Distingeți între condiționarea clasică și condiționarea operantă. Dați un exemplu pentru fiecare.
Condiționarea clasică, cunoscută și sub numele de condiționarea pavloviană sau condiționarea respondentului, se referă la procesul în care un răspuns involuntar sau reflexiv (un răspuns „natural”) vine să fie declanșat de un stimul neutru care nu ar provoca în mod natural acest răspuns. Cel mai cunoscut exemplu este experimentul lui Pavlov cu câinii: Pavlov a asociat prezentarea mâncării (stimul necondiționat) cu sunetul unui clopot (stimul neutru). De-a lungul timpului, câinii au început să saliveze (răspuns necondiționat) ca răspuns doar la sunetul clopoțelului (stimul condiționat).Condiționarea operativă, pe de altă parte, implică un comportament învățat bazat pe asocierea dintre acțiunile unui individ și consecințele lor. Este vorba despre comportamentul voluntar și despre impactul consolidării sau al pedepsei pentru a crește sau a reduce probabilitatea ca acest comportament să fie repetat. De exemplu, un copil care primește laude (întăriri pozitive) pentru că își face temele, va fi mai probabil să repete acest comportament în viitor, în timp ce un copil care este certat (întăriri negative) pentru că nu își finalizează temele, poate să-și remedieze acțiunile pentru a evita certurile în viitor.