ji maldavo išvaryti iš jos dukrelės demoną.",
  			"27": "<sup>27</sup> Jėzus tarė jai: „Leisk pirmiau pasisotinti vaikams. Juk negražu imti vaikų duoną ir mesti šunyčiams“.",
  			"28": "<sup>28</sup> Tačiau moteris atsakė: „Taip, Viešpatie! Bet ir šunyčiai po stalu ėda, ką vaikai pritrupino“.",
  			"29": "<sup>29</sup> Tuomet jis tarė: „Dėl šitų žodžių eik namo; demonas jau išėjęs iš tavo dukters“.",
  			"30": "<sup>30</sup> Parėjusi namo, ji rado savo mergaitę gulinčią patale ir demoną atstojusį.",
  			"31": "<sup>31</sup> Palikęs Tyro sritis, Jėzus per Sidoną atėjo prie Galilėjos ežero, į Dekapolio krašto vidurį.",
  			"32": "<sup>32</sup> Ten buvo atvestas jam sunkiai kalbantis kurčius ir prašyta uždėti ant jo ranką.",
  			"33": "<sup>33</sup> Jis pasivėdėjo jį nuošaliau nuo minios, įleido savo pirštus į jo ausis, paseilino ir palietė jam liežuvį,",
  			"34": "<sup>34</sup> pažvelgė į dangų, atsiduso ir tarė jam: „Efata!“ – tai yra: „Atsiverk!“",
  			"35": "<sup>35</sup> Ir tuojau atsivėrė jo klausa, atsirišo liežuvio ryšys, ir jis kalbėjo kaip reikia.",
  			"36": "<sup>36</sup> Jėzus jiems liepė niekam šito nepasakoti. Bet kuo labiau jis jiems draudė, tuo jie plačiau jį skelbė.",
  			"37": "<sup>37</sup> Žmonės be galo stebėjosi ir kalbėjo: „Jis visa gerai padarė! Jis daro, kad kurtieji girdi ir nebyliai kalba“."
  		},
  		"8": {
  			"1": "<sup>1</sup> Anomis dienomis vėl susirinkus gausiai miniai ir žmonėms neturint ko valgyti Jėzus, pasišaukęs mokinius, tarė:",
  			"2": "<sup>2</sup> „Gaila man minios, nes jau tris dienas žmonės pasilieka su manimi ir neturi ko valgyti.",
  			"3": "<sup>3</sup> Jei paleisiu juos namo alkanus, jie nusilps kelyje, nes kai kurie yra atėję iš toli“.",
  			"4": "<sup>4</sup> Mokiniai jam atsakė: „O iš kur dykumoje gauti duonos jiems pavalgydinti?“",
  			"5": "<sup>5</sup> Jėzus paklausė: „Kiek duonos kepalėlių turite?“ Jie atsakė: „Septynis“.",
  			"6": "<sup>6</sup> Tada jis liepė žmonėms susėsti ant žemės. Paėmęs septynis kepalėlius, padėkojo, laužė ir davė mokiniams dalyti, ir tie padalijo miniai.",
  			"7": "<sup>7</sup> Jie dar turėjo kelias žuveles. Jėzus palaimino jas ir taip pat liepė dalyti.",
  			"8": "<sup>8</sup> Jie valgė ir pasisotino, ir nulikusių gabaliukų surinko septynis krepšius.",
  			"9": "<sup>9</sup> O buvo apie keturis tūkstančius žmonių. Jis atleido juos",
  			"10": "<sup>10</sup> ir netrukus, įsėdęs su mokiniais į valtį, nuplaukė į Dalmanutos sritį.",
  			"11": "<sup>11</sup> Čia priėjo fariziejų ir ėmė su Jėzumi ginčytis. Spęsdami jam pinkles, jie reikalavo ženklo iš dangaus.",
  			"12": "<sup>12</sup> Atsidusęs iš širdies gilumos, jis tarė: „Ir kam gi ši giminė reikalauja ženklo? Iš tiesų sakau jums: ženklo šiai giminei nebus duota!“",
  			"13": "<sup>13</sup> Ir palikęs juos jis vėl sėdo į valtį ir nuplaukė į kitą krantą.",
  			"14": "<sup>14</sup> Mokiniai buvo pamiršę pasiimti duonos. Jie teturėjo su savim valtyje vieną kepalėlį.",
  			"15": "<sup>15</sup> O Jėzus juos įspėjo: „Žiūrėkite, saugokitės fariziejų raugo ir Erodo raugo“.",
  			"16": "<sup>16</sup> Jie pradėjo kalbėtis neturį duonos.",
  			"17": "<sup>17</sup> Tai patyręs, Jėzus tarė: „Kam jūs tariatės neturį duonos? Ar vis dar nieko neišmanote ir nesuprantate, ir vis dar esate be nuovokos?",
  			"18": "<sup>18</sup> Turite akis, ir nematote; turite ausis, ir negirdite?! Argi neatsimenate,",
  			"19": "<sup>19</sup> jog penkis kepalėlius aš sulaužiau penkiems tūkstančiams?! O kiek pilnų pintinių likučių jūs pririnkote?“ Jie atsakė: „Dvylika“. –",
  			"20": "<sup>20</sup> „O kai septynis kepaliukus sulaužiau keturiems tūkstančiams, kiek pririnkote pilnų krepšių likučių?“ Jie atsakė: „Septynis“.",
  			"21": "<sup>21</sup> Tada jis tarė: „Tai kaipgi vis dar nesuprantate?!“",
  			"22": "<sup>22</sup> Jie ateina į Betsaidą. Ten atveda pas Jėzų vieną neregį ir prašo jį palytėti.",
  			"23": "<sup>23</sup> Jis paėmė neregį už rankos ir nusivedė už kaimo. Ten patepė seilėmis jo akis, uždėjo ant jo rankas ir paklausė: „Ar ką nors matai?“",
  			"24": "<sup>24</sup> Šis apsižvalgęs tarė: „Regiu žmones. Lyg kokius medžius matau juos vaikščiojančius“.",
  			"25": "<sup>25</sup> Jėzus vėl palietė rankomis jo akis, ir jis visiškai praregėjo – tapo sveikas ir viską ryškiai matė.",
  			"26": "<sup>26</sup> Jėzus išsiuntė jį namo, sakydamas: „Tik neužeik į kaimą“.",
  			"27": "<sup>27</sup> Jėzus su mokiniais keliavo į Pilypo Cezarėjos kaimus. Kelyje klausė mokinius: „Pasakykite, kuo mane žmonės laiko?“",
  			"28": "<sup>28</sup> Jie atsakė: „Vieni – Jonu Krikštytoju, kiti – Eliju, treti – dar kuriuo iš pranašų“.",
  			"29": "<sup>29</sup> Tada jis paklausė: „O jūs kuo mane laikote?“ Petras jam atsakė: „Tu esi Mesijas“.",
  			"30": "<sup>30</sup> Tuomet Jėzus griežtai įsakė niekam apie jį nekalbėti.",
  			"31": "<sup>31</sup> Ir jis ėmė juos mokyti, jog reikia, kad Žmogaus Sūnus daug kentėtų, būtų seniūnų, aukštųjų kunigų bei Rašto aiškintojų atmestas, nužudytas ir po trijų dienų prisikeltų.",
  			"32": "<sup>32</sup> Jis tai kalbėjo visiškai atvirai. Tada Petras, pasivadinęs jį į šalį, ėmė jį drausti.",
  			"33": "<sup>33</sup> Jėzus atsigręžęs pažiūrėjo į mokinius ir subarė Petrą: „Eik šalin, šėtone, nes mąstai ne Dievo, o žmonių mintimis!“",
  			"34": "<sup>34</sup> Pasišaukęs minią ir savo mokinius, Jėzus prabilo: „Jei kas nori eiti paskui mane, teišsižada pats savęs, teima savo kryžių ir teseka manimi.",
  			"35": "<sup>35</sup> Kas nori išgelbėti savo gyvybę, tas ją praras; o kas pražudys savo gyvybę dėl manęs ir dėl Evangelijos, tas ją išgelbės.",
  			"36": "<sup>36</sup> O kokia gi žmogui nauda laimėti visą pasaulį, bet pakenkti savo gyvybei?",
  			"37": "<sup>37</sup> Arba kuo žmogus galėtų išsipirkti savo gyvybę?!",
  			"38": "<sup>38</sup> Jei kas gėdisi manęs ir mano žodžių šios neištikimos ir nuodėmingos kartos akivaizdoje, to gėdysis ir Žmogaus Sūnus, atėjęs savo Tėvo šlovėje su šventaisiais angelais“."
