Casio PB-2000C, standart olarak 32KB hafızaya sahip farklı programlama dilleri kabul edebilen bir hesap makinesidir.

PB-2000C üzerinde C Programlama dili ile gelmektedir. K&R C olarak bilinen bu C, ANSI C oluşmadan önceki dönemde kullanılmış bir C türevidir. Temel olarak aynı olsa dahi günümüzde sık kullanılan bazı yapılara rastlanılmaz. Buna örnek olarak vektör tanımları gösterilebilir. v[3]={1, 2, 3}; tanımsız olacaktır. main() herhangi bir argüman almaz. Ayrıca değişkenler const olarak nitelendirilemez.

Hesap makinesi kısmında kullanılan değişlenlerin programlar içinde kullanılamıyor olması da bir kısıtlama getirse de C dilinde yazılan programlar bu makine üzerinde çalışabilmektedir. Programlar önce derlenir ve çalışmaya hazır hale getirilir. Derlenmesi biten program komut satırından RUN komutu ile çalıştırılır.

Bu hesap makinesi CASL, Pascal, Prolog ve BASIC ROM kartları yardımı ile farklı dillerde programlanabilme özelliğine sahiptir. Prolog programlarının çalışması için de makine bir ön derleme gerektirir. Fakat BASIC dilinde yazılmış programlar doğrudan çalışabilmektedir.

PB-1000'nin aksine bu makinede zaman ve tarih ayarları bulunmamaktadır. BASIC dilinde kullanılan bazı komutlarda da farklılık bulunmaktadır fakat bu ayrıntılar dışında menü sistemleri ve dosyaların hafızada saklanış şekli tamamen aynıdır. PB-2000C 3 adet CR-2032 pil ile çalışmaktadır. Ekran boyutları 192 x 32 pikseldir. HD-61700 işlemcisi bulunmaktadır. Kullanılan programlama dili ROM modülüne göre kullanıcıya ayrılmış olan hafıza değişiklik göstermektedir.

RP-33, 32KB ek hafıza modülü kullanılarak hafızası 64KB'a çıkarılabilir. Bunun yanında programların saklanması, RS-232 ve Paralel Port bağlantıları için MD-100 aksesuarı bulunmaktadır. MD-100 üzerinde programların saklanması için bir adet 3.5" disket sürücüsü bulunmaktadır. Casio'nun kendi formatında eriştiği disket bazı özel yazılımlarla PC üzerinden de okunabilmektedir.

Bilgisayar
Hesap makineleri

PB-2000C


Jeanine Dubié (født 3. januar 1958 i Lourdes, Hautes-Pyrénées, Occitanie) er en fransk politiker fra Det radikale venstreparti (PRG). Hun er næstformand for PRG's hovedbestyrelse, og hun er formand for PRG i Hautes-Pyrénées.

Medlem af Nationalforsamlingen
I 2012 blev Jeanine Dubié valgt til Nationalforsamlingen med 64,74 procent af stemmerne i anden kreds i Hautes-Pyrénées, og hun blev genvalgt i 2017 med omkring 51 procent af stemmerne.

Medlem af departementsrådet
Jeanine Dubié var medlem af departementsrådet (conseil général) i Hautes-Pyrénées i 2008–2015. Ved valget i 2008 fik hun 72,59 procent af stemmerne.

Politikere fra Frankrig
Radikale fra Frankrig

Jeanine Dubié


Münih Antlaşması, Birleşik Krallık, Fransa, İtalya ve Almanya arasında yapılan ve Çekoslovakya'nın Südet bölgesinin Almanya'ya verilmesini öngören 29 Eylül 1938 tarihli antlaşmadır.

Avrupa'nın büyük devletleri arasında başgösteren Südet Krizi sonucu olarak 1938'de Münih'te toplanan Münih Konferansı, Hitler, Mussolini, Birleşik Krallık başbakanı Neville Chamberlain ve Fransa başbakanı Édouard Daladier arasında düzenlenmiştir. Konferansa Fransa'nın taraf olması, Çekoslovakya ile aralarındaki 1924 yılında yapılmış olan ve Çekoslovakya'nın toprak bütünlüğünün garantisi niteliğindeki antlaşmadır. İtalya ise konferansa, 7 Ocak 1935 tarihli Laval - Mussolini Antlaşması dolayısıyla taraf olmuştur. Sovyetler Birliği ile Çekoslovakya arasında, bu ülkenin toprak bütünlüğü konusunda bir antlaşma vardır. Bu antlaşma, Çekoslovakya'nın toprak bütünlüğünü tehdit edecek bir saldırı durumunda Sovyetler Birliği'nin askerî müdahalesini, Fransa'nın müdahalesi önşartına bağlamaktadır. Dönemin Sovyet Dışişleri Komiseri Maxim Litvinov, Sovyetler Birliği'nin bu antlaşmadan doğan yükümlülüğünü yerine getireceğini sıklıkla belirtmiştir. Bununla birlikte Sovyetler Birliği konferansta temsil edilmemiştir.

Konferans sırasında toplantı salonuna alınmamakla birlikte yan odada iki Çekoslovakya temsilcisi de bulunmaktaydı. Berlin'deki Çekoslovak elçisi Dr. Vojtek Matni ile Prag'daki Dışişleri Bakanlığı elemanı Dr. Hubert Masaryk.

Südetler, Çekoslovakya'nın stratejik öneme sahip bir bölgesiydi. Büyük bir silah fabrikası olan Skoda bu bölgedeydi. 2,5 milyon Almanca konuşan nüfusa sahip olan bölge, Versay Antlaşması'nın Ulusların Kendi Kaderini Tayin Hakkı kuralına göre, Almanya'nın kontrolü altında olmalıydı. Konferansın amacı Südet Krizi nedeniyle bir Avrupa savaşını önlemekti ve bölgenin neredeyse tamamının Almanya'ya teslim edilmesiyle sonuçlandı. Bu, Yatıştırma Politikasının en bariz örneği oldu. Çekoslovakya konferansa çağrılmadığı için anlaşma Çekler tarafından Münih Diktesi olarak adlandırılmaktadır. Hatta çoğu zaman Münih İhaneti olarak da isimlendirirler zira Çekoslovakya'nın Fransa ile, Fransa'nın da Birleşik Krallık ile askeri ittifakı vardı ve bunlar konferansta hiç gündeme gelmedi.

Mart 1938'de Almanya Avusturya'yı ilhak etti (Anschluss). Nazi politikacı Konrad Henlein tarafından yönetilen ve nüfusunun çoğunluğu Alman kökenli olan Çekoslovakya'nın Südetlerinin, Hitler'in bir sonraki isteği olacağı beklenmeye başlamıştı. Hem Fransa'nın hem de Sovyetler Birliğinin Çekoslovakya ile askeri ittifakı vardı ama ne Fransa ne de Sovyetler bir savaşa hazır değildi. Gerçekte, Sovyet Rusya ve Stalin kapitalist anlaşmalardan epey rahatsızdı ve Fransa'nın başında ise yatıştırıcı bir dış politika izlemekten yana olan Édouard Daladier vardı. 1938'de Fransa'da yapılan genel seçimler de Fransa'nın askerî güç göndermesinin mümkün olmadığını göstermişti. Batı Avrupa'daki hiçbir devlet savaş istemiyordu. Nazi Almanyası'nın askerî harekât kabiliyetini fazla abartmışlardı. Öte yandan Hitler'in çeşitli kamuoyu açıklamalarında ısrarla vurguladığı barış çağrıları, Avrupa kamuoyunda son derece olumlu karşılanmaktaydı ve ikna ediciydi.

Diğer taraftan Hitler ise Batı'nın bu zaaflarını iyi değerlendiriyordu ve bir an evvel Orta Avrupa'da hedeflerine ulaşacak bir dış siyaset izliyordu. Konferans yapılması için Benito Mussolini tarafından ikna edildi. Zira İtalya da henüz Avrupa çapında bir çatışmaya hazır değildi. Alman askeri liderliği de ordunun durumunun farkındaydı ve savaşı engelleyebilmek için ellerinden geleni yapıyorlardı.

Konferansa giden günlerde Avrupa'nın süper güçleri, I. Dünya Savaşı'ndan sonra ilk defa ordularını mobilize ettiler. Birçokları savaşın kaçınılmaz olduğunu ve herkesi memnun edecek bir barışın mümkün olmadığını düşünüyordu.

Fakat bir anlaşmaya varıldı ve 29 Eylülde Adolf Hitler, Neville Chamberlain, Édouard Daladier ve Benito Mussolini Münih Anlaşmasını karara bağladılar. Her ne kadar antlaşma 29 Eylül tarihini taşıyorsa da, imzalanması 30 Eylül 1938 gününün ilk saatleridir. 30 Eylül'de Çekoslovakya hükûmeti; Almanya, Polonya ve Macaristan'ın askeri baskısıyla İngiltere ve Fransa'nın diplomatik baskısının birleşimine boyun eğdi ve Münih şartlarında Almanya'ya toprak vermeyi kabul etti. Ardından 1 Ekim'de Çekoslovakya Polonya'nın toprak taleplerini kabul etti. Anlaşma Südetlerin kontrolünü 10 Ekimden itibaren Almanya'ya veriyordu.

30 Kasım 1938'de Çekoslovakya, Spiš ve Orava bölgelerindeki küçük toprak parçalarını Polonya'ya bıraktı.

Antlaşmada kabul edilen metin, Mussolini'nin teklif ettiği metindir. İtalyan Dışişleri Bakanı Galeazzo Ciano'nun yayımlanmış anılarında ve Erich Kordt'un 4 Haziran 1948 tarihinde Nürnberg mahkemesindeki ifadesinde, söz konusu belgenin aslında Alman teklifi olduğu belirtilmektedir. Her iki şahıs da Münih Konferansı'nda onaylanan antlaşma metninin gerçekte Alman planı olduğunu iddia etmektedir.

Antlaşmanın hemen ardından, antlaşma şartlarına göre kurulan "uluslararası komisyon", Britanya, Fransa, Çek ve İtalya elçileriyle Almanya Dışişleri Bakanlığı Devlet Sekreteri Ernst von Weizsäcker'den oluşmaktadır ve antlaşma metninde yer almayan ama Hitler'in vazgeçmediği toprakların da Almanya'ya verilmesini karara bağlamıştır.

Ayrıca, Hitler ve Chamberlain olası bütün anlaşmazlıkları barış yoluyla çözmek konusunda bir anlaşmaya vararak bunu da imzaya döktüler. Bu anlaşma ise çoğu zaman Münih Anlaşması ile karıştırılmaktadır zira Chamberlain'ın Britanya'ya dönüşünü gösteren fotoğraflardaki kâğıt Münih Anlaşması değil, Hitler ve Chamberlain'ın imzaladığı iyi niyet anlaşmasıdır.

Britanya'ya dönüşünde Chamberlain için resepsiyon verildi ve yaptığı anlaşmayı kalabalığa göstererek meşhur "zamanımızın barışı" konuşmasını yaptı. Britanyalılar ve Fransızlar mutluydu, Alman generaller de savaş çıkmadığı için rahatlamışlardı ama Hitler kızgındı. Diplomatlarının ve generallerinin kendisini bir burjuva politikacı olarak davranmaya zorladığını düşünüyordu.

Joseph Stalin de Münih Anlaşması'ndan memnun değildi. Sovyetler konferansta temsil edilmemişti ve büyük güçlerden biri olarak en azından bilgilendirilmeleri gerektiğini düşünüyordu. Birleşik Krallık ve Fransa ise Sovyetleri daha çok Almanya'ya karşı bir denge unsuru olarak kullanıyorlardı. Stalin, batının bir müttefiki bu kadar kolay satmasından da rahatsız olmuştu ve gelecekte aynı şeyi Sovyetler'e de yapıp Nazilerle Komünistleri birbiriyle savaştırarak her şey bittiğinde onların gelip geride kalanları toplayacağını düşünmeye başlamıştı. Bu endişe ve Birleşik Krallık ve Fransa'ya yaptığı, Almanya'ya karşı bir ittifak önerilerinin dikkate alınmayışı, Stalin'in 1939'da Nazi Almanyası ile Molotov-Ribbentrop Paktını imzalamasına neden oldu.

