Lo Wu () is an area in North District, New Territories, Hong Kong. It lies on the border between Hong Kong and mainland China, specifically the Luohu District of Shenzhen in mainland China. The area is most notable as the location of the most heavily used immigration control point for passengers travelling to and from mainland China. It is where the Lo Wu station is located.

History

Lo Wu () was known as  (Lo Wu,  shell lake) in Cantonese.  (lo) and  (lo) are two characters with same consonant and vowel but of different tones.

Lo Wu was mentioned in the list of withdrawn villages during Qing era against remaining resistance of former Ming.

At the time of the 1911 census, the population of Lo Wu was 8.

Location

Lo Wu is located at junction of Sheung Yue River and Sham Chun River. East of Lo Wu is a hill named Sandy Ridge, known as Sha Ling to locals, which is one of the major cemeteries located in Hong Kong. The entire Lo Wu area was divided in 1898 by the Convention for the Extension of Hong Kong Territory.

For many years, a British Army camp had lain at the base of Crest Hill, so called because a regimental badge had been carved into its slopes. Latterly, Royal Artillery survey units occupied the largely tented camp below the hill, with duties including observation into the People's Republic from the outlook post on topping Crest Hill. In February 1950, during a period of assaults on the mainland from Formosa, an aircraft of the Koumingtang flew illegally over Hong Kong to bomb the railway to Guangzhou beyond Lo Wu.

Between 1898 and 1949, there was no border patrol in the area, and as a result, people were free to travel between Hong Kong and China. In 1952, in an effort to combat illegal immigration and smuggling, the Hong Kong Government established the Frontier Closed Area, which included the Lo Wu area.

The border crossing facility is only accessible by the Lo Wu station of the East Rail line. For those who are not residents within the Frontier Closed Area, and are not crossing the border, a Closed Area Permit is required. Applications for Closed Area Permits outside the Closed Area can be made at the Sheung Shui Police station in Fanling.

MTR East Rail line Lo Wu station

Lo Wu station is the northern terminus of the East Rail line of Hong Kong, sitting in the southern bank of the Sham Chun River, the Frontier Closed Area on Hong Kong's northern frontier. The station serves as a primary checkpoint for rail passengers between Hong Kong and mainland China.

Land boundary control point

Lo Wu Immigration Control Point () is a passenger cross border point between Hong Kong and mainland China. It operates daily from 6:30 am to midnight. During peak hours, holidays and weekends, the waiting time for entries and exits through Lo Wu is shorter than the other 3 control points because it has the largest visitors' handling capacity. Of all passenger departures (including non-residents) from Hong Kong for mainland China, 90% go through the land border control points of Lo Wu, Lok Ma Chau, Man Kam To and Sha Tau Kok, with Lo Wu accounting for 85% of total departures.

Lo Wu is the most popular border crossing for people travelling to mainland China because most people take the East Rail line, which is more convenient compared to other means of transport. By passing through Lo Wu, one can reach the busiest commercial zone of Shenzhen in the shortest period of time.

Starting from 5 July 2002, a returning Hong Kong resident aged 18 or above who has spent at least 24 hours outside Hong Kong may bring in 60 cigarettes duty-free for his own use. Starting from 1 August 2010, however, this duty-free allowance has been reduced to 19. Under the Dutiable Commodities Ordinance, an incoming passenger must declare dutiable cigarettes to a Customs officer and pay the duty on them.

24-hour border crossing through Lo Wu

In mid-December 2002, the Hong Kong government announced that the Lok Ma Chau immigration control point bordering the Huanggang Port Control Point on the Shenzhen side shall take the lead to provide round-the-clock passenger service just before Chinese New Year. Vehicles and container trucks have already been moving both ways throughout the night at this control point.

However, 24-hour border-crossing at Lo Wu control point is still undergoing vigorous debates mainly arguing about the limited number of passengers at night. In addition, higher costs and noise pollution are likely to be created. Kowloon-Canton Railway chairman Michael Tien has once said that it is absolutely impossible to run railway services round-the-clock because of the difficulties in maintenance. This new policy has both advantages and disadvantages. It is clear that trade and transportation and logistic links between mainland China and Hong Kong will flourish. However, it may also cause some social problems since it eases the way to go from Hong Kong to mainland China.

Safety problems at the land boundary control point

Lo Wu is within the Closed Area along the long border. Usually, only travellers wanting to pass through Lo Wu to reach Shenzhen are allowed to enter the area. Citizens wishing to enter the area for other purposes require special approval from the Hong Kong Police Force.

An incident happened in 2000, involving a boy named Yu Man-Hon (Chinese name: 庾文翰), who was mentally disabled. He was missing at the Lo Wu boundary control point. The controversy arose when the fifteen-year-old ran across the boundary control point, without any identification. In the confusion, and due to the lack of understanding by border officers on both sides, he was mistakenly released into mainland China and has not been heard from since. The officials were criticised for a lack of awareness and for failure to recognise Yu's mental disability, letting him free to roam in an unfamiliar place. His parents are still searching for him; as the chances of finding him are diminishing, chances of finding him are unlikely.

Developments in Lo Wu

Due to its strategic location as a gateway to Hong Kong and in the CBD of Shenzhen, the Luohu District has flourished with many top-grade office buildings. Nevertheless, the Lo Wu area in Hong Kong is remote from the city centre, and far from urban development. As it is lying within the Closed Area, access is restricted, development is impossible and the area has largely remained rural. Relatively cheaper prices of durable goods, gourmet dining and entertainment in the Shenzhen side has hit the retail industry of Hong Kong, particularly in Sheung Shui and Fanling in the North District.

There is change afoot. Despite the pleas of environmental groups the closed area is to be opened to 'selective' development, despite its splendid isolation for the past 50 years, threatening an unduplicated abundance of local fauna and flora.

Improvement Projects in Lo Wu

Sham Chun River

In May 1995, the governments of Hong Kong and Shenzhen jointly completed the environmental impact assessment study of the Sham Chun River Stage 1 works (), which comprised the construction of two new, wider and deeper river sections of about 3.2 km long at Lok Ma Chau and Liu Pok () to replace existing river bends. The governments of Hong Kong and Shenzhen were committed to implementing a comprehensive environmental monitoring and audit programme.

Lo Wu Bridge

Correctional institution

Established in 1997 on the site of what in the previous decade had been a detention camp, which in its turn occupied what had since the British reoccupation of Hong Kong in 1945 been the site of a largely tented British Army camp. The camp was occupied in 1950 by the 15 Observation and 173 Locating Batteries of the Royal Artillery, housed largely in tented accommodation. The 15 Observation Battery was subsequently retitled as the 15 Locating Battery, moving to Korea with the UN forces early in 1951.

After a period of service as a detention camp for Boat People escaped from Vietnam, permanent buildings were constructed for the current minimum security institution for male adult prisoners only. With a capacity for 182 prisoners, it is situated at 163 Ho Sheung Heung Road. In response to the growing importance of the reformation of offenders, the Correctional Services Department (CSD) has set up a new division to focus on rehabilitation services for inmates since January 1998.

The new Rehabilitation Division is headed by Assistant Commissioner (Rehabilitation) and comprises about 380 staff in five units. With the establishment of the Rehabilitation Division, they strive to formulate strategies for the long-term development of rehabilitation services for inmates, to strengthen the co-ordination / connection with the relevant statutory prison sentence review boards, and other concerned bodies on rehabilitation matters of inmates, and to identify the gaps and overlaps in existing rehabilitation services for inmates.

Lo Wu Saddle Club

The Lo Wu Saddle Club, a horse riding establishment that is open to members as well as the general public, is situated at Ho Sheung Heung ().

The Club was formerly a camp for the British Army. There have been equines of one sort or another at Lo Wu Camp for over 30 years. The Camp was built to house over 10 British Army Mules, which were used as pack animals for forays into the hills and along the border, as well as for drills and formal parades. Originally known as the RASC the name was changed to the 81st Pack Troop of the Royal Corps of Transport.

Later, horses joined the mules and the Hong Kong Services Saddle Club (HKSSC) came into being, under the command of the Royal Army Vet Corps. The HKSSC was the first and for some time the only place in Hong Kong where riding instruction was given. All other riding establishments were strictly for leisure only. The Army was also the first to hold competitions on the fields here and at the Shek Kong Airfield.

In 1994 with the beginning of withdrawal of British troops from Hong Kong, HKSSC was on the verge of closure. In June of that year a group of keen horse lovers, determined to maintain a base for their riding activities, negotiated a lease on the Lo Wu Camp and took over the administration of what is now known as "Lo Wu Saddle Club".

Themes and objectives of the Club are, among others, promotion of equestrian sport and the care of horses. These are achieved through avenues such as giving of riding instruction to all levels of riders, holding of horse shows and clinics, involvement in the Hong Kong Equestrian Federation and the Pony Club, provision of community services and establishing ties with other places (e.g. Beijing, France, Ireland and New Zealand) and with international trainers.

Today, having seen the very beginning of equestrian in Hong Kong, the Club continues to encourage appreciation of the sport.

Education

There is a primary school called the Lo Wu Public School (). It was established by the local inhabitants of the village in Lo Wu Village.

See also
 A collection of seven short stories entitled The Train to Lo Wu, written by Jess Rowe and published in 2005
 Tak Yuet Lau, a village in the area

Footnotes

External links

 Delineation of area of existing village Lo Wu (Ta Kwu Ling) for election of resident representative (2019 to 2022)
Map of Lo Wu
Details of Lo Wu from HK-place.com (in Chinese)

International bridges
Populated places in Hong Kong
North District, Hong Kong
Divided cities
Closed Area

Lo Wu


Predrag Rajković (în , ; n. 31 octombrie 1995) este un fotbalist sârb care joacă pe postul de portar pentru Mallorca și echipa națională a Serbiei.

Cariera pe echipe

Jagodina
Născut la Negotin, a început să se antreneze la vârsta de 7 ani împreună cu tatăl său Saša, care a fost portar al lui Hajduk Veljko. El s-a antrenat la clubul din orașul său natal până în 2009, când s-a mutat la Jagodina. În următorii 4 ani, a jucat pentru echipele de tineret din Jagodina și a fost inclus în lotul echipei mari în sezonul 2011-2012, primind tricoul cu numărul 45. În sezonul următor, Bondžulić și-a schimbat numărul de pe tricou în 11, astfel încât Rajković a preluat numărul 1. Deși Bondžulić a fost prima alegere a antrenorului, Rajković a reușit să le ia fața lui Petar Jokić și Stevica Zdravković. El și-a făcut debutul ca profesionist pentru Jagodina pe 9 martie 2013 într-un meci din cadrul Superligii Serbiei cu Partizan. Până la sfârșitul sezonului 2012-2013, a câștigat încă un meci împotriva lui Smederevo. După plecarea lui Bondžulić, Anđelko Đuričić s-a transferat la Jagodina. După primul meci pierdut împotriva lui Napredak Kruševac, Mladen Dodić a decis să-i dea lui Rajkovic o șansă, din cauza meritelor sale în câștigarea Campionatului European sub 19 UEFA. Dar, după 2 apariții în noul sezon, Rajkovic a plecat la Steaua Roșie Belgrad. Jagodina păstrând 30% din următorul transfer.

Steaua Roșie Belgrad

Sezonul 2013-2014
El a semnat un contract pe patru ani cu Steaua Roșie Belgrad la 28 august 2013 și a preluat tricoul cu numărul 95, număr care reprezintă anul nașterii sale. A fost varianta de rezervă a lui Boban Bajković și s-a luptat pentru un loc pe bancă cu Miloš Vesić. El și-a făcut debutul oficial pentru Steaua Roșie în ultimul meci împotriva Vojvodinei.

Sezonul 2014-2015
După plecarea lui Bajkovic și Vesić, Rajkovic a rămas la echipă, alături de Filip Manojlović, care era mai tânăr cu un an, și Marko Trkulja care s-a întors de la Spartak Subotica, unde a fost împrumutat. Conducerea clubului a decis să aducă un portar mai experimentat, iar Damir Kahriman a fost adus la Steaua Roșie. Însă Kahriman nu a putut să joace la începutul sezonului din cauza unor probleme administrative, așa că Rajković a început sezonul ca titular. După plecarea lui Milijas, suspendarea lui Mijailovic, accidentarea lui Luković și a conflictului lui Lazović conducerea clubului, antrenorul Nenad Lalatović a decis să-i dea banderola de căpitan lui Rajković. A avut 16 meciuri fără gol primit în 28 de partide și a fost ales de către ceilalți jucători ca fiind cel mai bun portar în sezonul 2014-2015.

Sezonul 2015-2016
La 29 iunie 2015, Rajković a semnat un nou contract pe trei ani cu Steaua Roșie, după zile de speculații cu privire la potențiala sa plecare de la club. După ce a câștigat Campionatul Mondial FIFA U-20 în Noua Zeelandă în 2015 și premiul pentru cel mai bun portar al turneului, multe cluburi europene l-au dorit Rajković, printre care clubul francez de Ligue 1 Lyon, clubul belgian Club Brugge și, potrivit unor știri, gigantul italian din Serie A AC Milan. Căpitanul Stelei Roșii a fost, de asemenea, unul dintre portarii doriți de Paris Saint Germain împreună cu Kevin Trapp, care a semnat pentru Les Parisiens la final. Rajković a fost cel mai bun jucător al echipei în timpul ambelor meciuri împotriva lui Kairat din prima rundă de calificare în Liga Europei. Rajković a reușit să păstreze scorul în limite decente după ce a făcut mai multe parade bune. Antrenorul lui Kairat, Vladimir Weiss, a declarat după meci că Rajković este unul dintre cei mai buni portari din Europa. După mai multe parade făcute în primele etape ale Superligii Serbiei, în ciuda începutului slab al Stelei Roșii, clubul turc Galatasaray și-a declarat interesul pentru el.

Predrag Rajković a fost unul dintre titularii echipei Serbiei în campania de calificare la Campionatul Mondial din 2018, participând și la tragerea la sorți a grupelor din calificări care a avut loc la Palatul Konstantinovski din Strelna, Sankt Petersburg, la 25 iulie 2015.

