Fanii genului muzical heavy metal și-au creat propria subcultură care cuprinde mai mult decât aprecierea stilului muzical. Fanii își afirmă apartenența la subcultură sau scenă prin prezența la concertele de metal – o activitate considerată fundamentală subculturii -, achiziționarea de merchandise, în special de albume, în unele cazuri membrii își lasă plete, poartă geci de piele sau tricouri cu numele și logoul formației preferate și, cel mai recent, contribuie la site-urile de heavy metal. De asemenea, unii dintre aceștia scriu și realizează fotografii pentru revistele genului.

Unii critici și muzicieni au sugerat că acestei subculturi îi este inerentă intoleranța față de alte genurile muzicale. Scena metal, asemenea scenei rock în general, este asociată cu consumul de alcool, țigări și droguri, precum și obișnuința de a avea numeroase tatuaje și a conduce motociclete. Deși există melodii care glorifică consumul de alcool, fumatul, consumul de droguri, jocurile de noroc și petrecerile, există și melodii care atrag atenția asupra pericolelor la care se expun consumatorii și la consecințele acestor acțiuni. Comunitatea metal era alcătuită în anii 1970 din bărbați albi din , însă odată cu anii 1980, fetele au dezvoltat un interes pentru acest stil. În ciuda acestui fapt, unii susțin că femeilor nu li se atribuie vreun statut în această subcultură, deoarece heavy metalul celebrează și consolidează puterea masculină, în timp ce o restrânge pe cea feminină. De asemenea, popularitatea și interesul pentru acest gen muzical a continuat să crească printre afro-americani și latino-americani. Asemenea rockerilor, mulți fani ai genului heavy metal au devenit membri ai unor cluburi de motocicliști atât în Statele Unite, cât și în Europa.

Terminologie
Fanii heavy metal sunt caracterizați de o varietate de nume inclusiv metalhead, headbanger, metaller, fesher, mosher, thrasher – doar în cazul fanilor thrash metal. Acestea diferă în funcție de regiune și perioadă, însă "metalhead" și "headbanger" sunt termenii universal acceptați prin care se denotă apartenența la subcultura heavy metal.

Subcultura

Fanii heavy metal au creat o "subcultură a alienării" cu propriile standarde în ceea ce privește obținerea autenticității în interiorul grupului. Lucrarea lui Deena Weinstein, Heavy Metal: The Music and Its Culture susține ipoteza că heavy metalul "a persistat mai mult decât celelalte genuri de muzică rock" datorită dezvoltării unei intense "subculturi care se identifică cu muzica". Adeptii genului formează o "comunitate tânără exclusivistă" care era "distinctă și marginalizată de mase" în societate. Scena heavy metal a construit o comunitate puternic masculinizată cu valori, norme și comportamente comune. Un "cod al autenticității" este esențial acestei subculturi; codul le impune formațiilor "dezinteresul față de spiritul comercial" și hiturile radio pe motiv că acestea "devin comerciale". Codul metal include și "opoziția față de status quo și susținerea separării de restul societății". Fanii doresc ca "vocația [pentru artiști] pentru metal să implice un devotament total pentru muzică și loialitate profundă față de subcultura care s-a dezvoltat în jurul ei[...]"; un artist metal trebuie să reprezinte un "exponent ideal al subculturii".

Publicul  este în mare parte format din "bărbați tineri albi proveniți din clasa de mjiloc/jos", acest grup fiind "tolerant cu cei proveniți  din alte zone și respectă protocolul legat de îmbrăcăminte, aspecte și comportament". În cadrul documentarului Metal: A headbanger's Journey, jurnalistul Malcom Dome afirma că "ceea ce transformă metalul într-o cultură este în primul rând muzica, fără discuție, în al doilea rând[...] modul în care te îmbraci, oamenii se îmbracă într-un anumit mod și pot fi identificați imediat ca fani ai metalului". Activitățile din subcultura metal includ prezența la concerte, achiziția albumelor/merchandise și, cel mai recent, contribuții la website-uri cu informații despre metal. Prezența la concerte afirmă solidaritatea subculturii deoarece reprezintă cea mai importantă activitate pri intermediul căreia fanii își celebrează muzica. Revistele de heavy metal dezvoltă o rețea prin care membrii subculturii intră în contact unul cu celălalt, găsesc informații și evaluări ale formațiilor și albumelor, și "își exprimă coeziunea". Pletele, gecile de piele și "patch-urile" cu formații ajută la formarea unui tipar al identificării în sfera subculturii. Totuși, Weinstein menționează că nu toți fanii genului sunt "vizibili membri" ai subculturii. Unii dintre aceștia ar putea să aibă păr scurt și să se îmbrace normal. Antropologul Sam Dunn declara că "metalul este unificat nu doar de modul în care se îmbracă", ci este "[...]ținut în viață de un grup dedicat de fani. Ei sunt cei care publică reviste, programează spectacole la radioul din campusurile universitare, conduc case de discuri independente și găzduiesc website-uri și chatroom-uri pe internet". Mai mult, adaugă acesta, "este clar din experiența mea că heavy metalul are un punct comun cu celelalte culturi: un sens al apartenenței la un stil de viață".

Autenticitatea
În subculturile muzicale ale heavy metalului și muzicii punk, autenticitatea reprezintă o valoare fundamentală. Termenul poseur (sau poser) este utilizat cu scopul de a descrie "o persoană care are obișnuința de a pretinde că este ceva ce nu este", precum adoptarea aspectelor și imbrăcămintei specifice scenei metal fără să înțeleagă cu adevărat cultura și muzica acesteia. Într-un profil realizat în 1993 "subculturii alienării" a fanilor heavy metal, autorul menționează că scena îi clasifică pe unii membri drept "poseri", adică artiști heavy metal sau fani care pretind ca fac parte din subcultură, însă sunt caracterizați drept nesinceri și neautentici. Lucrarea Metalheads: Heavy Metal Music and Adolescent Alienation, lansată în 1996 de către profesorul de psihologie Jeffrey Arnett, argumentează că subcultura heavy metal clasifică membrii în două categorii  "acceptând un metalhead autentic și respingând un prefăcut, un poseur". Fanii heavy metal au început să utilizeze termenul "sell out" în anii 1980 cu referire la formațiile care și-au transformat sunetul într-un rock comercial, de tipul glam metalului. Formațiile care au fost descrise prin acest termen sunt cele care "au adoptat aspectele vizibile ale ortodoxiei (sunet, imagistică) fără să contribuie la credințele și valorile fundamentale".