Çekler de durumdan hiç hoşnut değildi. Südetler'i Almanya'ya vermek zorunda kalan ve daha sonra da Cieszyn Silesya bölgesi de Polonya tarafından geri alınan Çekoslovakya Almanya'ya karşı savunma hatlarını tamamen kaybetmişti. Mart 1939'da Chamberlain'ın sözlerine inananlar yanıldıklarını anladılar. Almanlar, Bohemya ve Moravya'nın geri kalanını da işgal ettiler. Mart 1939'da Nazi kuklası bir devlet olan Birinci Slovak Cumhuriyeti bağımsızlığını ilan etti.

Kısa bir süre sonra Hitler, Çekoslovakya'dan geriye kalanların tam kontrolünü Almanya'ya vererek, Bohemya ve Moravya Himaye Yönetimi'ni kurarak Çekoslovakya'nın bütünlüğüne saygı göstereceğine dair ciddi vaatlerinden vazgeçti. Sonuç olarak, Çekoslovakya ortadan kaybolmuştu.

Başbakan Chamberlain Nazilerin Çekoslovakya'yı işgal etmesiyle ihanete uğradığını ve artık Münih Anlaşması'nın bir ehemmiyetinin kalmadığını düşünerek Britanya İmparatorluk Kuvvetleri'ne savaş hazırlığı emri verdi. Fransa da aynısını yaptı ancak ikisi de herhangi bir girişimde bulunmadı. Ta ki Polonya'nın işgali savaşı artık kaçınılmaz hale getirene kadar.

Günümüzde, Münih Anlaşması yaygın olarak başarısız bir yatıştırma eylemi olarak görülmektedir ve bu terim "yayılmacı totaliter devletleri yatıştırmanın beyhudeliğinin bir simgesi" haline gelmiştir.

Kaynakça

1938'de Fransa
1938'de Almanya
1938'de Birleşik Krallık
Nazi Almanyası antlaşmaları
Üçüncü Fransa Cumhuriyeti antlaşmaları
İtalya Krallığı antlaşmaları
Birleşik Krallık antlaşmaları

Münih Antlaşması (1938)


Loretto Petrucci (* 18. August 1929 in Capostrada di Pistoia; † 17. Juni 2016 ebenda) war ein italienischer Radrennfahrer.

Loretto Petrucci war Profi-Rennfahrer von 1949 bis 1960. Die größten Erfolge seiner Laufbahn waren zwei Siege bei Mailand–Sanremo, 1952 und 1953. Zudem gewann er 1951 den Giro della Toscana sowie den Gran Premio Massaua-Fossati, 1952 wurde er Zweiter der Flandern-Rundfahrt und des Trofeo Baracchi. 1953, als er Mailand-Sanremo gewann, entschied er auch das Rennen Paris–Brüssel für sich, belegte bei mehreren größeren Rennen zweite und dritte Plätze – so wurde er italienischer Vize-Meister im Straßenrennen – und gewann so die Jahresgesamtwertung Challenge Desgrange-Colombo. 1955 gewann er den Giro del Lazio.

Einzelnachweise

Weblinks

Radsportler (Italien)
Sportler (Toskana)
Italiener
Geboren 1929
Gestorben 2016
Mann

Loretto Petrucci


Baithak Gana (tradução: baithak: "sentar" e gáná: "cantar") é um gênero musical originário do Suriname pela comunidade indiana. É uma mistura de canções folclóricas bhojpuri com outras influências caribenhas. É semelhante à música chutney originada em Trindade e Tobago. Os expoentes mais populares do gênero no Suriname foram Ramdew Chaitoe e Dropati. Tradicionalmente, os músicos sentam no chão e improvisam a música em roda com pelo menos três músicos e suas letras são em Sarnami Hindustani. As apresentações são tradicionalmente realizadas durante atividades socioculturais, aniversários, cerimônias de casamento e apresentações teatrais.

Instrumentos
No Baithak Gana básico existem três instrumentos (embora existam outros instrumentos que podem ser adicionados ao conjunto), harmônio, dholak e dhantal. O harmônio é um instrumento de teclado autônomo semelhante a um órgão de palhetas. O dholak é um tambor de duas cabeças que se originou no norte da Índia, no entanto, ainda é usado nas canções folclóricas do Paquistão ou do Nepal. O último instrumento usado neste estilo de música é o dhantal que serve como peça rítmica do conjunto, consiste em uma longa haste de aço que é então "atingida" por uma peça em forma de U, a origem deste dispositivo é incerta, pois pode ter sido trazida pelos trabalhadores contratados indianos. A origem do dhantal foi formada a partir do uso de uma longa haste de aço com ponta circular quase fechada na ponta utilizada na canga de carroças puxadas por bois que serviam para transportar a cana-de-açúcar para guiar os touros. A alça em forma de U foi derivada do uso de uma ferradura.

Lugares
Baithak Gana tem suas raízes nos estilos de música do norte da Índia. Os trabalhadores contratados trouxeram esse estilo de música da Índia para os países da América do Sul, Caribe, Oceania e África. Com a migração da comunidade indiana, o Baithak Gana foi exportado para os Estados Unidos, Canadá e Holanda, onde evoluiu para um novo estilo com a implementação de novos instrumentos musicais, como sintetizadores e bateria eletrônica.

Ligações externas

 Tu Kaha Se Laile Patohiya no YouTube, um exemplo de Baithak Gana

Música do Suriname
Música da Índia

Baithak Gana


Jakob Heinrich Schmidt, meist J. Heinrich Schmidt oder Heinrich Schmidt, (* 21. November 1897 in Uetersen, Holstein; † 19. Februar 1974 in Kalkar) war ein deutscher Kunsthistoriker.

Leben
Schmidt wurde als Sohn des im Großen Wulfhagen wohnenden Uetersener Malermeisters Johannes Schmidt geboren. Er besuchte das Realgymnasium in Elmshorn bis zur Kriegsreifeprüfung 1915. Nach dem Eintritt in das Lauenburgische Jäger-Bataillon Nr. 9 in Ratzeburg, Teilnahme am Ersten Weltkrieg und Rückkehr aus französischer Gefangenschaft im Februar 1919 studierte er zunächst in Hamburg und Kiel Medizin, dann in Halle, München und Kiel Kunstgeschichte, Geschichte und Philosophie. Daneben nahm er in Kiel, Halle und München Unterricht als Maler und Bildhauer. Am 24. Juni 1924 promoviert er an der Universität Kiel bei Arthur Haseloff mit einer Arbeit zur Farbenlehre bei Philipp Otto Runge. Von 1928 bis 1935 war er als wissenschaftlicher Hilfsarbeiter an den Berliner Museen tätig. Von 1935 bis zu seiner Emeritierung 1962 lehrte er Kunstgeschichte an der Staatlichen Kunstakademie in Düsseldorf. 1954 bis 1956 war er kurzzeitig als Zwischenlösung Direktor der Akademie. Im Ruhestand lebte er in Kalkar am Niederrhein, wo nach seinem Tod die "Prof.-Schmidt-Straße" nach ihm benannt wurde.

Forschte er während seiner Berliner Zeit vor allem zur islamischen Kunstgeschichte, so war sein Schwerpunkt in seiner Düsseldorfer Zeit vor allem die Kunstgeschichte der Rheinlande.

Sein Nachlass befindet sich im Deutschen Kunstarchiv im Germanischen Nationalmuseum in Nürnberg.

Veröffentlichungen (Auswahl)
 Die Farbenlehre Philipp Otto Runges und seine Bildgestalt. Heydorn, Uetersen 1924 (Dissertation, mit Lebenslauf).
 Friedrich Sarre, Schriften. Zum 22. Juni 1935 zusammengestellt (= Forschungen zur islamischen Kunst. Bd. 6). Reimer, Berlin 1935.
 Ein Skizzenbuch des jungen Alfred Rethel. L. Schwann, Düsseldorf 1940.

Literatur

 Lothar Mosler: Blickpunkt Uetersen, Geschichte und Geschichten 1234 bis 1984. C. D. C. Heydorn, Uetersen 1985, S. 180.

Einzelnachweise

Kunsthistoriker
Hochschullehrer (Kunstakademie Düsseldorf)
Wissenschaftlicher Mitarbeiter eines Museums in Berlin
Person (Uetersen)
Deutscher
Geboren 1897
Gestorben 1974
Mann

Jakob Heinrich Schmidt


Afşar Timuçin, (d. 1939; Akhisar, Manisa), Azeri kökenli Türk felsefeci, şair, yazar, çevirmen.

Hayatı

Afşar Timuçin, 1939 yılında Manisa'nın Akhisar ilçesinde doğdu. Kökenleri Bakü ve Batum'a dayanan Timuçin, baba tarafından Azeri, anne tarafından ise Gürcü asıllıdır. Yüksek öğrenimine İstanbul Üniversitesi Edebiyat Fakültesi Fransız Dili ve Edebiyatı Bölümünde başladı. 1967 yılında, eğitimini tamamlamak üzere Kanada'ya gitti. 1967'de Montreal Üniversitesi Felsefe Bölümü'nde lisans eğitimini, 1970'te İstanbul Üniversitesi'nde doktorasını tamamladı. 1968–1970 yılları arasında Fransızca okutmanlığı yaptı. 1974(?)-2002 yılları arasında Mimar Sinan Güzel Sanatlar Üniversite'sinde Felsefe, Estetik, Halk Bilim, Sanat Tarihi, Halk Edebiyatı dersleri verdi. 1981 yılında doçent, 1992 yılında profesör oldu. Bir süre Kocaeli Üniversitesi Felsefe Bölümü başkanlığı görevini yürüttü. Kocaeli Üniversitesi'nden 2006 yılında emekliye ayrıldı.

Ataç, Dönem, Milliyet Sanat, Papirüs, Soyut, Yazko, Yelken, Yeni Edebiyat, Yeni Ufuklar, Varlık dergilerinde şiirleri yayımlanmıştır.

Afşar Timuçin, Tuncer Tuğcu ile birlikte hazırladıkları, ilk sayısı 1972 yılının Ekim ayında çıkan Felsefe Dergisi'nin sorumlu yönetmenidir.

Yapıtları

İnceleme, araştırma, deneme kitapları

 Descartes (Descartes'çi bilgi kuramının temellendirilişi), doktora tezi (1972)
 Aristoteles Felsefesi (1976)
 Nazım Hikmet'in Şiiri (1978)
 Descartes Felsefesine Giriş (1980)
 Niçin Yapısalcılık Değil (1984)
 Niçin Varoluşçuluk Değil (1985)
 Estetik (1987)
 Düşünce Tarihi I/ Gerçekçi düşüncenin kaynakları (1994)
 Düşünce Tarihi II/ Gerçekçi düşüncenin gelişimi (1994)
 Düşünce Tarihi III/ Gerçekçi düşüncenin çağdaş görünümü (1994)
 Felsefe Sözlüğü (1978, genişletilmiş baskı 2000)
 Sevmek Ne Güzel Şeydir (1991)
 Gerçekçi Düşünce Gerçekçi Sanat (1992)
 Felsefe Bir Sevinçtir (1995)
 Özgür Prometheus (1997)
 Aşkın Diyalektiği (2002)
 Ölesiye Sevmek (2003)
 Yeni Şiirimizin Kısa Romanı (2003)
 Felsefeye Giriş (2003)
 Demokrasi Bilinci (2004)
 İçimizdeki Deprem (2005)
 Estetik bakış (2005)
 Erken Ölümler (2005
 Felsefeye Giriş 2003
 Nerede İnsan Varsa Orada Umut Vardır
 Gençler İçin Felsefe Tarihi (2011)

Şiir kitapları

 Çöl (1968)
 Destanlar (1969)
 Böyle Söylenmeli Bizim Türkümüz (1974)
 Savaşçı Türküleri (1980)
 Boş Beşik (1981)
 Ey Benim Güzel Sevdalım (1984)
 Bu Sevda Böyle Gider (1992)
 Arınmalar (1993)
 Akşam Türküleri (1996)
 Bulutlar Deniz Kokar (2002)

Romanları

 Yarına Başlamak (1975)
 Gece Gelen Eski Dost (1980)
 Kıyılar Durunca (1983)

Öykü kitapları

 Denizli Pencere (1981)
 Neden Bazı Akşamlar (1985)
 Aşk Olsun Kırlangıçlar (1996)

