Descrieți procesul de îndrăgostire dintr-o perspectivă neurologică.
Din punct de vedere neurologic, îndrăgostirea implică mai multe etape și substanțe chimice cerebrale. Inițial, faza de „atracție” este determinată de hormoni precum adrenalina, dopamina și serotonina. În această fază, adrenalina provoacă creșterea ritmului cardiac și a excitației, dopamina stimulează simțul plăcerii și recompensei, iar serotonina contribuie la fericire și bunăstare. Pe măsură ce relația progresează, apare faza de „atașare”, care este marcată de eliberarea de oxitocină și vasopresină. Oxitocina, cunoscută și sub numele de „hormonul iubirii”, este eliberată în timpul atingerii fizice, adâncind legătura dintre parteneri. Vasopresina joacă un rol în angajamentul pe termen lung și atașamentul emoțional. Aceste modificări neurochimice contribuie la senzația de „îndrăgostire”.