Articolul lui Ron Quintana, "Metallica's Early History", susține că în perioada în care Metallica încerca să-și găsească un loc în scena metal a anilor 1980 din L.A., "scena hard-rock americană era dominată de formații bine-aranjate și lucioase precum Styx, Journey și REO Speedwagon". Statutul genului în acea perioadă le-a creat dificultăți celor din Metallica deoarece era greu să "cânți heavy metal și să câștigi fani într-un tărâm unde poserii dominau, iar toată muzica heavy era ignorată". În interviul realizat în 1999 de către David Rocher cu Damian Montgomery, liderul formației Ritual Carnage, acesta l-a caracterizat pe Montgomery drept un "gentleman autentic, fără fițe, un metalhead entuziast cu adevărat îndrăgostit de stilul de viață pe care îl susține și, fără îndoială, practică". În anul 2002, "gurul metal Josh Wood" susținea că în America de Nord "credibilitatea genului heavy metal" este distrusă de interesul genului față de "coloanele sonore ale filmelor de groază, evenimentele wrestling și, cel mai rău, așa-numitele grupuri mall core precum Limp Bizkit". Wood declara că "drumul metalistului adevărat către metaldom este primejdios și plin de poseri".

Axl Rose, solistul formației Guns N Roses, declara într-un articol numit "Ex-White-Boy Poser" că a avut "timp să cugete cu privire la comportamentul specific genului heavy-metal" din ultimele decenii. Acesta menționează următoarele: "Am crezut că suntem atât de tari... [până când] N.W.A au început să cânte despre această lume în care ieși din casă și ești împușcat". Atunci, afirmă Rose, "am conștientizat cât de poseri idioți eram". Formațiile de metal creștin sunt uneori criticate în cercurile metal într-un mod asemănător. Unii adepți ai metalului extrem au susținut că apartenența la biserica creștină denotă aparteneța la o autoritate stabilită, fapt care intră în contradicție cu scopul heavy metalului și duce la caracterizarea acestor formații drept "poseri". Unele voci din heavy metal au argumentat împotriva toleranței față de credințele avraamice. Un număr restrâns de formații norvegiene de black metal au au amenințat artiștii creștini și credincioșii, după cum este demonstrat de incendierea unor biserici la începutul anilor '90 în Scandinavia.

Aspecte sociale

La concerte, în locul dansului, fanii metalului preferă moshing-ul, pogo-ul și headbanging-ul, respectiv air guitaring, o mișcare prin care fanul se preface că interpretează un solo la chitară. În timpul concertelor aceștia deseori fac "semnul coarnelor", cunoscut sub denumirea de "coarnele diavolului" sau alte descrieri similare. Acesta din urmă reprezintă simbolul universal al muzicii heavy metal. Gestul a fost popularizat de solistul formației Dio și Black Sabbath, Ronnie James Dio, care a încetat din viață în 2010.

Scena heavy metal este asociată cu consumul de alcool și droguri. În timp ce unele formații celebrează consumerismul prin melodiile lor – de exemplu, "Sweet Leaf" de Black Sabbath care face referire la marijuana sau "Die With a Beer in Your Hand", "Kings of beer", "Space Beer" și multe altele din discografia formației Tankard -, altele atenționează cu privire la pericolele reprezentate de consumul acestora și de dependență, precum melodia celor de la Metallica, "Master of Puppets" – o melodie despre cum dependenții de droguri ajung să fie controlați de drogurile pe care le consumă - sau "Beyond the Realms of Death" de Judas Priest.

Intoleranța față de alte genuri muzicale
În cadrul unei ediții din 1985 a emisiunii australiene Countdown, criticul muzical Molly Meldrum a discutat despre intoleranța față de alte genuri muzicale intrinsecă acestei subculturi, observând "oameni care iubesc heavy metalul și nimic altceva". Liderul formației Queen, Freddie Mercury, prezent în cadrul aceste ediții, a confirmat afirmațiile lui Meldrum. Privitor la resistența față de alte genurile caracteristică anumitori fani ai genului heavy metal, Mercury a concluzionat prin a spune că "este problema lor". Intervievat în 2011, Derrick Green – liderul formației Sepultura – afirma următoarele: "Am aflat că foarte mulți oameni sunt înguști la minte – doresc să asculte doar metal și nimic altceva, dar eu nu sunt astfel. Îmi place să creez metal și să adopt un stil heavy, însă nu-mi place să mă închid într-o astfel de cușcă". În  același an, toboșarul formației Anthrax, Charlie Benante, a admis că fanii vechi ai subculturii heavy metal "nu sunt cei mai deschiși oameni când vine vorba de muzică".

Comunitatea Ultimate Guitar a declarat în 2013 că fanii genului thrash metal au început să îi urască pe membrii Megadeth pe motiv că aceștia au adoptat un stil influențat de muzica rock pe albumul Super Collider. Solistul Dave Mustaine declara că ostilitatea acestora era creată de refuzul de a accepta alte genuri muzicale și nu "are nimic de-a face cu Megadeth sau de importanța formației și a muzicii sale"; acesta a mai menționat că etichetarea fanilor a contribuit la incapacitatea acestora de a aprecia și alte tipuri de muzică. Concomitent, Mikael Akerfeldt a pretins că majoritatea celor din subcultură nu apreciază evoluția muzicală a artiștilor din genul metal. "Nu pare să fie important[...] Cred că aproape toți fanii metalului așteaptă să le fie servite Happy Meal-urile. Nu vor să știe cu adevărat ce primesc. Pentru moment am crezut că metalul este mai deschis, însă m-am înselat". Jurnaliștii au redactat numeroase materiale despre atitudinea disprețuitoare a multor fani heavy metal. MetalReviews.com a public un articol în anul 2004 intitulat "The True, Real Metalhead: A Selective Intellect Or A Narrow-Minded Bastard?" în cadrul căruia autorul a mărturisit că este "cu adevărat deranjat de către ignoranța fraților și surorilor din heavy metal". Criticul Ryan Howe, într-un articol pentru revist Sound and Motion, a adresat o scrisoare deshisă fanilor britanici ai metalului, mulți dintre aceștia exprimându-și dezgustul față de formația Avenged Sevenold – a căreia muzică este considerată prea ușoară pentru a fi clasificată drept metal – care trebuia să interpreteze în cadrul festivalului heavy metal Download în 2014. Howe i-a deschis pe detractori drept "ignoranți" și i-a provocat să asiste la concertul Avenged Sevenfold și "să fie pregătiți de o schimbare de opinie".

În ciuda acestei perspectiv extrem de răspândite, unii fani și muzicieni pot profesa un devotament profund față de genurile care nu au legături cu muzica metal. De exemplu, Fenriz din Darkthrone este și un cunoscut dj de muzică techno, iar chitaristul formației Metallica, Kirk Hammett, poartă tricoul grupului muzical de post-punk The Sisters of Mercy în videoclipul "Wherever I May Roam". Ted Kirkpatrick, liderul Tourniquet, este un "mare admirator al clasicilor".

Termenul de metalist elitist este uneori utilizat de către fanii și artiștii heavy metal cu scopul de a realiza o distincție între membrii subculturii care manifestă perspective izolate, exclusiv sau conservatoare, respectiv membrii care sunt mai deschiși. Atitudinile elitiste sunt în general asociate cu fanii și muzicienii subgenului black metal. Caracteristicile descrise ca trasând granița dintre metaliștii elitiști și ceilalți fani ai muzicii metal includ "constant one-upping", "pedanterie continuă" și refuzul de "a adopta o atitudine neortodoxă". În timp ce termenul "metal elitism" este de obicei utilizat cu sens peiorativ, elitismul este ocazional susținut de către membrii subculturii ca mijloc prin care genul heavy metal este izolat de posibilitatea de a deveni comercial.