Çevirileri

 Vietnam Şiiri (A. Kadir'le) (1973)
 Filistin Şiiri (A. Kadir'le) (1974)
 Portekiz Sömürgeleri Şiiri (A. Kadir'le) (1975)
 Diyalektik (Paul Foulquié'den) (1975)
 Sosyoloji Tarihi (Gaston Bouthoul'den) (1975)
 Tek Boyutlu İnsan (Herbert Marcuse'den, T. Tunçdoğan'la) (1975)
 Aşk (Pierre Burney'den) (1976)
 Acı (André de Richaud'dan) (1976)
 Sisler Rıhtımı (Pierre Mac Orlan'dan) (1976)
 Diyalektik Araştırmalar (Lusien Goldmann'dan, M. Sert'le) (1976)
 İnsan Bilimleri ve Felsefe (Lusien Goldmann'dan, F. Aynuksa ile) (1977)
 Keşişin Köpeği (Dino Buzzati'den) (1981)
 Kant Felsefesine Giriş (Lusien Goldmann'dan) (1983)
 Eskiçağ Maddecileri (Paul Nizan'dan) (1998)
 Yöntem Üzerine Konuşma (René Descartes'dan Yüksel Timuçin'le) (1998)
 Metafizik Üzerine Konuşma (Leibniz'den) (1999)

Yabancı dilde yayınları (şiir, öykü ve roman)

 Revista Atlantica n°19. sayı 1999
 Aujourd'ui POEMES n°16. sayı, 2000
 Encontros de Talabriga-Rosa Alice Branco 5 şiir 2001
 Liberté 255. sayı, Şubat 2002 (Montréal/Kanada Edebiyat Dergisi)

Rusça yayınlanan kitapları

 Gece Gelen Eski Dost (1989)
 Türk Şiir Antolojisi (1989)

Hakkında yazılanlar

Ödülleri

 Türkiye Radyo ve Televizyon Kurumu 1970 Sanat Ödülleri
 Türk Dil Kurumu Eleştiri Ödülü
 1997 Truva kültür ve sanat ödülleri
 2003 Kocaeli gazetesi yılın eğitimcisi ödülü
 2004 Homeros emek ödülü
 2015 PEN Türkiye Şiir Ödülü

Kaynakça

1939 doğumlular
Azeri asıllı Türkler
Gürcü asıllı Türkler
Yaşayan insanlar
Türk felsefeciler
Akhisar doğumlular
Resim aranan yazarlar
PEN Türkiye Şiir Ödülü sahipleri
20. yüzyıl Türk şairleri
21. yüzyıl Türk şairleri
Fransızcadan Türkçeye çeviri yapanlar
Manisa doğumlu felsefeciler
20. yüzyıl Türk çevirmenleri
21. yüzyıl Türk çevirmenleri
Manisa doğumlu çevirmenler
Türk filozoflar

Afşar Timuçin


ميغيل أنغيل غارسيا بيريز رولدان  (مواليد 12 فبراير 1981 في طلبيرة، إسبانيا) المعروف بكورونا، هو لاعب كرة قدم إسباني يلعب حاليا لصالح نادي الدرجة الأولى ألمرية الإسباني منذ 2007 في مركز الوسط المهاجم.

روابط خارجية

مراجع

لاعبو كرة قدم رجالية إسبان مغتربون
أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من مقاطعة طليطلة
رياضيون إسبان مغتربون في أستراليا
طاقم نادي فالنسيا غير اللاعبين
لاعبو الدوري الأسترالي الدرجة الأولى
لاعبو الدوري الإسباني
لاعبو الدوري الإسباني الدرجة الثانية
لاعبو الدوري الإسباني الدرجة الثانية ب
لاعبو بريزبان رور
لاعبو بوليديبورتيفو إيخيدو
لاعبو ريال سرقسطة
لاعبو ريال مدريد ج
لاعبو ريال مدريد كاستيا
لاعبو كرة قدم إسبان
لاعبو كرة قدم إسبان مغتربون
لاعبو كرة قدم رجالية إسبان
لاعبو كرة قدم رجالية مغتربون في أستراليا
لاعبو كرة قدم مغتربون في أستراليا
لاعبو كرة قدم من طلبيرة
لاعبو كرة قدم من قشتالة والمنشف
لاعبو كرة قدم من مقاطعة طليطلة
لاعبو منتخب إسبانيا تحت 20 سنة لكرة القدم
لاعبو منتخب إسبانيا تحت 21 سنة لكرة القدم
لاعبو منتخب إسبانيا لكرة القدم للشباب
لاعبو نادي ألباسيتي
لاعبو نادي ألميريا
لاعبو وسط كرة قدم رجالية
مواليد 1981
مواليد في طلبيرة

كورونا (لاعب كرة قدم)


Kızılca, Tavas - Denizli vilayetinin Tavas ilçesine bağlı, Denizli büyükşehir olduktan sonra mahalleye dönüştürülen kasaba.
 Kızılca, Sandıklı - Afyonkarahisar ili Sandıklı ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Gümüşhacıköy - Amasya ili Gümüşhacıköy ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Amasya - Amasya ili merkez ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Çubuk - Ankara ili Çubuk ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Kızılcahamam - Ankara ili Kızılcahamam ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Mamak - Ankara ili Mamak ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Elmalı - Antalya ili Elmalı ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Tosya - Kastamonu ili Tosya ilçesine bağlı büyük Kızılca ve küçük Kızılca köyleri
 Kızılca, Bozdoğan - Aydın ili Bozdoğan ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Efeler - Aydın ili Efeler ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Kurşunlu - Çankırı ili Kurşunlu ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Karakoçan - Elâzığ ili Karakoçan ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Tercan - Erzincan ili Tercan ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Kelkit - Gümüşhane ili Kelkit ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Gümüşhane - Gümüşhane ili merkez ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Şile - İstanbul ili Şile ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Ödemiş - İzmir ili Ödemiş ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Seydişehir - Konya ili Seydişehir ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Dumlupınar - Kütahya ili Dumlupınar ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Demirci - Manisa ili Demirci ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Bozyazı - Mersin ili Bozyazı ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Bor - Niğde ili Bor ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Sivas - Sivas ili merkez ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Başkale - Van ili Başkale ilçesine bağlı mahalle
 Kızılca, Ereğli - Zonguldak ili Karadeniz Ereğli ilçesine bağlı köy
 Kızılca, Doğu Azerbaycan - İran'ın Doğu Azerbaycan Eyaleti'nin Bostanabad şehristanında köy

Kızılca


The First Templar (literalmente, El Primer Templario) es un videojuego de acción-aventura en tercera persona desarrollado por Haemimont Games y publicado por Kalypso Media para Xbox 360 y PC lanzado a la venta en mayo de 2011.

Argumento
La aventura se sitúa a comienzos del siglo XIV, justo cuando las Cruzadas están llegando a su fin y Acre, la última ciudad cristiana en Tierra Santa, está en estado de sitio y a punto de caer a manos de los sarracenos. El jugador toma el control de Celian de Aristide, un caballero recién llegado a la isla de Chipre con el fin de que el Gran Maestro Templario pueda asesorarle sobre la búsqueda del Santo Grial, momento en el cual, se verán atacados por oleadas de guerreros sarracenos. Desde ese punto, Celian empezará una aventura que no hará solo, puesto que por el camino podrá contar con el soporte de más personajes, como su amigo y compañero de armas, Roland Saint-Omery y por Lady Marie de Ivelin, una dama ha sido declarada hereje por parte de la inquisición dominica. A lo largo de la aventura gráfica, el jugador tendrá que esquivar los distintos retos tales hordas de Hassashins del desierto, soldados franceses y miembros de la Inquisición que persiguen a Lady Marie entre otros, mientras intentan descubrir una gran conspiración que les llevará a seguir la pista del Santo Grial.

Modo de juego
En The First Templar hay dos modos de juegos complementarios, la partida de en solitario y en cooperación, aunque en ambos casos Celian, el personaje principal, estará siempre acompañado con un socio, Roland o Marie. Los tres personajes se pueden definir en un estilo de juego de acción de rol tradicionales, al estilo Dungeons & Dragons, con clases específicas para cada uno, empezando por Celian (paladín), Roland (guerrero) y Lady Marie (asesina). Los tres personajes tienen habilidades básicas iguales, pero luego, dependiendo de con qué personaje se decida avanzar, el jugador dispondrá de un abanico de habilidades únicas que podrán ser decisivas para el desarrollo de la aventura.

Personajes

Principales
 Celian d'Arestide (clase: paladín). El personaje principal. Celian es un noble que lucha por preservar su el orden en medio de la Inquisición.
 Lady Marie de Ibelin (clase: asesina). La nieta de Guy de Ibelin, Marie se crio en según las tradiciones sarracenas. Ella se une a Celian después de ser tachada como hereje por la Inquisición. Aprendió a luchar y defenderse a temprana edad, utilizando como principales armas las dagas gemelas.
 Roland (clase: guerrero). Es un miembro de alto rango de la orden templaria que combatió junto Celian en varias campañas en el Este.

Secundarios
 Guillermo de Beaujeu. Es el gran maestro de los templarios y mentor de Celian durante muchos años. Se trata de un líder sabio que es físicamente robusto a pesar de su avanzada edad.
 Felipe IV. El rey de Francia, y uno de los antagonistas principales. Traiciona a los templarios y se alía con la Inquisición.
 El bizantino. Un antagonista que vive en un castillo con un gran campo donde observa combates de gladiadores
 Isaaiah: Es el que aprisiona a los Templarios a llevarlos a la inquisición

Enlaces externos
 Web oficial

Videojuegos de 2011
Videojuegos de acción-aventura
Videojuegos cooperativos
Videojuegos medievales
Videojuegos desarrollados en Bulgaria
Videojuegos para Windows
Videojuegos para Xbox 360
Videojuegos ambientados en las cruzadas
Videojuegos ambientados en Israel
Videojuegos con protagonistas femeninas

El Primer Templario


Svjetski dan romskog jezika promiče romski jezik, kulturu i obrazovanje. Obilježava se svake godine 5. studenoga. Prvo obilježavanje praznika održano je 2009. godine u Zagrebu, Hrvatski sabor službeno ga je priznao 2012., a UNESCO je 2015. godine 5. studenoga proglasio Svjetskim danom romskog jezika. Od 2018. godine šesnaest država članica Vijeća Europe priznalo je romski jezik jezikom manjina u skladu s Europskom poveljom o regionalnim ili manjinskim jezicima.

Povijest
Dana 5. studenoga 2008. u Zagrebu, prilikom predstavljanja prvog romsko-hrvatskog i hrvatsko-romskog rječnika političara i aktivista za romska prava Veljka Kajtazija, romski predstavnici iz cijelog svijeta i čanovi hrvatskog javnog života potpisali su povelju koja je 5. studenoga proglasila Danom romskog jezika u Republici Hrvatskoj. Potpisivanje povelje inicirali su i organizirali Veljko Kajtazi i Udruga za promicanje obrazovanja Roma u Republici Hrvatskoj "KALI SARA" (danas Savez Roma u Republici Hrvatskoj "KALI SARA"), a povelju je potpisalo oko 150 pojedinaca.

Iduće godine za vrijeme Svjetskog simpozija o romskom jeziku održanog od 3. do 5. studenoga 2009. u Zagrebu, Međunarodna romska unija (International Romani Union - IRU) i Udruga za promicanje obrazovanja Roma u Republici Hrvatskoj "KALI SARA" objavili su deklaraciju kojom su zatražili priznanje 5. studenoga kao Svjetskog dana romskog jezika u svim državama koje nastavaju Romi. Tom je prigodom prvi put službeno proslavljen Svjetski dan romskog jezika.

Međunarodno prihvaćanje
Hrvatski sabor jednoglasno je (sa 122 glasa "za") prihvatio zahtjev svih svojih saborskih klubova da podrži međunarodnu inicijativu za ustanovljenje 5. studenoga Svjetskim danom romskog jezika na sjednici održanoj 25. svibnja 2012. Hrvatski sabor postao je tako prvi parlament na svijetu koji je službeno podržao tu inicijativu, pozivajući pritom i druge nacionalne parlamente, međunarodne institucije, organizacije i sve ljude dobre volje u svijetu da se pridruže inicijativi.