Maccabi Tel Aviv

La 29 august 2015, Rajković a semnat un contract pe cinci ani cu Maccabi Tel Aviv. Suma de transfer a fost de 3 milioane de euro. La 30 august, Rajkovic și-a făcut debutul în Prima Ligă Israeliană în victoria cu 1-0 asupra lui Hapoel Be'er Sheva în timpul celui de-al doilea meci al sezonului. Rajković a jucat în 43 de meciuri în toate competițiile, aici numărându-se meciuri din Prima Ligă Israeliană, Cupa Israelului, Cupa Toto, în care nu a jucat și Liga Campionilor UEFA. El a avut 21 de meciuri fără gol primit până la sfârșitul sezonului 2015-2016. Rajković a continuat, de asemenea, să fie prima alegere de portar și în sezonul 2016-2017 al Primei Ligi Israeliene. În prima jumătate a sezonului, el a jucat în 14 partide de Europa League, competiție în care echipa sa a terminat pe locul al treilea. Rajković a i-a dat o pasă de gol lui Viðar Örn Kjartansson în meciul din Cupa Israelului împotriva lui Hapoel Bnei Lod, jucat la 7 ianuarie 2017, parând șutul de dinaintea pasei. În luna mai a aceluiași an, Rajković a fost ales cel mai bun jucător al echipei într-un eveniment organizat în cadrul clubului. La 14 decembrie 2017, Rajkovic a câștigat Cupa Toto cu Maccabi, învingând-o pe Hapoel Be'er Sheva în finala competiției.

La națională

Echipele de tineret
Rajković a fost membru al echipelor naționale Serbia U-16 și Serbia U-17. Rajković a fost unul dintre jucătorii determinanți pentru câștigarea campionatului european sub 19 ani al UEFA, în cadrul căruia a avut mai multe parade și a scos câteva penaltiuri. În următorul an a fost tot unul dintre cei mai buni jucători, dar Serbia a pierdut împotriva Portugaliei în semifinale, după penaltiuri. Rajković și-a condus echipa la Campionatul Mondial U-20 din postura de căpitan. După ce a obținut primul loc în grupe, Serbia a bătut Ungaria după prelungirir. În sferturile de finală, Rajković a scos două penaltiuri și a ratat unul la loviturile de departajare împotriva SUA. După golul lui Maksimović, Serbia a avansat în următoarea rundă. În finală, Rajkovic a fost unul dintre cei mai importanți jucători de pe teren, păstrând poarta neatinsă cu mai multe parade. Căpitanul echipei naționale de fotbal din Serbia  sub 20 de ani a fost numit cel mai bun portar din competiție. Radovan Ćurčić, antrenorul echipei Serbia U-21, la chemat pentru un meci amical împotriva Israelului, jucat la 6 februarie 2013.

Echipa națională a Serbiei
Rajković a fost chemat la echipa națională de fotbal a Serbiei sub conducerea lui Siniša Mihajlović. A debutat pentru echipa națională pe 7 august 2013 împotriva Columbiei.

În iunie 2018 a fost inclus în echipa Serbiei pentru Campionatul Mondial din 2018 dar nu a jucat în niciun meci, fiind rezerva lui Vladimir Stojkovic.

Viața personală
La 8 august 2018, Rajković s-a căsătorit cu prietena lui Ana Cakić. Predrag și-a ales coechipierul de la echipa națională a Serbiei, Saša Zdjelar, pentru a-i fi cavaler de onoare.

Statistici privind cariera

Club

Meciuri la națională

 Până pe 20 noiembrie 2018

Titluri

Club
Jagodina

 Cupei Serbiei: 2012-2013

Steaua Roșie Belgrad

 Superliga Serbiei: 2013-2014

Maccabi Tel Aviv

 Prima Ligă Israeliană: 2018-2019
 Cupa Toto: 2017-2018, 2018-2019

Internațional
Serbia

 Campionatul European de Fotbal sub 19 ani: 2013
 Campionatul Mondial de Fotbal sub 20: 2015

Individual

 Cel mai bun tânăr sportiv din Serbia: 2013
 Echipa Campionatului European sub 19 ani: 2013
 Mănușa de Aur a Campionatului Mondial sub 20 de ani: 2015
 Echipa sezonului în Superliga Serbiei: 2014-2015

Referințe

Legături externe
 Predrag Rajković statistici la utakmica.rs

Fotbaliști ai Campionatului Mondial de Fotbal 2018
Fotbaliști internaționali sârbi
Portari
Fotbaliști sârbi
Oameni în viață
Nașteri în 1995

Predrag Rajković


Osmanca, Bigadiç - Balıkesir ili Bigadiç ilçesine bağlı mahalle
 Osmanca, Düzce - Düzce ili merkez ilçesine bağlı köy

Osmanca


Cel ales este un film românesc din 2015 regizat de Cristian Comeagă. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Laura Cosoi, Nicodim Ungureanu, Olimpia Melinte, Bogdan Stanoevici.

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2015 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2015
Filme dramatice românești

Cel ales


Li Tieying (* 1936 in Changsha, Hunan) ist ein chinesischer Politiker der Kommunistischen Partei Chinas (KPCh), der unter anderem von 2003 bis 2008 Vizevorsitzender des Ständigen Ausschusses des Nationalen Volkskongresses war.

Leben
Li Tieying trat nach dem Besuch des Zweiten Mittelschule in Peking 1955 der KPCh bei und studierte im Anschluss von 1955 bis 1961 Physik in der Tschechoslowakei. Nach seiner Rückkehr leistete er 1961 seinen Wehrdienst in der Volksbefreiungsarmee ab. Danach war er Techniker und stellvertretender Abteilungsleiter im Forschungsinstitut Nr. 13 des Ministeriums für Nationale Verteidigung und studierte während dieser Zeit von 1964 bis 1965 auch die japanische Sprache am Institut für fremde Sprachen in Shanghai. Im Anschluss war er zwischen 1966 und 1970 stellvertretender Abteilungsleiter im Forschungsinstitut Nr. 1413 des Vierten Maschinenbauministerium, ehe er von 1970 bis 1978 Abteilungsleiter im Forschungsinstitut Nr. 1424 dieses Ministeriums war.

In den folgenden Jahren war er zeitgleich Vizedirektor des Komitees für Wissenschaft und Technologie der Provinz Liaoning, Vizedirektor des Forschungsinstituts sowie Chefingenieur des Ministeriums für Elektroindustrie. 1978 wurde ihm für seine Verdienste der Preis der Nationalen Wissenschaftskonferenz verliehen.

1981 erfolgte seine Ernennung zum Sekretär des Stadtkomitees der KPCh von Shenyang, der Hauptstadt der Provinz Liaoning. Dieses Amt übte er bis 1983 aus und war im Anschluss von 1983 bis 1985 Sekretär des Provinzkomitees der KPCh von Liaoning. 1985 wurde er Kandidat des Zentralkomitee der Kommunistischen Partei Chinas (ZK der KPCh) und war daneben von 1985 bis 1987 auch Minister für Elektroindustrie.

Auf dem 13. Parteitag der KPCh wurde Li Tieying zum Mitglied des ZK der KPCh gewählt und gehörte diesem bis zum 16. Parteitag im Jahr 2002 an. Zugleich war er während dieser Zeit Mitglied des Politbüro der Kommunistischen Partei Chinas.

Zwischen 1987 und 1988 war er Minister und Vorsitzender der Staatlichen Kommission für die Umstrukturierung der Wirtschaft sowie Sekretär des Parteikomitees im Ministerium für Elektroindustrie. Im Anschluss wurde er 1988 Direktor der Staatlichen Bildungskommission und behielt diese Funktion bis 1993. Zugleich war er von 1988 bis 1998 Mitglied des Staatsrates.

Nachdem er 1991 zeitweilig Leiter der Staatlichen Führungsgruppe für die Reform des Wohnungsbausystems war, war er zwischen 1993 und 1998 erneut Minister und Vorsitzender der Staatlichen Kommission für die Umstrukturierung der Wirtschaft. 1997 wurde er außerdem Ehrenpräsident der Mao Zedong Akademie der Künste, ehe er zwischen 1998 und 2003 Präsident der Akademie der Sozialwissenschaften war.

Zuletzt war Li Tieying von 2003 bis 2008 Vizevorsitzender des Ständigen Ausschusses des Nationalen Volkskongresses.

Weblinks
 Eintrag (chinavitae.com)
 Eintrag (english.peopledaily.com)

Politiker (Volksrepublik China)
KPCh-Mitglied
Bildungsminister (Volksrepublik China)
Chinese
Geboren 1936
Mann

Li Tieying


Festival bunjevački' pisama 2003. bio je treće izdanje tog festivala.

Održan je u 24. lipnja.
Mjesto izvođenja je bio Hrvatski kulturni centar "Bunjevačko kolo".
Izvođače je pratio Festivalski orkestar Hrvatskog kulturnog centra "Bunjevačko kolo".
Izvedeno je 15 pjesama.
U revijalnom dijelu programa, nastupili su sastav "Tamburaši za dušu" iz Vinkovaca i Zvonko Bogdan.

Suci su dodijelili nagrade pjesmama: prvu nagradu pjesmi  "Modre zore" Nele Skenderović, drugu nagradu je dobila pjesma "Subotica" Branka Ivanković Radakovića, a treću nagradu je dobila pjesma Stipana Prćića Baće "Subotice, grade od davnina".
Nagrada publike je otišla pjesmi "Moja pisma", koju je izveo pjevač Antun Letić Nune.
Nagradu za najbolju izvedbu je dobio pjevač Josip Francišković.
Najboljim tekstom je proglašen tekst pjesme "Kad smo kadgod gazde bili" Tomislava Kopunovića.
Nagradu za najbolji aranžman je dobio Vojislav Temunović za pjesmu "Molitva".

Pobijedila je pjesma, koju je izvela pjevačica Antonija Piuković.

Vanjska poveznica
 Zvonik Održan III. Festival bunjevački pisama

2003.

Festival bunjevački’ pisama 2003.


Fener balığı (Lophius piscatorius), Lophiidae familyasına ait bir balık türü. Yüzünün önüne sarkan "feneri" ile denizin derinliklerindeki karanlıkta ışık yaparak ufak balıkları avlar. Türkiye'de Akdeniz, Ege denizi ve Marmara denizinde bulunur. Ayrıca Atlas Okyanusunda da bulunur.

Vücudu çok yassıdır, büyük bir kafası ve çok büyük bir ağzı vardır. Sırtında iki yüzgeci ve dikenleri vardır. Bu dikenlerin birisi diğerlerinden çok daha uzundur ve ağzının önüne kadar sarkar. Bu dikenin ucunda bulunan ve fener balığı ile bir simbiyoz içinde yaşayan bakteriler, ışık üretirler. Fener balığı bu "fener"ini olta olarak kullanır; ışığı merak edip tam ağzına kadar yaklaşan küçük balıklardan beslenir. 300-350 metre derinliklerde yaşarlar.

İspanya'da "Rape" isimi ile, İtalyada ise "coda di Rana Pescatrice veya coda di rospo" isimi ile restoranların kartlarında bulunur.

Ortalama 40 ila 60 cm boyunda olurlar. Tutulmuş olan en büyükleri 150 cm dir. Üreme zamanları mart ayından ağustos ayına kadar uzanır.

Bazı türler, bir dişi bulmayı başaramadıkları durumda kendileri dişiye dönüşür ve devasa boyutlara ulaşır.

Fotoğraflar

Dış bağlantılar

 FishBase'de Fener balığı (İngilizce)

Lophiidae
Carl Linnaeus tarafından adlandırılmış taksonlar

Fener balığı


An Cynorkis sacculata in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Schltr.. An Cynorkis sacculata in nahilalakip ha genus nga Cynorkis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cynorkis

Cynorkis sacculata


Yeşilköy, Kahramanmaraş ilinin Göksun ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe

Coğrafya
Kahramanmaraş iline 119 km, Göksun ilçesine 27 km uzaklıktadır.

Nüfus

Göksun'un mahalleleri

Yeşilköy, Göksun


Ditlev Wedelsparre (født Bering og Beringschiold 27. november 1749, død 25. marts 1812) var en dansk godsejer, bror til Thomas Wedelsparre.

Han var søn af Magnus Bering, som i 1758 fik tysk-romersk adelskab under navnet Beringschiold, og Maren Christine født von Cappelen (1724-1783). I 1783 arvede han og broderen Sortebrødrekloster i Næstved, men i 1784 solgte Detlev Wedelsparre sin andel af herregården til sin broder. Begge brødre blev adlet under navnet Wedelsparre den 31. december 1783, antageligvis med en andet navn for at distancere sig fra deres fader, som de angav til myndighederne i samme år, og begge blev også udnævnt til kammerherre. Hvor Sparresholm blev erhvervet til hans yngre bror, overtog han selv i 1783 Rønnebæksholm, som han i 1798 solgte til grev Joachim Moltke.

Han boede fra 1801 til 1810 i ejendommen Axeltorv 5 i Næstved, hvor han ifølge kilderne "nyder årlig 10.000 rigsdaler. betalt fra hoffet, med hustru, datter og 5 tjenestefolk". Han ægtede i 1776 Christine Elisabeth Poulsen (født 18. september 1749, død 12. maj 1808). En af parrets døtre blev gift med Andreas Charles Teilman.

Kilder
 Joh. Grundtvig: "Magnus Beringskjold", Historisk Tidsskrift, 5. række, 1. bind (1879). Digitaliseret udgave
 Joh. Grundtvig: "Tillæg til Afhandlingen om Magnus Beringskjold", Historisk Tidsskrift, Bind 5. række, 1. bind (1879). Digitaliseret udgave
 Andreas Charles Teilmans biografi i Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatterlexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814.
 Huse i Næstved: Axeltorv 5

Godsejere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Kammerherrer fra Danmark

Ditlev Wedelsparre


Șerban Axinte (n. 27 iulie 1976, Iași) este poet și critic literar român.

Notă biografică

Șerban Axinte s-a născut la 27 iulie 1976, la Iași. A absolvit Facultatea de Litere din cadrul Universității "Alexandru Ioan Cuza" din Iași (2002) și un master în Literatură comparată si Antropologie culturală (2004).

