Imaginați-vă că sunteți un poet și creați un poem despre frumusețea cerului nocturn.
Tapiserie infinită de strălucire cerească,
O pânză pictată cu stele, spectacol fără sfârșit.
Luna, păzitorul nostru, luminos și îndrăzneț,
Secretele șoaptelor, spuse de mâinile străvechi.

Constelațiile urmăresc poveștile prezise,
Mii de minuni în întuneric, se desfășoară.
Un balet de lumini, într-o rețea cosmică,
Dansează cu grație, umbrele trecătoare.

Priviți frumusețea, cerurile poartă,
În adorația tăcută, inima a încins.
Oh, cerul nopții, splendoarea ta nu știe nici o legătură,
Adâncimi nemaipomenite, loc de joacă veșnic.