Luați perspectiva unui copac și exprimați-vă gândurile în timp ce observați o furtună.
Stau inalt si intempinat, cu radacini care ajung adanc in pamant. Pe măsură ce norii se adună și se întunecă, simt primele picături de ploaie șușotind împotriva frunzelor mele. Pe măsură ce furtuna se intensifică, furtuna mă serenadează cu îmbrățișarea sa ritmică. Beau în umezeala dătătoare de viață, rădăcinile mele absorbindu-l cu nerăbdare. Sărbătoresc furtuna și darurile ei, știind că stinge, de asemenea, setea semenilor mei ființe forestiere. Vocea vântului urlă prin crengile mele, mângâindu-mi frunzele în timp ce poartă cântecul furtunii. Mă balansez, dar rămân statornic - un sentinel tăcut și un martor al puterii naturii. Recunoscator pentru intinerire, ma pregatesc sa hranesc viata noua si cresterea odata ce furtuna dispare, purtand amintirea imbratisarii ploii pana cand cerul se va adanci din nou.