Compune o poezie scurtă despre un păzitor singuratic al farului.
În tărâmul în care ceata plânge,
Păstrătorul farului tinde să păstreze.
O flacără solitară atât de strălucitoare,
Păzind țărmurile în cea mai întunecată noapte.

Ca raza luminii pe care o aruncă,
Locuiește în amintirea trecutului.
Tânjind după căldura altuia,
Un tovarăș, un prieten sau un iubit.

Dar pentru datoria sa, el rămâne adevărat,
A demisionat pentru a fi unul, în loc de doi.
În îmbrățișarea farului, el locuiește,
Singuraticul paznic cu marea ca ghid.