  		},
  		"9": {
  			"1": "<sup>1</sup> Jis dar jiems kalbėjo: „Iš tiesų sakau jums: tarp čia stovinčių yra tokių, kurie neragaus mirties, kol išvys Dievo karalystę, ateinančią su galybe“.",
  			"2": "<sup>2</sup> Po šešių dienų Jėzus pasiėmė Petrą, Jokūbą ir Joną ir užsivedė juos vienus nuošaliai ant aukšto kalno. Ten jis atsimainė jų akivaizdoje.",
  			"3": "<sup>3</sup> Jo drabužiai ėmė taip baltai spindėti, kaip jų išbalinti negalėtų joks skalbėjas žemėje.",
  			"4": "<sup>4</sup> Jiems pasirodė Elijas ir Mozė, kuriedu kalbėjosi su Jėzumi.",
  			"5": "<sup>5</sup> Petras ir sako Jėzui: „Rabi, gera mums čia būti. Pastatykime tris palapines: vieną tau, antrą Mozei, trečią Elijui“.",
  			"6": "<sup>6</sup> Jis nesižinojo, ką sakąs, nes jie buvo persigandę.",
  			"7": "<sup>7</sup> Užėjo debesis ir uždengė juos, o iš debesies nuskambėjo balsas: „Šitas mano mylimasis Sūnus. Klausykite jo!“",
  			"8": "<sup>8</sup> Ir tuojau, vėl apsižvalgę, jie nieko prie savęs nebematė, tik vieną Jėzų.",
  			"9": "<sup>9</sup> Besileidžiant nuo kalno, Jėzus liepė niekam nepasakoti, ką jie buvo matę, kol Žmogaus Sūnus prisikels iš numirusių.",
  			"10": "<sup>10</sup> Jie gerai įsidėmėjo šį pasakymą ir svarstė, ką reiškia „prisikelti iš numirusių“.",
  			"11": "<sup>11</sup> Jie klausė Jėzų: „Kodėl Rašto aiškintojai sako, jog pirmiau turįs ateiti Elijas?“",
  			"12": "<sup>12</sup> Jis atsakė: „Tikrai Elijas ateis pirmiau ir viską atitaisys. Bet kaipgi parašyta apie Žmogaus Sūnų, jog jis daug iškentėsiąs ir būsiąs paniekintas?",
  			"13": "<sup>13</sup> Todėl aš jums sakau: Elijas buvo atėjęs, ir jie padarė su juo, ką norėjo, kaip apie jį parašyta“.",
  			"14": "<sup>14</sup> Sugrįžę pas kitus mokinius, jie pamatė apie juos susirinkusią minią ir besiginčijančius su jais Rašto aiškintojus.",
  			"15": "<sup>15</sup> Vos pastebėjusi Jėzų, minia labai nustebo, ir visi bėgo jo pasveikinti.",
  			"16": "<sup>16</sup> Jis paklausė: „Ko ginčijatės su jais?“",
  			"17": "<sup>17</sup> Vienas iš minios jam atsakė: „Mokytojau, aš atvedžiau pas tave sūnų, kuris yra nebylės dvasios apsėstas.",
  			"18": "<sup>18</sup> Kur tik sugriebusi, dvasia jį tąso, iš burnos jam eina putos, jis griežia dantimis ir pastyra. Aš prašiau tavo mokinius išvaryti dvasią, bet jie nevaliojo“.",
  			"19": "<sup>19</sup> Tada Jėzus tarė: „O netikinti gimine! Iki kol man reikės su jumis būti? Kiek ilgai jus kęsti? Atveskite jį pas mane!“",
  			"20": "<sup>20</sup> Jie atvedė. Vos pamačiusi Jėzų, dvasia ėmė tąsyti berniuką, šis parpuolė ant žemės ir apsiputojęs pradėjo blaškytis.",
  			"21": "<sup>21</sup> Jėzus paklausė tėvą: „Ar nuo seniai jam taip darosi?“ Jis atsakė: „Nuo pat kūdikystės.",
  			"22": "<sup>22</sup> Dvasia jį dažnai į ugnį įstumdavo ir į vandenį, norėdama pražudyti. Tad jei ką gali, pasigailėk mūsų ir padėk mums!“",
  			"23": "<sup>23</sup> Jėzus jam atsakė: „‘Jei ką gali’?! Tikinčiam viskas galima!“",
  			"24": "<sup>24</sup> Vaiko tėvas sušuko: „Tikiu! Padėk mano netikėjimui!“",
  			"25": "<sup>25</sup> Matydamas susibėgančią minią, Jėzus sudraudė netyrąją dvasią: „Nebyle ir kurčia dvasia, įsakau tau, išeik iš jo ir daugiau nebegrįžk!“",
  			"26": "<sup>26</sup> Dvasia, klykdama ir smarkiai jį purtydama, išėjo. O berniukas liko tarsi lavonas, ir daugelis sakė: „Jis mirė“.",
  			"27": "<sup>27</sup> Bet Jėzus paėmė jį už rankos, pakėlė, ir jis atsistojo.",
  			"28": "<sup>28</sup> Kai Jėzus grįžo namo, mokiniai, pasilikę su juo vieni, klausė: „Kodėl mes negalėjome jos išvaryti?“",
  			"29": "<sup>29</sup> O jis atsakė: „Ta veislė neišvaroma nieku kitu, tik malda“.",
  			"30": "<sup>30</sup> Iš ten išėję, jie keliavo per Galilėją. Jėzus nenorėjo, kad kas apie tai žinotų.",
  			"31": "<sup>31</sup> Mokydamas savo mokinius, jis tvirtino: „Žmogaus Sūnus bus atiduotas į žmonių rankas ir jie nužudys jį, bet nužudytas jis po trijų dienų prisikels“.",
  			"32": "<sup>32</sup> Mokiniai nesuprato tų žodžių, bet nedrįso jį klausti.",
  			"33": "<sup>33</sup> Jie atėjo į Kafarnaumą. Namie jis paklausė juos: „Apie ką kalbėjotės kelyje?“",
  			"34": "<sup>34</sup> Jie tylėjo. Mat kelyje jie ginčijosi, kuris iš jų didžiausias.",
  			"35": "<sup>35</sup> Atsisėdęs jis pasišaukė Dvylika ir tarė: „Jei kas trokšta būti pirmas, tebūnie paskutinis ir visų tarnas!“",
  			"36": "<sup>36</sup> Paėmęs mažą vaiką, pastatė tarp jų ir apsikabinęs jį pasakė:",
  			"37": "<sup>37</sup> „Kas dėl manęs priima tokį vaikelį, tas priima mane, o kas priima mane, tas ne mane priima, bet tą, kuris yra mane siuntęs“.",
  			"38": "<sup>38</sup> Jonas jam tarė: „Mokytojau, mes matėme vieną tokį, kuris nevaikščioja su mumis, bet tavo vardu išvarinėja demonus. Mes jam draudėme, nes jis nepanoro eiti su mumis“.",
  			"39": "<sup>39</sup> Jėzus atsakė: „Nedrauskite jam! Nėra tokio, kuris mano vardu darytų stebuklus ir galėtų čia pat blogai apie mane kalbėti.",
  			"40": "<sup>40</sup> Kas ne prieš mus, tas už mus!",
  			"41": "<sup>41</sup> Kas duos jums atsigerti taurę vandens dėl to, kad priklausote Mesijui, – iš tiesų sakau jums, – tas nepraras savo užmokesčio.",
  			"42": "<sup>42</sup> Kas papiktintų vieną iš šitų tikinčių mažutėlių, tam būtų daug geriau, jeigu jam užkabintų ant kaklo asilo sukamų girnų akmenį ir įmestų į jūrą.",
  			"43": "<sup>43</sup> Jei tavoji ranka gundo tave nusidėti, nusikirsk ją! Tau verčiau sužalotam įeiti į gyvenimą, negu su abiem rankom patekti į pragarą, į negęstančią ugnį.",
  			"45": "<sup>45</sup> Ir jei tavoji koja veda tave į nuodėmę, nusikirsk ją, nes tau geriau luošam įžengti į gyvenimą, negu su abiem kojom būti įmestam į pragarą.",
  			"47": "<sup>47</sup> O jei tave gundo nusidėti tavoji akis, išlupk ją, nes verčiau tau vienakiui įeiti į Dievo karalystę, negu su abiem akim būti įmestam į pragarą,",
  			"48": "<sup>48</sup> kur jų kirminas nemiršta ir ugnis negęsta.",
  			"49": "<sup>49</sup> Mat kiekvienas bus pasūdytas ugnimi.",
  			"50": "<sup>50</sup> Druska – geras daiktas, bet jei druska nustotų sūrumo, kuo ją pasūdysi? Turėkite savyje druskos ir taikiai sugyvenkite tarp savęs“."