Na zahtjev Republike Hrvatske, UNESCO je 2015. godine 5. studenoga proglasio Svjetskim danom romskog jezika.

Izvori

Romski jezik
Romski jezici

Svjetski dan romskog jezika


An Cryptochloa variana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jason Richard Swallen. An Cryptochloa variana in nahilalakip ha genus nga Cryptochloa, ngan familia nga Poaceae.

Mabibilngan ini ha Panamá. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cryptochloa

Cryptochloa variana


علامة يسار-إلى-يمين  هي علامة تستخدم في النصوص ثنائية الاتجاه بغرض تنسيق اتجاه النص من اليسار إلى اليمين.

رموز العلامة
رمزها في يونيكود هو U+200E ويمكن تمثيلها في لغة ترميز النص الفائق (HTML) بالرموز:  أو  أو ، وفي صيغة التحويل الموحد-8 (UTF-8) بالرمز E2 80 8E.

مثال على الاستخدام
افترض أن كاتب كتب جملة باللغة العربية ويريد أن يكتب فيها كلمة C متبوعة بعلامة ++. لأن الجملة كاملة مكتوبة باللغة العربية التي تستخدم اتجاه يمين-إلى-يسار، سوف تظهر علامة ++ في بداية كلمة C، هكذا:

لغة C++ هي لغة برمجة تستخدم...
أما بوضع علامة اليسار-إلى-اليمين مباشرة بعد علامة ++ ستظهر الجملة بالشكل الصحيح، هكذا:

لغة C++ هي لغة برمجة تستخدم...

في بعض الأحيان نحتاج لإضافة العلامة في كلا من نهاية الكلمة وبدايتها.

انظر أيضا

 علامة يمين-إلى-يسار

مراجع

محارف تحكم
طباعة رقمية
يونيكود

علامة يسار-إلى-يمين


ألبوم التجميع أو الألبوم التجميعي هو ألبوم يستعرض الأغاني من قبل فنان واحد أو عدة فنانين، في العادة تكون من عدة مصادر ( ألبوم إستوديو، ألبوم مباشر، أغنية منفردة، عينة ). تُجمع الأغاني عادةً طبقاً لشعبية الشخصية، عندما تكون كل الأغاني مسجلة لفنان واحد، يسمى الألبوم (ألبوم معاد تسجيله).

انظر أيضاً
 ألبوم تقدير
 ألبوم ريمكس
 عينة (موسيقى)
 مجموعة الصندوق

مراجع

ألبومات تجميعية
أنواع الألبومات

ألبوم تجميعي


O Concertstück, de Cécile Chaminade, concluído em 1888, e Les Amazones, foram apresentados pela primeira vez em um concerto organizado pelo 'Cercle Catholique' em Antuérpia, em 18 de abril de 1888, com a própria Chaminade como solista. No ano seguinte, em 20 de janeiro de 1889, tocou a obra em Paris nos 'Concertos Lamoureux', onde foi recebida com entusiasmo. No mesmo ano, o Concertstück foi tocado nos 'Concerts Colonne' pela pianista Louise Steiger. Por vários anos, apareceu com bastante regularidade em programas de concertos em Paris e além, incluindo uma apresentação no St James's Hall, em Londres, em 23 de junho de 1892. Naquela ocasião, foi tocada em uma versão para dois pianos, com Chaminade acompanhada pela pianista britânica Amina Goodwin (cujos professores incluíam Liszt e Clara Schumann). Duas décadas depois, durante uma turnê americana em 1908, Chaminade tocou o Concertstück com a Orquestra de Filadélfia conduzida por Karl Pohlig, seu diretor musical na época.

Descrição
Em um movimento: Orquestra: flautim, 2 flautas, 2 oboés, trompa inglesa, 2 clarinetes, 2 fagotes, 4 trompas, 2 trompetes, 2 cornetas, 3 trombones, tuba, tímpanos, percussão, orquestra de cordas. O Concertstück começa em um estilo agitado, com as cordas tocando quintas abertas tremolo e um tema nas trompas começando com uma quarta ascendente: o parentesco com o Holandês Voador de Richard Wagner é inconfundível, e ao longo da obra alguma influência de Wagner e Liszt é aparente, não menos importante os floreios lisztianos com que o piano faz sua entrada. Ao longo do movimento único, com duração de um quarto de hora, Chaminade desenvolve quatro temas principais em uma linguagem que é inequivocamente francesa, com ecos de Saint-Saëns e Georges Bizet, e um gosto por harmonias "exóticas". A orquestração é brilhantemente eficaz, e ela pode ter recebido conselhos sobre isso de seu cunhado Moritz Moszkowski. O resultado final é uma peça de considerável individualidade, combinando energia picante e uma rica costura de melodia lírica, afirmando o valor duradouro das obras maiores de Chaminade.

Movimentos
Allegro moderato, Poco animando, Allegro, Più lento (tempo moderato), Appassionato, Allegro vivo, Vivo, Allegro, Tempo moderato, Tempo animato, Poco moderato, Tempo animato, Allegro.

Ver também
Lista de composições de Cécile Chaminade → Concertstück, Op. 40
Lista de editores e ilustradores das composições de Cécile Chaminade → Concertstück, Op. 40
Lista de libretistas e dedicados das composições de Cécile Chaminade

1888 na música
Composições de 1888
1888
Obras de 1888
Composições de Cécile Chaminade

Concertstück, Op. 40


The Perils of Pauline () es una serie cinematográfica melodramática estadounidense de veinte episodios, dirigida en 1914 por Louis J. Gasnier y Donald MacKenzie (o McKenzie; 1879-1972) y con Pearl White como actriz principal.

En 2008, la película fue considerada «cultural, histórica y estéticamente significativa» por la Biblioteca del Congreso de Estados Unidos y seleccionada para su preservación en el National Film Registry.

Argumento
Mr. Marvin, rico tutor de Paulina, muere dejándola heredera de todos sus bienes. El dinero, hasta la boda de la muchacha, deberá ser administrado por Koerner, el secretario de Marvin. Pero Paulina, antes de casarse, quiere vivir como una aventurera. Koerner concibe una serie de planes para satisfacer los deseos de Paulina, con el objetivo de eliminar a la muchacha, para quedarse con el dinero de Mr. Marvin.

Episodios
Los primeros nueve episodios de The Perils of Pauline en inglés:

Referencias

Enlaces externos

Películas de 1914
Películas de Estados Unidos
Películas dirigidas por Louis J. Gasnier
Películas de dominio público
Películas mudas de Estados Unidos
Películas en blanco y negro
Películas rodadas en Pensilvania

The Perils of Pauline


ශාන් පුතා යනු එම අනුවර්ත නාමයෙන් හඳුන්වන කෞෂාන් ගුණරත්නයි. ඔහු ශ්‍රි ලංකාවේ ජනප්‍රිය රැප් සහ හිප්හොප් සංගීත කලාකරුවකුයි.

ශාන් පුතා


Mireia Borrás Pabón (14 de outubro de 1986) é uma política espanhola e deputada no Congresso dos Deputados desde dezembro de 2019 pelo partido Vox.

Biografia
Licenciada em Economia e Jornalismo, com mestrado em Finanças pela Universidade Carlos III de Madrid e mestrado em Gestão de Negócios da Moda, graças a uma bolsa em 2015 do Centro Superior de Diseño de Madrid. Foi também consultora em duas das quatro Big Four, primeiro na KPMG Espanha e depois na Ernst & Young (EY) em Londres, colaborando também como consultora freelance em projetos de impacto social, e fundou duas empresas relacionadas com tecnologia e sustentabilidade. Borrás é também acionista da GoiPlug, que detém 51% das ações do grupo, empresa dedicada ao fabrico de baterias portáteis ecológicas. O seu compromisso com a proteção ambiental tem sido muitas vezes apontado porque poderia contradizer a negação do Vox sobre as mudanças climáticas, mas Mireia não comentou sobre isso, e só participou de eventos como o Vox. Participou na Conferência das Nações Unidas sobre as Mudanças Climáticas 2019, mas sem fazer declarações.

Foi eleita para o Congresso dos Deputados nas eleições gerais espanholas de novembro de 2019 pelo Vox, representando o distrito eleitoral de Madrid.
Deputados do Congresso dos Deputados da Espanha
Políticos do Vox (partido político)

Mireia Borrás


Denys Anatoliïovytch Monastyrsky (en ukrainien : ), né le  à Khmelnytskyï et mort le  à Brovary près de Kiev, est un avocat et homme politique ukrainien.

Il est député (2019 - 2023) ainsi que ministre de l'Intérieur (2021 - 2023) de l'Ukraine.

Biographie

Jeunesse et formation

Diplômé de l'université de Khmelnytskyï de management et de droit et de l'institut Koretsky d'État de l'Académie nationale des sciences d'Ukraine, Denys Monastyrsky est docteur en droit.

Carrière politique
En 2019, Denys Monastyrsky est élu député sous l'étiquette Serviteur du peuple, le parti du président Volodymyr Zelensky.

Il devient ministre de l'Intérieur le  dans le gouvernement Chmyhal, où il succède à Arsen Avakov, démissionnaire.

Mort
Denys Monastyrsky meurt le  quand l'hélicoptère qui le transportait s'écrase sur une école maternelle et cause la mort de plusieurs personnes. Cette chute survient assez loin des zones de combat de la guerre russo-ukrainienne : selon les données préliminaires de l'enquête, il pourrait s'agir d'une chute accidentelle due au brouillard. La direction du ministère est confiée au chef de la police ukrainienne.

Notes et références

Liens externes

Naissance en juin 1980
Naissance en RSS d'Ukraine
Naissance à Khmelnytsky
Avocat ukrainien du XXIe siècle
Ministre ukrainien de l'Intérieur
Décès à 42 ans
Mort dans un accident d'hélicoptère
Décès dans l'oblast de Kiev
Décès en janvier 2023

Denys Monastyrsky


Wen Tsing Chow (; 1918–2001), was a Chinese-born American missile guidance scientist and a digital computer pioneer, known for the invention of programmable read-only memory or PROM.

Biography
Chow was born in Taiyuan, Shanxi in 1918. He received a B.S. in Electrical Engineering from National Chiao Tung University (now Shanghai Jiao Tong University) in 1940 and an M.S. in EE from the Massachusetts Institute of Technology in 1942.

Chow, working for the Arma Division of the American Bosch Arma Corporation, pioneered the use of digital computers in missile, satellite and spacecraft guidance systems, leading the design of the United States Air Force Atlas E/F ICBM (Inter-Continental Ballistic Missile) all-inertial guidance system and guidance computer, the first production airborne digital computer. Mr. Chow personally formulated the design of the first all solid state, high reliability, space-borne digital computer and established the basic systems approach and mechanization of America's ICBM guidance systems.

Chow invented and holds a fundamental patent on what is now commonly known as programmable read-only memory or PROM. PROM, in the late 1950s called a "constants storage matrix," was invented for the Atlas E/F ICBM airborne digital computer.

He would continue working throughout the 1960s and early 1970s to develop and advance missile and spacecraft digital computers and guidance systems technology beyond the state of the art - working at the Aerospace Corporation in the Gemini and Minuteman programs and at IBM in the B-1, B-52, Saturn V and Skylab programs, and of course, in the development of the AP-101 digital computer used in the Space Shuttle Computer Complex.

Chow, uniquely, worked on the guidance computers and guidance systems for every major United States Air Force ICBM and NASA manned space program from the very beginning with the Atlas, through Titan, Gemini, Saturn, and Skylab, to missiles and spacecraft still in service today, Minuteman and the Space Shuttle.

In 2004, the United States Air Force posthumously awarded Mr. Chow one of their highest awards, the Air Force Space and Missiles Pioneers Award, previously held by only 30 individuals. Chow is one of only a handful of civilians to receive this award and along with John von Neumann, one of only two computer scientists so honored.