Ținuta

Un alt aspect al heavy metalului este moda sa. Asemenea muzicii, această modă a suferit schimbări pe parcursul decenilor fără să existe însă o alterare a elementelor fundamentale. Standardul modei heavy metal în perioada anilor 1970-1980 îngloba blugi albaștri strâmți sau pantaloni de bumbac, bocanci de motociclist sau hi-top sneakers și tricouri negre purtate cu o geacă fără mâneci din denim sau piele acoperite cu "patch-uri"  și insigne ale diferitelor formații de heavy metal. Această jachetă cu emblemele și logourile sale atenționa asupra intereselor celui care o purta, aspect care poate fi regăsit și în alte subculturi muzicale ale vremii precum punk. Fanii deseori poartă tricouri cu emblemele formațiilor. La mijlocul anilor 2000 publicul tânăr a început să dezvolte un interes pentru heavy metalul specific anilor 1980, fapt ce a condus la nașterea unor noi formații care au adoptat idealurile acelei mode. Noul auditoriu este format din tineri hipsteri care au "fetișizat heavy metalul de la distanță".

Variații internaționale
Fanii heavy metal pot fi întâlniți oriunde în lume inclusiv în unele dintre cele mai religioase tări din lumea arabă există o mică subcultură a metalului, deși autoritățile judiciare și religioase nu îl tolerează întotdeauna. În 2003 mai mult de o duzină de membri și fani ai formațiilor marocane au fost condamnați pentru "subminarea credinței musulmane". Fanii metal din majoritatea țărilor arabe continuă să dezvolte culturi metal – de exemplu, Taqwacore, un subgen al muzicii punk a cărei tematică este formată din învățăturile islamului, cultura sa și interpretările. În cadrul documentarului Global Metal, antropologul Sam Dunn e explorat modul în care metalul a devenit un fenomen global și a descoperit contribuția enormă a internetului la dezvoltarea scenei metal în tări izolate precum Iran, Egipt, Arabia Saudită sau alte țări din Orientul Mijlociu.

Exemple în ficțiune
Subcultura heavy metal apare în lucrări de ficțiune, în mare parte în desenele animate pentru adulți, și în filmele de acțiune ale anilor 1980-1990.
 Beavis and Butthead sunt probabil cel mai important exemplu de subcultură heavy metal în ficțiune, Beavis purtând un tricou cu Metallica și Butthead un tricou cu AC/DC. Le place să facă headbanging și exemplifică atitudini stereotipe.
 Filmul și programul Saturday Night Live, Wayne's World reprezintă un alt exemplu de subcultură heavy metal în ficțiune.
 În episodul "In a Jam" din serialul Happy Tree Friends, personajele Cuddles, Lumpy, Russell, Handy și Sniffles fac parte dintr-o formație de rock and roll/heavy metal. În cadrul episodului aceștia exemplifică o serie de atitudini steretipe precum grosolănie față de cei care dau audiții pentru a intra în formație, neglijență și utilizarea unor gesturi specifice subculturii.
 Într-un episod din Family Guy numit "Saving Private Brian", Chris Griffin este inspirat de către Marilyn Manson să devină membru al subculturii heavy metal.
 Într-un episod din SpongeBob SquarePants intitulat "Krabby Road", Plankton întemeiază o formație de rock and roll/heavy metal numită "Plankton and the Patty Stealers" și ii cooptează pe Spongebob, Patrick și Squidward.
 Serialul Disney Sunt în formație prezintă povestea unui adolescent pe nume Trip, chitarist al formației heavy metal "Iron Weasel"; serialul se concentrează de asemenea pe subcultura heavy metal în liceu.
 Desenul animat My Dad the Rock Star, creat de Gene Simmons, prezintă un tată, Rock Zilla, cu o familie care face parte din această subcultură. Fiul său, William – zis și Willy – este protagonistul, însă are probleme cu sentimentul de apartenență deoarece își dorește să aibă un stil de viață mai normal.
 O serie de nuvele comice intitulate "The Death Metal Epic" redactate de Dean Swinford. Cartea prezintă povestea unui chitarist de death metal din Florida la începutul anilor 1990.
 Serialul animat Metalocalypse prezintă povestea de scucces a unei formații fictive de death metal.
 Într-un episod din The Amazing World of Gumball intitulat "The Lie", personajul Rocky Robinson îmbrăcat de obicei cu un tricou cu inițialele AB/CD sau cu inițialele BISOW - primul se referă la AC/DC, iar cel de-al doilea la KISS - exemplifică diferența dintre tehnicile vocale utilizate pentru grindcore, black metal și viking metal.
 În episodul "In Space No One Can Hear You Rock" din seria animată Duck Dogers, liderul formației Megadeth, Dave Mustaine, este readus la viață pentru a-i opri pe marțieni. În cadrul acestui episod Dogers îi reamintește lui Mustaine ce înseamnă să fii rockstar și cum să interpretez la un instrument. De asemenea, Duck Dogers, Cadetul și Dr. I.Q: Hi poartă imbrăcăminte specifică subculturii heavy metal.
 În filmul The Golden Child, Eddie Murphy îl interpretează pe Chandler Jarrell, un detectiv particular specializat în cazurile de copii dispăruți. Într-una dintre scene acesta se luptă cu niște motocicliști cu plete și geci de piele, iar pe fundal se aude melodia "Body Talk" a formației Ratt.

Note

Bibliografie
 Muggleton, David, and Rupert Weinzierl. The Post-Subcultures Reader. Oxford: Berg, 2003. Print.

 Weinstein, Deena. Heavy Metal: The Music and Its Culture. New York: Da Capo Press, 2000. Print.
 Gardenour, Walter B. S, Gabby Riches, Dave Snell, and Bryan A. Bardine. Heavy Metal Studies and Popular Culture. , 2016. Print.
 Arnett, Jeffrey J. Metalheads: Heavy Metal Music and Adolescent Alienation. Boulder, Colo: WestviewPress, 1996. Print.
 Kahn-Harris, Keith. Extreme Metal: Music and Culture on the Edge. Oxford: Berg, 2007. Print.
 Helden, Imke . Norwegian Native Art: Cultural Identity in Norwegian Metal Music. , 2017. Print.
Subculturi

Subcultura heavy metal


Kepler-22b jest egzoplanet koji orbitira zvijezdu sličnu Suncu Kepler-22 na udaljenosti od 587 svjetlosnih godina u zviježđu Labud. Prvi tranzit ovog planeta koji je primijećen dogodio se 12. svibnja 2009., a otkriven je 5. prosinca 2011., a otkrio ju je Svemirski teleskop Kepler. Prvi je planet koji je ovaj teleskop otkrio, a da orbitira u nastanjivoj zoni.

