Compune o poezie scurtă despre un far de pe litoral singuratic.
Un far stă lângă mare, atât de înalt,
Un far, un avertisment, un apel strălucitor;
Lumina sa străpunge noaptea,
Îndrumă navele, o vedere de paznic.

Și totuși, cât de singuratic trebuie să fie acest turn,
Limitat la coastă, dar dorind să fie liber;
Tăcut plânge, în timp ce valurile se prăbușesc la țărm,
Visând la ținuturi îndepărtate, îi place să exploreze.