References

External links
 Air Force Space and Missiles Pioneer Citation for Wen Tsing Chow
 U. S. Patent 3,028,659 for key PROM technology

1918 births
2001 deaths
Chinese emigrants to the United States
IBM employees
MIT School of Engineering alumni
National Chiao Tung University (Shanghai) alumni
American electrical engineers
Chinese electrical engineers
Scientists from Shanxi
People from Taiyuan
Missile guidance
20th-century American inventors
20th-century Chinese inventors

Wen Tsing Chow


Robert Grady may refer to:

 W. Robert Grady (born 1950), American member of the North Carolina General Assembly
 Robert E. Grady (born 1959), American venture capitalist and investment banker
 Robert B. Grady (1943–2014), software development engineer

Robert Grady


Die Pfarrkirche Maria Schutz steht in der Stadtgemeinde Groß-Enzersdorf in Niederösterreich. Die römisch-katholische Pfarrkirche Maria Schutz gehört zum Dekanat Marchfeld im Vikariat Unter dem Manhartsberg in der Erzdiözese Wien. Die Kirche steht unter Denkmalschutz ().

Geschichte
Die Pfarre wurde 1203 vom Hochstift Freising gegründet. Die mächtige, ehemalige Wehrkirche mit einem wuchtigen Nordturm steht weithin sichtbar in der Stadtmitte. Die im Kern frühgotische Pfeilerbasilika mit Wehrturm wurde am Ende des 13. Jahrhunderts erbaut, der Chor und die Turmerhöhung sind Ergänzungen vom ausgehenden 14. Jahrhundert. In der 2. Hälfte des 17. Jahrhunderts wurde eine Barockisierung durchgeführt.

Äußerer Kirchenbau
Das hohe, im Kern frühgotischen Langhaus unter einem mächtigen Satteldach hat eine schlichte Westfassade mit einem profilierten, frühgotischen Spitzbogenportal aus dem Ende des 13. Jahrhunderts. Über dem Portal ist ein barockes Segmentbogenfenster, ein hoch angesetztes Gesimse und ein Dreieckgiebel, darin eine rundbogige Nische mit einer barocken Madonna aus dem 18. Jahrhundert. Über den niedrigen Seitenschiffen sind langhausseitig hochliegende, barocke Segmentbogenfenster zwischen Lisenengliederung. Der wesentlich höhere, eingezogene, gotische Chor aus dem Ende des 14. Jahrhunderts hat hohe, einbahnige und zweibahnige Maßwerkfenster und hochgezogene, überdachte Strebepfeiler mit Wasserschlägen. Der mächtige, ehemalige Wehrturm hat ein deutlich abgesetztes, sockelartiges Erdgeschoß aus dem Ende des 13. Jahrhunderts. Er zeigt Quadermauerwerk, hat eine große Spitzbogennische und schmälere Obergeschoße mit einfach abgefasten Spitzbogenfenstern und eine Eckquaderung aus der 2. Hälfte des 14. Jahrhunderts. Die Haube mit Laterne ist aus dem Jahr 1817. Östlich des Turmes ist die zweigeschoßige, barocke Sakristei aus dem 17. Jahrhundert angebaut. Nördlich des Langhauses ist ein barocker Kapellenanbau aus dem Jahr 1730 mit Lisenengliederung, Segmentbogenfenstern und Pyramidendach mit Glockentürmchen. In der Spitzbogennische des Turmes ist eine Wandmalerei aus der Mitte des 14. Jahrhunderts mit einer Deesisdarstellung über zwei Reihen mit den Heiligen Veit, Leonhard, Wolfgang, Sigismund und Korbinian. Davor steht die barocke Figur des Auferstandenen aus dem Ende des 17. Jahrhunderts. Sie kommt aus der Kapelle der freisingischen Burg. Über dem Chorhaupt ist eine barocke Figur Maria Immaculata aus der Mitte des 18. Jahrhunderts.

Innerer Kirchenbau

Das dreischiffige, vierjochige Langhaus ist mit einem Kreuzgratgewölbe zwischen einfach stuckierten Gurten auf Wandpfeilern versehen. Die abgefasten, quadratischen, frühgotischen Pfeiler sind über breite Rundbögen miteinander verbunden. Es gibt ein reich verkröpftes, umlaufendes Gesims. Die leicht schwingende, dreiteilige, barocke Orgelempore ruht auf toskanischen Säulen. Die niedrigeren, vierjochigen Seitenschiffe mit Kreuzgratgewölben wurden 1620 erbaut. Zum Langhaus hin sind im Dachstuhlbereich vermauerte, frühgotische Fenster. Der Triumphbogen ist barock stuckiert. Der hohe, zweijochige Chor mit Fünfachtelschluss hat ein Kreuzrippengewölbe mit figuralen Schlusssteinen Christus, Lamm Gottes und Pelikan auf Dienstbündeln, die am umlaufenden Kaffgesims enden. Im Südosten des Chores ist eine schlichte, vermauerte, frühgotische Sessionsnische erhalten. Nördlich des Chores ist eine barocke Sakristei mit einem Stichkappengewölbe aus dem 17. Jahrhundert. Anschließend, beim eingezogenen Chor, zwischen Sakristei und Langhaus ist das Turmerdgeschoß mit einem schweren Kreuzrippengewölbe aus dem Ende des 13. Jahrhunderts. Im Norden des Langhauses ist ein barocker Kapellenanbau mit quadratischem Grundriss und abgerundeten Raumecken, Pilastergliederung und einer Flachkuppel über einem umlaufenden Gesims. Die Kapelle war ursprünglich dem hl. Johannes Nepomuk geweiht und wurde zu einer Kriegergedächtniskapelle umgestaltet. Die Glasfenstersind aus dem Jahr 1936.

Im nördlichen Seitenschiff ist ein Inschriftgrabstein von Pfarrer Andreas Gmainer, gestorben 1495, ein Wappengrabstein Bohuslaw Kreß, gestorben 1484, ein Wappengrabstein Wilhelm Praunstorffer, gestorben 1454. Im südlichen Seitenschiff ist ein Wappengrabstein Caspar Anfang, gestorben 1575, ein Wappengrabstein Rosina Caspar, gestorben 1581, ein Wappengrabstein Sabina Frauenbrunner, gestorben 1594, ein Wappengrabstein Conrad Phillip Anton Engl von Wagram, gestorben 1669, eine Wappengrabplatte Ulrich Pawenberg 1367.

Ausstattung und Einrichtung
Der im Chorschluss eingefügte, barocke Hochaltar aus dem 1. Viertel des 18. Jahrhunderts ist ein reicher Doppelsäulenaltar und trägt in einer kulissenartig durchbrochenen, zentralen Nische eine Gnadenmadonna aus dem Anfang des 17. Jahrhunderts und die Seitenfiguren der Heiligen Joachim und Anna, Zacharias und Elisabeth. Der Tabernakel mit der Aussetzungsnische ist von Engeln flankiert und hat in der Aussetzungszone eine reich bewegte Figurengruppe einer Marienkrönung.

Orgel
Das barocke Orgelgehäuse stammt aus dem Jahr 1773, als Josef Silberbauer aus Znaim im Zuge der Barockisierung der Kirche eine neue Orgel installierte. 2017 wurde von der belgischen Orgelbaufirma Manufacture d'Orgues Thomas eine neue Orgel in das bestehende Gehäuse eingebaut. Die neue Orgel hat über 1.600 Pfeifen sowie 26 Register verteilt auf 3 Manuale und Pedal. Der Umbau mit Renovierung des alten Gehäuse verursachte Kosten von rd. 500.000 Euro.

Literatur
 Die Kunstdenkmäler Österreichs. Dehio Niederösterreich nördlich der Donau 1990. Groß-Enzersdorf, Pfarrkirche Maria Schutz, S. 323f.

Weblinks

 Pfarrkirche Groß-Enzersdorf im Webauftritt der Erzdiözese Wien

Bauwerk in Groß-Enzersdorf
Gross Enzersdorf
Gross Enzersdorf
Gross Enzersdorf
Gross Enzersdorf
Baudenkmal (Niederösterreich)
Gross Enzersdorf

Pfarrkirche Groß-Enzersdorf


More Christmas 2015 er et dansk opsamlingsalbum med julemusik udgivet den 6. november 2015 på Universal Music. Albummet modtog i april 2016 platin for 20.000 solgte eksemplarer.

Spor

CD 1
 Queen - "Thank God It's Christmas"
 Caroline Castell - "Tidsrejsen"
 Ariana Grande - "Santa Tell Me"
 Drengene fra Angora - "Jul i Angora"
 Wham! - "Last Christmas"
 Cartoons - "Santa Claus Is Coming to Town"
 Band Aid - "Do They Know It's Christmas?"
 Gnags - "Der sidder 2 nisser"
 Miley Cyrus - "Rockin' Around the Christmas Tree"
 Diskofil - "Til julebal i Nisseland"
 Bryan Adams - "Christmas Time"
 Roy Wood & Wizzard - "I Wish It Could Be Christmas Everyday"
 Christian Hjelm - "I mørket finder lyset vej"
 Erasure - "She Won't Be Home"
 Sukkerchok - "Hele julenat, hele juledag"
 Pet Shop Boys - "It Doesn't Often Snow at Christmas" (new version)
 Martin Brygmann & Julie Berthelsen - "Jesus & Josefine"
 Luther Vandross - "The Mistletoe Jam"
 Bossen & Bumsen - "Op til Jul"
 D-A-D - "Sad Sad X-mas"
 John Mogensen - "På loftet sidder nissen med sin julegrød"
 Tuborg Juleband - "Tuborg Julebryg Jingle" (digitalt bonus spor)

CD 2
 John Lennon & Yoko Ono - "Happy X-mas (War Is Over)"
 Rasmus Bjerg & Citybois - "En rigtig drengejul"
 Slade - "Merry X-mas Everybody"
 Anden - "Jul på Vesterbro"
 Meghan Trainor - "I'll Be Home"
 Elmer - "Lad os lukke julen ind"
 Shakin' Stevens - "Merry Christmas Everyone"
 MC Einar - "Ju Det' Cool"
 George Michael - "December Song (I Dreamed of Christmas)"
 Aqua - "Spin Me a Christmas"
 Boney M. - "Mary's Boy Child" / "Oh My Lord"
 Thomas Helmig & Søs Fenger - "Når sneen falder"
 Modern Talking - "It's Christmas"
 Otto Brandenburg - "Søren Banjomus"
 José Feliciano - "Feliz Navidad"
 Alphabeat - "X-mas (Let's Do It Again)"
 Bobby Helms - "Jingle Bell Rock"
 Flemming Bamse Jørgensen - "Jul på Vimmersvej"
 Samantha Mumba - "All I Want for Christmas Is You"
 Tommy Seebach & Annette Heick - "Vi ønsker jer alle en glædelig jul"
 Cliff Richard - "We Should Be Together"

CD 3
Sam Smith - "Have Yourself a Merry Little Christmas"
De Nattergale - "The Støvledance"
Kelly Clarkson - "Underneath the Tree"
Sys Bjerre - "Det'cember"
Chris Rea - "Driving Home for Christmas"
Gasolin' - "Dejlig er jorden"
Frankie Goes to Hollywood - "The Power of Love"
Caroline Henderson - "Vil du være min i nat?"
Elton John - "Step into Christmas"
Monrad & Rislund - "Frokost på kontoret (Jul igen)"
Britney Spears - "My Only Wish (This Year)"
Mads Langer - "I en stjerneregn af sne"
You Know Who - "Finally It's Christmas Again"
The Pussycat Dolls - "Santa Baby"
Thomas Holm - "Jul, for helvede"
Natasha Bedingfield - "Shake Up Christmas"
Shu-bi-dua - "Rap jul"
Christina Aguilera - "This Christmas"
Sanne Salomonsen & Nikolaj Steen - "Vi lover hinanden"
Bing Crosby - "White Christmas"
Abba - "Happy New Year" (bonus spor)

Hitlister og certificeringer

Hitlister

Certificeringer

Kilder

Album fra 2015
2015

More Christmas 2015


An Chasmanthium ornithorhynchum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Christian Gottfried Daniel Nees von Esenbeck. An Chasmanthium ornithorhynchum in nahilalakip ha genus nga Chasmanthium, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Chasmanthium

Chasmanthium ornithorhynchum


Premiul Național al Republicii Moldova are ca scop stimularea activității de creație și al promovării valorilor autentice în domeniul științei, tehnologiilor, culturii, artei și sportului în Republica Moldova.

Istoric
Premiul Național a fost creat prin  Hotărârea  Guvernului Republicii Moldova la data de 12 iunie 2012.

Statut
Premiul Național a fost instituit în scopul recunoașterii și încurajării activității de cercetare, dezvoltare științifică și tehnologică, a performanțelor artistice și sportive. Premiul Național constă din diplomă, medalie și un premiu în bani în valoare de 100 mii lei. Anual Guvernul acordă 10 premii naționale.