  		},
  		"10": {
  			"1": "<sup>1</sup> Jėzus, iškeliavęs iš ten atvyksta į Judėją ir Užjordanę. Ir vėl žmonių būriai skuba pas jį, o jis vėl moko, kaip buvo pratęs.",
  			"2": "<sup>2</sup> Tada atėjo fariziejų, kurie spęsdami jam pinkles klausė jį, ar galima atleisti žmoną.",
  			"3": "<sup>3</sup> Jis atsakė jiems: „O ką jums yra įsakęs Mozė?“",
  			"4": "<sup>4</sup> Jie tarė: „Mozė leido parašyti skyrybų raštą ir atleisti“.",
  			"5": "<sup>5</sup> Tuomet Jėzus prabilo: „Dėl jūsų širdies kietumo parašė jums Mozė tokį nuostatą.",
  			"6": "<sup>6</sup> O nuo sutvėrimo pradžios Dievas sukūrė juos kaip vyrą ir moterį.",
  			"7": "<sup>7</sup> Štai kodėl vyras paliks savo tėvą ir motiną ir glausis prie žmonos, ir du taps vienu kūnu.",
  			"8": "<sup>8</sup> Taigi jie – jau nebe du, o vienas kūnas.",
  			"9": "<sup>9</sup> Tad ką Dievas sujungė, žmogus teneperskiria!“",
  			"10": "<sup>10</sup> Namie mokiniai vėl klausė Jėzų apie tą dalyką.",
  			"11": "<sup>11</sup> Jis atsakė: „Kas atleidžia savo žmoną ir veda kitą, tas nusikalsta pirmajai svetimavimu.",
  			"12": "<sup>12</sup> Ir jei moteris palieka savo vyrą ir išteka už kito, ji svetimauja“.",
  			"13": "<sup>13</sup> Žmonės jam nešdavo vaikučius, kad juos palytėtų, bet mokiniai jiems draudė.",
  			"14": "<sup>14</sup> Tai pamatęs, Jėzus užsirūstino ir tarė jiems: „Leiskite mažutėliams ateiti pas mane ir netrukdykite, nes tokių yra Dievo karalystė.",
  			"15": "<sup>15</sup> Iš tiesų sakau jums: kas nepriima Dievo karalystės kaip kūdikis, neįeis į ją“.",
  			"16": "<sup>16</sup> Ir jis laimino juos, apkabindamas ir dėdamas ant jų rankas.",
  			"17": "<sup>17</sup> Jėzui besiruošiant iškeliauti, vienas žmogus pribėgęs puolė prieš jį ant kelių ir klausė: „Gerasis Mokytojau, ką turiu daryti, kad laimėčiau amžinąjį gyvenimą?“",
  			"18": "<sup>18</sup> Jėzus tarė: „Kam vadini mane geru? Niekas nėra geras, tik vienas Dievas.",
  			"19": "<sup>19</sup> Žinai įsakymus: Nežudyk,  nesvetimauk,  nevok,  neteisingai neliudyk, neapgaudinėk,  gerbk savo tėvą ir motiną“.",
  			"20": "<sup>20</sup> Tas atsakė: „Mokytojau, aš viso to laikausi nuo pat jaunystės“.",
  			"21": "<sup>21</sup> Jėzus meiliai pažvelgė į jį ir pasakė: „Vieno dalyko tau trūksta: eik parduok visa, ką turi, išdalyk vargšams, tai turėsi lobį danguje. Tuomet ateik ir sek paskui mane“.",
  			"22": "<sup>22</sup> Po šitų žodžių tasai apniuko ir nusiminęs pasitraukė, nes turėjo daug turto.",
  			"23": "<sup>23</sup> Jėzus apsidairė ir prabilo į mokinius: „Kaip sunku turtingiems įeiti į Dievo karalystę!“",
  			"24": "<sup>24</sup> Mokiniai buvo nustebinti jo žodžių. Tada Jėzus vėl jiems tarė: „Vaikeliai, kaip sunku patekti į Dievo karalystę!",
  			"25": "<sup>25</sup> Lengviau kupranugariui išlįsti pro adatos ausį, negu turtuoliui įeiti į Dievo karalystę“.",
  			"26": "<sup>26</sup> Mokiniai dar labiau nustebo ir kalbėjosi: „Kas tada galės išsigelbėti?“",
  			"27": "<sup>27</sup> Jėzus pažvelgė į juos ir tarė: „Tai neįmanoma žmonėms, bet ne Dievui: Dievui viskas įmanoma“.",
  			"28": "<sup>28</sup> Tada Petras sakė jam: „Štai mes viską palikome ir sekėme paskui tave“.",
  			"29": "<sup>29</sup> Jėzus tarė: „Iš tiesų sakau jums: nėra nė vieno, kuris dėl manęs ir dėl Evangelijos paliktų namus ar brolius, ar seseris, ar motiną, ar tėvą, ar vaikus, ar laukus",
  			"30": "<sup>30</sup> ir kuris jau dabar, šiuo metu, negautų šimteriopai namų, brolių, seserų, motinų, vaikų ir laukų (kartu su persekiojimais) ir būsimajame pasaulyje – amžinojo gyvenimo.",
  			"31": "<sup>31</sup> Tačiau daugel pirmųjų bus paskutiniai ir daugel paskutiniųjų – pirmi“.",
  			"32": "<sup>32</sup> Jiems bekeliaujant į Jeruzalę, Jėzus vis ėjo priekyje taip, kad mokiniai stebėjosi, o einantys iš paskos nerimavo. Vėl susišaukęs Dvylika, ėmė jiems sakyti, kas jo laukia:",
  			"33": "<sup>33</sup> „Štai keliaujame į Jeruzalę, ir Žmogaus Sūnus bus išduotas aukštiesiems kunigams ir Rašto aiškintojams; jie pasmerks jį mirti ir atiduos pagonims,",
  			"34": "<sup>34</sup> o tie išjuoks jį, apspjaudys, nuplaks ir nužudys, bet po trijų dienų jis prisikels“.",
  			"35": "<sup>35</sup> Čia prie Jėzaus prieina Zebediejaus sūnūs Jokūbas ir Jonas ir kreipiasi: „Mokytojau, mes norime, kad padarytum, ko prašysime“.",
  			"36": "<sup>36</sup> Jis atsakė: „O ko norite, kad jums padaryčiau?“",
  			"37": "<sup>37</sup> Jie tarė: „Duok mums sėdėti vienam tavo šlovės dešinėje, kitam – kairėje?“",
  			"38": "<sup>38</sup> Jėzus atsakė: „Patys nežinote, ko prašote. Ar galite gerti taurę, kurią aš gersiu, ir būti pakrikštyti krikštu, kuriuo aš būsiu krikštijamas?“",
  			"39": "<sup>39</sup> Jie sako: „Galime“. Bet Jėzus jiems pasakė: „Beje, taurę, kurią aš gersiu, jūs gersite, ir krikštu, kuriuo aš būsiu pakrikštytas, jūs irgi būsite pakrikštyti.",
  			"40": "<sup>40</sup> Tačiau ne mano reikalas duoti vietą savo dešinėje ar kairėje; tai bus tiems, kuriems paskirta“.",
  			"41": "<sup>41</sup> Tai išgirdę, dešimt kitų supyko ant Jokūbo ir Jono.",
  			"42": "<sup>42</sup> Pasišaukęs mokinius, Jėzus prabilo: „Jūs žinote, kad tie, kurie laikomi tautų valdovais, engia jas, ir jų didžiūnai rodo joms savo galią.",
  			"43": "<sup>43</sup> Tarp jūsų yra ne taip! Kas norėtų tapti didžiausias iš jūsų, tebus jūsų tarnas,",
  			"44": "<sup>44</sup> ir kas panorėtų būti pirmas tarp jūsų, tebus visų vergas.",
  			"45": "<sup>45</sup> Juk ir Žmogaus Sūnus atėjo ne kad jam tarnautų, bet pats tarnauti ir savo gyvybės atiduoti kaip išpirkos už daugelį“.",
  			"46": "<sup>46</sup> Taip jie ateina į Jerichą. O iškeliaujant jam su mokiniais ir gausinga minia iš Jericho, aklas elgeta Bartimiejus (Timiejaus sūnus) sėdėjo prie kelio.",
  			"47": "<sup>47</sup> Išgirdęs, jog čia Jėzus Nazarėnas, jis pradėjo garsiai šaukti: „Dovydo Sūnau, Jėzau, pasigailėk manęs!“",
  			"48": "<sup>48</sup> Daugelis jį draudė, kad nutiltų, bet jis dar garsiau šaukė: „Dovydo Sūnau, pasigailėk manęs!“",
  			"49": "<sup>49</sup> Jėzus sustojo ir tarė: „Pašaukite jį“. Žmonės pašaukė neregį, sakydami: „Nenusimink! Kelkis, jis tave šaukia“.",
  			"50": "<sup>50</sup> Tasai, nusimetęs apsiaustą, pašoko ir pribėgo prie Jėzaus.",
  			"51": "<sup>51</sup> Jėzus prabilo į jį: „Ko nori, kad tau padaryčiau?“ Neregys atsakė: „Rabuni, kad praregėčiau!“",
  			"52": "<sup>52</sup> Tuomet Jėzus jam tarė: „Eik, tavo tikėjimas išgelbėjo tave“. Jis tuoj pat praregėjo ir nusekė paskui Jėzų keliu."