Actualmente, este cercetător știintific la Institutul de Filologie Româna "A. Philippide" din Iași, redactor al publicației cu profil academic "Philologica Jassyensia" și colaborator la mai multe reviste culturale, printre care Dilema Veche, Observator Cultural, Vatra, Astra. Din anul 2015 este titularul rubricii "Pentru poezie" a revistei Dilema Veche.

Din anul 2021 este redactor asociat la editura Junimea (Iași).

A fost secretar general de redacție al revistei culturale "Timpul" (2004-2007).

Semnează articole în Dicționarul general al literaturii române, vol. I-VI (coord. Eugen Simion, Editura Univers Enciclopedic, 2004-2007).

Premii
Premiul Uniunii Scriitorilor, filiala Iași pentru volumul Păpădia electrică (2013)

Premiul Academiei Române pentru lucrarea Definițiile romanului. De la Dimitrie Cantemir la G. Călinescu (2013)

Premiul Revistei Convorbiri Literare pentru debut în critică literară (2013)

Premiul Agenției de carte pentru volumul Scrâșnetul dinților (2022)

Volume publicate
 Starea balanței, poezie, Editura Eurocart, 1996
 Pragurile Apeiron, poezie, Editura OuTopos, 1999
 Lumea ți-a iesit așa cum ai vrut, poezie, Editura Vinea, 2006
 Definițiile romanului. De la Dimitrie Cantemir la G. Călinescu, Editura Timpul, 2011
 Păpădia electrică, Editura Casa de Pariuri Literare, 2012
Poeticile romanului european reflectate în critica românească postbelică, Editura MNLR, 2013.
 Gabriela Adameșteanu (monografie critică), Editura Tracus Arte, 2015
Scrâșnetul dinților, poeme, Editura Cartier, 2021.

Referințe

Nașteri în 1976
Scriitori români în viață
Ieșeni

Șerban Axinte


A Organização das Nações Unidas para a Educação, a Ciência e a Cultura (UNESCO) propôs um plano de proteção aos bens culturais do mundo, através do Comité sobre a Proteção do Património Mundial Cultural e Natural, aprovado em 1972. Esta é uma lista do Patrimônio Mundial existente na Polônia, especificamente classificada pela UNESCO e elaborada de acordo com dez principais critérios cujos pontos são julgados por especialistas na área. A Polônia ratificou a convenção em 29 de junho de 1976, tornando seus locais históricos elegíveis para inclusão na lista.

Os sítios Centro Histórico de Cracóvia e Minas de Sal de Wieliczka foram os primeiros locais da Polônia incluídos na lista do Patrimônio Mundial da UNESCO por ocasião da 2.ª Sessão do Comitê do Património Mundial, realizada em Washington, D.C. (Estados Unidos) em 1978. Desde então, a Polônia conta com 17 sítios classificados como Patrimônio da Humanidade, sendo 15 deles de classificação Cultural e os 2 demais de classificação Natural.

Bens culturais e naturais
A Polônia conta atualmente com os seguintes lugares declarados como Patrimônio da Humanidade pela UNESCO:

Lista Indicativa
Em adição aos sítios inscritos na Lista do Patrimônio Mundial, os Estados-membros podem manter uma lista de sítios que pretendam nomear para a Lista de Patrimônio Mundial, sendo somente aceitas as candidaturas de locais que já constarem desta lista. Desde 2019, a Polônia apresenta 5 locais em sua Lista Indicativa.

Ligações externas

Cultura da Polónia
Polônia

Lista do Patrimônio Mundial na Polônia


Hugo Faißt (* 16. Oktober 1862 in Heilbronn; † 29. Juli 1914 in Stuttgart) war ein deutscher Rechtsanwalt und Begründer des Hugo-Wolf-Vereins in Stuttgart.

Sein Leben und Wirken wurde von Karl Grunsky (1871–1943) – deutscher Historiker und Musikschriftsteller – gewürdigt. Das Buch Ein Haus für Blumen und Musik: Henriette Faißt in Heilbronn und Hugo Wolf, das von der Internationalen Hugo-Wolf-Akademie herausgegeben wurde, ist auch Hugo Faißt gewidmet und seine Beziehung zu Musikern wie Hugo Wolf.

Die Internationale Hugo-Wolf-Akademie hatte eine Neuausgabe der Briefe von Hugo Wolf vorgelegt, die er an seinen Freund Hugo Faißt geschrieben hatte. Die freundschaftliche Beziehung der zwei Männer hatte das Interesse der Akademie für die Herkunft von Hugo Faißt geweckt, der den Stuttgarter Hugo-Wolf-Verein gegründet hatte und daher Gründer der Internationalen Hugo-Wolf-Akademie ist.

Leben
Er war ein Sohn des Heilbronner Unternehmers Andreas Faißt und dessen Frau Henriette Faißt. Es war vorgesehen, dass Hugo wie auch sein älterer Bruder August das Bierbrauergeschäft für das Familienunternehmen (Cluss) weiterleiten sollten. Deswegen hatte er nach bestandener Reifeprüfung und einjährigem Militärdienst in Straßburg 1881 ein Chemiestudium in Berlin begonnen.

Nach dem frühen Tod des Bruders erlaubte ihm die Mutter, frei seinem Berufswunsch nachzugehen. Hugos Berufswunsch war es, Jura zu studieren. Er immatrikulierte sich an der Universität Tübingen und war seit dem Sommersemester 1886 Mitglied der Studentenverbindung Akademische Verbindung Igel Tübingen. Danach absolvierte er von 1892 bis 1893 seine Referendarzeit in Heilbronn, Stuttgart und Geislingen. In Stuttgart eröffnete er schließlich als Rechtsanwalt eine Anwaltskanzlei. Er war eng mit Rosa Luxemburg befreundet und trug ihr zu ihrem Geburtstag das Goethesche Frühlingslied, eine Komposition von Hugo Wolf, vor. Am 29. Juli 1914 verstarb er in Stuttgart.

Musik u. Hugo Wolf
Hugo war musikalisch begabt, so erhielt er Musikunterricht am Heilbronner Gymnasium. Weiter wurde er durch den böhmischen Violinisten und Dirigenten Ernst Maschek gefördert, der von 1857 bis 1879 künstlerischer Leiter des Singkranzes war.

Karl Grunsky (1871–1943), deutscher Historiker und Musikschriftsteller … beschrieb 1914 in seinem Nekrolog den Einfluss von Henriette Faißt auf ihren künstlerisch veranlagten Sohn Hugo: "Ganz in des Lebens Wirklichkeit stehend glaubte sie … die künstlerischen Neigungen Hugos zügeln zu sollen". Besonders auch die Verbindung von Hugo Faißt mit Hugo Wolf: "Die zwei Hugos verband wohl so etwas wie eine Seelenverwandtschaft, und es lag deshalb nahe, dass Faißt den neu gewonnenen Freund möglichst bald mit seiner Mutter bekannt machte - noch im Februar 1894 reisten die beiden nach Heilbronn". Hugo Wolf war für Hugo Faißt wichtig – so wurde es später für ihn zur "Lebensaufgabe, Hugo Wolf zu unterstützen".

Die Internationale Hugo-Wolf-Akademie hatte eine Neuausgabe der Briefe von Hugo Wolf vorgelegt, die er an seinen Freund Hugo Faißt geschrieben hatte. Die freundschaftliche Beziehung der zwei Männer hatte das Interesse der Akademie für die Herkunft von Hugo Faißt geweckt, der den Stuttgarter Hugo-Wolf-Verein gegründet hatte und daher auch als Gründer der Internationalen Hugo-Wolf-Akademie gilt.

Einzelnachweise

Literatur
 Annette Geisler: Musik in der Provinz. Ernst Friedrich Kaufmann in Heilbronn. In: Internationale Hugo-Wolf-Akademie für Gesang, Dichtung, Liedkunst (Hrsg.)/ [Red.: Elisabeth Hackenbracht …]: Ein Haus für Blumen und Musik: Henriette Faißt in Heilbronn und Hugo Wolf, Stuttgart 2006, S. 25 – S. 34.
 Dorothea Braun-Ribbat: Ein Haus für Blumen und Musik. Die Heilbronner Villa der Henriette Faißt. In: Internationale Hugo-Wolf-Akademie für Gesang, Dichtung, Liedkunst (Hrsg.)/ [Red.: Elisabeth Hackenbracht …]: Ein Haus für Blumen und Musik: Henriette Faißt in Heilbronn und Hugo Wolf, Stuttgart 2006, S. 9 – S. 13.
 Georg Günther: Zeit meines Lebens ein dankbares Andenken. Henriette Faißt in Heilbronn und Hugo Wolf. In: Internationale Hugo-Wolf-Akademie für Gesang, Dichtung, Liedkunst (Hrsg.)/ [Red.: Elisabeth Hackenbracht …]: Ein Haus für Blumen und Musik: Henriette Faißt in Heilbronn und Hugo Wolf, Stuttgart 2006, S. 14 – S. 20.
 http://swb.bsz-bw.de/DB=2.1/PPNSET?PPN=26445149X&INDEXSET=1

Weblinks

Bier (Baden-Württemberg)
Brauer (Deutschland)
Person (Heilbronn)
Mäzen
Rechtsanwalt (Deutschland)
Deutscher
Geboren 1862
Gestorben 1914
Mann
Korporierter (Studentenverbindung)

Hugo Faißt


Kyohei Uchida (født 5. november 1992) er en japansk fodboldspiller, som spiller for den japanske fodboldklub AC Nagano Parceiro.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Kyohei Uchida


El 4-metilimidazol es una sustancia de fórmula química: C4H6N2, peso molecular: 82.110 y nombre comercial 4- MEI.

Historia
El 4-MEI es una sustancia que se puede producir durante la cocción de los alimentos. Además de estar presente en los alimentos, el 4-MEI también se produce de forma sintética y se usa en la fabricación de productos farmacéuticos, hule y otros químicos.
El 4-MEI se genera naturalmente al cocinar, tostar, asar en el horno y asar a la parrilla alimentos de todo tipo. Se encuentra en centenares de alimentos cocinados en el hogar y en otros que se adquieren en las tiendas y que la gente ha consumido por generaciones. No es un aditivo.

Debido a que el 4-MEI se puede formar cuando se hace el colorante caramelo, los alimentos que contienen caramelo como cereal, bebidas, productos horneados, productos para confitería, productos lácteos y condimentos como la salsa de soya podrían contener cantidades detectables del compuesto.

En Europa la presencia de 4-metilimidazol  en el colorante caramelo se ha evaluado y se han establecido especificaciones para limitar su presencia.

Las especificaciones reglamentarias vigentes para ciertos tipos de colorantes de caramelo (en algunos países como EE.UU. la FDA y a nivel de la OMS, el  Codex Alimentarius) permiten que dichos colorantes contengan hasta unos niveles máximos de 4-MEI en base a estudios de seguridad realizados en animales.

Seguridad

Hallazgos recientes sobre el 4-MEI

Como posible carcinógeno

Recientemente se realizó un estudio longitudinal por dos años, en modelos animales, analizando el efecto cancerígeno del colorante caramelo IV. El caramelo IV se elabora con amonios y sulfitos, el cual al ser sometido a altas temperaturas genera dos subproductos llamados 2-metilimidazol y 4-metilimidazol. El Programa Nacional de Toxicología de Estados Unidos hizo estudios rigurosos de los efectos que tienen estos dos subproductos y encontraron que el 4-metilimidazol es probablemente cancerígeno en altas dosis.

A través de éstos hallazgos, la Oficina de Asesoría de Riesgos Ambientales a la Salud del Estado de California propuso que la cantidad máxima tolerada para un día para un adulto sea de 16 microgramos (ug). (2)No significant risk level (nsrl) for the proposición 65 carcinogen 4-methylimidazole.

Referencias

Enlaces externos
 .
  .

Azoles

4-metilimidazol


Shkëlzen Maliqi  (Orahovac, Kosovo, 26. listopada 1947.), kosovski albanski filozof, umjetnički kritičar, politički analitičar, intelektualac, borac za ljudska prava. 1990-ih se angažirao u politici. Suosnivač Socijaldemokratske stranke Kosova i njen prvi predsjednik od 1991. do 1993. godine. Držao vodeće položaje u organizacijama civilnog društva kao Kosovska fondacija civilnog društva (1995. – 2000.) i Kosovski helsinški odbor (1990. – 1997.).

Objavio je nekoliko knjiga o umjetnosti i politici na albanskom, engleskom, talijanskom, španjolskom i srpskom. Od početka 1980-ih je redovni suradnik svih većih medijskih kuća na Kosovu i bivšoj Jugoslaviji. Živi u Prištini i vodi Institut za humanističke studije "Gani Bobi" (Qendrën për Studime Humanistike "Gani Bobi").

Povezani članci
 Gani Bobi
 Muhamedin Kullashi
 Fatos Lubonja
 Ismail Kadare

Vanjske poveznice
 Centar Gani Bobi
 Maliqijev esej u Ulemec
 Maliqijev intervju za njemački "Keine linke Option"
 Interview s Maliqijem - "A Fictitious Bridge"
 Maliqi - "The future of Kosovo"
 Interview za Radio Europa e Lire (na albanskom)
 "Shkelzen Maliqi", upit na "Amazonu"
 "Shkelzen Maliqi", upit na "Google Knjige"
 "Shkelzen Maliqi", upit na "Google Scholar"

Filozofi
Novinari
Književnici
Esejisti
Kosovski političari
Borci za ljudska prava
Životopisi, Kosovo

Shkëlzen Maliqi


Tom Ölander (17 de agosto de 1945 - 26 de agosto de 2002) fue uno de los principales actores de la instauración de una cultura fandom activa en Finlandia. Fue el principal impulsor de la segunda convención de ciencia ficción en Finlandia en 1989 (KingCon) (20 años después de la primera), trabajando para instaurar la tradición de realizar una convención de carácter bienal denominada Finncon. Por dichos esfuerzos, se le llegó a conocer como el "padre del Fandom finés", e internacionalmente como «señor ciencia ficción de Finlandia» .

Además de sus esfuerzos locales (a menudo trabajando tras bambalinas), su gran pasión fue el construir puentes entre los distintos fandom internacionales, actuando como un popular embajador en la materia.

