Să presupunem că un bec se aprinde când termini o sarcină. Descrieți acest moment ca o metaforă poetică.
În tărâmul întunecat al încercărilor nesfârșite, apare un licurici solitar, care luminează umbrele cu o strălucire trecătoare, dar triumfătoare, concretizând îmbrățișarea dulce a realizării.