Obilježja
Kepler-22b orbitira svoju zvijezdu, Kepler-22, sličnu Suncu i tipa G5V (Sunce je tipa G2V), s orbitalnim periodom od 290 dana. Ta orbita smješta Keplera-22b u nastanjivu zonu oko svoje zvijezde, i to na njen unutarnji rub.

Promjer ovog planeta jest 2.4 promjera Zemlje, a masa bi mu mogla biti do čak 53 mase Zemlje. Prema ovome je teorija da bi Kepler-22b imao strukturu sličnu Zemlji odbačena. Neki tvrde da je ovo plinoviti planet, što bi ga učinilo sličnim planetu Kepler-11f, najmanjim poznatim plinovitim planetom.

Ipak najvjerojatnija struktura jest ona da Kepler-22b ima globalni ocean vode. To bi ga učinilo sličnim planetu Gliese 1214 b, a Kepler-22b jest bolji jer orbitira u nastanjivoj zoni. Njegova sličnost sa Zemljom procijenjena je na 77%. Planet bi mogao imati temperaturu od 20°C, a smatra se da nema većega efekta staklenika. Zbog iznimno velike zainteresiranosti astrobiologa za oceanske planete, SETI je ovaj planet uvrstio među najbolje kandidate za traženje života.

Unatoč svemu, točna struktura još nije poznata, kao ni ima li atmosferu. Jedino što se o njemu zna jesu osnovni podaci, kao orbitalni period, masa, promjer itd.

Vanjske poveznice

 "NASA's Kepler Confirms Its First Planet In Habitable Zone"  (NASA)
 "Kepler discoveries: Kepler-22b: 'a yearly orbit of 289 days'" (NASA)
 "View of Kepler 22-b Sky Location" (Worldwide Telescope)

 Kepler mission newsfeed

Egzoplaneti

Kepler-22b


Doom kan henvise til:

 En serie af computerspil, se Doom (spilserie):
 Et computerspil fra 1993, se Doom (computerspil fra 1993)
 Et computerspil fra 2016, se Doom (computerspil fra 2016)

 Innen film:
 En film fra 2005 baseret på ovenstående spilserie, se Doom (film)

 Innen musik:
 En musikgenre, se Doom metal

Doom


Las Torres de Fals son el conjunto monumental constituido por los restos del antiguo castillo de Fals, situado en el pueblo de Fals en el municipio de Fonollosa (Bages). Está formado por dos torres de defensa cilíndricas, la antigua iglesia parroquial de Sant Vicente y la rectoría. El conjunto está separado del pueblo por un barranco, en la vertiente derecha del arroyo de Fonollosa.

El antiguo castillo
El castillo de Fals era la llave que abría y cerraba el paso del camino real de Barcelona a Cardona, es por eso que los señores del castillo de Cardona tuvieron siempre el dominio. Las primeras menciones de su existencia son del año 996.

Las torres
Las dos torres están separadas, defendiendo los dos extremos del conjunto.

La torre adosada a la antigua rectoría y la iglesia es la más antigua, del . Es de planta circular y un poco deformada en la base. Solo a partir de los 3 m de altura la construcción empieza a tomar su forma circular. El diámetro exterior de la torre es de 9 m y tiene una altura de unos 19,50 m.

A mediodía de esta, se sitúa la torre nueva, de estructura muy simple de unos 18 m de altura y 9 de diámetro. En los bloques de piedra que la componen aún pueden observarse algunas marcas de canteros. Esta, es una obra de finales del  y principios del . Está rodeada por un muro, seguramente de época más moderna, ya que está equipado con unas aspilleras, diseñadas para el uso de armas de fuego.

La iglesia de Sant Vicente
Situada a continuación del antiguo castillo, la iglesia es de planta de cruz latina, orientada de este a oeste. Tiene una nave rectangular rematada con un cuerpo de planta cuadrangular, donde se encuentra el presbiterio y detrás de este, la sacristía.

Debido al mal estado constructivo del edificio, y sobre todo debido al peligro de derrumbe de las bóvedas y el tejado, se dejaron de hacer celebraciones. El lugar es el marco que acoge desde hace más de 30 años, la representación del belén viviente del Bages.

Desde el año 2000, el Servicio de Patrimonio Arquitectónico Local de la Diputación de Barcelona ha iniciado unas obras de restauración de la iglesia.

Véase también
 Bienes de interés cultural de la provincia de Barcelona

Referencias

Enlaces externos

Fals
Castillos de Cataluña del siglo XI
Castillos de Cataluña en ruinas

Torres de Fals


Juli, şarkıcı Eva Briegel, gitaristler Jonas Pfetzing ve Simon Triebel, bas gitarist Andreas "Dedi" Herde ve davulcu Marcel Römer oluşan bir rock/pop muzik grubudur. Giessen, Hessen, Almanya'da "Sunnyglade" ismiyle kuruldu. Perfekte Welle adlı ilk single Avusturya ve Almanya listerinde numara 2 oldu. Es ist Juli adlı ilk stüdyo albümü 700,000 satış rakamı elde etti ve 3x Platin Plak kazandı.

Diskografi

Albümler

Singlelar

Dış bağlantılar
 Resmi Sitesi
 Fan Sitesi

Alman rock müzik grupları
Alman pop müzik grupları
1999'da kurulan müzik grupları

Juli


Sabine Ø er en ø nordøst for Wollaston Forland, tidligere kendt som Indre Pendulø. Det ligger i området Grønlands Nationalpark i det nordøstlige Grønland.

Geografi
Sabine Ø er 16 km lang fra Kap Neumayer i nord til Teddy Udkig i syd og 14 km bred. Området måler 155,9 km², og kystlinjen er ca. 59,8 km. Den højestepunkt er den 699 m høje Keferstein. Andre vigtige toppe er Kronebjerg, Tafelbjerg og Søspidsen.

Sammen med en ø kaldet Hvalros Ø ud for det sydlige punkt og Lille Pendulum, der ligger mod øst, udgør den Penduløernes gruppe. Talrige inuithytter ligger på øen.

Der er også den lille Sabine i Melville Bugt i Nordvestgrønland, da Mr. Sabine også var med på Ross-ekspeditionen i 1818 til disse dele.

Historie
Nordøstgrønlands kyst blev tidligere koloniseret af palæo- og neo-eskimo-grupper. Inuit og deres forfædre koloniserede og forlod området mindst fire gange i løbet af de sidste fire tusinde år. Der er rester af inuit-boliger på Sabine-øen, som først blev indberettet af Carl Koldewey under den anden tyske nordpolar-ekspedition 1869-70.

Sabine Ø blev navngivet Sabine Insel under Koldeweys ekspedition efter geofysikeren general Sir Edward Sabine, der udførte pendulgravimetriske eksperimenter på øen i 1823. Sabine havde været med på Douglas Claverings arktiske ekspedition i 1823 og var den eneste, der mødte levende inuit-folk i Nordøstgrønland.