Referencias

Enlaces externos

Fandom de ciencia ficción de Finlandia

Tom Ölander


Prințesa Theresa de Bavaria (; 12 noiembrie 1850, München – 19 decembrie 1925, Lindau) a fost o prințesă bavareză, etnolog, zoolog și botanist germană.

Biografie
Prințesa Therese Charlotte Marianne Augusta de Bavaria a fost singura fiică din cei patru copii ai Prințului Regent Luitpold al Bavariei și a soției acestuia, Arhiducesa Augusta de Austria, nepoata Marelui Duce Ferdinand al III-lea de Toscana. A fost educată alături de frații ei Arnulf și Ludwig.

De copil Theresa a arătat o abilitate extraordinară pentru limbi străine, precum și un interes deosebit pentru plante. În 1864, când Theresa avea 13 ani, tragedia a lovit familia când mama ei a murit. În același an, vărul ei, în vârstă de 18 ani, Ludwig, a devenit regele Ludwig al II-lea al Bavariei.
Mai târziu, Theresa se va îndrăgosti de fratele mai mic al regelui, Otto, care mai târziu va domni sub numele de Otto I al Bavariei. Totuși, Otto, ca și fratele lui, va fi considerat nepotrivit din cauza unei boli psihice. În ciuda faptului că dragostea lor a fost reciprocă, boala mintalp a lui Otto precum și întreaga situație a tatălui ei servind ca prinț regent a însemnat că cei doi nu vor putea fi împreună.

Theresa nu s-a căsătorit niciodată, rămânând o celibatară toată viața ei. Ea a fost considerată o femeie încrezătoare, independentă și una cu pasiuni neobișnuite. A fost o reprezentată de seamă a femeilor din acele timpuri. Interesele sale în geologie, botanică, antropologie, zoologie au necesitat profesori particulari, femeile nefiind considerate apte să studieze la universități. Femeilor li s-a permis accesul în universităță în 1903, când tatăl Theresei a legalizat acest lucru.

La vârsta de 21 de ani ea a început un tur al Europei și al Africii de Nord. A învățat să citească și să scrie în 12 limbi. De obicei a călătorit cu un grup de oameni care au servit-o, inclusiv o doamnă de onoare. De-a lungul vieții sale Theresa a făcut numeroase călătorii în alte țări, unde a colectat specimene din flora și fauna locală. Ea a scris o serie de cărți despre aceste excursii în care ea a descris istoria naturala a locurilor pe care le-a vizitat. Lucrările ei timpurii au fost publicate sub pseudonimul "Th. v. Bayer".

În 1892 Theresa a devenit prima femeie membru de onoare a Academiei Bavareze de Științe și Umanistică. În același an, a devenit membru de onoare al Societății de Geografie München. În 1897 a devenit prima femeie care a primit un doctorat onorific de la Universitatea Ludwig Maximilian din München. De asemenea, a fost membru corespondent al Societății entomologica din Berlin.

Legături externe
Therese on the International Plant Names Index (IPNI).

 Therese-von-Bayern-Stiftung

Nașteri în 1850
Decese în 1925
Casa de Wittelsbach
Botaniști germani
Etnologi germani
Filantropi germani
Oameni din München

Theresa de Bavaria


Sabicas (proper name: Agustín Castellón Campos) (16 March 1912 – 14 April 1990) was a Spanish flamenco guitarist of Romani origin.

Biography
Sabicas was born in Pamplona, Spain, and began playing guitar at the age of five and made his performing debut two years later. His early style was influenced by Ramón Montoya, to whom he was related on his mother's side of the family. Extensive collaboration with important cantaores (male flamenco singers) of the period helped him develop his personal style.

Leaving Spain in 1936 during the Spanish Civil War, he went into exile in Latin America with bailaora (dancer) Carmen Amaya. He lived in Mexico City, married Esperanza González Erazo and had four children of the marriage: Maricruz 1944, Carlos 1946, Agustine 1952 and Margaret 1956. Agustine and Margaret live in New York City, Maricruz is deceased, and Carlos is deceased. Amaya and Sabicas toured together several times. Sabicas later settled in New York City in the United States where he formed a life-long friendship and business association with classical guitarist Rolando Valdés-Blain. He did not return to his native Spain until 1967.

Sabicas was instrumental in the introduction of flamenco to audiences outside of Spain and the Spanish-speaking world. He was probably best known for his technical skills: blazingly fast picados (scales), fast arpeggios, quality composition for the many forms of flamenco, and infallible rhythm, which was critical when playing with a dancer.  He was also considered to have perfect pitch. "The finest technique around has got to be Sabicas, the flamenco player," Chet Atkins told Guitar Player Magazine in March 1972.

Sabicas was one of flamenco's greatest guitarists, not only as a technician, but also as a composer. He played flamenco at a previously unimaginable level and created new techniques, opening up new possibilities for the solo instrument. He brought his art to concert halls and major theaters, making it available to all classes. Modern players such as Paco de Lucía, Paco Pena, Tomatito, Serranito, René Heredia, Juan Manuel Cañizares, El Viejín, Vicente Amigo, Gerardo Núñez, Javier Conde and many more acknowledge the great influence of Sabicas's music.

Sabicas died at the age of 78 at a hospital in New York, New York, of complications from pneumonia and multiple strokes.

Discography
The following is a partial list of LPs recorded by Sabicas. Some but not all have been reissued on CD or MP3, many under different titles. Some dates are tentative, since many LPs (Decca in particular) did not carry a date (or carried the date of reissue). The many anthologies are not listed.

 1949 Flamencan Guitar Solos
 1957 Sabicas Vol. 1 (CD = La Guitarra Flamenca)
 1957 Sabicas Vol. 2 (CD = La Guitarra Flamenca)
 1958 Sabicas Vol. 3
 1958 Gypsy Flamenco
 1958 The Day of the Bullfight
 1958 Romantic Guitars (with Mario Escudero. CD = Masters of the Spanish Guitar)
 1959 Flamenco! (with Carmen Amaya)
 1959 Queen of the Gypsies (with Carmen Amaya. MP3 = The Best of Carmen Amaya)
 1959 Flamenco Puro
 1959 Serenata Andaluza (with group)
 1959 Solo Flamenco
 1959 Fantastic Guitars (with Mario Escudero)
 1960 Festival Gitana (with Los Trianeros)
 1960 Flamenco Fantasy (CD = Adios a la guitarra. MP3 also available under the original title)
 1960 Furioso (with Dolores Vargas)
 1960 Soul of Flamenco
 1960 Flamenco Variations on Three Guitars
 1961 Flamenco Virtuoso
 1961 Rhythms of Spain (with group)
 1961 Flamenco Styles (with Mario Escudero)
 1961 El Terremoto Gitano (with Dolores Vargas)
 1962 Concierto en Flamenco (with orchestra)
 1963 Flamenco Reflections
 1963 Flaming Flamenco Guitar
 1965 El Rey del Flamenco
 1967 Flamenco Fever
 1967 Guitars of Passion
 1968 Artistry in Flamenco
 1969 3 Guitarras Tiene Sabicas
 1969 Arte Gitano
 1969 La Historia del Flamenco (with many singers. CD = Sabicas, RCA ND 74612)
 1969 La Guitarra de Sabicas
 1970 Rock Encounter (with Joe Beck) (recorded in 1966)
 1971 The Soul of Flamenco and the Essence of Rock
 1972 Flamenco!!
 1972 ¡¡Olé!! (with Adela la Chaqueta)
 1972 Sabicas in Concert (CD = Concierto Vol. 2)
 1972 Fiesta Flamenca (with various old-time singers)
 1976 The Art of the Guitar
 1990 Nueva York-Granada (with Enrique Morente)
 2014 Al compás de mi guitarra (compilation from pre-WWII 78s, with the top singers of the day)

References

External links

 Sabicas discography (in Spanish)
 SABICAS, BRIEF REFLECTIONS ON GENIUS
 Leyenda infantil, magisterio y guitarra de Sabicas - In Spanish

1912 births
1990 deaths
20th-century Spanish musicians
Elektra Records artists
People from Pamplona
Romani guitarists
Spanish flamenco guitarists
Spanish male guitarists
Spanish Romani people
Flamenco guitarists
20th-century guitarists
20th-century Spanish male musicians

Sabicas


An Dracula maduroi in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carlyle August Luer. An Dracula maduroi in nahilalakip ha genus nga Dracula, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Panamá. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dracula

Dracula maduroi


كيريل   الاسم القانوني فلاديمير ميخائيلوفيتش جونديايف  أسقف الكنيسة الروسية الأرثوذكسية وبطريرك موسكو وعموم روسيا، منذ 1 فبراير 2009.

كان رئيس قسم العلاقات الخارجية للكنيسة الأرثوذكسية الروسية، وعضوا في اللجنة الدائمة للسينودس المقدس منذ نوفمبر 1989.

روابط خارجية

مراجع

أساقفة أرثوذكس شرقيون في القرن 21
أساقفة روس
أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من سانت بطرسبرغ
بطاركة الكنيسة الروسية الأرثوذكسية
حاصلون على نيشان الأمير ياروسلاف الحكيم من الرتبة الأولى
حاصلون على وسام ألكسندر نيفيسكي
حاصلون على وسام الاستحقاق للوطن من الدرجة الأولى
حاصلون على وسام الاستحقاق للوطن من الدرجة الثالثة
حاصلون على وسام الاستحقاق للوطن من الدرجة الثانية
حاصلون على وسام الصداقة
روس أرثوذكس من روسيا
شخصيات تلفزيونية روسية
مواليد 1946
مواليد في سانت بطرسبرغ
رجال دين من سانت بطرسبرغ

كيريل الأول


Plante perene este un film românesc din 2013 regizat de Roxana Stroe. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Anca Băjenaru, Ada Navrot, Gabriel Spahiu.

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Vezi și

 2013 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2013

Plante perene


Edward L. Mockford (né le 16 juin 1930) est un entomologiste américain.

Il a écrit de nombreux articles scientifiques, notamment sur les insectes de l'ordre des psocoptères.

Publications
  A Brief Account of the Life of the Late Dr.Kathryn Sommerman. by Edward L. Mockford (Illinois State University, USA) (publié dans Psocid News, volume 2).
 (en) E.L. Mockford, 1969, « The genus Caecilius (Psocoptera: Caeciliidae) Part III. The North American species of the alcinus, caligonus, and subflavus groups ». Transactions of the American Entomological Society.
  E.L. Mockford, 1997, « A new species of Dicopomorpha (Hymenoptera: Mymaridae) with diminutive, apterous males ». Annals of the Entomological Society of America, , .
  E.L. Mockford, 1999, « A classification of the psocopteran family Caeciliusidae (Caeciliidae auct.) ». Transactions of the American Entomological Society, , , .

Liens externes

Notes et références

Entomologiste américain
Naissance en juin 1930

Edward L. Mockford


PayPal, İnternet üzerinden çalışan online bir ödeme sistemi. Kredi kartı kullanarak veya kullanmayarak, İnternet üzerinden güvenli alışveriş yapılmasını ya da istenilen kişiye sadece bir e-posta adresi aracılığıyla para gönderilmesini sağlar.

PayPal; Belçika, Almanya, Avusturya, Fransa, İsviçre, İspanya, Birleşik Krallık ve Amerika Birleşik Devletleri'nde yerel web siteleri bulundurmaktadır.

PayPal ile Amerikan doları ve Japon yeni gibi birden çok para birimini kullanarak ödeme yapılabilir. Bu para birimleri arasındaki değişimleri PayPal kendi döviz kurları ile otomatik olarak yapar. Paypal'ın döviz kurları paypal sitesinden öğrenilebilir. Ayrıca Türk lirasıyla da ödeme alabilir ya da ödeme yapılabilmektedir.

PayPal, 21 Ekim 2020 tarihinde kripto para piyasasına girdiğini duyurdu. Bu açıklamaya göre PayPal kullanıcıları 2021 yılından itibaren 26 milyon tüccardan alışveriş yapmak için kripto para birimlerini kullanabilecek.İlk etapta Bitcoin, Ethereum, Bitcoin Cash ve Litecoin kripto paralarının destekleneceğini açıklayan şirket, bu ödeme sistemi için Paxos ile ortaklık kurdu.

30 Mayıs 2016 tarihinde resmi İnternet sitesinde yayımlanan bildiri ile PayPal'ın Türkiye'deki faaliyetlerini durdurduğu açıklandı. Gerekçe olarak ise Bankacılık Düzenleme ve Denetleme Kurumu'na (BDDK) yaptığı lisans başvurusunun reddedilmesi gösterildi.

Dış bağlantılar

Kaynakça

Mobil ödemeler
Android Wear yazılımları
Dijital para birimleri
Elon Musk
Kurumsal yan kuruluşlar
NASDAQ-100 Endeksindeki şirketler

PayPal


K.G. (podnaslov: Explorations into Microtonal Tuning, Volume 2) šesnaesti je studijski album australskog rock-sastava King Gizzard & the Lizard Wizard. Dana 20. studenoga 2020. objavila ga je vlastita diskografska kuća skupine. Objavi uratka prethodila je objava četiriju singlova, a prva tri ("Honey", "Some of Us" i "Straws in the Wind") objavljena su s glazbenim spotovima. K.G. stilski je "nastavak" albuma Flying Microtonal Banana, čiji je podnaslov glasio "Explorations into Microtonal Tuning, Volume 1", i izravni prethodnik albuma L.W.

"Automation"
"Automation", četvrti singl s albuma, objavljen je na službenim stranicama skupine, odakle se mogao besplatno preuzeti. Osim što je skupina uz to objavila i zvučne datoteke za tu pjesmu, objavila je i datoteke za odvojene audiokanale na kojima se nalaze snimke glasa, violine, klarineta i flaute. K tomu, također je objavila i videodatoteke za glazbeni spot i potaknula je obožavatelje da se posluže tim datotekama kako bi izradili vlastite remiksane inačice pjesme i glazbene spotove. Da bi se sve te datoteke mogle preuzeti, osoba na svojem uređaju mora imati instaliran program za preuzimanje torrent-datoteka. Od objave spomenutog singla na stranicama kao što su Reddit i YouTube objavljeno je više različitih remiksanih inačica pjesme i glazbenih spotova za nju. Članovi skupine izdvojili su neke od njih u biltenu skupine "Gizzymail".