Premiul Național se acordă în domeniile:
 știință – pentru rezultatele cercetărilor științifice care au contribuit la dezvoltarea științei, pentru publicații, produse, procese și servicii noi cu potențial înalt socioeconomic și pentru promovarea imaginii științei naționale pe plan internațional;
 tehnologii – pentru proiectarea, dezvoltarea și punerea în aplicare a noilor tehnologii și inovații care sînt destinate soluționării provocărilor societale și care au un impact  pozitiv socioeconomic, potențial sau real;
 cultură și artă – pentru produse de creație și inovații artistice care au un impact semnificativ asupra patrimoniului cultural național și internațional, au primit aprecierea societății și au contribuit la promovarea culturii naționale pe plan internațional;
 sport – pentru performanțe sportive la nivel internațional, elaborarea noilor tehnologii pentru dezvoltarea performanței sportive, crearea școlilor de performanță, contribuție la promovarea sportului  pe plan național și internațional.

Premiul Național se decernează anual în cadrul manifestărilor dedicate  Zilei Independenței.

În scopul selectării candidaților, al evaluării și al pregătirii propunerilor în vederea decernării Premiului Național este instituită Comisia pentru decernarea Premiului Național. Componența Comisiei pentru decernarea Premiului Național se actualizează anual. În componența sa Comisia pentru decernarea Premiului Național respectă reprezentativitatea domeniilor în care se acordă și a instituțiilor relevante (autorități publice centrale, mediul academic de specialitate, societatea civilă).

Laureați

2015

Valentina Naforniță — soprană, solistă a Operei de Stat din Viena, Austria, pentru performanțe excepționale în dezvoltarea teatrului liric european;

Ion Bahnarel — doctor habilitat în medicină, profesor universitar; Liuba Corețchi — doctor habilitat în biologie, conferențiar cercetător; Oleg Lozan — doctor habilitat în medicină, profesor universitar; Vasile Jovmir —  doctor habilitat în medicină, profesor universitar; Leonid Voloșciuc — doctor habilitat în biologie, profesor cercetător; Victoria Ivanov — doctor habilitat în medicină, profesor cercetător, pentru implementarea conceptului noii sănătăți publice în Republica Moldova;

Nicolae Botgros  — conducător artistic și prim-dirijor al Orchestrei Naționale de Muzică Populară "Lăutarii", pentru contribuție valoroasă la conservarea și promovarea folclorului muzical;

Valentin Tomuleț — doctor habilitat în istorie, profesor universitar, pentru ciclul de lucrări "Istoria Basarabiei în perioada modernă (1812-1918)";

Ana-Maria Plămădeală — doctor habilitat în studiul artelor, cercetător științific principal; Violeta Tipa — doctor în studiul artelor, conferențiar cercetător, pentru monografia "Arta cinematografică din Republica M oldova";

Valentina Stratan — doctor în biologie; Vladimir Șutchin — doctor habilitat în medicină, cercetător științific principal; Valeriu Bâlba — doctor habilitat în medicină, conferențiar cercetător — pentru lucrarea științifică "Teoria ereditară a cancerului pulmonar";

Mihai Potârniche — fotograf, pentru întreaga activitate în domeniul artei fotografice;

Emilian Galaicu-Păun — poet, prozator, critic literar, traducător, eseist, editor, redactor-șef al Editurii "Cartier", pentru volumul de poeme "Arme grăitoare";

Valerian Balan — doctor habilitat în agricultură, profesor universitar, pentru ciclu de lucrări "Tehnologii în intensitatea culturii mărului și cireșului";

Iurie Bârsa — editor; Eleonora Brigalda-Barbas — arhitector, critic de artă, doctor în studiul artelor, profesor universitar; Vladimir Bulat — istoric de artă; Ludmila Toma — critic de artă, doctor în studiul artelor; Eugen Lungu — editor, critic literar; Mihail Bacinschi — artist plastic, grafician; Mihai Dimitriu — inginer-electric; Tudor Braga — critic de artă, pentru colecția de albume "Maeștri basarabeni din secolul XX", în 14 volume, Editura "ARC".

2016

Constantin Ețco, doctor habilitat în științe medicale, pentru contribuția sa în dezvoltarea managementului sistemului de sănătate și implementarea asigurărilor medicale obligatorii în Republica Moldova.

Victor Țvircun, membru al Academiei de Știință, pentru valorificarea istorico-științifică a moștenirii intelectuale a lui Dimitrie Cantemir și promovarea acesteia pe plan internațional.

Gheorghe Gaberi, doctor în științe agricole și Constantin Sîrghi, doctor habilitat în științe tehnice, pentru crearea și implementarea soiurilor autohtone și a tehnologiilor moderne în sectorul vitivinicol național.

Anatolie Zolotcov, conferențiar universitar pentru soluțiile tehnologice privind rezistența pereților structurali de beton armat a clădirilor la acțiuni seismice.

Nicolae Glib a fost apreciat pentru excelență în carieră sa muzicală, Petru Hadîrcă - pentru promovarea artei teatrale în Republica Moldova și peste hotare, iar

Virgiliu Mărgineanu și Leontina Vataman-Mărgineanu, pentru inițierea și organizarea cu succes a Festivalului Internațional de Film Documentar "Cronograf".

Andrei Țurcanu, scriitor pentru lucrările de critică literară și poezie ,,Arheul marginii și alte figuri" și ,,Zăpezi în august".

Traian Vasilcău, poet,  pentru trilogia psalmodică "Regăsit în cer", promovarea literaturii naționale peste hotare și organizarea evenimentelor culturale de susținere a tinerelor talente.

Simion Zamșa, pentru activitatea fructuoasă în domeniul artei plastice, inclusiv Opera omnia.

2017

Dragoș Vicol, doctorul habilitat în filologie, profesor universitar, pentru cercetările de fenomenologie a culturii.

Gheorghe Baciu, doctor habilitat în științe medicale, profesor universitar, pentru contribuția personală la dezvoltarea Serviciului național de medicină legală și activitatea publicistică cu caracter istorico-medical.

Dmitrii Parmacli, doctor habilitat în economie, profesor universitar și Alexandru Stratan, doctor habilitat în științe economice, profesor universitar au fost distinși cu Premiul Național pentru ciclul de cercetări în domeniul dezvoltării potențialului și sporirea eficienței economice a agriculturii.

Gheorghe Postică, doctor habilitat în istorie, profesor universitar, pentru realizarea cercetărilor științifice fundamentale privind civilizația medievală, elaborarea studiilor teoretico-aplicative de salvgardare și punere în valoare a patrimoniului cultural național.

Teodor Chiriac, scriitor, traducător, a fost apreciat pentru opera literară și activitatea de promovare a patrimoniului național scris peste hotare.

Leon Știrbu, compozitor și Iurie Sadovnic, interpret și autor, au câștigat premiul pentru Opera "Omnia".

Alexandru Cozub, actor și regizor de teatru, pentru originalitatea spectacolelor regizate, promovarea artei teatrale naționale peste hotare și management teatral inovativ.

Igor Cobileanschi, regizor de film, scenarist și editor pentru contribuție substanțială la creșterea calității și vizibilității produsului cinematografic autohton.

Larisa Popova, campioană olimpică pentru întreaga activitate sportivă și promovarea mișcării olimpice.

2020

Gaindric Constantin, profesor universitar, membru corespondent, pentru rezultate remarcabile în domeniul matematicii și informaticii și pentru promovarea imaginii Republicii Moldova prin întreaga activitate științifică de înaltă ținută;

Chiriac Anatolie, compozitor, pentru contribuția valoroasă la dezvoltarea artei muzicale naționale;

Mudrea Andrei, pictor, pentru merite deosebite în creație și promovarea culturii naționale;

Ion Hadârcă, poet și publicist, pentru Opera Omnia;

Bechet Boris, actor, pentru Opera Omnia;

Cucul Mihail, antrenor-profesor de lupte greco-romane, pentru contribuție substanțială la promovarea valorilor olimpice și a imaginii Republicii Moldova;

Babară Serghei, director de imagine, Ixari Lilia, pictor de costume, Turea Marin, sunetist, Cașcaval Valeriu, compozitor, Ixari Rodica, actriță, Suveică Cornelia, actriță, Butnaru Eugenia, actriță, Nazarchevici Margareta, actriță, pentru abordarea artistică de înaltă măiestrie, evocarea și redarea veridică a evenimentelor istorice marcante la crearea filmului documentar "Siberia din oase";

Colectivul Instituției Medico-Sanitare Publice "Centrul COVID-19 Chișinău", pentru responsabilitatea majoră în gestionarea răspunsului sociomedical la pandemia COVID-19, precum și pentru sprijinul și fortificarea acțiunilor întregului sistem medical autohton;

Colectivul Instituției Medico-Sanitare Publice Asociația Medicală Teritorială Buiucani, pentru prestarea serviciilor de înaltă calitate în condiții de siguranță, promovarea modului sănătos de viață și implicarea socială a personalului medical;

Colectivul Instituției Medico-Sanitare Publice Spitalul Clinic de Boli Infecțioase "Toma Ciorbă", pentru perseverență în activitate și pentru lupta cu infecția COVID-19;

Belîi Adrian, doctor habilitat în științe medicale, profesor universitar,

Ciocanu Mihail, doctor habilitat în științe medicale, pentru lucrarea "Abordări inovative în managementul pacienților critici COVID-19 spitalizați în Institutul de Medicină Urgentă";

Mereuță Ion, doctor habilitat în științe medicale, profesor universitar,

Carauș Vladimir, doctor în științe biologice, cercetător științific superior,

Strutinschi Tudor, doctor habilitat în științe biologice,

Cicalchin Serghei, director general al "CSK GRUP PLUS" S.R.L.,

Morar Aurel, director general al "Maurt" S.R.L., pentru ciclul de lucrări "Biotehnologii inovative în profilaxia și ameliorarea sănătății populației";

Holban Tiberiu, profesor universitar, doctor habilitat în științe medicale,

Pântea Victor, profesor consultant, doctor habilitat în științe medicale,

Plăcintă Gheorghe, conferențiar universitar, doctor habilitat în științe medicale,

Rusu Galina, conferențiar universitar, doctor în științe medicale,

Bîrca Ludmila, conferențiar cercetător, doctor în științe medicale,

Iarovoi Liviu, conferențiar universitar, doctor în științe medicale, pentru ciclul de lucrări științifice "Contribuții la diagnosticul, tratamentul și instituirea unui management clinic eficient în bolile infecțioase emergente".

Note

Ordine, decorații și medalii ale Republicii Moldova
Laureați ai Premiului Național

Premiul Național


es el décimo segundo álbum de estudio del grupo Idol, Morning Musume, es el primero con la novena generación y el último en presentar a Ai Takahashi, la entonces líder del grupo.

Información
En un inicio el nombre del disco fue anunciado cómo "12 Kakusan Kibou!", sin embargo, fue cambiado a "12, Smart" poco antes de su lanzamiento, que fue realizado el 12 de octubre de 2011. Este álbum existe en dos versiones, la versión Regular y la versión Limitada, esta última contiene "Jishin motte Yume wo Motte Tobitatsu Kara" canción en solitario interpretada por Ai Takahashi como regalo de despedida(esta es la primera vez que se le da esta oportunidad a un miembro del grupo). EL DVD de esta versión contiene el vídeo promocional de "Jishin motte Yume wo Motte Tobitatsu Kara" y su correspondiente Making Off, además, el DVD incluye la versión "Close-up ver" de cada una de los miembros de la canción: Kono Chikyuu no Heiwa wo Honki de Negatterun da yo!

Lista de Canciones

Edición Limitada DVD

Miembros Presentes

 5ª Generación (Ultimo Álbum presentadas): Ai Takahashi , Risa Niigaki
 6ª Generación: Sayumi Michishige, Reina Tanaka
 8ª Generación (Ultimo Álbum presentada): Aika Mitsui
 9ª Generación (Álbum debut): Mizuki Fukumura, Erina Ikuta, Riho Sayashi, Kanon Suzuki

Enlaces esxternos
 Sitio de Hello! Project
 UP-FRONT WORKS
 Tsunku.net

Álbumes de 2011
Álbumes de Morning Musume
Pop de Japón
Hello! Project

12, Smart


Religia cea mai răspândită în Croația este creștinismul, iar o mare majoritate a populației croate s-a declarat ca aparținând Bisericii Romano-Catolice. Croația nu are o religie oficială, iar libertatea religioasă este un drept definit de Constituția Croației, care definește, de asemenea, toate comunitățile religioase ca fiind egale în fața legii și separate de stat.