  		},
  		"11": {
  			"1": "<sup>1</sup> Prisiartinęs prie Jeruzalės pro Betfagę ir Betaniją, ties Alyvų kalnu, Jėzus pasiuntė du savo mokinius",
  			"2": "<sup>2</sup> tardamas: „Eikite į kaimą, kurį matote, ir vos įžengę į jį rasite pririštą asilaitį, kuriuo dar niekas iš žmonių nėra jojęs. Atriškite jį ir atveskite.",
  			"3": "<sup>3</sup> Jeigu kas nors paklaustų: ‘Ką čia darote?’ – atsakykite: ‘Jo reikia Viešpačiui; jis netrukus jį sugrąžins’“.",
  			"4": "<sup>4</sup> Nuėję juodu rado pakelėje asilaitį, pririštą prie vartų, ir atrišo jį.",
  			"5": "<sup>5</sup> Kai kurie iš ten stovinčių klausė: „Ką jūs darote, kam tą asilaitį atrišate?“",
  			"6": "<sup>6</sup> O jie atsakė, kaip Jėzus buvo jiems liepęs, ir tie leido jį vestis.",
  			"7": "<sup>7</sup> Jie atveda asilaitį pas Jėzų, apdengia jį savo apsiaustais, ir Jėzus užsėda ant jo.",
  			"8": "<sup>8</sup> Daugybė žmonių tiesė ant kelio savo drabužius, kiti klojo žalias šakeles, nukirstas laukuose.",
  			"9": "<sup>9</sup> Priekyje ir iš paskos einantys šaukė: „Osana!",
  			"10": "<sup>10</sup> Garbė tam, kuris ateina Viešpaties vardu! Šlovė besiartinančiai mūsų tėvo Dovydo karalystei! Osana aukštybėse!“",
  			"11": "<sup>11</sup> Taip Jėzus įžengė į Jeruzalę ir į šventyklą. Viską apžiūrėjęs, kadangi buvo jau vakaro valanda, jis su Dvylika išėjo į Betaniją.",
  			"12": "<sup>12</sup> Rytojaus dieną, jiems keliaujant iš Betanijos, Jėzus buvo alkanas.",
  			"13": "<sup>13</sup> Pamatęs iš tolo sulapojusį figmedį, jis priėjo pažiūrėti, gal ką ant jo ras. Tačiau atėjęs prie medžio jis nerado nieko, tiktai lapus, nes buvo dar ne figų metas.",
  			"14": "<sup>14</sup> Tuomet jis tarė medžiui: „Tegul per amžius niekas nebevalgys tavo vaisiaus!“ Jo mokiniai tai girdėjo.",
  			"15": "<sup>15</sup> Ir jie ateina į Jeruzalę. Įėjęs į šventyklą, Jėzus ėmė varyti laukan parduodančius ir perkančius šventykloje. Jis išvartė pinigų keitėjų stalus bei karvelių pardavėjų suolus",
  			"16": "<sup>16</sup> ir neleido nešti rakandų per šventyklą.",
  			"17": "<sup>17</sup> Jis mokė ir skelbė: „Argi neparašyta: Mano Namai vadinsis maldos namai visoms tautoms! O jūs pavertėte juos plėšikų lindyne“.",
  			"18": "<sup>18</sup> Tai išgirdę aukštieji kunigai ir Rašto aiškintojai tarėsi, kaip jį pražudyti. Jie mat bijojo Jėzaus, nes visi žmonės buvo pagauti jo mokslo.",
  			"19": "<sup>19</sup> Atėjus vakarui Jėzus su mokiniais išėjo iš miesto.",
  			"20": "<sup>20</sup> Rytą eidami pro šalį jie pamatė, kad figmedis nudžiūvęs iš pat šaknų.",
  			"21": "<sup>21</sup> Prisiminęs Petras tarė Jėzui: „Rabi, štai figmedis, kurį tu prakeikei, nudžiūvo“.",
  			"22": "<sup>22</sup> Jėzus jiems atsakė: „Turėkite tikėjimą Dievu!",
  			"23": "<sup>23</sup> Iš tiesų sakau jums: kas pasakytų šitam kalnui: ‘Pasikelk ir meskis į jūrą’, ir savo širdyje nesvyruotų, bet tikėtų įvyksiant, ką sako, tai jam ir įvyktų.",
  			"24": "<sup>24</sup> Todėl sakau jums: ko tik melsdamiesi prašote, tikėkite gausią, ir tikrai taip bus.",
  			"25": "<sup>25</sup> Eidami melstis atleiskite, jei turite ką nors prieš kitus, kad ir jūsų Tėvas danguje jums atleistų jūsų nusižengimus“.",
  			"27": "<sup>27</sup> Jie vėl sugrįžta į Jeruzalę. Jėzui vaikščiojant po šventyklą, prie jo prieina aukštųjų kunigų, Rašto aiškintojų ir seniūnų ir klausia:",
  			"28": "<sup>28</sup> „Kokia galia tai darai? Kas tau davė galią tai daryti?“",
  			"29": "<sup>29</sup> Jėzus jiems atsakė: „Ir aš noriu paklausti jus vieno dalyko, o jūs atsakykite man, tada ir aš jums pasakysiu, kokia galia tai darau.",
  			"30": "<sup>30</sup> Jono krikštas buvo iš dangaus ar iš žmonių? Atsakykite man!“",
  			"31": "<sup>31</sup> Tie pradėjo tartis: „Jei pasakysime – iš dangaus, tai jis mus klaus: ‘Kodėl tada juo netikėjote?’",
  			"32": "<sup>32</sup> Pasakytume – iš žmonių...“ Bet jie bijojo liaudies, nes visi buvo įsitikinę, kad Jonas tikrai buvo pranašas.",
  			"33": "<sup>33</sup> Todėl jie atsakė Jėzui: „Mes nežinome“. Tada Jėzus tarė: „Tai nė aš nesakysiu, kokia galia tai darau“."
  		},
  		"12": {
  			"1": "<sup>1</sup> Ir pradėjo Jėzus kalbėti jiems palyginimais: „Vienas žmogus įveisė vynuogyną, sumūrijo aptvarą, įrengė spaustuvą ir pastatė bokštą. Paskui išnuomojo jį ūkininkams ir iškeliavo į svetimą šalį.",
  			"2": "<sup>2</sup> Atėjus metui, jis nusiuntė pas ūkininkus tarną atsiimti iš ūkininkų savosios vaisių dalies.",
  			"3": "<sup>3</sup> Tie pačiupo jį, sumušė ir paleido tuščiomis.",
  			"4": "<sup>4</sup> Tuomet jis vėl nusiuntė pas juos kitą tarną, o tie jį sužeidė į galvą ir iškoneveikė.",
  			"5": "<sup>5</sup> Jis pasiuntė dar vieną, bet tą jie nužudė, ir dar daugelį kitų tarnų, kurių vienus jie primušė, kitus nužudė.",
  			"6": "<sup>6</sup> Dar vieną turėjo – mylimąjį sūnų. Jį nusiuntė pas juos paskutinį, sakydamas sau: ‘Jie drovėsis mano sūnaus’.",
  			"7": "<sup>7</sup> Bet ūkininkai ėmė tartis: ‘Tai įpėdinis. Eime, užmuškime jį, ir mums atiteks jo palikimas’.",
  			"8": "<sup>8</sup> Ir nutvėrę nužudė jį ir išmetė laukan iš vynuogyno.",
  			"9": "<sup>9</sup> Ką darys vynuogyno savininkas? Jis ateis, išžudys ūkininkus ir atiduos vynuogyną kitiems.",
  			"10": "<sup>10</sup> Ar neskaitėte, kas parašyta Raštuose: Akmuo, kurį statytojai atmetė, tapo kertiniu akmeniu.",
  			"11": "<sup>11</sup> Tai Viešpaties padaryta, ir mūsų akims tai nuostabą kelia“.",
  			"12": "<sup>12</sup> Anie suko galvą, kaip jį suimti, tačiau bijojo minios. Mat suprato, kad palyginimas buvo jiems taikomas. Tad palikę jį pasitraukė.",
  			"13": "<sup>13</sup> Tada jie siunčia pas Jėzų fariziejų ir erodininkų sugauti jo kalboje.",
  			"14": "<sup>14</sup> Šitie atėję sako jam: „Mokytojau, žinome, jog esi tiesakalbis ir niekam nepataikauji. Tu nepaisai žmonių padėties, bet mokai Dievo kelio, kaip reikalauja teisybė. Valia mokėti ciesoriui mokesčius ar ne? Mokėti ar nemokėti?“",