Popis pjesama

Recenzije

Uradak je dobio pozitivne kritike. Na Metacriticu, sajtu koji prikuplja ocjene recenzenata raznih publikacija i na temelju njih uratku daje prosječnu ocjenu od 0 do 100, uradak je na temelju 11 recenzija osvojio 77 bodova od njih 100, što označava "uglavnom pozitivne kritike".

Tim Sendra u recenziji za AllMusic dao mu je tri i pol zvjezdice od njih pet i zaključio je: "King Gizzard na [albumu] K.G., osim na jednoj pjesmi ['Intrasport'], ne otvara nove perspektive, ali iako ta činjenica razočarava, rezultati su i dalje zadovoljavajući." Safiya Hopfe u recenziji za časopis Exclaim! dala mu je sedam bodova od njih deset i napisala je: "Na [albumu] K.G. neće vas mnogo toga iznenaditi, ali možda njegova prepoznatljivost potvrđuje da članovi sastava znaju tko su, što čine i da ne namjeravaju stati tako skoro."

Stuart Berman dao mu je osam bodova od njih deset u recenziji za Pitchfork i komentirao je: "King Gizzard and the Lizard Wizard ponovno potvrđuje da stvara glazbenu podlogu za geopolitički metež nakon Trumpa, no umjesto da se posveti konceptualnim suitama o robotima koji bljuju i kolonizaciji međugalaktičkog prostora, K.G. ostaje na zemlji i čak djeluje intimno. Svaka od istaknuto živahnih i zaposlenih pjesama na albumu – 'Ontology' i 'Oddlife' – promišlja o smislu života iz makroperspektive i mikroperspektive koje si proturječe." Dannii Leivers dala mu je tri zvjezdice od njih pet i u recenziji za NME napisala je: "Nema sumnje u to da će se mnoge od ovih pjesama jako svidjeti obožavateljima, ali premda nije riječ o koraku unatrag, ipak je korak ustranu za sastav koji se dosad neprekidno kretao unaprijed."

Zasluge

King Gizzard & the Lizard Wizard
 Ambrose Kenny-Smith – usna harmonika ; sintesajzer ; vokali ; klavijatura ; udaraljke
 Stu Mackenzie – gitara ; udaraljke ; bas-gitara ; klavijatura ; flauta ; sitar ; vokali ; clavinet ; ksilofon ; vibrafon ; violina ; rog ; sintesajzer ; melotron ; klavir ; klarinet ; orgulje ; snimanje ; miksanje ; produkcija
 Michael Cavanagh – bubnjevi ; udaraljke ; snimanje
 Joey Walker – vokali ; gitara ; baglama ; sintesajzer ; bas-gitara ; Elektron Digitakt ; udaraljke ; snimanje ; miksanje
 Cook Craig – gitara ; klavir ; klavijatura ; sitar ; bas-gitara ; udaraljke ; sintesajzer ; klarinet ; flauta ; snimanje
 Lucas Harwood – udaraljke ; bas-gitara

Dodatni glazbenici
 Bella Walker – prateći vokali
Ostalo osoblje
 Joseph Carra – mastering
 Jason Galea – ilustracije

Ljestvice

Izvori

Albumi iz 2020.
Albumi King Gizzard & the Lizard Wizarda

K.G.


Die Franken Bräu ist eine Bierbrauerei in Neundorf (Markt Mitwitz) im Frankenwald in Bayern.

Geschichte

Die Geschichte der Brauerei begann 1520 mit dem Braurecht in einem Mitwitzer Bauernhaus. Das Absatzgebiet der Franken Bräu weitete sich schnell in die benachbarten Herrschaftsgebiete (Sachsen-Coburg-Gotha, Meiningen, Thüringen) aus. Nach dem Zweiten Weltkrieg verlor die Brauerei gut 70 Prozent ihres Absatzmarktes. Neuer Inhaber seit 2015 ist Rainer Mohr, der das Unternehmen von der Inhaberfamilie Bauer (Lorenz und Elisabeth Bauer) gekauft hat.

Anfang Mai 2021 stellte das Unternehmen beim zuständigen Amtsgericht einen Insolvenzantrag. Grund hierfür soll unter anderem ein Imageverlust und Kosten einer Rückrufaktion aus dem Sommer 2019 sein.

Biersorten
Die Brauerei stellt folgende Biersorten selbst her: Pilsner, Festbier, Kellerbier, Schwarzbier, Märzen, Urhell, Urtrunk, Helles, Weißbier, Radler, NaturRadler. Saisonal gibt es ein Bockbier und ein Winterbier.

Weblinks

Brauereiportrait bei Bierland Oberfranken

Einzelnachweise

Brauerei (Oberfranken)
Mitwitz
Gegründet 1520
Produzierendes Unternehmen (Landkreis Kronach)

Franken Bräu


Regimentul Siret No. 11 a fost o unitate de infanterie, de nivel tactic, din trupele permanente ale Armatei României, înființată în 1872. Pe tot parcursul existenței sale a făcut parte din organica Brigăzii 12 Infanterie, fiind dislocat la pace în garnizoana Galați. La mobilizare, regimentul constituia încă o unitate, Regimentul 51 Infanterie, din rezerviști proveniți din Cercul de recrutare "Covurlui". Pentru participarea la Războiul de Independență, drapelul de luptă al regimentului a fost decorat cu Crucea "Trecerea Dunării".

Regimentul a participat la Războiul de Independență și campania din Al Doilea Război Balcanic, din 1913. Regimentul 11 Infanterie a participat la acțiunile militare pe Frontul Român, pe toată perioada Primului Război Mondial, între 14/27 august 1916 - 28 octombrie/11 noiembrie 1918.

Războiul de Independență

Al Doilea Război Balcanic

Primul Război Mondial

Perioada interbelică

Al Doilea Război Mondial

Distincții și recunoașteri

Personalități legate de regiment

Comandanți

Distincții
  Ordinul Crucea "Trecerea Dunării" (1878)

Note

Bibliografie

Vezi și
 Unități militare din Armata României (1860-1918)

Unități militare din Armata României (1860-1945)
Unități militare din Galați

Regimentul Siret No. 11


Elmalılı Muhammed Hamdi Yazır (1878; Elmalı, Antalya – 27 Mayıs 1942; Kadıköy, İstanbul), Türk din alimi, tercüman ve hattattır. Osmanlı Devleti'nin son zamanlarında ve Cumhuriyet Dönemi'nde yaşamış olup, Türkçe Kur'an tefsirlerinden birini telif etmiştir.

Hayatı
1878'de Antalya'nın Elmalı kazasında doğdu. Ailesi aslen Burdurlu olup, babası Hoca Numan Efendi'dir. Numan Efendi daha küçük yaşlardayken Burdur'un Gölhisar kazasının Yazır köyünden ayrılarak Elmalı'ya gelmiş, tahsilini orada tamamlamış ve akabinde Şeriye Mahkemesi başkâtibi olmuştur. Annesi Elmalı alimlerinden Esad Efendi'nin kızı Fatma hanımdır.

Dil bilgisi
Türkçenin yanında Arapça ve Farsça ile şiir yazacak kadar üst seviyede bir bilgiye sahipti. Ancak yazılarında sade bir Türkçe kullanmıştır. Bunların yanı sıra Fransızca da bilmektedir. "El-metalip ve'l-mezahip" adında Fransızcadan tercüme ettiği bir felsefe tarihi kitabı vardır.

Eğitimi
Muhammed Hamdi Yazır, ilk ve ortaokul tahsilini Elmalı Rüşdiye Mektebi'nde gördü. Hafızlığını da tamamladıktan sonra, Arapça okudu ve İslami ilimleri öğrenmek için, dayısı Hoca Mustafa Sarılar Efendi ile birlikte 1895'te İstanbul'a geldi. Kayserili Mahmud Hamdi Efendi'nin Beyazıt Camii'ndeki derslerine devam etti. Of'lu Mahmut Kamil Efendi'den fıkıh dersleri aldı. Devrin ileri gelen değerli hocalarından ders görerek icâzet aldı.

Bilimsel uzmanlığı
Mekteb-i Nuvvab'a girdi ve buradan birincilikle mezun olarak kadılık icazeti aldı. 1905'ten itibaren Beyazıt Camii'nde talebelere ders vermeye başladı ve bu hizmeti 1908 yılına kadar devam etti. Bu arada Şeyhülislamlık'ta Mektubi Kalemi'ne dahil edildi. Bir yandan da Nuvvab'da ve Mülkiye Mektebi'nde ahkam-ı evkaf, Medrese-t-ül Vaizin'de fıkıh, Süleymaniye Medresesi'nde mantık derslerini okutmayı sürdürdü. 1908 yılında dersiâm oldu. Devrin ünlü hattatları Sami Efendi ve Bakkal Arif Efendi'den hat dersleri aldı. Mustafa Kemal Atatürk halkın yeni devrimlerden sonra dini kaynakları, Türkçeye çevrilmiş kitaplardan okunmasını arzuluyordu. Bu amaç doğrultusunda Kuran'ın meali için Mehmet Âkif Ersoy'u, Buhari Hadis kitabı için Babanzade Ahmed Naim'i, Kuran Tefsiri içinse Muhammed Hamdi Yazır'ı görevlendirdi.

Siyasi hayatı
II. Meşrutiyet'in ilanından sonra Meclis-i Mebûsan'a Antalya mebusu olarak girdi. Şeyhülislam fetvayı vermediği için, 1. Fetva Emini olarak II. Abdülhamid'in tahttan alınması için gereken fetva'yı İttihat Terakkicilerin isteği doğrultusunda yazdı. Daha sonra da karşı cephede olan Hürriyet ve İtilaf Fırkası'nda faaliyetlerini sürdürdü. Daha sonra sırasıyla, Dar-ül Hikmet-ül İslamiye azalığına (Ağustos 1918), Nisan 1919'da bu kurumun başkanlığına tayin edildi. Damat Ferit Paşa'nın kabinelerinde Evkaf (Vakıflar) Nazırı olarak vazife yaptı. Eylül 1919'da Ayan Meclisi üyeliğine getirildi. İttihat ve Terakki'nin ilim şubesinde vazife yaptı.

Mülki ve hukuki yönü
1909 yılında Mülkiye Mektebi'nde Ahkâm-ı Evkâf ve Arâzî dersleri okutmuş ve yine aynı yıllarda Mekteb-i Kuzât'ta "Fıkıh" dersleri vermiştir. Daha sonra Darü'l-Hikmeti'l-İslâmiye (Şeyhü'l-İslâmlığa bağlı Yüksek Müşavere Heyeti) üyeliğine ve bir müddet sonra da başkanlığına tayin edilmiştir. I. Dünya Savaşı'ndan sonra Evkaf-ı Hümâyun nazırlığında bulunmuş ve bu sırada Âyan Meclisi üyesi olmuştur.

Felsefi yönü
Varlığın ve bilginin bilimsel olarak araştırılması (Felsefe) ile de ilgilenen Elmalılı Hamdi Yazır, batılı yazarların eserlerini de tercüme etmiştir. Bu eserlerde ileri sürülen konulara eleştirel yaklaşım sergileyen Elmalılı Hamdi Efendi, felsefe ve din arasında cereyan eden tartışmalara çözüm bulmaya çalışmıştır. Filozofların gerçeği kavrayamadıklarını belirtmiş, akıl ile iman bütünleştiği zaman gerçeğin kavranıp doğrulanabileceği fikrini savunmuştur.

Cumhuriyet döneminde
Cumhuriyet'in ilanı esnasında Medrese-t-ül Mütehassisin'de mantık dersleri okutuyordu. Damat Ferit Paşa kabinelerindeki görevi dolayısıyla, bu kabinelerin Milli Mücadele aleyhine verdiği kararlarda sorumluluğu bulunduğu gerekçesiyle gıyabında idama mahkûm edildiyse de, aynı zamanda yeğeni Emin Paksüt'ün kayınpederi olan Kel Ali'nin başkanlık ettiği Ankara İstiklâl Mahkemesi'nde yapılan muhakemesinden sonra suçsuzluğu tespit edilerek beraat etti.

Ölümü

Elmalılı Hafız Muhammed Hamdi Yazır, uzun zaman devam eden Kalp yetmezliği rahatsızlığından ötürü Erenköy'de 27 Mayıs 1942'de öldü. Kabri Sahrayıcedid Mezarlığı'ndadır.

Eserleri
Beyânül-Hak ve Sebîlürreşad dergilerinde Küçük Hamdi veya Elmalılı Küçük Hamdi mahlası ile makalelerini yayınlanmıştır. Tefsirinde ise Elmalılı Hamdi Yazır imzasıyla eserini yayınlamıştır.

Hak Dini Kur'an Dili (Kuran'ı Kerim'in Türkçe Tefsiri)

Atatürk'ün Hamdi Yazır'a yazdırdığı tefsir olup günümüzde de önde gelen İslam alimleri tarafından da hala en güvenilir tefsir olarak kabul edilmektedir. Atatürk'ün Diyanet İşleri Başkanlığı'na verdiği talimatı üzerine yazdırıldı. 1926'da Diyanet İşleri Riyaseti 'Kur'an'ı çağın icaplarına göre yeniden tefsir edebilecek bir alim aradı. Sonunda vazifeli talimat üzerine Elmalılı Muhammed Hamdi Yazır'a verildi. Devlet eliyle yazdırılan bu tefsirle Atatürk bizzat ilgilendi. Atatürk Şeyh Sait Ayaklanmasının bastırıldığı, çağdaşlaşma ve modernleşme adına yapılan inkılaplara yönelik itirazların arttığı bir devirde İslamiyet'in temel kaynağı olan Kur'an'ın yeniden tefsir edilmesini istedi. Atatürk, yedi madde ile nasıl bir tefsir istediğini ortaya koydu. Bu yedi madde daha sonra Diyanet İşleri Riyaseti ile Elmalılı Hamdi Yazır arasında imzalanan protokole kondu. Kâzım Karabekir'in belirttiğine göre, Atatürk ona din ile ilgili olarak, dini olanların (bir dine mensup olanların) kazanamayacağını ve fakir kalmaya mahkûm olduklarını söyleyip netice olarak önce din anlayışını kaldırmak gerektiğini söylemiş ve bu sebeple Kur'an'ın anlaşılarak okunmasına önem verip Türkçeye çevrilmesini emretmiştir.