Den anden tyske nordpolare ekspedition byggede et hus i Germaniahafen på sydsiden. Denne station blev senere brugt af jagtekspeditioner.

2. verdenskrig
Fra august 1942 til juni 1943 fungerede den tyske meteorologiske ekspedition Unternehmen Holzauge under ledelse af kaptajn Hermann Ritter på øen. Ekspeditionen havde hovedkvarter i Hansa Bay på østsiden af øen. Det blev opdaget i marts af den nordøstlige grønlandske slædepatrulje, der blev etableret af Grønlands guvernør Eske Brun. I maj blev stationen bombet af amerikanske fly fra Island ledet af oberst Bernt Balchen. I juni blev de overlevende medlemmer af det tyske hold evakueret til Norge med en Dornier Do 18-vandflyver sendt fra skibet "Schwabenland".

Den kolde krig
Den udsatte ø var stedet for en amerikansk LORAN-station i efterkrigstiden.

Noter

Litteratur
Koldewey, Carl (1874) German Arctic Expedition of 1869-70, and Narrative of the Wreck of the 'Hansa' in the Ice, London: Sampson Low, Marston, Low, & Searle

Øer i Grønland

Sabine (ø)


Cristina Ioana Bujin () este o atletă română, specializată pe triplusalt.

Carieră
Primul rezultat notabil l-a obținut în 2005 la Campionatul Mondial de cadeți (U18) de la Marrakech, unde a cucerit medalia de bronz. O săptămână mai târziu a cucerit argintul la Campionatul European de juniori de la Kaunas.

În anul 2009 a fost laureată cu argint la Campionatul European de tineret de la Kaunas. I-a dedicat medalia memoriei fratelui său Claudiu, și el un atlet de performanță, care a murit în luna martie, la vârsta de 24 de ani, de un cancer la timus. În același an și-a stabilit recordul său personal cât la lungime, atât la triplusalt, cu 6,38 m și respectiv 14,42 m. Două săptămâni mai târziu, a participat la Campionatul Mondial de la Berlin, unde a ajuns în finală, clasându-se pe locul 6.

La Universiada din 2011 de la Shenzhen a urcat pe treapta a treia a podiumului. A participat la Jocurile Olimpice de vară din 2012, dar nu a putut să se califice în finală.

În anul 2015 a reușit un salt de 14,19 m la Campionatul Național în aer liber de la Pitești, împlinind baremul de calificare pentru Jocurile Olimpice din 2016. La Rio de Janeiro nu a putut trece de calificări.

Realizări

Recorduri personale

Note

Legături externe

Nașteri în 1988
Nașteri pe 12 aprilie
Constănțeni
Atleți olimpici români
Sportivi români în viață
Triplusaltiști
Atleți la Jocurile Olimpice de vară din 2012
Atleți la Jocurile Olimpice de vară din 2016

Cristina Bujin


Sinan Oğan (nascido em 1 de setembro de 1967) é um político turco que ganhou uma cadeira no parlamento turco em 2011 com o Partido do Movimento Nacionalista de extrema-direita (MHP). Ele foi o candidato presidencial da ATA Alliance para as eleições presidenciais turcas de 2023, que resultaram em um segundo turno. Ele terminou em terceiro lugar, portanto foi descrito como um criador de reis em potencial.

Infância e educação
Oğan nasceu em 1º de setembro de 1967 em Iğdır, Turquia, em uma família de etnia azerbaijana . Ele se formou no Departamento de Administração da Universidade de Marmara em 1989. De 1993 a 2000, Oğan trabalhou como vice-reitor na Universidade Econômica Estadual do Azerbaijão.

eleição presidencial de 2023

Ele foi nomeado candidato da ATA Alliance para as eleições presidenciais turcas de 2023, obtendo as 100.000 assinaturas necessárias para concorrer em 26 de março de 2023. Teve 5,17% dos votos e terminou a eleição na 3ª colocação. Em 22 de maio de 2023, Oğan declarou que apoiará a Aliança do Povo e Recep Tayyip Erdoğan no segundo turno das eleições, citando preocupações de "estabilidade" decorrentes da maioria parlamentar de Erdoğan. Um dia antes do anúncio, o líder do Partido da Justiça, Vecdet Öz, anunciou que a ATA Alliance havia terminado oficialmente.

Prêmios e reconhecimento

 Prêmio de Ciências Sociais do jornal Milliyet de 1992.
 Prêmio Acadêmico de Excelência da Universidade de Marmara de 1993.
 Prêmio Turkic World Service da Associação de Relações Econômicas da Eurásia.
 Prêmio de Honra da Federação das Associações Culturais da Tribo Oghuz.
 2011, ele foi premiado com a Medalha do Estado do Azerbaijão.
 2011 "Deputado do Ano" pela Associação dos Trabalhadores das Telecomunicações.

Alunos do Instituto Estatal de Relações Internacionais de Moscou
Pessoas vivas
Nascidos em 1967
!CS1 turco-fontes em língua (tr)
Políticos da Turquia

Sinan Oğan


El Ramal de Braga es un tramo ferroviario portugués que une las localidades de Nine, en la Línea del Miño, y Braga.

Características
El ramal tiene cerca de 15 km y se desarrolló paralelamente al margen derecha del Río Este.

Este ramal permite la unión entre las ciudades de Braga y Oporto (en conjunto con la Línea del Miño) y presenta como servicios de pasajeros el servicio urbano y el servicio Alfa Pendular. El servicio urbano es prestado por los suburbanos de Porto, que hacen la vinculación entre Braga y Oporto con duraciones variables entre 0h45 a 1h10, en automotores eléctricas de la serie 3400. Otro servicio es el Alfa Pendular, prestado por la CP Larga Distancia, que permite la unión directa entre Braga y Lisboa, a través de automotores de la CP Serie 4000. La velocidad máxima permitida en el ramal es de 130 km/h.

Material circulante
En 1995, los servicios regionales en el Ramal de Braga eran asegurados por automotores de la CP Serie 0400.

Historia

Planificación, construcción e inauguración
El 2 de julio de 1867, fue publicada una ley que autorizaba al estado a construir y explorar, entre otras conexiones, la línea de Porto a Braga; y, el 14 de  junio de 1872, un decreto ordenó que se iniciasse la construcción de un tramo entre Oporto y Galicia, pasando por Braga y Viana do Castelo.

El Ramal fue inaugurado el 21 de mayo de 1875, por el Rey D. Luís.

En septiembre de 1903, este tramo fue objetivo de sabotaje, siendo el curso de la vía obstruido.

El Decreto n.º 12.559, publicado en el Diário de la República de 27 de octubre de 1926, ordenó que se realizase un estudio sobre la posible electrificación, entre otros tramos, de la línea entre Oporto y Braga. El Decreto n.º 20.618, de 4 de diciembre de 1931, presentó el programa para las mejoras a realizar en las Líneas del Estado en 1932; en ese programa figuran, entre otras orientaciones, la renovación de vía y de puentes entre Ermesinde y Braga.