  			"15": "<sup>15</sup> Matydamas jų veidmainystę, Jėzus tarė: „Kam spendžiate man pinkles? Atneškite man pažiūrėti denarą“.",
  			"16": "<sup>16</sup> Jie padavė. Jis ir klausia: „Kieno čia atvaizdas ir įrašas?“ Jie atsakė: „Ciesoriaus“.",
  			"17": "<sup>17</sup> Tuomet Jėzus jiems tarė: „Kas ciesoriaus, atiduokite ciesoriui, o kas Dievo – Dievui“. Ir jie be galo juo stebėjosi.",
  			"18": "<sup>18</sup> Pas Jėzų ateina sadukiejų, kurie neigia mirusiųjų prisikėlimą, ir klausia:",
  			"19": "<sup>19</sup> „Mokytojau, Mozė yra mums parašęs: Jei kieno brolis mirtų ir paliktų žmoną, o nepaliktų vaikų, tuomet jo brolis tegul veda našlę ir pažadina savo broliui palikuonių.",
  			"20": "<sup>20</sup> Ir štai yra buvę septyni broliai. Pirmasis vedė žmoną ir mirdamas nepaliko vaikų.",
  			"21": "<sup>21</sup> Vedė ją antrasis, bet ir šis mirė bevaikis. Taip pat atsitiko ir su trečiuoju,",
  			"22": "<sup>22</sup> ir visi septyni nepaliko vaikų. Paskiausiai iš visų mirė moteris.",
  			"23": "<sup>23</sup> Per prisikėlimą, kai ir jie prisikels, kurio iš jų žmona ji bus? Juk ji yra buvusi septynių žmona?“",
  			"24": "<sup>24</sup> Jėzus jiems atsakė: „Argi ne todėl klystate, kad neišmanote nei Raštų, nei Dievo galybės?!",
  			"25": "<sup>25</sup> Kai prisikels iš numirusių, tai nei ves, nei tekės, bet bus kaip angelai danguje.",
  			"26": "<sup>26</sup> O kad mirusieji keliasi, ar neskaitėte Mozės knygoje apie krūmą, kaip Mozei Dievas yra pasakęs: Aš esu Abraomo Dievas, Izaoko Dievas ir Jokūbo Dievas?!",
  			"27": "<sup>27</sup> Jis ne mirusiųjų, bet gyvųjų Dievas. Jūs labai klystate“.",
  			"28": "<sup>28</sup> Vienas Rašto aiškintojas, girdėjęs jį ginčijantis ir matęs, kaip puikiai Jėzus atsakinėjo priešininkams, paklausė jį: „Koks yra visų pirmasis įsakymas?“",
  			"29": "<sup>29</sup> Jėzus jam atsakė: „Pirmasis yra šis: Klausyk, Izraeli, Viešpats, mūsų Dievas, yra vienintelis Viešpats;",
  			"30": "<sup>30</sup> tad mylėk Viešpatį, savo Dievą, visa širdimi, visa siela, visu protu ir visomis jėgomis.",
  			"31": "<sup>31</sup> Antrasis: Mylėk savo artimą kaip save patį. Nėra įsakymo, didesnio už šiuodu“.",
  			"32": "<sup>32</sup> Tuomet Rašto aiškintojas jam atsakė: „Gerai, Mokytojau, tu teisybę pasakei: Dievas yra vienintelis ir nėra kito šalia jo;",
  			"33": "<sup>33</sup> o mylėti jį visa širdimi, visu protu ir visomis jėgomis bei mylėti artimą kaip save patį  svarbiau už visas deginamąsias atnašas ir kitokias aukas“.",
  			"34": "<sup>34</sup> Matydamas, kaip išmintingai jis atsakė, Jėzus jam tarė: „Tu netoli nuo Dievo karalystės!“ Ir niekas daugiau nebedrįso jo klausinėti.",
  			"35": "<sup>35</sup> Mokydamas šventykloje Jėzus kalbėjo: „Kodėl Rašto aiškintojai sako Mesiją esant Dovydo sūnų?",
  			"36": "<sup>36</sup> Juk pats Dovydas, Šventosios Dvasios įkvėptas, yra pasakęs: Viešpats tarė mano Viešpačiui: Sėskis mano dešinėje, aš patiesiu tavo priešus tarsi pakojį po tavo kojų.",
  			"37": "<sup>37</sup> Pats Dovydas vadina jį Viešpačiu, tai kaip jis gali būti jo sūnus?“ Didelė minia norom klausėsi Jėzaus.",
  			"38": "<sup>38</sup> Mokydamas Jėzus kalbėjo: „Saugokitės Rašto aiškintojų, kurie mėgsta vaikščioti su ilgais drabužiais, būti sveikinami aikštėse,",
  			"39": "<sup>39</sup> užimti pirmuosius krėslus sinagogose ir garbės vietas vaišėse.",
  			"40": "<sup>40</sup> Jie suryja našlių namus, dangstydamiesi ilga malda. Jų laukia itin griežtas teismas“.",
  			"41": "<sup>41</sup> Atsisėdęs ties aukų skrynia, Jėzus stebėjo, kaip žmonės metė į skrynią variokus. Daugelis turtingųjų aukojo gausiai.",
  			"42": "<sup>42</sup> Atėjo viena suvargusi našlė ir įmetė du pinigėlius, tai yra skatiką.",
  			"43": "<sup>43</sup> Pasišaukęs savo mokinius, Jėzus pasakė jiems: „Iš tiesų sakau jums: ši vargšė našlė įmetė daugiausia iš visų, kurie dėjo į aukų skrynią.",
  			"44": "<sup>44</sup> Visi aukojo iš to, kas jiems atlieka, o ji iš savo neturto įmetė visa, ką turėjo, visus savo išteklius“."
  		},
  		"13": {
  			"1": "<sup>1</sup> Jam išeinant iš šventyklos, vienas mokinys kreipiasi: „Mokytojau, tik pažvelk, kokie akmenys ir kokie pastatai!“",
  			"2": "<sup>2</sup> Jėzus jam atsakė: „Matai šituos didžiulius pastatus? Čia neliks akmens ant akmens, viskas bus išgriauta“.",
  			"3": "<sup>3</sup> Kai jis sėdėjo Alyvų kalne, priešais šventyklą, Petras, Jokūbas, Jonas ir Andriejus atskirai nuo kitų klausė jį:",
  			"4": "<sup>4</sup> „Pasakyk mums, kada tai atsitiks ir koks bus ženklas, kai visa tai pradės pildytis?“",
  			"5": "<sup>5</sup> Jėzus pradėjo jiems aiškinti: „Žiūrėkite, kad kas jūsų nesuklaidintų!",
  			"6": "<sup>6</sup> Daug kas ateis prisidengę mano vardu ir sakys: ‘Tai aš’, – ir daugelį suklaidins.",
  			"7": "<sup>7</sup> Išgirdę apie karus ir karų gandus, nenusigąskite. Reikia, kad tai įvyktų, bet dar ne galas.",
  			"8": "<sup>8</sup> Tauta pakils prieš tautą ir karalystė prieš karalystę. Vietomis bus žemės drebėjimų, bus badmečių. Tokia bus kentėjimų pradžia.",
  			"9": "<sup>9</sup> Jūs sergėkitės: būsite atidavinėjami teismams, plakami sinagogose ir turėsite dėl manęs stoti prieš valdytojus ir karalius, kad jiems liudytumėte.",
  			"10": "<sup>10</sup> Bet pirmiau turės būti visoms tautoms paskelbta Evangelija.",
  			"11": "<sup>11</sup> Kai suimti būsite vedami, nesirūpinkite iš anksto, ką kalbėsite. Kalbėkite, kas tą valandą bus jums duota, nes kalbėsite nebe jūs, o Šventoji Dvasia.",
  			"12": "<sup>12</sup> Brolis išduos nužudyti brolį, o tėvas – savo vaiką. Vaikai pakels ranką prieš gimdytojus ir juos žudys.",
  			"13": "<sup>13</sup> Jūs būsite visų nekenčiami dėl mano vardo. Bet kas ištvers iki galo, tas bus išgelbėtas“.",