Diyanet'le Hamdi Yazır arasında imzalanan anlaşma tutanağı maddeleri

 Ayetler arasında münasebetler gösterilecek.
 Ayetlerin nüzül (iniş) sebepleri kaydedilecek.
 Kıraat-i Aşere'yi (10 okuma tarzını) geçmemek üzere kıraatler hakkında bilgi verilecek.
 Gerektiği yerlerde kelime ve terkiplerin dil izahı yapılacak.
 Ayetlerin ima ve işarette bulunduğu ilmi ve felsefi konularla ilgili bilgiler verilecek.Bilhassa tevhid bahsinde ihtiva eden ibret ve nasihat mahiyeti taşıyan ayetler genişçe izah edilecek.
 Bahisle doğrudan ya da dolaylı ilgisi bulunan İslam Tarihi hadiseleri anlatılacak.
 Batılı müelliflerin yanlış yaptıkları noktalarda okuyucunun dikkatini çeken noktalar konularak gerekli açıklamalar yapılacak.

Eserin başında Kur'an hakikatını açıklayan ve Kur'an'la ilgili önemli konuları izah eden mukaddime (önsöz) yazılacak. Hak Dini Kur'an Dili 1926-1938 arasında tamamlandı 1935-1939 arasında dokuz cilt olarak 10 bin takım bastırıldı. Eserin üzerinden telif süresi bittiğinden serbestçe basılmaktadır.

İki bin takımı Elmalılı Hamdi Yazır'a verildi. Kalan 8 bin takım, başta din adamları olmak üzere halkın önde gelen isimlerine ücretsiz olarak dağıtıldı.

 Örnek: Elmalı Tefsirinin Girişindeki Dua
 Tefsirinde Kur'anın Türkçeleştirilmesine önsözde karşı çıkması

Metalip ve Mezahip
Tahlil-i Tarih-i Felsefe-Metâlib ve Mezahib-Maba'de't-Tabia ve Felsefe-i İlahiyye (Paul Janet ve Gabriel Seailles'ın Histoire de la philosophie çevirisi.)

İrşadü'l Ahlâf fî Ahkâmi'l-Evkâf
Mektebi Mülkiye için ders kitabı.

Beyânul-Hak
Sırat-ı Müstakim ve Sebilürreşad mecmualarında makaleler

Basılmamış Olanlar
Aşağıdaki eserleri basılmamıştır:

 Usûl-i Fıkıh'a ait bir eseri
 Sûrî mantık üzerine bir eseri
 Hukuk Kâmusu (tamamlanmamış)
 Divan (eksik şekilde)

Kaynakça

Dış bağlantılar

1878 doğumlular
Elmalı (Antalya) doğumlular
1942 yılında ölenler
19. yüzyıl Türk yazarları
20. yüzyıl Türk yazarları
Türk dinî liderler
Türk müfessirler
Türk hattatlar
Müslüman yazarlar
1908-1912 Osmanlı Meclis-i Mebusanı Antalya üyeleri
VI. Mehmed tarafından seçilen Meclis-i Âyan üyeleri
Evkaf-ı Hümâyun nâzırları
Kalp yetmezliğinden ölenler
Sahrayıcedid Mezarlığı'na defnedilenler
İstiklâl mahkemeleri sanıkları

Muhammed Hamdi Yazır


Aksaz, Antalya ilinin Manavgat ilçesine bağlı bir mahalledir.

Coğrafya
Antalya iline 86, Manavgat ilçesine 9 km uzaklıktadır.

Nüfus

Dış bağlantılar
 Yerelnet

Manavgat'ın mahalleleri

Aksaz, Manavgat


«Waking Up» es una canción del grupo pop británico Elastica. Fue lanzado como sencillo en febrero de 1995 y alcanzó el puesto nº13 en la lista de sencillos del Reino Unido. Precedió al lanzamiento de su álbum debut homónimo, que salió el mes siguiente.
La canción, recibió críticas positivas. Sin embargo, también provocó una demanda de los editores de The Stranglers, quien afirmó que es el mismo riff de la canción "No More Heroes". El caso fue resuelto mediante acuerdo fuera del juzgado.

Letras
"Waking Up" es una canción acerca de ser un fracasado, en la que la escritora y cantante Justine Frischmann "exorciza su malestar personal" con las líneas: "I'd work very hard but I'm lazy/I've got a lot of songs but they're all in my head/I'll get a guitar and a lover who pays me/If I can't be a star I won't get out of bed." ("Yo trabajo muy duro, pero soy perezoso / tengo muchas canciones pero todas están en mi cabeza / voy a conseguir una guitarra y una amante que me pague / Si no puedo ser una estrella no me levantaré de la cama "). Damon Albarn contribuyó con sus teclados a la canción.

El sencillo fue lanzado en febrero de 1995 con el lado B, "Gloria". "Waking Up" fue incluida como la pista número 11 del álbum, y una versión alternativa fue incluida en 2001 en The Radio One Sessions.

Controversias
Elastica fue demandado por plagio por los publicistas de The Stranglers, Complete Music, quien afirmó que "Waking Up" se parecía a una de las canciones de "The Stranglers", "No More Heroes" El caso fue resuelto fuera de corte antes de álbum de Elastica saliera a la venta. Elastica acordó pagar a Complete Music 40% de las regalías del álbum, The Stranglers y también se les dio un crédito de coescribir la canción.
Uno de los miembros de The Stranglers, JJ Burnel, más tarde dijo: "Sí, suena como nosotros, pero ¿y qué? por supuesto que hay plagio, pero a menos que usted vive en un vacío que siempre va a ser. Es la primera cosa que nuestros publicistas han hecho por nosotros en 20 años, pero si hubiera sido por mí, no me hubiera molestado". Otro miembro de The Stranglers, Jet Black, incluso agradeció a Elastica en el Melody Maker para llamar la atención sobre su antigua banda.

Recepción

Recepción de la crítica
"Waking Up", recibió comentarios positivos de los críticos de música. Louise Gris calificó de "magnífico". Stephen Thomas Erlewine de Allmusic escribió "rehacer la canción no more heroes es un himno más universal que no pierde ninguno de sus punkiness". Jack Rabid escribió sobre "Waking Up" es una "gran canción" que "suena como Wire haciendo un cover the Stranglers, con una cantante femenina fuerte".

Posicionamiento
La canción debutó en las listas del Reino Unido en el nº13 el 25 de febrero de 1995. A la semana siguiente, se redujo a nº22, una semana después, fue en el nº33 y, finalmente, el solo fue en el número 54 el 18 de marzo. "Waking Up" permaneció en las listas durante cuatro semanas en total.

Videoclip
El vídeo musical promocional para "Waking Up" cuenta con dos representaciones diferentes de la banda. En la cual es muy parecida al video de Connection.

Listado de temas

7"
 "Waking Up"
 "Gloria"

CD
 "Waking Up"
 "Gloria (John Peel Show)"
 "Car Wash (Donna and Justin's 4 track demo)"
 "Brighton Rock"

 Las ediciones de 7", 12", CD y casete fueron lanzado en el Reino Unido el 2 de febrero de 1995.
 Las ediciones americanas y australianas del sencillo en CD fueron lanzado el 13 de febrero de 1995.

Referencias

Enlaces externos

Sencillos de Elastica
Canciones en inglés
Canciones de rock

Waking Up (canción)


Lankas kann bedeuten:

Ort

 Iljitschowka (Kaliningrad), Russland

Familienname

 Aurimas Lankas (* 1985), Kanute

Lankas


Brigada 5 Roșiori a fost o mare unitate de cavalerie, de nivel tactic, care s-a constituit la 14/27 august 1916, prin mobilizarea unităților și subunităților existente la pace. Din compunerea brigăzii făceau parte Regimentul 2 Roșiori și Regimentul 3 Roșiori. Brigada a făcut parte din organica  Diviziei 2 Cavalerie, fiind dislocată la pace în garnizoana Bârlad.

La intrarea în război, Brigada 5 Roșiori a fost comandată de colonelul Nicolae Sinescu. Brigada a participat la acțiunile militare pe frontul român, pe toată perioada războiului, între 14/27 august 1916 - 28 octmbrie/11 noiembrie 1918.

Participarea la operații

Campania anului 1916

În campania din anul 1916 Brigada 5 Roșiori a participat la acțiunile militare în dispozitivul de luptă al  Diviziei 2 Cavalerie, participând la ofensiva din Transilvania și prima bătălie de la Oituz.

Campania anului 1917

În campania din anul 1917 Brigada 5 Roșiori a participat la acțiunile militare în dispozitivul de luptă al  Diviziei 2 Cavalerie, participând la Bătălia de la Mărășești. În această campanie, brigada a fost comandată de colonelul Alexandru Constantinidi.

Comandanți
 Colonel  Nicolae Sinescu
 Colonel  Alexandru Constantinidi

Note

Bibliografie
 Dabija, Gheorghe (general), Armata română în răsboiul mondial (1916-1918), vol.I-IV, Tipografia "Lupta" N. Stroilă, București, 1932-1936
 Kirițescu, Constantin, Istoria războiului pentru întregirea României, Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1989
 Ioanițiu Alexandru (Lt.-Colonel), Războiul României: 1916-1918,vol 1, Tipografia Geniului, București, 1929
  ***, România în războiul mondial 1916-1919, vol I-IV, Monitorul Oficial și Imprimeriile Statului, București, 1934-1941
 ***, Istoria militară a poporului român, vol. V, Editura Militară, București, 1989

Vezi și
Participarea României la Primul Război Mondial
Ordinea de bătaie a Armatei României (1916)
Ordinea de bătaie a Armatei României (1917)

Unități militare române din Primul Război Mondial

Brigada 5 Roșiori (1916-1918)


Olaylar

Doğumlar

Ölümler
 8 Temmuz - Edgar, I. Edmund'un en küçük oğlu, İngiltere kralı (d. 943)
 21 Aralık - Muiz, Fâtımî halifesi (d. 931)
 tarihi bilinmeyen
 Bilge Tegin, Gazne Devleti sultanı
 Gwangjong, Goryeo Krallığı'nın dördüncü kralı (d. 925)

975


Lagotto romagnolo (FCI #298) er en mellemstor vandhund, der stammer fra Romagna-regionen i Italien. Hunderacen er også kendt som italiensk vandhund og italiensk trøffelhund.

Hunderacer

Lagotto romagnolo


Vinsældir og áhrif (How to Win Friends and Influence People) er sjálfshjálparbók frá árinu 1936 eftir Dale Carnegie. Þóra Sigríður Ingólfsdóttir þýddi og íslenskaði en bókin var gefin út árið 2004.
Bandarískar bækur
Bókaárið 1936

Vinsældir og áhrif


Warren Davis may refer to:
Warren R. Davis (1793–1835), American attorney and representative
Warren Davis (basketball) (born 1943), basketball player
Warren Davis (actor), American actor and classic arcade game inventor
Warren Davis (broadcaster) (1926–1995), Canadian television journalist
Warren B. Davis (1865–1928), American painter and illustrator
John Warren Davis (judge) (1867–1945), American politician and judge
John Warren Davis (1888–1980), African American educator, college administrator, and civil rights leader

Warren Davis


Takuo Okubo (født 18. september 1989) er en japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Yokohama FC, JEF United Chiba, V-Varen Nagasaki og FC Tokyo.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Takuo Okubo


Scarlat Struțeanu () a fost un estetician, critic și istoric literar român.

Biografie
S-a născut la București, ca fiu al funcționarului de origine germană Alexandru Strauss-Struțeanu, și al soției sale, Olimpia (n. Bitowonsky), care avea origine poloneză. Tatăl lui își schimbase numele din Strauss în Struțeanu și se trăgea dintr-un Joseph Strauss care a trăit prin secolul al XVIII-lea. Scarlat a urmat studii secundare la liceele "Sf. Sava" și "Gh. Lazăr" din București, iar, după absolvirea lor în 1912, a urmat o carieră militară meteorică pe care a încheiat-o cu gradul de căpitan de cavalerie. A luptat în Primul Război Mondial și a trecut înot Dunărea pe la Turtucaia. A studiat apoi la Facultatea de Litere și Filosofie a Universității din București, absolvind studiile de licență în 1919 și obținându-și doctoratul în filologie în 1924 cu teza Încercarea critică asupra comicului dramatic la Caragiale, elaborată sub coordonarea profesorului Mihail Dragomirescu. S-a căsătorit la 14 iunie 1919 cu Fulvia (1891–1974), fiica mai mică a lui Ioan Slavici, cu care a avut trei băieți: Mircea (n. 1920) , Alexandru (1921–1996) și Ioan (n. 1926).

După absolvirea facultății, a lucrat ca asistent al lui Mihail Dragomirescu (1919–1927) la catedra de estetică a Universității din București și ca profesor la liceele "Mihai Viteazul" și "Sfântul Andrei" din București. Printre elevii săi s-a aflat viitorul critic literar Traian Șelmaru.

Activitatea publicistică
A colaborat la publicațiile Adevărul literar și artistic, Convorbiri literare, Flacăra, Letopiseți (pe care a fondat-o împreună cu Perpessicius și Dragoș Protopopescu), Mișcarea literară, Mugurul, Ramuri, Revista Fundațiilor Regale, Universul literar ș.a. A devenit membru al Societății Scriitorilor Români în 1923.

Struțeanu a semnat începând din noiembrie 1924 cronica literară din Mișcarea literară (condusă de Liviu Rebreanu), fiind însă o alegere "nefericită", potrivit criticului Zigu Ornea, deoarece făcea parte din anturajul lui Mihail Dragomirescu, ceea ce a determinat înlocuirea sa de la nr. 15 al revistei cu Ion Marin Sadoveanu și apoi de la nr. 20 cu Perpessicius. A urmat apoi o direcție critică istoricistă și comparatistă, opusă direcției metafizice a lui Dragomirescu.