En noviembre de 1988, se realizó, en este Ramal, un servicio especial, remolcado por la locomotora CP 014.

Modernización
En 2003/2004 el ramal sufrió una intervención del trazado, en que fue electrificada y duplicada la línea.

Referencias

Enlaces externos
 Galería fotográfica del Ramal de Braga en el portal Transportes XXI
 Página oficial de la REFER, empresa gestora de la infraestructura ferroviaria portuguesa
 Página oficial del operador Comboios de Portugal

Transporte de Braga

Ramal de Braga


Adam Blythe (Sheffield, Reino Unido, 1 de outubro de 1989) é um ciclista britânico que foi profissional entre 2010 e 2019.

Trajetória
Estreiou como profissional em 2010 nas fileiras do Omega Pharma-Lotto onde competiu duas temporadas, depois entrou na equipa BMC Racing Team em onde permaneceu durante duas temporadas, em 2014 correu para a modesta equipa NFTO e a partir da temporada de 2015 foi contratado pela equipa australiana ProTeam, Orica GreenEDGE. Nesta mesma temporada, o Tinkoff-Saxo anuncia a incorporação de Blythe à equipa para 2016. Depois do desaparecimento do Tinkoff entrou nas fileiras da nova equipa irlandesa Aqua Blue Sport. Em 2019 voltou às fileiras do conjunto Lotto Soudal.

Em 31 de outubro de 2019, através das suas redes sociais, anunciou a sua retirada do ciclismo aos 30 anos de idade.

Palmarés
 2008
 1 etapa do Tour de Hong Kong Shanghai

 2009
 1 etapa do Tour de Thuringe

 2010
 Circuito Franco-Belga, mais 2 etapas
 Prêmio Nacional de Clausura

 2012
 1 etapa da Paris-Corrèze
 Binche-Tournai-Binche

 2014
 RideLondon-Surrey Classic

 2016
 Campeonato do Reino Unido em Estrada

 2018
 Elfstedenronde
 2.º no Campeonato do Reino Unido em Estrada

Resultados em Grandes Voltas e Campeonatos do Mundo

—: não participa
Ab.: abandono

Referências

Ligações externas

 Ficha de Adam Blythe em Sitiodeciclismo.net

Ciclistas da Inglaterra
Ciclistas do Reino Unido
Naturais de Sheffield

Adam Blythe


RTV Herceg-Bosne je bosanskohercegovačka televizijska postaja na hrvatskom jeziku. Sjedište televizije je u Mostaru. Televizija je osnovana 1992. uz neprekidni cjelodnevni radijski program dok je televizijski program s prikazivanjem započeo 1. srpnja 2019., nakon niza akvizicija nekoliko televizijskih kuća.

Televizijski studio nalazi se u sklopu zgrade Hrvatskog doma Herceg Stjepan Kosača u Mostaru.

RTV Herceg-Bosne ima novinarsko dopisništvo u Kiseljaku koje pokriva događanja u središnjoj Bosni, zatim u Orašju koje pokriva Posavinu dok novinarske ekipe iz Mostara pokrivaju središnju, sjevernu, južnu i zapadnu Hercegovinu.
Iz domaće proizvodnje ističu se Dnevnik te tematske emisije Županijska panorama i Iz prve ruke, športska emisija Sprint, obrazovna emisija za djecu i mlade TV Škola (ostvarena uz podršku Sveučilišta u Mostaru) te razgovorna emisija Vrijeme je za goste.

Okosnicu televizijskog programa čine informativni program koji povezuje hrvatska središta od Neuma do Žepča, dok su planovi vodstva televizije zemaljskim signalom pokriti većinska hrvatska područja u BiH. Televizija Herceg-Bosne nalazi se i u sklopu kablovskog emitiranja te je dostupna i putem međumrežja, a planira se i satelitsko emitiranje.

Hrvatska radiotelevizija također potpomaže oko dokumentarno–programskoga sadržaja, a od veljače 2020. RTV HB u večernjem terminu počinje s prikazivanjem dokumentarno-igrane televizijske serije Hrvatski velikani Znanstveno-obrazovnoga programa Hrvatske radiotelevizije.

Izvori

Vanjske poveznice
Službene stranice
YouTube

Elektronički mediji na hrvatskom jeziku u Bosni i Hercegovini
Televizijske mreže u Bosni i Hercegovini
Mediji u Mostaru

Radiotelevizija Herceg-Bosne


Le séisme de 2022 à Sumatra est un fort séisme de magnitude 6,2 survenu le 25 février 2022 à l'ouest de Sumatra, en Indonésie. Selon l'US Geological Survey, le tremblement de terre a frappé à une profondeur de 12,3 km et avait un épicentre à . Au moins 10 personnes sont mortes, 86 ont été blessées, 4 autres personnes ont été portées disparues et de graves dommages se sont produits dans le district de Tigo Nagari, à Pasaman.

Notes et références

Février 2022
2022 en Indonésie
Séisme en Indonésie
Sumatra
25 février
Sumatra

Séisme de 2022 à Sumatra


Sébastien Rodriguez, né le  à Barcelone (Espagne) et mort le  à Perpignan, est un joueur de rugby à XIII dans les années 1970, 1980 et 1990 évoluant au poste d'ailier ou d'arrière.

Il joue au cours de sa carrière au sein de trois clubs. Tout d'abord il évolue à Pia aux côtés de Marc Ambert et Michel Naudo, puis rejoint le XIII Catalan avec lequel il étoffe son palmarès de deux titres de Championnat de France en 1985 et  1987, ainsi qu'un titre de Coupe de France en 1985, aux côtés de des frères Guy Laforgue et Francis Laforgue, Serge Bret, Jean-Jacques Cologni et Ivan Grésèque. Enfin, il termine sa carrière au Barcarès ponctué d'un titre d'un titre de Championnat de France de 2e division en 1990.

Dans la vie civile, Sébastien Rodriguez a entre autres occupé le poste de responsable de l'animation au sein des services municipaux de la commune du Barcarès.

Biographie

Palmarès

 Collectif :
 Vainqueur de la Coupe d'Europe des nations : 1981 (France).
 Vainqueur du Championnat de France : 1985 et  1987 (XIII Catalan).
 Vainqueur de la Coupe de France : 1985 (XIII Catalan).
 Vainqueur du Championnat de France de 2e division : 1990 (Le Barcarès).
 Finaliste du Championnat de France : 1986 (XIII Catalan).
 Finaliste de la Coupe de France : 1987 (XIII Catalan).

Détails en sélection

Notes et références

Liens externes

International français de rugby à XIII
Joueur du XIII catalan
Naissance en novembre 1955
Naissance à Barcelone
Décès en juin 2016
Décès à Perpignan
Décès à 60 ans

Sébastien Rodriguez


TPT (Time Partition Testing) es una metodología de pruebas sistemática basada en tests de software automáticos. TPT es una herramienta especializada para probar y validar sistemas embebidos, cuyas entradas y salidas puedan ser representadas mediante señales. TPT es un método dedicado para sistemas de comportamiento continuo. La mayoría de los sistemas de control actuales pertenecen a esta categoría. El hecho más sorprendente de los sistemas de control de hoy en día es que interactúan de manera estrecha con un entorno real. Para poder reaccionar acorde a su entorno, las herramientas de control realizan una observación continua sobre el mismo.