Demografie
Conform recensământului din 2011, 86,28% dintre croați sunt catolici, în timp ce creștinii ortodocși alcătuiesc 4,44% din populație, musulmanii 1,47 %, iar protestanții 0,34% din populație. 3,81% din croați sunt nereligioși și atei, 0,76% sunt agnostici și sceptici, iar 2,17% nu și-au declarat religia. În eurobarometrul Eurostat din 2005, 67% din populația Croației au răspuns că "ei cred că există Dumnezeu". Într-un sondaj Gallup din 2009, 70% au răspuns afirmativ la întrebarea "Este religia o parte importantă din viața ta de zi cu zi?". Cu toate acestea, doar 17,3% din populație participă în mod regulat la slujbele religioase.

Relația între religie și viața laică

Școlile publice permit predarea religiei în cooperare cu comunitățile religioase recunoscute de stat, dar frecventarea cursurilor nu este obligatorie. Orele de religie (în ) sunt organizate pe scară largă în școlile publice elementare și secundare, cel mai frecvent coordonate de Biserica Catolică.

Sărbătorile legale în Croația includ, de asemenea, sărbătorile religioase (în ) Boboteaza, Lunea Paștelui, Corpus Christi, Adormirea Maicii Domnului, Ziua Tuturor Sfinților, Crăciunul și Sf. Ștefan. Sărbătorile religioase se bazează pe anul liturgic catolic, dar altor credincioși  li se permite în mod legal să celebreze alte sărbători religioase majore.

Căsătoriile oficiate de comunitățile religioase care au acorduri cu statul sunt recunoscute în mod oficial, eliminând necesitatea de a se înregistra căsătorii la oficiul registrului civil.

Denominațiuni
Biserica Romano-Catolică din Croația primește sprijin financiar de la stat și alte beneficii stabilite în concordatul încheiat între Guvern și Vatican. Concordatul și alte acorduri guvernamentale cu comunitățile religioase necatolice permit finanțarea de stat a unor salarii și pensii pentru funcționarii religioși, prin fondurile de pensii și de sănătate gestionate de guvern.

Concordatul și acordurile reglementează, de asemenea, catehismul din școlile publice și activitatea capelanilor militari.

În conformitate cu concordatul semnat cu Biserica Romano-Catolică și într-un efort de a defini în continuare drepturile și privilegiile lor într-un cadru legal, guvernul are acorduri adiționale cu următoarele 14 comunități religioase:

 Biserica Ortodoxă Sârbă (SPC)
 Comunitatea Islamică din Croația
 Biserica Evanghelică
 Biserica Creștină Reformată din Croația
 Biserica Creștină Reformată Protestantă din Croația
 Biserica Penticostală
 Uniunea Bisericilor Penticostale ale lui Cristos
 Biserica Creștină Adventistă
 Uniunea Bisericilor Baptiste
 Biserica</span> lui Dumnezeu
 Biserica lui Cristos
 Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea
 Biserica Ortodoxă Bulgară
 Biserica Ortodoxă Macedoneană
 Biserica Vetero-Catolică Croată

Statut legal
Legea cu privire la statutul juridic al comunităților religioase, elaborată în 2002, definește pe larg situația juridică a comunităților religioase și se referă la diferite aspecte cum ar fi fondurile guvernamentale, avantajele fiscale, precum și educația religioasă în școli. Chestiuni cum ar fi pensiile pentru clerici; serviciu religios în armată, penitenciare și poliție; și recunoașterea căsătoriilor religioase sunt negociate separat de fiecare comunitate cu Guvernul.

Înregistrare grupurilor religioase nu este obligatorie; cu toate acestea, grupurile înregistrate primesc statutul de "persoană juridică" și se bucură de avantaje fiscale și de și alte beneficii. Legea prevede că, pentru a fi eligibil pentru înregistrare, un grup religios trebuie să aibă cel puțin 500 de credincioși și să fie înregistrat ca asociație de 5 ani. Toate grupurile religioase aflate în țară înainte de adoptarea legii în anul 2002 au fost înregistrate fără a trebui să îndeplinească aceste condiții; grupurile religioase noi apărute în țară după adoptarea legii trebuie să îndeplinească cerințele privind numărul minim de credincioși și funcționarea în acea perioadă minimă ca asociație. Grupurile religioase cu sediul în străinătate trebuie să prezinte permisiunea scrisă pentru înregistrare din țara lor de origine. Ministrul Administrației Publice ține un registru al organizațiilor religioase din Republica Croația, recunoscând în prezent 62 de comunități religioase (potrivit datelor din 2013).

Referințe

Legături externe
 Registry of Religious Communities, Ministry of Public Administration, Government of the Republic of Croatia (Croatian)

Vezi și
 Ortodoxia în Croația

Croația

Religia în Croația


L'Ange du Mossad (The Angel) est un film israélien réalisé par Ariel Vromen, sorti en 2018.

Synopsis
L'histoire vraie d'Ashraf Marwan, gendre du président Nasser, conseiller du président Anouar el-Sadate et espion pour le compte d'Israël.

Fiche technique
 Titre : L'Ange du Mossad
 Titre original : The Angel
 Réalisation : Ariel Vromen
 Scénario : David Arata d'après le roman The Angel: The Egyptian Spy Who Saved Israel d'Uri Bar-Joseph
 Musique : Pınar Toprak
 Photographie : Terry Stacey
 Montage : Danny Rafic
 Production : Simon Istolainen, Zafrir Kochanovsky et Antoine Stioui
 Société de production : Sumatra Films et TTV Productions
 Pays :  et
 Genre : Biopic, drame, thriller et espionnage
 Durée : 114 minutes
 Dates de sortie :
Netflix :

Distribution
 Toby Kebbell : Danny Ben Aroya
 Marwan Kenzari : Ashraf Marwan
 Hannah Ware : Diana Ellis
 Maisa Abd Elhadi : Mona Marwan
 Waleed Zuaiter : Gamal Abdel Nasser
 Ori Pfeffer : Zvi Zamir
 Sasson Gabai : Anouar el-Sadate
 Oliver Trevena : Mario
 Tsahi Halevi : Mouammar Kadhafi
 Mali Levi : Natalie Ben Aroya
 Miki Leon : Judah Hornstein
 Slimane Dazi : Sami Sharaf
 Guy Adler : Gideon Vromen
 Sapir Azulay : Souad

Controverse
En Égypte, Ashraf Marwan est considéré comme un agent double qui a servi la nation et le film, qui est une production israélienne, a pu être perçu comme une provocation.

Notes et références

Liens externes

Film israélien sorti en 2018
Film américain sorti en 2018
Film biographique israélien
Film biographique américain
Film dramatique israélien
Film dramatique américain
Thriller (film) israélien
Thriller (film) américain
Film d'espionnage israélien
Film d'espionnage américain
Film distribué par Netflix
Film sur le Mossad
Adaptation d'un roman israélien au cinéma

L'Ange du Mossad


Brucea,  rod grmova i manjeg drveća iz porodice gorkuničevki. Postoji devet vrsta iz Afrike, i dijelova Australije i juga Azije

Vrste
 Brucea antidysenterica J.F.Mill.
 Brucea javanica (L.) Merr.
 Brucea macrocarpa Stannard
 Brucea macrophylla Oliv.
 Brucea mollis Wall. ex Kurz
 Brucea tenuifolia Engl.

Sinonimi
 Gonus Lour.
 Laumoniera Noot.
 Lussa Rumph. ex Kuntze

Izvori

Gorkuničevke

Brucea


Video Games ( für 'Videospiele') ist ein Lied der US-amerikanischen Popsängerin Lana Del Rey. Das Stück ist die erste Singleauskopplung aus ihrem zweiten Studioalbum Born to Die.

Entstehung und Artwork
Komponiert wurde das Lied von Lana Del Rey und Justin Parker. Gemischt und produziert wurde die Single von Robopop. Gemastert wurde die Single unter der Leitung des Briten Stuart Bruce. Das Lied wurde unter den Musiklabels Interscope Records, Polydor und Stranger veröffentlicht. Auf den Covern der Maxi-Singles ist – neben der Aufschrift des Künstlers und des Liedtitels – der Oberkörper Del Reys zu sehen. Es existieren zwei verschiedene Cover, die sich kaum voneinander abheben. Der größte Unterschied ist die Haarfarbe Del Reys.

Veröffentlichung und Promotion
Die Erstveröffentlichung von Video Games erfolgte am 5. September 2011 als digitale Promoveröffentlichung. Als offizielle Single erschien das Lied erstmals am 7. Oktober 2011 zum Download. Die Erstveröffentlichung einer physischen Maxi-Single erfolgte am 4. November 2011 in Deutschland, Österreich und der Schweiz. Die Maxi-Single enthält neben Video Games das Lied Blue Jeans, als Doppel-A-Seite. Am 17. Oktober 2011 wurde eine limitierte Auflage von 1.500 Vinylplatten veröffentlicht, wobei die ersten 100 Exemplare von Del Rey signiert sind. Neben der regulären Maxi-Single existieren auch verschiedene Remix EPs von Video Games.

Remixversionen
 Video Games (Club Clique for the Bad Girls Remix)
 Video Games (Helium Robots Remix)
 Video Games (Jakwob and Etherwood Remix)
 Video Games (Jamie Woon Remix)
 Video Games (Larry "Mr Fingers" Heard Remix)
 Video Games (Omid 16B Remix)
 Video Games (Rainer Weichhold & Nick Olivetti Clubmix)
 Video Games (We Don't Belong in Pacha Remix)
 Video Games (White Lies C-Mix)

Im Dezember 2011 war Del Rey der MTV "Push-Act" des Monats. Das bedeutete, dass sie für einen gesamten Monat in sämtlichen Werbepausen von MTV präsentiert wurde. Dies galt weltweit für alle MTV-Stationen. Während der Präsentation waren Teile des Musikvideos zu Video Games zu sehen. Um das Lied in Deutschland zu promoten, folgten u. a. Liveauftritte während der Verleihung des ECHO Pop 2012 und bei Inas Nacht.

Inhalt
Der Liedtext zu Video Games ist in englischer Sprache verfasst. Die Musik und der Text wurden gemeinsam von Lana Del Rey und Justin Parker verfasst. Musikalisch bewegt sich der Song im Bereich der Popmusik. Die Taktangabe erfolgt mit 61 Beats pro Minute. Del Rey singt das Lied in den Tonlagen von E3 bis A4.

In einem Interview mit dem britischen Online-Magazin The Quietus sagte Lana del Rey, dass ihre Beziehung zu ihrem Ex-Freund sie zu dem Lied inspiriert hätte:

Musikvideo
Das Musikvideo zu Video Games wurde von Del Rey selbst gedreht und geschnitten und feierte am 19. August 2011, auf Del Reys YouTube-Kanal, seine Premiere. Im Video sind Ausschnitte von Skateboardern, Cartoons, Filmszenen aus alten Filmen und Paparazzoaufnahmen der berauscht zu Boden stürzenden Schauspielerin Paz de la Huerta zu sehen. Zwischendurch ist immer wieder Del Rey selbst mit eigenen Webcamaufnahmen zu sehen. Die Gesamtlänge des Videos beträgt 4:49 Minuten. Bis heute zählt das Video über 273 Millionen Aufrufe bei YouTube (Stand: August 2019).

Nach dem Erfolg von Video Games sagte Del Rey folgendes zu ihrem Videoclip:

Mitwirkende

Rezeption

Preise
Im Mai 2012 wurde Video Games mit einem Ivor Novello Award in der Kategorie "Best Contemporary Song" ausgezeichnet.

Beim Q Award 2019 wurde Video Games als "Song of the Decade" ( für 'Lied des Jahrzehnts') ausgezeichnet.