A publicat câteva lucrări de estetică și de critică literară (Încercare critică asupra comicului dramatic la Caragiale, 1924; Teoria imitațiunii și a clarului confuz în estetică, 1925; Istoria națională romanțată în opera lui Al. Odobescu, 1936) și a îngrijit ediții din scrierile lui Ioan Slavici (Nuvele. Comentarii asupra omului și operei, 1930), Alexandru Odobescu (Opere literare, 1938), I. L. Caragiale (Opere alese, I–II, 1940) și Petre Ispirescu (Legendele sau basmele românilor, 1942). Ediția scrierilor lui Odobescu era considerată de George Călinescu a fi "foarte puțin critică". Struțeanu avea o părere destul de proastă despre opera literară a lui Camil Petrescu, spunându-i confratelui mai tânăr Octav Șuluțiu că "Ceea ce e bun, nu-i al lui, ce-i al lui, nu e bun!". El intenționa, de asemenea, să elaboreze un studiu asupra "supraviețuirii cultului lui Zalmoxis în poezia noastră poporană".

Criticul contemporan Eugen Lovinescu îl considera pe Scarlat Struțeanu un "simbol al necinstei profesionale și al lipsei de constrângere în fața evidenței", deoarece într-o cronică literară din 1921 a atribuit schița "Legea progresului" de Gheorghe Brăescu lui I.L. Caragiale și apoi, după ce a fost dezvăluită confuzia pe care o făcuse, s-a apărat afirmând că eroarea lui era intenționată deoarece foiletonul era scris în bătaie de joc pentru a-l ironiza pe un anumit critic.

Opera
 Încercare critică asupra comicului dramatic la Caragiale, Imprimeria Fundației Culturale "Principele Carol", București, 1924;
 Teoria imitațiunii și a clarului confuz în estetică, Editura Institutului de Literatură, București, 1925;
 Istoria națională romanțată în opera lui Al. Odobescu, Craiova, 1936.

Note

Bibliografie
 George Călinescu, Istoria literaturii române de la origini pînă în prezent, ediția a II-a, revăzută și adăugită, Editura Minerva, București, 1982, pp. 508, 915.

Nașteri în 1891
Decese în 1947
Esteticieni români
Critici literari români
Istorici literari români

Scarlat Struțeanu


Scooby-Doo har flere betydninger:

 Scooby-Doo – et amerikansk tegnefilmsfranchise
 Scooby-Doo (figur) – en amerikansk tegnefilms-figur
 Scooby-Doo (film) – en amerikansk eventyrkomedie

Scooby-Doo (flertydig)


Pennsylvania Dutch English is a dialect of English that has been influenced by the Pennsylvania Dutch language. It is largely spoken in South Central Pennsylvania, both by people who are monolingual in English and bilingual in Pennsylvania Dutch and English. The dialect has been dying out, as non-Amish younger Pennsylvania Germans tend to speak General American English.

Very few non-Amish members of these people can speak the Pennsylvania German language, although most know some words and phrases. The World War II generation of the mid-20th century was the last generation in which Pennsylvania Dutch was widely spoken outside the Amish and Old Order Mennonite communities.

Features of Pennsylvania German influence

Pennsylvania Dutch English differs from standard English in various ways. Some of its hallmark features include:

 Widespread devoicing of obstruents, such as "round" being pronounced "rount" or "eggs" as "ecks".
 The use of certain vowel variants in specific phonological contexts.
 The use of Pennsylvania German verb and noun stems in word construction.
 Specific intonation patterns for questions.
 Special placement of prepositional phrases in sentences (so that "Throw some hay over the fence for the horse" might be rendered "Throw the horse over the fence some hay").
 The use of "ain't" and "not" or "say" as question tags.
 The use of "still" as a habitual verbal marker.
 The use of the phrase "what for" to mean "what kind of." (German = "was für")
 Use of the word "yet" to mean "still," such as "do you work at the store yet?" to mean "do you still work at the store?"
 Use of terms such as "doncha know" and "so I do" or "so he does" at the end of declaratory sentences.
 Use of the word "awhile" at the end of sentences proposing simultaneous actions (e.g. "Go get the tea out of the pantry; I'll start boiling the water awhile.").
 Omitting "to be" from the passive construction in an infinitive following "needs" or "wants" (e.g. "the car needs cleaned" instead of "the car needs to be cleaned").

Other calques include:

Other idioms include "Make wet?" meaning "Is it going to rain?", "hurrieder" meaning "faster", and "dippy eggs/ecks" meaning "over-easy or soft-boiled eggs".

See also
 Lunenburg English, a dialect of Canadian English similarly influenced by German
 Northeast Pennsylvania English
 Philadelphia dialect
 North American English regional phonology
 Regional vocabularies of American English

References

External links

City colloquials
Dialects of English
English language in the United States
Languages of Pennsylvania
Ohio culture
Pennsylvania culture
Pennsylvania Dutch language

Pennsylvania Dutch English


Fahrettin Güven, (d. 1958). Türk balet ve koreograf.

Yaşamı
Ankara Konservatuvarı'nı sınıf atlayarak bitiren ve Ankara Devlet Balesi bünyesinde sayısız yapıtta yer alan Fahrettin Güven'in rol aldığı bazı eserler şunlardır: Budala, Les Patinuers, Giselle, Bahçesaray Çeşmesi, Kuğular Gölü, Bir Aşk Masalı, Fındıkkıran.

1994'te TÖBAV'ın "En Başarılı Erkek Dansçı" ödülüne layık görülmüştür. Altı yıl kaldığı Londra'da öğrendiği Pilates ile ilgili Türkiye'de kurslar açan ve eğitim veren sanatçı, bu sayede medyada da yer bulmuştur.

1998 yılında Ankara Devlet Balesi'nde baş kareograflığına getirilen Güven, aynı yıl Devlet Sanatçısı unvanını almıştır.
Hâlen Ankara Devlet Opera ve Balesi Genel Müdürlüğünde eğitmen olarak çalışmaktadır.

Kaynakça

1958 doğumlular
Türk balerin ve baletleri
Devlet Sanatçıları

Fahrettin Güven


Alfonso Alexander Hernández (25 de noviembre de 1911 - 17 de marzo de 2003) fue un médico veterinario mexicano. Varios pabellones quirúrgicos en México llevan su nombre a manera de homenaje: el de la Primera Escuela de Medicina Veterinaria y Zootecnia del estado de Zacatecas y -por ser fundador de la enseñanza quirúrgica moderna- el pabellón de cirugía de la Facultad de Medicina Veterninaria y Zootecnia de la Universidad Nacional Autónoma de México.

Historia
Nació en la ciudad de Querétaro, México. En 1931 ingresó a la Escuela Médico Militar Veterinaria para formarse como profesional. Terminó la carrera en la Universidad Nacional Autónoma de México, en 1936 con la tesis: Contribución al estudio del derriengue en México (rabia paralítica en bovinos) donde, por primera vez en el mundo se demostró que el agente etiológico de la enfermedad era el mismo virus de la rabia.

Ingresó como maestro a la Facultad de Medicina Veterinaria y Zootecnia en 1945, donde modificó el desarrollo de la enseñanza quirúrgica al separar las cátedras de Técnica y Terapéutica; modelo que fue implementado después en la mayoría de las escuelas de medicina veterinaria de la época.

Tras 125 años de la profesión, en México, fue el primero en escribir un libro sobre técnica quirúrgica en animales el cual llegó a su sexta edición en 1986. Amante de la cirugía como era, tenía una especialización en Salud pública por la Universidad de Míchigan, Estados Unidos (1943) y otra en Cirugía, zootecnia e industria animal por la misma universidad (1944).

Alfonso Alexander Hernández luchó incansablemente por dar a su profesión el lugar que le corresponde. En 1945, logró que se agregara la palabra Zootecnista al título de Médico Veterinario, hecho que fundamentó en su conferencia magistral Análisis y autocrítica de la profesión cuya última edición se publicó en 1985. En 1969, escribió el primer Juramento Profesional de la carrera que fue aprobado por el H. Consejo Técnico de la Facultad de Medicina Veterinaria.

En la UNAM fue profesor numerario, por oposición, de las cátedras: Técnica quirúrgica, Terapéutica quirúrgica y Zootecnia de cánidos y pequeñas especies, materia que fundó en 1956. Fue Jefe de cirugía (1946-1971)y Consejero Universitario Propietario (1966-1970). Fundó el primer ejido ganadero productor de leche El retablo (1963), tras convencer a los ejidatarios de transformar sus cultivos agrícolas en productos de valor comercial como la leche. Logró aumentar la superficie de cultivo de plantas forrajeras y seleccionó el ganado. El modelo tuvo tanto éxito que fue replicado en diversas regiones del país. Fue, además, escenario de innumerables cátedras sobre bovinos.

Activista y amante incansable de su profesión, maestro dedicado, transformador de conciencias, a 100 años de su nacimiento Alfonso Alexander Hernández se ha ganado un espacio en la historia de la Medicina Veterinaria y Zootecnia de México.

Referencias

Sociedad Mexicana de Veterinaria y Zootecnia; Facultad de Medicina Veterinaria y Zootecnia, UNAM; Asociación Mexicana de Médicos Veterinarios Zootecnistas Especialistas en Pequeñas Especies.

Enlaces externos

Nacidos en Santiago de Querétaro
Veterinarios de México
Alumnado de la Universidad de Míchigan
Profesores de la Facultad de Medicina Veterinaria y Zootecnia de la Universidad Nacional Autónoma de México

Alfonso Alexander Hernández


مصطلح اكتشاف أمريكا يشمل أحداث متعددة ومتفرقة تصف وصول أعراق وشعوب مختلفة إلى أراضي الأمريكيتين وذلك بعد اكتشاف ووصول السكان الأصليين لها. امتدت مرحلة الاكتشاف عبر قرون من الزمان وهي نتاج جهود وإنجازات بعثات اسكتشافية مختلفة. أسفرت الاسكتشافات المتكررة عن بَدْء الاستعمار الأوروبي للأمريكيتين. وصل الفايكنج مستوطني آيسلندا إلى جزيرة جرينلاند في آواخر القرن العاشر، وأنشأوا عليها مستوطنات متعددة استمروا بالتوافد عليها حتى قرابة 1350.

وفي 3 أغسطس (آب) 1492م (898هـ) أبحر كريستوفر كولومبوس لأول مرة في المحيط الأطلسي بثلاث سفن، تحمل العلم الإسباني وبـ (120) بحاراً وذلك انطلاقاً من بلدة بالوس بعد أن أقنع الملكين فرناندو وإيزابيلا بنجاح مشروعه، وبالفعل فقد وصل في العاشر من تشرين الأول (أكتوبر) من نفس السنة إلى جزر الأنتيل في أمريكا الوسطى معتقداً أنه دخل بعض الجزر الآسيوية القريبة من الهند، لذلك سموها في البداية بجزر الهند الغربية؛ إلى أن سافر إليها فيما بعد البحار الفلورنسي (أمريكو فسبوشي) ليعلن لأوربا أن كولمبوس إنما اكتشف «عالماً جديداً» أطلق عليه من ثم اسم «أمريكا».

استكشاف ما قبل كولومبوس
وفقًا لملاحم الأيسلنديين، استوطن البحارة الشماليون (غالبًا ما يطلق عليهم اسم الفايكنغ) من آيسلندا في غرينلاند في ثمانينيات القرن العاشر. اكتشف إريك الأحمر جنوب غرب غرينلاند واستقر فيها، وأسماها غرينلاند (الأرض الخضراء) لجذب أكبر عدد ممكن من المستوطنين الآيسلنديين، وفي النهاية أنشأ المستعمرات الشرقية والغربية التي هُجرت عام 1351 تقريبًا.

يعد موقعا لانس أو ميدوز (خليج قناديل البحر)، الأثري في أقصى شمال نيوفاوندلاند، وموقع ثان جنوب غرب نيوفاوندلاند، المواقع الوحيدة المعروفة لقرى الشماليين في أمريكا الشمالية خارج غرينلاند. تتميز هذه المواقع بصلات محتملة مع مستعمرة فينلاند التي حاول ليف إريكسون تأسيسها عام 1003.

عصر الاكتشاف والبحث عن الممر الشمالي الغربي
لم تكن رحلات الفايكنغ معروفة في العالم القديم، وظل الأوروبيون غير مدركين لوجود الأمريكيتين ككل، حتى العقود الأولى التالية لعام 1492. أُطلقت العديد من الرحلات الاستكشافية من الدول الأوروبية بحثًا عن ممر شمالي غربي إلى شرق آسيا (أو «جزر الهند» كما كانت تسمى) لإنشاء طريق تجاري أقصر من طريق الحرير إلى الصين، وهو طريق تجاري كانوا في حاجة ماسة إليه، لكنه تدهور بعد سقوط القسطنطينية. احتاج تاج قشتالة أيضًا إلى بديل عن طريق التجارة البحرية الشرقية حول أفريقيا إلى الهند وشرق آسيا الذي سيطر عليه البرتغاليون.

أبحر الملاح الإيطالي كريستوفر كولومبوس في 3 أغسطس 1492 من ميناء بالوس دي لا فرونتيرا في مقاطعة ولبة، من مملكة الملكان الكاثوليكيان المُشكلة حديثًا من مملكتي قشتالة وأرغوس، في إسبانيا الحالية، بتمويل من ملكة قشتالة إيزابيلا الأولى. وسرعان ما انتشرت أخبار رسالة كولومبوس حول رحلته الأولى لاكتشافه جزر البهاما وكوبا وهيسبانيولا في أنحاء أوروبا بسرعة. أعاد كولومبوس الاستكشاف، واستكشف جزءًا كبيرًا من جزر الأنتيل الصغرى في رحلته الثانية، ثم اكتشف كلًا من ترينيداد وتوباغو في رحلته الثالثة أثناء مروره بساحل أمريكا الجنوبية الشمالي. وقضى رحلته الرابعة في مسح ساحل أمريكا الوسطى. فتحت رحلات كريستوفر كولومبوس العالم الجديد.

