Comparați și contrastați condiționarea clasică și operantă în psihologie, oferind exemple pentru fiecare.
Condiționarea clasică implică învățarea prin asocierea unui stimul neutru cu un stimul necondiționat, în cele din urmă declanșând un răspuns condiționat. De exemplu, câinii lui Pavlov au învățat să asocieze sunetul unui clopot (stimul neutru) cu alimentele (stimul necondiționat), rezultând salivarea (răspunsul condiționat) la auzul clopoțelului. Condiționarea operativă, pe de altă parte, implică învățarea prin consecințele acțiunilor, cum ar fi întărirea sau pedeapsa. De exemplu, un copil care primește o stea de aur pentru un comportament bun (întărire pozitivă) poate fi mai probabil să se comporte bine în viitor. Pe scurt, condiționarea clasică se concentrează pe învățare prin intermediul asociațiilor de stimulare, în timp ce condiționarea operativă se concentrează pe consecințele care ghidează comportamentul.