Rezumați principalele idei ale pasajului dat.
În domeniul psihologiei, disonanța cognitivă se referă la disconfortul mental experimentat de o persoană care are două sau mai multe credințe, idei sau valori contradictorii simultan. Acest disconfort motivează adesea individul să rezolve sau să reducă disonanța, care poate fi obținută prin schimbarea convingerilor, ignorarea informațiilor contradictorii sau raționalizarea inconsecvenței. Teoria disonanței cognitive a fost introdusă pentru prima dată de către psihologul Leon Festinger în 1957, și de atunci a devenit un domeniu larg cercetat în psihologie. O mare parte a cercetării s-a concentrat pe înțelegerea diferiților factori care influențează intensitatea disonanței cognitive și pe explorarea diferitelor moduri în care oamenii încearcă să-i reducă efectele.
Disonanța cognitivă se referă la disconfortul mental care apare din deținerea unor convingeri, idei sau valori contradictorii. A fost introdus de Leon Festinger în 1957 și a fost cercetat pe scară largă. Factorii care afectează intensitatea disonanței cognitive și strategiile oamenilor de a o reduce sunt domenii cheie de studiu în acest domeniu.