يعود الفضل إلى الملاح والمستكشف الإيطالي جيوفاني كابوتو (المعروف بالإنجليزية باسم جون كابوت) في اكتشاف أمريكا الشمالية القارية في 24 يونيو 1497، تحت إشراف هنري السابع ملك إنجلترا. هناك خلاف حول موقع استكشافه الدقيق، لكن الموقف الرسمي لحكومتي كندا والمملكة المتحدة هو أنه هبط في جزيرة نيوفاوندلاند. أشير إلى الوجود الإنجليزي بفضل جيوفاني كابوتو في خريطة خوان دي لا كوسا لعام 1500.
حصل جواو فرنانديز لابرادور عام 1499 على ترخيص من ملك البرتغال مانويل الأول، ووصل مع بيرو دي بارسيلوس إلى غرينلاند وشاهدوا منطقة لابرادور لأول مرة بعد ليف إريكسون، التي منحت وسميت باسم فرنانديز لابرادور. يرّجح أن لابرادور ذهب بعد عودته إلى بريستول للإبحار باسم إنجلترا. وفي نفس الوقت تقريبًا، بين 1499 و1502 استكشف الإخوة غاسبار وميغيل كورت ريال وسميا سواحل غرينلاند ولابرادور ونيوفاوندلاند أيضًا، وسميا سواحل أمريكا الشمالية المستكشفة «تيرا فيردي». أشير إلى الاستكشافات في خريطة الكرة الأرضية الكانتونية 1502.

سرعان ما أُدرك أن كولومبوس لم يصل إلى آسيا، وإنما وجد ما كان للأوروبيين عالمًا جديدًا، أطلق عليه في عام 1507 اسم «أمريكا»، ربما نسبةً إلى أمريكو فيسبوتشي، وظهر بهذا الاسم على خريطة فالدسيمولير.

الاستكشافات البحرية الأخرى
أرسلت البرتغال بيدرو ألفاريز كابرال عام 1500 لاستكشاف أمريكا الجنوبية. وهو مكتشف البرازيل. أرسل ملك أراغون فرديناند الثاني خوان بونثي دي ليون من المستعمرة الوليدة في هيسبانيولا للتحقق من صحة الإشاعات عن أرض غير مكتشفة في الشمال الغربي. نزل بونثي دي ليون في 2 أبريل 1513، في الساحل الشمالي الشرقي لما سمّاه فلوريدا للتاج. هناك خلاف حول الموقع الدقيق، ولكن رجح المؤرخون سانت أوغسطين وخليج بونثي دي ليون وميلبورن بيتش. واجه تيار الخليج القويّ ووجد ممرًا عبر جزر فلوريدا للهبوط على ساحل خليج فلوريدا الجنوبي الغربي في خليج المكسيك. ومرةً أخرى، هناك خلاف على الموقع الدقيق. رغم أن كولومبوس زار بورتوريكو وجزر فرجن عام 1493، لكن بونثي دي ليون كان أول أوروبي معروف يصل إلى البر الرئيسي للولايات المتحدة الحالية.

في 25 سبتمبر 1513، كان الفاتح الإسباني فاسكو نونييث دي بالبوا أول أوروبي يرى المحيط الهادئ بمجرد عبوره برزخ بنما. وادعى أحقية التاج الإسباني في كل الأراضي التي يصل إليها، لتؤثر لاحقًا على استعماره إقليم لاس كاليفورنياس.

في حوالي 1519-1521، استكشف المستكشف البرتغالي جواو ألفاريس فاغوندس سواحل نيوفاوندلاند ولابرادور ونوفا سكوشا، في مهمة لإنشاء المستعمرات.

حاول خوان بونثي دي ليون عام 1521 إقامة مستوطنة دائمة على الساحل الغربي لفلوريدا. لم يحدد مكان هبوطه. رفض السكان الأصليين حملته. وأصيب بونثي دي ليون بسهم وتوفي متأثرًا بجراحه.

أبحر المستكشف الإيطالي جيوفاني دا فيرازانو عام 1524 باسم الملك فرانسوا الأول ملك فرنسا واشتهر بكونه أول أوروبي بعد الشماليين (الفايكنغ) يستكشف الساحل الأطلسي لأمريكا الشمالية. وبوصوله لقرب دلتا نهر كيب فير، استكشف سواحل ولايتي كارولينا الجنوبية وكارولينا الشمالية الحاليتين، حيث دخل إلى بحيرة بامليكو ساوند، متجاوزًا مداخل خليج تشيزبيك. ولاعتقاده أن ميناء نيويورك هو بحيرة، أبحر عبر جزيرة لونغ أيلاند، فاستكشف خليج ناراغانسيت ونيوفاوندلاند.

في 1524-1525، استكشف المستكشف البرتغالي إستيفو غوميز، باسم تشارلز الأول ملك إسبانيا، نوفا سكوشا الحالية مبحرًا إلى الجنوب على طول ساحل مين. دخل غوميز ميناء نيويورك وشاهد نهر هدسون (الذي أطلق عليه اسم «نهر سان أنطونيو»). حدد دييغو ريبيرو بفضل حملته الساحل الشرقي لأمريكا الشمالية على خريطة العالم لعام 1529 بالكامل تقريبًا.

هبط بانفيلو دي نارفاييث الذي أطلق عليه كارلوس الأول، ملك إسبانيا، لقب أديلانتادو (أي حاكم) فلوريدا، عام 1528 في خليج بوكا سييغا على الساحل الغربي لفلوريدا لبدء الحملة البرية المشؤومة التي تألفت من 300 رجل، نجا منهم أربعة فقط. كتب أحد الناجين، ألفار نونييث كابيثا دي فاكا، عند عودته إلى إسبانيا، كتابه «ريلاسيون»، عن رحلة البقاء التي دامت ثماني سنوات.

في عام 1534، غرس جاك كارتييه صليبًا في شبه جزيرة غاسبيزيا على خليج سانت لورانس، وادعى أحقية فرانسوا الأول ملك فرنسا بهذه الأرضي. وفي عام 1535 استكشف كارتييه نهر سانت لورانس وادعى أيضًا أحقية فرنسا بالمنطقة.

بعد محاولتين فاشلتين للوصول إلى شرق آسيا بالإبحار حول سيبيريا، أبحر هنري هدسون غربًا عام 1609 تحت إشراف شركة الهند الشرقية الهولندية. مرّ أيضًا برأس كود وخليج شيسبيك وخليج ديلاوير، بدلًا من الإبحار في نهر هدسون في 11 سبتمبر 1609 بحثًا عن اتصال وهمي بالمحيط الهادئ عبر ما كان في الواقع البحيرات العظمى. اكتشف هدسون في رحلته الرابعة والأخيرة مضيق هدسون وخليج هدسون وخليج جيمس ووضع خريطة لهذه المناطق.

ومن المستكشفين الرئيسيين البحريين الآخرين الكابتن جيمس كوك وجورج فانكوفر وتشارلز ويلكس.

نظرية اكتشاف قرطاج لقارة أمريكا
ذكر المؤرخ الإغريقي ديودورس عام 100 ق.م، أنّ القرطاجيين تونس حاليا كانوا يعرفون جزيرة هائلة بعيدا جدّا في المحيط الأطلسي، توجد فيها جبال كثيرة وأنهار عريضة، هذه الجزيرة كانت مصدر ثرواتهم لذلك كانوا يخفون سرّها، ويذكر أنّ القرطاجيين عثروا على تلك الجزيرة صدفة عندما خرجت أحد سفنهم التجارية (اللتي كانت تبحر أسفل الساحل الأطلسي الأفريقي) عن مسارها بسبب عاصفة
فخاريات وأدوات نحاسية وبرونزية وأسلحة ونقوش قرطاجية وُجدت في أماكن عدة في أميركا الشمالية والجنوبية، في كندا والولايات المتحدة وباراغواي والبرازيل والمكسيك والأرجنتين.. قوارير الاصفورة ذات العروتين والعنق الضيق، القرطاجية الصنع، في ولايات كنساس وألاباما وماساشوستس وفي أماكن أخرى متفرقة في المكسيك وكولومبيا والبرازيل والأرجنتين.. تعود كل هذه الآثار لفترة بين 350 قبل الميلاد و320 قبل الميلاد
خارطة اكتشفت على قطعة نقود ذهبية فينيقية اكتشفت في قرطاج تعود للأعوام 320-350 قبل الميلاد حيث توجد خارطة اسفل القطعة الذهبية حيث يظهر العالم القديم والبحر المتوسط وأوروبا وبريطانيا واسيا والأمريكيتين!! كان العالم يعتقد لعدة سنوات ان الاشكال في اسفل الخارطة هي احرف فينيقية حتى لاحظ العالم الأمريكي  انها خارطة العالم القديم حسب القرطاجيين.

انظر أيضاً
 التاريخ البحري
 كريستوفر كولومبوس
 خوان نينيو
 كريستوفر كينتارو

المصادر
 أغا حكيم الميرزا. «رياض العلماء»، ج2ص386، وج4 ص175.
 الأمين سعيد محسن. «أعيان الشيعة»، ج7 ص158، وج8 ص302، 303.
 الإدريسي. «نزهة المشتاق في اختراق الآفاق».
 المسعودي. «مروج الذهب». ج1 ص138.
 الأصفهاني الراغب. «الداعية إلى محاسن الشيعة»، ج16 ص343.
 CAUVET, GILES les berbères de L'Amérique. Paris 1912,p. 100-101.
 COLOMBOS, FERDINAND The lifeof admiral Christopher Columbus, Rutgers university. P232.
 DAVIES, NIGEL Voyagers to the new world. New York 1979.
 ONMANUEL OSUNAY SAVINON. Resumen de la geografia fisica. Santa GUZZ de Tenerife. 1844.
 FELL, BARRY. Saga America New York 1980.
 FELL, BARRY.AmericaNew York 1976.
 GORDON, CYRUS. Before Columbus. N.Y 1971.
 GYR, DONAID. Exploring rock art. Santa Barbara. 1989.
 HUYGHE, PATRICK. Columbus was last. New York. 1992.
 OBREGON, MAURICIO. The Columbuspapers. The Barcelona letter of 1493. The land fall controversy and the Indianguides. Mc Millen co. N.Y 1990.
 THACHER, JOHN BOYD. Christopher Columbus. New York 1950. p380.
 VAN SETIMA, IVAN. Africa presence in early America. New Brunswick, N.J 1987.
 VAN SETIMA, IVAN. They came before Columbus. N.Y 1979.
 VON WUTHENAU, ALEX. Unexpected facts in ancient America. New York. 1975.
 WEINER. LEO. Africa and the discovery of America. Philadelphia. 1920. vol.2, p. 365-6.
 WILKINS. H. T. Mysteries of ancient South America. N.Y 1974.
 WITERS, CLYDE Ahmad. Islam in early north and south America. Al-ittihad. July 1977.p. 60…

المراجع

استعمار الأمريكتين
استكشاف أمريكا الشمالية
العصور الوسطى
تاريخ الجغرافيا
تاريخ بحري
رحلات بحرية
مستكشفو أمريكا الشمالية

اكتشاف أمريكا


Constantinos Apostolou Doxiadis (de asemenea, Konstantinos; în , ; adesea citat ca C. A. Doxiadis) (n. 14 mai 1914 – d. 28 iunie 1975) a fost un arhitect și planificator urban grec.

Doxiadis a devenit foarte cunoscut ca fiind arhitectul șef al orașului Islamabad, noua capitală a noi formatei țări Pakistan (prin desprinderea de India britanică, în 1947), iar ulterior creatorul conceptului de Ekistică.

Biografie

Doxiadis a terminat facultatea de arhitectură a Universității din Atena în 1935, obținând un doctorat de la Universitatea Charlottenburg (astăzi Universitatea Tehnică din Berlin) în 1936. În 1937, a fost numit șef al planificării urbane a Atenei Metropolitane. În anii celui de-al doilea război mondial, a deținut poziția de șef al Departamentului Regional și de Planificare Urbană din Ministerul Lucrărilor Publice.

Islamabad

Alte articole conexe

 Apostolos Doxiadis
 Ekistică
 Settlement hierarchy

Note, referințe

Legături externe

 Wikidata
 Doxiadis Foundation
 Center for Spatially Integrated Social Science
 An arieal view of a portion of Islamabad whose planning Doxiadis was involved with.
 Doxiadis on YouTube
 Doxiadis Associates home page:

Nașteri în 1914
Nașteri pe 14 mai
Decese în 1975
Decese pe 28 iunie
Arhitecți greci
Planificatori urbani greci

Constantinos Apostolou Doxiadis


L'avenue des Cormorans (en néerlandais : Waterraaflaan) est une avenue bruxelloise de la commune de Woluwe-Saint-Pierre qui va de l'avenue Mostinck à l'avenue de l'Aigle sur une longueur totale de .

Historique et description

Situation et accès

Inventaire régional des biens remarquables

Voir aussi
 Liste des rues de Woluwe-Saint-Pierre

Liens externes
 Commune de Woluwe-Saint-Pierre

Notes et références

 La Chanson des rues de Woluwe-Saint-Pierre de Jean Francis. Louis Musin Éditeur – Bruxelles 1975

Avenue à Woluwe-Saint-Pierre

Avenue des Cormorans


Leonie Maria Walter, née le  à Fribourg-en-Brisgau, est une fondeuse et biathlète handisport allemande concourant chez les malvoyantes. Elle remporte une médaille de bronze aux Jeux de 2022.

Carrière
Leonie Maria Walter est née avec une hypoplasie maculaire et une cataracte.

Aux Jeux paralympiques d'hiver de 2022, elle remporte le bronze sur le sprint malvoyantes derrière Oksana Shyshkova et Linn Kazmaier.

Palmarès

Jeux paralympiques

Biathlon

Ski de fond

Références

Biathlète handisport allemande
Fondeuse handisport allemande
Sportif aveugle
Aveugle allemand
Championne paralympique de biathlon
Championne paralympique allemande
Médaillée de bronze paralympique allemande
Biathlète (femme) aux Jeux paralympiques d'hiver de 2022
Fondeuse aux Jeux paralympiques d'hiver de 2022
Naissance en janvier 2004
Naissance à Fribourg-en-Brisgau

Leonie Maria Walter