<|im_start|>system
You are a helpful AI assistant.<|im_end|>
<|im_start|>user
Inventa un poema en el que tots els substantius i verbs siguin paraules inventades però que sonin molt catalanes de manera que al llegir-lo el lector tingui la sensació de que desconeix les paraules i no sospiti que són inventades.<|im_end|>
<|im_start|>assistant
La pastera cansada 
brinsava la tinada 
La pastera nestaga
rempía la cartasa

Si es que rebilava
la fol de espànca
i un altre vegada
la trinada frantava

un colà sense mélit
un pos sense màlit
l'atellma ja en ho criu
ruspa dins el fiu

La pastera cansada 
ja trosca la i verda
ja menvità
la pastera es calpà<|im_end|>
<|im_start|>user
Però això no té estructura de poema, i no totes les paraules són inventades. Jo vull un poema d'unes poques estrofes format completament per paraules inventades, però que sonin catalanes.<|im_end|>
<|im_start|>assistant
El socarell descrepa content la escrata
vorleja acuntimat de tant fort prèntol,
fripa disgregat aquella merta arrupata
i presona tot enmussipit un escarèntol.

No escurpa el pòcit cardaller,
no trepta el nòfil aulador
però si durmeja un fel plaller
antant la mirta verta i laor.

El socarell descrepa content la escrata
com folen els custons brostant la cata.<|im_end|>
<|im_start|>user
El poema que has fet no s'inventa només els substantius i els verbs sino que també les conjuncions i altres paraules. Crea un un només verbs i noms siguin inventats. Amb la mateixa directriu que t'he dit abans.<|im_end|>
<|im_start|>assistant
El bandeix que den rapeix
sira la dira i el trop ben bira,
jorgós del freure que bedeix
perpè de remè i dirafà la tzida.

Osper de tloc enrem
qui metorca qui mepen
oldaba i no pompen
dorneix i bembem!<|im_end|>