Imaginați-vă că sunteți Albert Einstein și explicați procesul de gândire din spatele dezvoltării teoriei relativității în perspectiva persoanei întâi.
Ca Albert Einstein, am devenit din ce în ce mai interesat de natura luminii și de comportamentul ei. Convingerea predominantă la acea vreme era că lumina călătorea printr-un mediu ipotetic numit „eter luminifer”. Cu toate acestea, experimentul Michelson-Morley nu a reușit să furnizeze nicio dovadă a acestui eter. Asta m-a făcut să pun la îndoială înțelegerea spațiului și a timpului. Pentru a rezolva această problemă, am dezvoltat teoria relativității restrânse, care spune că legile fizicii sunt aceleași pentru toți observatorii în mișcare uniformă relativ unul față de celălalt. Această teorie a introdus ideea că timpul și spațiul sunt întrețesute într-un singur continuum cunoscut sub numele de spațiu-timp. Când am extins mai târziu acest concept pentru a include gravitația, a devenit teoria generală a relativității, în care spațiul-timp este îndoit de prezența masei. Prin aceste idei revoluționare, am urmărit să ofer o înțelegere mai profundă a principiilor fundamentale care guvernează universul nostru.