  			"14": "<sup>14</sup> „Kai pamatysite sunaikinimo pabaisą stovint ten, kur jos neturi būti (skaitytojas teįsidėmi!), tuomet, kas Judėjoje, tebėga į kalnus;",
  			"15": "<sup>15</sup> kas bus ant stogo, tenelipa žemėn ir teneina ko nors pasiimti iš namų;",
  			"16": "<sup>16</sup> o kas laukuose, tenegrįžta pasiimti apsiausto.",
  			"17": "<sup>17</sup> Vargas nėščioms ir žindančioms tomis dienomis!",
  			"18": "<sup>18</sup> Melskite, kad tai neatsitiktų žiemą!",
  			"19": "<sup>19</sup> Anomis dienomis užguls toks suspaudimas, kokio nėra buvę nuo pradžios pasaulio, kurį Dievas sutvėrė, iki šiolei, ir daugiau nebebus.",
  			"20": "<sup>20</sup> Jeigu Viešpats nebūtų sutrumpinęs tų dienų, neišsigelbėtų nė vienas žmogus. Tačiau dėl išrinktųjų, kuriuos išsirinko, jis sutrumpino tas dienas.",
  			"21": "<sup>21</sup> Jei tada kas nors jums sakytų: ‘Štai čia Mesijas, štai ten’, – netikėkite,",
  			"22": "<sup>22</sup> nes atsiras netikrų mesijų ir netikrų pranašų. Jie darys ženklų ir stebuklų, mėgindami suvedžioti, jei tai įmanoma, net išrinktuosius.",
  			"23": "<sup>23</sup> Todėl būkite apdairūs; aš jus iš anksto dėl visko įspėjau.",
  			"24": "<sup>24</sup> Tomis dienomis, po ano suspaudimo, saulė užtems,  mėnulis nebeduos šviesos,",
  			"25": "<sup>25</sup> žvaigždės kris nuo dangaus, ir dangaus galybės bus sukrėstos.",
  			"26": "<sup>26</sup> Tada žmonės pamatys Žmogaus Sūnų, ateinantį debesyse su didžia galia ir šlove.",
  			"27": "<sup>27</sup> Jis pasiųs angelus, ir tie surinks jo išrinktuosius iš visų keturių šalių, nuo žemės pakraščių iki dangaus tolybių.",
  			"28": "<sup>28</sup> Pasimokykite iš palyginimo su figos medžiu: kai jo šaka suminkštėja ir sprogsta lapai, jūs žinote, jog artinasi vasara.",
  			"29": "<sup>29</sup> Taip pat išvydę tai dedantis, supraskite, jog jis jau arti, prie slenksčio.",
  			"30": "<sup>30</sup> Iš tiesų sakau jums: nepraeis nė ši karta, kol visa tai įvyks.",
  			"31": "<sup>31</sup> Dangus ir žemė praeis, o mano žodžiai nepraeis.",
  			"32": "<sup>32</sup> Tačiau tos dienos ar tos valandos niekas nežino, nei dangaus angelai, nei Sūnus, tik Tėvas.",
  			"33": "<sup>33</sup> Žiūrėkite, budėkite, nes nežinote, kada ateis tas laikas!",
  			"34": "<sup>34</sup> Bus kaip su žmogumi, kuris iškeliavo svetur, paliko namus ir davė tarnams įgaliojimus, kiekvienam paskyręs darbą, o durininkui įsakė budėti.",
  			"35": "<sup>35</sup> Taigi budėkite, nes nežinote, kada grįš namų šeimininkas: ar vakare, ar vidurnaktyje, ar gaidgystėje, ar rytmety,",
  			"36": "<sup>36</sup> kad netikėtai sugrįžęs nerastų jūsų miegančių.",
  			"37": "<sup>37</sup> Ką sakau jums, sakau ir visiems: budėkite!“"
  		},
  		"14": {
  			"1": "<sup>1</sup> Iki Velykų ir Neraugintosios duonos šventės bebuvo likę pora dienų. Aukštieji kunigai ir Rašto aiškintojai ieškojo būdo klasta sugauti Jėzų ir nužudyti.",
  			"2": "<sup>2</sup> Bet jie sakė: „Tik ne per šventes, kad liaudyje nekiltų sąmyšio“.",
  			"3": "<sup>3</sup> Jėzui esant Betanijoje, Simono Raupsuotojo namuose, ir sėdint už stalo, atėjo moteris su alebastriniu indeliu, pilnu brangaus gryno nardo tepalo. Pradaužusi indelį, ji išpylė tepalą Jėzui ant galvos.",
  			"4": "<sup>4</sup> Kai kurie ten esantys susierzino ir kalbėjo vienas kitam: „Kam tas tepalo eikvojimas?!",
  			"5": "<sup>5</sup> Juk jį buvo galima parduoti daugiau negu už tris šimtus denarų ir pinigus išdalyti vargšams!“ Taip jie murmėjo prieš tą moterį.",
  			"6": "<sup>6</sup> Bet Jėzus atsiliepė: „Palikite ją ramybėje! Kam ją skaudinate? Ji man padarė gerą darbą.",
  			"7": "<sup>7</sup> Vargšų jūs visuomet turite šalia savęs ir kada tik panorėję galite jiems gera daryti, o mane turėsite ne visuomet.",
  			"8": "<sup>8</sup> Ji padarė, ką galėjo. Ji iš anksto patepė mano kūną laidotuvėms.",
  			"9": "<sup>9</sup> Iš tiesų sakau jums: visame pasaulyje, kur tik bus skelbiama Evangelija, bus ir jos atminimui pasakojama, ką ji yra man padariusi“.",
  			"10": "<sup>10</sup> Judas Iskarijotas, vienas iš Dvylikos, nuėjo pas aukštuosius kunigus, pasiryžęs išduoti Jėzų.",
  			"11": "<sup>11</sup> Tai išgirdę, jie apsidžiaugė ir pažadėjo jam pinigų. Jis ėmė ieškoti progos Jėzų išduoti.",
  			"12": "<sup>12</sup> Pirmąją Neraugintosios duonos dieną, kada aukojamas Velykų avinėlis, mokiniai sako Jėzui: „Kur paruošti tau Velykų vakarienę?“",
  			"13": "<sup>13</sup> Jis išsiunčia du mokinius tardamas: „Eikite į miestą. Ten jus sutiks žmogus, vandens ąsočiu nešinas. Sekite iš paskos",
  			"14": "<sup>14</sup> ir kur jis nuves, sakykite namų šeimininkui: ‘Mokytojas liepė paklausti: Kur man skirtoji menė, kurioje galėčiau su mokiniais valgyti Velykų vakarienę?’",
  			"15": "<sup>15</sup> Jis parodys jums didelį aukštutinį kambarį su baldais. Ten ir paruoškite mums“.",
  			"16": "<sup>16</sup> Mokiniai išėjo ir nuvyko į miestą. Jie rado visa, kaip buvo sakęs Jėzus, ir paruošė Velykų stalą.",
  			"17": "<sup>17</sup> Vakare jis atėjo su Dvylika.",
  			"18": "<sup>18</sup> Bevalgant prie stalo vakarienę, Jėzus prabilo: „Iš tiesų sakau jums: vienas jūsų, valgančių su manimi, išduos mane“.",
  			"19": "<sup>19</sup> Jie labai nuliūdo ir ėmė vienas po kito klausinėti: „Nejaugi aš?“",
  			"20": "<sup>20</sup> O jis tarė: „Vienas iš Dvylikos, kuris dažo su manimi viename dubenyje.",
  			"21": "<sup>21</sup> Tiesa, Žmogaus Sūnus eina savo keliu, kaip apie jį parašyta, bet vargas žmogui, kuris išduos Žmogaus Sūnų. Geriau jam būtų buvę negimti“.",
  			"22": "<sup>22</sup> Bevakarieniaujant Jėzus paėmęs duoną palaimino, laužė ją ir davė mokiniams tardamas: „Imkite, tai mano kūnas!“",
  			"23": "<sup>23</sup> Paėmęs taurę, padėkojo, davė jiems, ir visi gėrė iš jos.",
  			"24": "<sup>24</sup> O jis jiems tarė: „Tai mano kraujas, Sandoros kraujas, kuris išliejamas už daugelį.",
