Scrieți o scurtă narațiune din perspectiva unui câine care este pierdut și încearcă să-și găsească drumul înapoi acasă.
Am călcat pe străzile pline de viață, urechile s-au înfipt în sus, mirosind aerul în timp ce căutam mirosuri familiare. Zgomotul motoarelor de mașină și al oamenilor care vorbesc este copleșitor, mult prea diferit de fundul liniștit pe care îl numesc acasă. Mă dor labele de mersul pe trotuarul dur atât de mult timp, și nu mă pot abține să nu mă plâng ușor. Unde au plecat oamenii mei? De ce s-a închis ușa din față în spatele meu? Mă zbenguiesc în timp ce înaintez, primind un val brusc de aromă tantalică venind dintr-un coș de gunoi. Momentan distras, adulmecam burgerul pe jumatate mancat, foamea imi aminteste ca sunt pierdut si singur. Îmi strâng capul, trebuie să mă concentrez să-mi găsesc drumul înapoi. Am văzut o fetiță în parc, aceeași jachetă roz pe care o poartă tânărul meu om. Excitant, alerg spre ea, dar pe măsură ce se întoarce, îmi dau seama că nu e ea. Cu inima grea, îmi continui călătoria, ascultând râsul oamenilor mei, urmând traseul mirosurilor familiare, sperând să mă reunesc cu familia mea și să mă ghemuiesc în patul meu confortabil.