De este modo, el sistema trabaja en un ciclo iterativo con su entorno y está sujeto a restricciones temporales. Para probar este tipo de sistemas, es necesario estimularlos para así poder comprobar su funcionamiento en relación con el tiempo. Los métodos tradiciones de tests funcionales emplean scripts. TPT funciona con tests basados en modelos.

TPT combina una técnica de modelado gráfico y sistemático para tests con una ejecución totalmente automática de los mismos en diferentes entornos. Además, realiza una evaluación automática de la prueba.

TPT cubre los siguientes tipos de pruebas:

Modelado de pruebas.
Ejecución de pruebas en distintas plataformas, como MATLAB/Simulink, ASCET, TargetLInk o Código C (Automatizado).
Permite su uso bajo estándares de comunicación como CAN, LIN o EtherCAT.
Análisis de los resultados de la pruebas (Automatizado).
Documentación de la pruebas (Automatizado).
Trazabilidad de los requisitos de Telelogic DOORS y de los diferentes casos de prueba.

Casos de pruebas gráficos

El proceso exacto para cada prueba se modela gráficamente con la ayuda de máquinas especiales de estados. El uso de texto natural como un elemento gráfico ayuda a la comprensión, facilitando el uso de TPT a personal no programador. Técnicas sustanciales, como el uso de máquinas de estado paralelas y jerárquicas, ramificación condicional, descripción y medida de señales, permiten un modelado gráfico de manera sencilla e intuitíva, incluso en casos de alta complejidad.

Modelado con lista de pasos
Esta técnica se emplea cuando el caso a modelar implica un número predefinido de pasos, ejecutados de manera secuencial y por lo tanto, ordenados cronológicamente. Por ejemplo, la siguiente simulación de una maniobra de frenado de emergencia:

Arranque motor -> Acelerar hasta 50 km/h -> Frenada de emergencia con volante a la izquierda -> Detener el vehículo -> Parar el motor

TPT dispone de numerosas secuencias, como configurar un canal, señal rampa, configurar parámetros, comparar, espera y otras secuencias en función del tiempo (if, else, if else value, etc). Estas secuencias se pueden combinar con otras técnicas de modelado disponibles en TPT. También, pasos de prueba en paralelo son posibles .

Modelado con definición directa

Además del modelado con lista de pasos, se puede usar otro método llamado definición directa (Direct Definition). Cada caso definido con este método consiste en una lista ordenada de ecuaciones o definiciones de señal, una para cada canal local o estimulación. Las señales pueden ser definidas en función del tiempo, en función a otras señales o a un histórico. Es posible también importar señales o crearlas manualmente mediante un editor de señales incluido en el programa. O utilizar un asistente para la creación de dichas señales. Además, las señales se pueden crear usando un lenguaje similar a C, lo que hace la tarea más intuitiva.

Casos de pruebas sistemáticos

TPT fue desarrollado específicamente para la prueba de sistemas embebidos de comportamiento continuo y reactivo. TPT puede ser visto como la extensión del método de clasificación de árbol en términos de comportamiento temporal. Debido a su enfoque sistemático en la generación de casos de prueba, TPT es capaz de hacer un seguimiento de sistemas de alta complejidad, cuya prueba exhaustiva requiere de una gran cantidad de casos de prueba. De hecho, hace posible encontrar fallos en un sistema bajo prueba, con una cantidad ideal de casos de prueba.

La idea que subyace bajo la sistemática de TPT es la separación de similitudes y diferencias entre los casos de prueba: la mayoría de estos casos de prueba son muy similares en sus procesos estructurales y "sólo" se pueden diferenciar mediante unos pocos pero cruciales detalles. TPT saca partido de este hecho. Así, por otro lado, se evitan redundancias. Se puede observar en que se diferencia un caso de otro, es decir, cual es el objeto exacto al que someten a prueba. Comparar los casos de esta manera permite concentrar la atención en lo esencial, marcando la singularidad de cada prueba.

La estructura jerárquica de los casos de prueba permite el desglose y la simplificación de pruebas complejas en subproblemas más sencillos, lo cual aporta claridad, y por ende, un aumento en la calidad del proceso de prueba.

Estas técnicas de modelado ayudan al usuario que realiza las pruebas a encontrar los casos relevantes, evitando redundancias, aun trabajando con un gran número de casos diferentes.

Tests reactivos

Con TPT, cada caso de prueba puede reaccionar específicamente al comportamiento del sistema en tiempo real durante el proceso de la prueba. Por ejemplo, se puede examinar que ocurre en un momento o estado concreto del sistema, o cuando una señal de un sensor excede un cierto valor.

Si se quiere simular un fallo en un sensor de un control de un motor, cuando por ejemplo, se sobrepasa la velocidad de ralentí, debe ser posible reaccionar ante el evento "exceso de velocidad en ralentí motor", detallado específicamente durante la prueba.

Ejecución de la prueba

En TPT, los casos de prueba se construyen independientemente de su ejecución. Estos casos pueden ser ejecutados en tiempo real en casi cualquier entorno, gracias al concepto de máquina virtual (VM o Virtual Machine). Algunos ejemplos son MATLAB/Simulink, TargetLink, ASCET, C-Code, CAN, LIN, AUTOSAR, LABCAR, INCA, Software-in-the-Loop (SiL) y Hardware-in-the-loop (HiL). De este modo, TPT es una herramienta integrada que puede ser utilizada en todas las fases de un desarrollo, como pruebas de unidades, pruebas de integración, prueba de sistemas o pruebas de regresión.

Si se necesita comprobar la cobertura del test (en inglés :en:code coverage), TPT puede interactuar con herramientas a tal efecto, como por ejemplo :en:Testwell CTC++ para código C.

Máquina Virtual TPT

Los casos modelados en TPT se compilan, y durante la ejecución de la prueba son interpretados por la máquina virtual. Ésta máquina virtual es la misma para todas las plataformas y pruebas. Sólo un adaptador de plataforma realiza el mapeo de la señal para la aplicación individual. La máquina virtual de TPT se implementa en ANSI C y emplea una memoria de solo unos pocos kilobytes. Se puede ejecutar sin asignación de memoria dinámica, lo cual permite ser ejecutada en entornos limitados y con pocos recursos. También es capaz de procesar las pruebas en tiempo real con respuesta de comportamiento definida. Los tiempos de respuesta son normalmente de micro segundos – dependiendo de la complejidad del test y de los recursos de hardware.