  			"25": "<sup>25</sup> Iš tiesų sakau jums: aš jau nebegersiu vynmedžio vaisiaus iki tos dienos, kada gersiu jį naują Dievo karalystėje“.",
  			"26": "<sup>26</sup> Pagiedoję jie išėjo į Alyvų kalną.",
  			"27": "<sup>27</sup> Jėzus jiems tarė: „Jūs visi pasipiktinsite, nes parašyta: Ištiksiu piemenį, ir avys išsisklaidys.",
  			"28": "<sup>28</sup> O prisikėlęs aš pirma jūsų nueisiu į Galilėją“.",
  			"29": "<sup>29</sup> Petras atsiliepė: „Jei ir visi pasipiktintų, tai tik ne aš!“",
  			"30": "<sup>30</sup> Jėzus jam atsakė: „Iš tiesų sakau tau: dar šiandien, jau šią naktį, gaidžiui nė dukart nepragydus, tu manęs tris kartus išsiginsi“.",
  			"31": "<sup>31</sup> Petras dar atkakliau tvirtino savo: „Jeigu net reikėtų man su tavimi mirti, aš vis tiek tavęs neišsiginsiu“. Tą pat kalbėjo ir visi kiti.",
  			"32": "<sup>32</sup> Jie atėjo į ūkį, vadinamą Getsemane. Jėzus sako mokiniams: „Pasėdėkite čia, kol aš melsiuosi“.",
  			"33": "<sup>33</sup> Pasiėmęs drauge Petrą, Jokūbą ir Joną, jis pradėjo nuogąstauti ir sielotis.",
  			"34": "<sup>34</sup> Jis jiems skundėsi: „Mano siela mirtinai nuliūdusi. Pasilikite čia ir budėkite!“",
  			"35": "<sup>35</sup> Paėjęs truputį toliau, sukniubo ant žemės ir ėmė melstis, kad jei galima, jį aplenktų toji valanda.",
  			"36": "<sup>36</sup> Jis sakė: „Aba, Tėve, tau viskas įmanoma. Atitolink nuo manęs šitą taurę!",
  			"37": "<sup>37</sup> Tačiau tebūnie ne kaip aš noriu, bet kaip tu...“ Paskui grįžta, randa juos miegančius ir taria Petrui: „Simonai, tu miegi? Neįstengei nė vienos valandos pabudėti?",
  			"38": "<sup>38</sup> Budėkite ir melskitės, kad nepatektumėt į pagundą, nes dvasia ryžtinga, bet kūnas silpnas“.",
  			"39": "<sup>39</sup> Jis vėl nuėjo ir dar kartą meldėsi tais pačiais žodžiais.",
  			"40": "<sup>40</sup> Ir vėl sugrįžęs rado juos miegančius; jų akys buvo mieguistos, ir jie nežinojo, ką atsakyti.",
  			"41": "<sup>41</sup> Jis ateina trečią kartą ir taria jiems: „Vis dar tebemiegate, tebesiilsite? Gana! Atėjo valanda: štai Žmogaus Sūnus išduodamas į nusidėjėlių rankas.",
  			"42": "<sup>42</sup> Kelkitės, eime! Štai mano išdavėjas čia pat“.",
  			"43": "<sup>43</sup> Ir tuojau, jam tebekalbant, pasirodė vienas iš Dvylikos – Judas, o kartu su juo būrys ginkluotų kalavijais ir vėzdais, pasiųstas aukštųjų kunigų, Rašto aiškintojų ir seniūnų.",
  			"44": "<sup>44</sup> Išdavėjas buvo jiems nurodęs ženklą: „Kurį pabučiuosiu, tai tas. Suimkite jį ir sergėdami veskite!“",
  			"45": "<sup>45</sup> Taigi atėjęs jis tuojau prisiartino prie Jėzaus ir tarė: „Rabi!“ – ir pabučiavo jį.",
  			"46": "<sup>46</sup> O kiti stvėrė Jėzų ir suėmė.",
  			"47": "<sup>47</sup> Vienas iš ten stovinčių, išsitraukęs kalaviją, užsimojo prieš vyriausiojo kunigo tarną ir nukirto jam ausį.",
  			"48": "<sup>48</sup> O Jėzus prabilo jiems: „Tarsi plėšiko išėjote sugauti manęs su kalavijais ir vėzdais.",
  			"49": "<sup>49</sup> Kasdien būdavau pas jus, mokiau šventykloje, ir jūs manęs nesuėmėte. Tačiau teišsipildo Raštai“.",
  			"50": "<sup>50</sup> Tada palikę jį, visi [mokiniai] pabėgo.",
  			"51": "<sup>51</sup> Tik vienas jaunuolis sekė iš paskos, susisupęs vien į drobulę. Jie čiupo jį,",
  			"52": "<sup>52</sup> bet jis išsinėrė iš drobulės ir nuogas pabėgo.",
  			"53": "<sup>53</sup> Jėzus buvo nuvestas pas vyriausiąjį kunigą, kur buvo susirinkę visi aukštieji kunigai, seniūnai ir Rašto aiškintojai.",
  			"54": "<sup>54</sup> Petras iš tolo sekė jį iki vyriausiojo kunigo rūmų vidaus kiemo. Ten jis atsisėdo su tarnais ir šildėsi prie ugnies.",
  			"55": "<sup>55</sup> Aukštieji kunigai ir visa teismo taryba ieškojo prieš Jėzų liudijimo, kad galėtų jį pasmerkti mirti, bet nerado.",
  			"56": "<sup>56</sup> Nors daugelis melagingai liudijo prieš jį, tačiau jų liudijimai nesutapo.",
  			"57": "<sup>57</sup> Kai kurie melagingai kaltino jį, teigdami:",
  			"58": "<sup>58</sup> „Mes girdėjome jį sakant: ‘Aš sugriausiu šitą rankomis pastatytą šventovę ir per tris dienas pastatysiu kitą, ne rankų darbo’“.",
  			"59": "<sup>59</sup> Bet ir šie kaltinimai nesutapo.",
  			"60": "<sup>60</sup> Tada vyriausiasis kunigas, atsistojęs viduryje, paklausė Jėzų: „Tu nieko neatsakai į šitų žmonių kaltinimus?“",
  			"61": "<sup>61</sup> Tačiau jis tylėjo ir nieko neatsakė. Tuomet vyriausiasis kunigas vėl jį klausė: „Ar tu esi Mesijas, Šlovingojo Sūnus?“",
  			"62": "<sup>62</sup> Jėzus jam atsakė: „Taip, aš esu. Ir jūs dar pamatysite  Žmogaus Sūnų, sėdintį Visagalio dešinėje ir ateinantį dangaus debesyse“.",
  			"63": "<sup>63</sup> Tada vyriausiasis kunigas persiplėšė drabužius, šaukdamas: „Kam dar mums liudytojai?",
  			"64": "<sup>64</sup> Girdėjote piktžodžiavimą. Kaip jums regis?“ Ir jie visi nusprendė jį esant vertą mirties.",
  			"65": "<sup>65</sup> Kai kurie ėmė į jį spjaudyti, dangstė jam veidą, mušė kumščiais ir reikalavo: „Pranašauk!“ O tarnai daužė jį per veidą.",
  			"66": "<sup>66</sup> Petras buvo žemai, kieme. Atėjo viena vyriausiojo kunigo tarnaitė",
  			"67": "<sup>67</sup> ir pamačiusi besišildantį Petrą, įsižiūrėjo į jį ir tarė: „Ir tu buvai su šituo Nazarėnu, su Jėzumi“.",
  			"68": "<sup>68</sup> Petras išsigynė, sakydamas: „Nei aš žinau, nei suprantu, ką tu sakai“. Jis išėjo į prieškiemį, ir gaidys pragydo.",
  			"69": "<sup>69</sup> Pamačiusi jį, tarnaitė vėl pradėjo sakyti aplinkiniams: „Šitas yra iš jų!“",
  			"70": "<sup>70</sup> Jis vėl išsigynė. Kiek vėliau aplinkiniai sakė Petrui: „Tu tikrai vienas iš jų; juk tu irgi galilėjietis“.",
  			"71": "<sup>71</sup> Tada jis šoko prisiekinėti ir dievagotis: „Aš nepažįstu to žmogaus, apie kurį jūs kalbate“.",
  			"72": "<sup>72</sup> Ir netrukus gaidys užgiedojo antrą kartą. Petras atsiminė, ką jam buvo pasakęs Jėzus: „Gaidžiui nė dukart nepragydus, tu tris kartus manęs išsiginsi“. Ir jis pravirko."