Charts und Chartplatzierungen
Video Games erreichte in Deutschland Position eins der Singlecharts und konnte sich insgesamt 14 Wochen in den Top-10 und 33 Wochen in den Charts halten. In Österreich erreichte die Single Position zwei und konnte sich acht Wochen in den Top-10 und 21 Wochen in den Charts halten. In der Schweiz erreichte die Single ebenfalls Position zwei und konnte sich zehn Wochen in den Top-10 und 30 Wochen in den Charts halten. Im Vereinigten Königreich erreichte die Single Position neun und konnte sich eine Woche in den Top-10 und 28 Wochen in den Charts halten. In den Vereinigten Staaten erreichte die Single in einer Chartwoche Position 91 der Charts. Video Games platzierte sich den deutschen Jahrescharts von 2011 auf Position 19 und in den Jahrescharts von 2012 auf Position 33. Des Weiteren platzierte sich Video Games in den Jahrescharts von 2012 in Österreich auf Platz 27, in der Schweiz auf Platz 23 und im Vereinigten Königreich auf Position acht.

Für Del Rey ist es sowohl als Interpretin sowie auch als Komponisten der erste Charterfolg. In Deutschland, Österreich und der Schweiz platzierte sich bis heute keine Single höher in den Charts.

Auszeichnungen für Musikverkäufe

Coverversionen

 2012: Michael Schulte, er sang das Lied in der fünften Liveshow der Castingshow The Voice of Germany. Das Lied schaffte es aufgrund der hohen Downloadzahlen in die Charts, eine offizielle Singleveröffentlichung erfolgte nicht.
 2012: Left Boy feat. Mirakle
 2014: The Baseballs
 2014: French Montana feat. Lana Del Rey, Wiz Khalifa & Snoop Dogg – All for You
 2016: Jochen Distelmeyer
 2020: Trixie Mattel
 2022: Ramin Djawadi, Instrumentalversion für die 4. Staffel der Fernsehserie Westworld
 2022: California Condor (Album: Chapter IV: Pale Horse)

Weblinks

Einzelnachweise

Lied 2011
Popsong
Lana-Del-Rey-Lied
Lied von Lana Del Rey
Nummer-eins-Hit
Platin-Lied (Österreich)
Mehrfach-Platin-Lied (Vereinigtes Königreich)
Mehrfach-Platin-Lied (Deutschland)
Mehrfach-Platin-Lied (Schweiz)
Mehrfach-Platin-Lied (Vereinigte Staaten)

Video Games (Lied)


RF resonant cavity thruster, එම් ඩ්‍රයිව් () යනු නිවුටන් ගේ තුන්වන නියමය පිළිපදින්නේ නැතැයි සලකන අභ්‍යවකාශ එන්ජින් විශේෂයකි.

මූලාශ්‍ර

උපකල්පිත තාක්ෂණය
ප්‍රචාලනය

RF resonant cavity thruster


Pınar'ın ana sponsorluğunu yaptığı Karşıyaka Spor Kulübü'nün basketbol takımıdır. Basketbol Süper Ligi ve Basketbol Şampiyonlar Ligi'nde mücadele etmektedir.

Tarihi
Pınar Karşıyaka, Karşıyaka Spor Kulübü'nün basketbol takımıdır. Yaşar Holding'e bağlı gıda şirketi olan Pınar, Karşıyaka basketbol şubesinin ana sponsorudur. Tenis, yelken, yüzme gibi amatör branşların ardından ilgi çekmeye başlayan basketbol şubesi 1950'lerden itibaren faaliyetlerine başlamıştır. İzmir Basketbol Ligi'nde seri şampiyonluklar kazanan Altınordu'nun hegemonyasını 1955-56 ve 1958-59 sezonlarında kırarak iki İzmir şampiyonluğu kazandı. Türkiye çapında deplasmanlı bir basketbol liginin oluşturulmasıyla 1966'da ilk sezonunda bu lige katılmış ve 1968 yılına kadar Türkiye Basketbol Ligi'nde oynamış; 1967-68 sezonunda küme düşmüştür. Takım, bu lige 1974-75 sezonda geri dönmüş ve aynı sezon üçüncü olma başarısını göstermiştir. Karşıyaka, bu seneden sonra bir daha küme düşmeyerek günümüze kadar Türkiye Basketbol Ligi'nde mücadelesini sürdürmüştür.

2005-06 sezonuna kadar maçlarını İzmir Atatürk Spor Salonu'nda oynayan Pınar Karşıyaka, 23. Üniversite Yaz Oyunları (Universiade 2005) için yapılan 5.000 kapasiteli Karşıyaka Arena'da iç saha maçlarını oynamaya başlamıştır.

Bütçe olarak genelde İstanbul takımlarının oldukça altında olan Karşıyaka, uygun fiyatlı yabancı seçimleri ve taraftar desteğiyle ilgi çekmiş ve ligi genelde ortanın üzerinde bitirmiştir. Kulüp, bütçelerin nispeten düşük olduğu 80'li yıllarda ise bir lig 2.liği, iki kez lig 3.lüğü elde etmiştir.

1986-87 sezonunda kurduğu kadrodaki Birtan Saka, Nihat Mala, Cihangir Başaran, Suat Olca gibi genç Türk oyuncular ve iki Amerikalı Wiley ve Davis gibi oyuncularla Karşıyaka tarihinin en büyük başarısını elde ederek playoff finalinde Galatasaray'ı yenerek Türkiye Ligi şampiyonluğunu ve Beşiktaş'ı yenerek Cumhurbaşkanlığı Kupası'nı elde etmiştir.

9 Şubat 2014 tarihinde Ankara Spor Salonu'nda oynanan Türkiye Kupası finalinde Anadolu Efes'i 66-65 mağlup eden Pınar Karşıyaka, bu kupayı tarihinde ilk kez Ufuk Sarıca yönetiminde müzesine götürmüştür.

8 Ekim 2014 tarihinde Ufuk Sarıca yönetimindeki Pınar Karşıyaka Basketbol Erkekler Cumhurbaşanlığı Kupası finalinde Fenerbahçe'yi 77-75 yenerek kupayı müzesine götürmüştür.

2014 - 2015 sezonunda normal sezonu 2003 - 2004 sezonundan sonra ilk kez ilk 4 içinde bitiren Pınar Karşıyaka, çeyrek finalde Banvit'i, yarı finalde Fenerbahçe Ülker'i, finalde ise Anadolu Efes'i geçerek tarihinde ikinci kez kupayı müzesine götürmüştür.

Avrupa tarihi
Avrupa kupalarında, ilk olarak 1975-1976 sezonunda Koraç Kupası'nda Bulgaristan'dan Tcherno More Varna takımıyla eşleşen Pınar Karşıyaka, bir üst tura yükselememiştir.

En son 2002-03 sezonunda Erkekler Avrupa Şampiyonlar Kupası Güney Konferansı (A) Grubu'nda mücadele eden Pınar Karşıyaka, Yugoslayva'dan NIS Vojvodina Novi Sad, İsrail'den Hapoel Migdal Kudüs, Yunanistan'dan GS Peristeri Atina, Bulgaristan'dan Yambolgas Yanbolu ile Makedonya'dan BC Fersped Rabotniçki Üsküp ile aynı grupta yer almıştı. Yeşil kırmızılı ekip, grup maçlarını 4 galibiyet ve 6 yenilgiyle averajla 5. sırada tamamlamış ve elenmişti. Avrupa kupalarındaki son maçını 18 Aralık 2002'de deplasmanda Hapoel Migdal Kudüs'le oynayan Pınar Karşıyaka, rakibine 87-72 mağlup olmuştu.

Pınar Karşıyaka, bu yıla kadar Avrupa kupalarında oynadığı 50 maçta 18 galibiyet 32 mağlubiyet aldı. Bu müsabakalarda 3865 sayı atan yeşil kırmızılı ekip, potasında 4117 sayı gördü.

2010-11 sezonunda FIBA Eurochallenge Kupası'nda Türkiye'yi temsil eden Pınar Karşıyaka, çeyrek finalde kupanın favorilerinden Spartak St Petersburg takımına elenerek kupaya veda etmiştir.

Pınar Karşıyaka, 2012-13 sezonunda Avrupa'da EuroChallenge Kupası'nda mücadele etmiştir. FIBA'nın Avrupa basketbolundaki 3 numaralı kupası olan EuroChallenge'daki başarılı sonuçları neticesinde dörtlü final oynamaya hak kazanmıştır. İzmir'de Pınar Karşıyaka ev sahipliğinde düzenlenen dörtlü finalin yarı final ayağında Alman Basketball-Bundesliga ekibi EWE Baskets Oldenburg'la karşılaşmış ve rakibini 66-62 yenerek finale yükselmiştir. Finalde Rus temsilcisi Krasnye Krylia ile karşılaşmış ve rakibine 76-77 yenilerek EuroChallenge Kupası'nı 2. olarak noktalamıştır.

2013 - 2014 sezonunda ilk kez ULEB EuroCup'ta mücadele etme hakkı kazanan Pınar Karşıyaka kupaya son 32 gruplarında 2 galibiyet 4 mağlubiyetle veda etmiştir.

2014 - 2015 sezonunda tekrar ULEB EuroCup'ta mücadele eden Pınar Karşıyaka bir sezon önceki performansının aksine son 32 gruplarında 6 galibiyetle grubunu lider tamamlayan Pınar Karşıyaka son 16 turunda Lietuvos Rytas'ı geçerek tarihinde ilk kez ULEB EuroCup'ta çeyrek final yapmasına rağmen Herbalife Gran Canaria'ya elenerek Avrupa macerasını tamamlamıştır.

2014 - 2015 sezonunu şampiyon olarak tamamladıktan sonra 2015 - 2016 sezonu için B Lisansı alarak EuroLeague'te oynamaya hak kazanmıştır.

2015 - 2016 sezonu Basketbol Şampiyonlar Ligi çeyrek finalinde Umana Reyer Venezia'yı ilk maçta 74-71 yenmesine rağmen ikinci karşılaşmada 74-66'lık skorla yenilerek elenmiştir. Basketbol Süper Ligi'ni 47 puanla 6. sırada tamamlayarak playoff'a kalmıştır.

2017 - 2018 sezonu Basketbol Şampiyonlar Ligi çeyrek finalinde Ucam Murcia'ya 2 maçta da yenilerek elenmiştir. Aynı yıl Türkiye Basketbol Ligi'ni 42 puanla 10.sırada tamamlamıştır.

2020 - 2021 sezonuna 11'de 11 galibiyet serisi yakalayarak kulüp tarihi rekorunu Ufuk Sarıca yönetiminde kırmıştır. Aynı sezon içerisinde ING Basketbol Süper Ligi 23.Hafta Büyükçekmece Basketbol karşılaşmasında 117 sayı atarak lig içerisindeki bir takımın kaydettiği en yüksek skora ulaşmıştır.

Altyapı
Pınar Karşıyaka'nın altyapısı Selçuk Yaşar Spor Tesisleri'nde U9-U10-U11-U12-U13-U14-U15-U16 ve BGL(Basketbol Gençler Ligi) takımı olarak faaliyetlerine devam etmektedir.

Pınar Karşıyaka Basketbol Altyapı başkanı Emrah Akman'dır.

Kadro

Kadro dizilişi

Başarılar

Türkiye
 Türkiye Basketbol Ligi
 Şampiyon (2): 1986-87, 2014-15
 İkinci (2): 1983-84, 2022-23
 Üçüncü (3): 1974-75, 1975-76, 1978-79
 Yarı final (5): 2003-04, 2012-13, 2013-14, 2014-15, 2020-21
 Türkiye Kupası
 Şampiyon (1): 2014
 İkinci (1): 2005
 Yarı final (2): 2007, 2015
 Cumhurbaşkanlığı Kupası
 Şampiyon (2): 1987, 2014
 İzmir Basketbol Ligi:
 Şampiyon (2): 1955-56, 1958-59

Avrupa

 Basketbol Şampiyonlar Ligi
 İkinci (1): 2020-21
 FIBA EuroChallenge Kupası
 İkinci (1): 2012-13
 Çeyrek final (1): 2010-11

Sezonlara göre

Kaynakça

Dış bağlantılar
Resmi Websitesi
 TBLStat.net Takım Profili

Türkiye'deki basketbol takımları
Karşıyaka SK
1966'da Türkiye'de kurulan oluşumlar
1966'da kurulan spor kulüpleri

Pınar Karşıyaka