  		},
  		"15": {
  			"1": "<sup>1</sup> Anksti rytą aukštieji kunigai su seniūnais ir Rašto aiškintojais bei visa teismo taryba, padarę sprendimą, surakintą Jėzų nuvedė ir perdavė Pilotui.",
  			"2": "<sup>2</sup> O Pilotas paklausė jį: „Ar tu esi žydų karalius?“ Jis atsakė: „Tu pasakei“.",
  			"3": "<sup>3</sup> Tuo tarpu aukštieji kunigai visaip jį skundė.",
  			"4": "<sup>4</sup> Tad Pilotas vėl klausė Jėzų: „Tu nieko neatsakai? Žiūrėk, kokiais dideliais dalykais jie tave kaltina“.",
  			"5": "<sup>5</sup> Bet Jėzus daugiau nebeatsakinėjo, ir Pilotas labai stebėjosi.",
  			"6": "<sup>6</sup> Per šventes jis paleisdavo vieną kalinį, kurio žmonės prašydavo.",
  			"7": "<sup>7</sup> Tada buvo vienas kalinys, vardu Barabas, suimtas kartu su maištininkais, kurie sąmyšio metu buvo nužudę žmogų.",
  			"8": "<sup>8</sup> Susirinkusi minia pradėjo prašyti to, ką visuomet Pilotas darydavo.",
  			"9": "<sup>9</sup> Pilotas prabilo: „Ar norite, kad jums paleisčiau žydų karalių?“",
  			"10": "<sup>10</sup> Mat jis žinojo, kad aukštieji kunigai jį buvo įskundę iš pavydo.",
  			"11": "<sup>11</sup> Tačiau aukštieji kunigai sukurstė žmones reikalauti, kad verčiau paleistų jiems Barabą.",
  			"12": "<sup>12</sup> Tada Pilotas vėl kreipėsi į juos: „O ką man daryti su žydų karaliumi?“",
  			"13": "<sup>13</sup> Tie ėmė šaukti: „Ant kryžiaus jį!“",
  			"14": "<sup>14</sup> Pilotas dar klausė: „O ką gi pikta jis yra padaręs?“ Tuomet jie pradėjo dar garsiau rėkti: „Ant kryžiaus jį!“",
  			"15": "<sup>15</sup> Norėdamas įsiteikti miniai Pilotas paleido Barabą, o Jėzų nuplakdino ir atidavė nukryžiuoti.",
  			"16": "<sup>16</sup> Kareiviai nusivedė Jėzų į rūmų kiemą, tai yra pretorijų, ir ten sušaukė visą kuopą.",
  			"17": "<sup>17</sup> Jie apvilko jį purpuriniu apsiaustu, nupynę uždėjo jam erškėčių vainiką",
  			"18": "<sup>18</sup> ir pradėjo jį sveikinti: „Sveikas, žydų karaliau!“",
  			"19": "<sup>19</sup> Jie daužė jam galvą nendrine lazda, spjaudė ir priklaupdami neva garbino jį.",
  			"20": "<sup>20</sup> Prisityčioję nuvilko jam purpurinį apsiaustą ir apvilko jo paties drabužiais. Tuomet jie išvedė Jėzų nukryžiuoti.",
  			"21": "<sup>21</sup> Jie privertė vieną grįžtantį iš laukų praeivį – Simoną Kirėnietį, Aleksandro ir Rufo tėvą – panešėti jo kryžių.",
  			"22": "<sup>22</sup> Taip jie nuvedė Jėzų į Golgotos vietą; išvertus tai reiškia: „Kaukolės vieta“.",
  			"23": "<sup>23</sup> Ten davė jam mira atmiešto vyno, bet jis negėrė.",
  			"24": "<sup>24</sup> Tuomet prikalė jį prie kryžiaus ir pasidalijo jo drabužius, mesdami burtą, kas kuriam turi tekti.",
  			"25": "<sup>25</sup> Buvo trečia valanda, kai jį nukryžiavo.",
  			"26": "<sup>26</sup> Taip pat buvo užrašytas jo kaltinimas: „Žydų karalius“.",
  			"27": "<sup>27</sup> Kartu su juo nukryžiavo du plėšikus: vieną iš dešinės, kitą iš kairės.",
  			"29": "<sup>29</sup> Praeiviai užgauliojo Jėzų, kraipydami galvas ir sakydami: „Še tau, kuris sugriauni šventovę ir per tris dienas ją atstatai.",
  			"30": "<sup>30</sup> Gelbėkis pats, nuženk nuo kryžiaus!“",
  			"31": "<sup>31</sup> Taip pat tyčiojosi aukštieji kunigai su Rašto aiškintojais, kalbėdami tarp savęs: „Kitus gelbėdavo, o pats negali išsigelbėti.",
  			"32": "<sup>32</sup> Mesijas, Izraelio karalius, tegu dabar nužengia nuo kryžiaus, kad pamatytume ir įtikėtume“. Jį plūdo ir kartu nukryžiuotieji.",
  			"33": "<sup>33</sup> Šeštai valandai atėjus, visą kraštą apgaubė tamsa iki devintos valandos.",
  			"34": "<sup>34</sup> Devintą valandą Jėzus garsiai sušuko: Eloji, Eloji, lema sabachtani? Tai reiškia: Mano Dieve, mano Dieve, kodėl mane apleidai?!",
  			"35": "<sup>35</sup> Kai kurie ten stovintys išgirdę sakė: „Matai, jis šaukiasi Elijo“.",
  			"36": "<sup>36</sup> Tada vienas nubėgęs primirkė kempinę perrūgusio vyno, užmovė ją ant nendrės ir padavė jam gerti, tardamas: „Palaukite, pažiūrėsime, ar ateis Elijas jo nuimti“.",
  			"37": "<sup>37</sup> Bet Jėzus, garsiai sušukęs, atidavė dvasią.",
  			"38": "<sup>38</sup> Tuo metu šventovės uždanga perplyšo į dvi dalis nuo viršaus iki apačios.",
  			"39": "<sup>39</sup> Šimtininkas, stovėjęs priešais ir matęs, kaip jis šaukdamas mirė, tarė: „Iš tikro šitas žmogus buvo Dievo Sūnus!“",
  			"40": "<sup>40</sup> Ten buvo moterų, kurios žiūrėjo iš tolo; tarp jų Marija Magdalena, Marija – Jokūbo Jaunesniojo ir Jozės motina – ir Salomė.",
  			"41": "<sup>41</sup> Kai Jėzus dar buvo Galilėjoje, jos jį lydėjo ir jam tarnavo. Taip pat ten buvo daug kitų, kartu su juo atvykusių į Jeruzalę.",
  			"42": "<sup>42</sup> Jau vakarui atėjus (kadangi buvo Pasirengimas, arba šabo išvakarės),",
  			"43": "<sup>43</sup> atvyko Juozapas iš Arimatėjos, garbingas teismo tarybos narys, kuris irgi laukė Dievo karalystės. Jis drąsiai nuėjo pas Pilotą ir paprašė Jėzaus kūno.",
  			"44": "<sup>44</sup> Pilotas nustebo: argi jau būtų miręs? Jis pasišaukė šimtininką ir paklausė, ar Jėzus jau miręs.",
  			"45": "<sup>45</sup> Patyręs tai iš šimtininko, jis atidavė Juozapui kūną.",
  			"46": "<sup>46</sup> Šis nupirko drobulę, nuėmė Jėzų nuo kryžiaus, įvyniojo į drobulę, paguldė jį kapo rūsyje, kuris buvo iškaltas uoloje, ir užritino angą akmeniu.",
  			"47": "<sup>47</sup> Marija Magdalena ir Marija, Jozės motina, matė, kur jis buvo palaidotas."
  		},
  		"16": {
  			"1": "<sup>1</sup> Šabui praėjus, Marija Magdalena, Marija, Jokūbo motina, ir Salomė nusipirko kvepalų, kad nuėjusios galėtų Jėzų patepti.",
  			"2": "<sup>2</sup> Labai anksti, pirmąją savaitės dieną, jos ateina saulei tekant prie kapo.",
  			"3": "<sup>3</sup> Jos kalbėjosi tarp savęs: „Kas mums nuritins akmenį nuo kapo angos?“",
  			"4": "<sup>4</sup> Bet pažvelgusios iš arčiau pamatė, kad akmuo nuristas. O buvo jis labai didelis.",
  			"5": "<sup>5</sup> Įėjusios į kapo rūsį, išvydo dešinėje sėdintį jaunuolį baltais drabužiais ir nustėro.",
  			"6": "<sup>6</sup> Bet jis joms tarė: „Nenusigąskite! Jūs ieškote nukryžiuotojo Jėzaus Nazarėno. Jis prisikėlė, jo čia nebėra. Štai vieta, kur jį buvo paguldę.",
  			"7": "<sup>7</sup> Eikite, pasakykite jo mokiniams ir Petrui: jis eina pirma jūsų į Galilėją. Tenai jį pamatysite, kaip jis yra jums sakęs“.",
  			"8": "<sup>8</sup> Jos išėjo ir skubiai nubėgo nuo kapo, nes jas buvo pagavęs drebulys ir siaubas. Persigandusios jos niekam nieko nesakė.",
  			"9": "<sup>9</sup> Prisikėlęs anksti rytą, pirmąją savaitės dieną, Jėzus pirmiausia pasirodė Marijai Magdalenai, iš kurios buvo išvaręs septynis demonus.",
  			"10": "<sup>10</sup> Ji nuėjusi pranešė jo bičiuliams, kurie gedėjo ir verkė.",
  			"11": "<sup>11</sup> Tie išgirdę, kad jis gyvas ir kad ji pati jį mačiusi, netikėjo.",
  			"12": "<sup>12</sup> Paskui Jėzus pasirodė dviem iš jų kelyje į kaimą, tačiau kitokiu pavidalu.",
  			"13": "<sup>13</sup> Ir šitie sugrįžę paskelbė visiems kitiems, bet ir jais anie netikėjo.",
  			"14": "<sup>14</sup> Galop pasirodė visiems Vienuolikai, kai jie sėdėjo už stalo; priekaištavo jiems už netikėjimą ir širdies kietumą, kad netikėjo tais, kurie buvo matę jį prisikėlusį.",
  			"15": "<sup>15</sup> Ir jis tarė jiems: „Eikite į visą pasaulį ir skelbkite Evangeliją visai kūrinijai.",
  			"16": "<sup>16</sup> Kas įtikės ir pasikrikštys, bus išgelbėtas, o kas netikės, bus pasmerktas.",
  			"17": "<sup>17</sup> Kurie įtikės, tuos lydės ženklai: mano vardu jie išvarinės demonus, kalbės naujomis kalbomis,",
  			"18": "<sup>18</sup> ims plikomis rankomis gyvates ir jei išgertų mirštamų nuodų, jiems nepakenks. Jie dės rankas ant ligonių, ir tie pasveiks“.",
  			"19": "<sup>19</sup> Baigęs jiems kalbėti, Viešpats Jėzus buvo paimtas į dangų ir atsisėdo Dievo dešinėje.",
  			"20": "<sup>20</sup> O jie iškeliavę visur skelbė žodį, Viešpačiui drauge veikiant ir jų žodžius patvirtinant ženklais, kurie juos lydėjo."
  		}
  	}
  };
  module.exports = book;