Evaluación programada de las pruebas

El comportamiento esperado del sistema para los casos de pruebas individuales debería ser probado automáticamente para asegurar un proceso eficiente. TPT ofrece la posibilidad de calcular las propiedades para el comportamiento esperado de manera en línea (durante la ejecución de la prueba) y offline (después de la ejecución de la prueba). Mientras que la evaluación en línea emplea las mismas técnicas de modelado para diseñar las pruebas, la evaluación offline ofrece sin duda posibilidades de mayor alcance para poder realizar evaluaciones más complejas. Esto incluye, entre otros, operaciones como comparaciones con datos de referencias externas, monitorización de valores límite, filtros de señal, análisis de estados de secuencias y condiciones temporales.

La evaluación offline está basada en lenguaje Python, que ha sido ampliado con elementos específicos de sintaxis y con una librería, para poder conseguir un mayor soporte a la evaluación de las pruebas. El uso de un lenguaje script como Python asegura un alto grado de flexibilidad en la evaluación de las pruebas, posibilitando el acceso a datos de referencia, comunicación con otras herramientas, además del desarrollo de librerías específicas propias. Junto a la evaluación basada en lenguaje script, la interfaz del usuario permite el acceso de manera sencilla a la evaluación de la prueba, lo que ayuda al personal no programador a evitar el lenguaje script.

La medida de datos desde otras fuentes como TargetLink, Simulink o MCD-3 pueden ser evaluadas de manera automática. Estos datos pueden ser independientes de la ejecución de la prueba.

Documentación de la prueba

La documentación de las pruebas llevadas a cabo con TPT se realiza conforme a la norma IEEE 829. Una vez ejecutada la prueba, se presenta el resultado de la evaluación en un informe en formatos HTML, MHTML y PDF, en el cual no sólo figura información del tipo "éxito/fallo/desconocido", sino que también muestra parámetros característicos o detalle de señales observados durante la ejecución de la prueba.

El análisis de las pruebas devuelve información a cerca del tiempo y del comportamiento chequeado, que puede ser colocada en los informes. El contenido de los informes así como la estructura del documento pueden ser configurados libremente con la ayuda de un editor de plantilla.

Requerimientos de trazabilidad

Algunos estándares de la industria, como IEC 61508, DO-178B, EN 50128 o ISO 26262 exigen la trazabilidad de las necesidades y de las pruebas. TPT ofrece una interfaz para este tipo de herramientas, como Telelogic DOORS, con el fin de realizar estas actividades.

Aplicación de TPT

TPT es un método de pruebas basado en modelos y su aplicación se realiza principalmente en el desarrollo de proyectos de automoción. Fue originalmente desarrollada en Daimler AG para su uso propio. La primera versión de la herramienta se usó en el 2000. Daimler coordinó el desarrollo de la herramienta durante años. Ahora, Piketec GmbH continúa con el desarrollo y mantenimiento de TPT. Hoy en día TPT lo usan muchos otros fabricantes y proveedores del sector de la automoción, como Robert Bosch GmbH, Continental AG, Hella, BMW, Audi o VW.

Enlaces

PikeTec

Referencias

Bringmann, Krämer: Systematic testing of the continuous behavior of automotive systems In: International Conference on Software Engineering: Proceedings of the 2006 international workshop on Software, Shanghái, China, 2006

Eckard Bringmann, Andreas Krämer. Model-Based Testing of Automotive Systems, In:  ICST, pp.485–493, 2008 International Conference on Software Testing, Verification, and Validation, 2008.

Justyna Zander-Nowicka, Abel Marrero Pérez, Ina Schieferdecker, Zhen Ru Dai: Test Design Patterns for Embedded Systems, In: 10th International Conference on Quality Engineering in Software Technology, CONQUEST 2007, Potsdam, Germany, September 2007

Software para Windows
Sistemas embebidos

TPT (software)


John Wilkerson Kendall (* 26. Juni 1834 im Morgan County, Kentucky; † 7. März 1892 in Washington, D.C.) war ein US-amerikanischer Politiker. In den Jahren 1891 und 1892 vertrat er den Bundesstaat Kentucky im US-Repräsentantenhaus.

Werdegang
John Kendall besuchte die öffentlichen Schulen seiner Heimat und die Owingsville Academy. Nach einem anschließenden Jurastudium und seiner 1854 erfolgten Zulassung als Rechtsanwalt begann er in West Liberty in diesem Beruf zu praktizieren.  Zwischen 1854 und 1858 fungierte Kendall auch als Staatsanwalt im Morgan County. Während des Bürgerkrieges war er Oberleutnant in einer Kavallerieeinheit im Heer der Konföderation.

Politisch war Kendall Mitglied der Demokratischen Partei. Zwischen 1867 und 1871 saß er als Abgeordneter im Repräsentantenhaus von Kentucky. Danach war er von 1872 bis 1878 Staatsanwalt im 13. Gerichtsbezirk von Kentucky. Bei den Kongresswahlen des Jahres 1890 wurde er im zehnten Wahlbezirk seines Staates in das US-Repräsentantenhaus in Washington gewählt, wo er am 4. März 1891 die Nachfolge von John Henry Wilson antrat. Kendall konnte sein Mandat aber nur für etwa ein Jahr ausüben. Er starb am 7. März 1892 als Kongressabgeordneter in der Bundeshauptstadt Washington und wurde in West Liberty beigesetzt. Bei einer Nachwahl fiel sein Mandat an seinen Sohn Joseph.

Weblinks

Mitglied des Repräsentantenhauses der Vereinigten Staaten für Kentucky
Mitglied des Repräsentantenhauses von Kentucky
Mitglied der Demokratischen Partei (Vereinigte Staaten)
Staatsanwalt (Vereinigte Staaten)
Rechtsanwalt (Vereinigte Staaten)
US-Amerikaner
Geboren 1834
Gestorben 1892
Mann

John W. Kendall


Stara župna kuća u mjestu Zagvozdu.

Opis
Istočno od crkve Velike Gospe u Zagvozdu nalaze se djelomično sačuvani ostaci utvrđenog stambeno-gospodarskog sklopa iz 17. – 18. stoljeća kojeg je župnik koristio kao svoju kuću. Sklop se sastoji od jedne stambene katnice većih dimenzija te nekoliko prizemnica manjih dimenzija u nizu, izduženog pravokutnog tlocrta s dvostrešnim krovom. Građene su rustično, od priklesanog, slobodno složenog kamena i najvjerojatnije su bile prekrivene kamenim pločama.

Zaštita
Pod oznakom Z-3848 zavedena je pod vrstom "nepokretna kulturna baština - pojedinačna", pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "stambeno-poslovne građevine".

Izvori

Zaštićene stambene građevine u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Katolički vjerski objekti u Hrvatskoj
Zagvozd

Stara župna kuća u Zagvozdu


Essos est un nom de quartier situé dans la commune d'arrondissement de Yaoundé V dans la Communauté urbaine de Yaoundé. Il est limitrophe aux quartiers Mvog-Ada, Mfandena et Nkolmesseng.

Historique
Littéralement "la contrée des francolins", Essos avait pour appellation originelle Nkon Mekaba et se fait également appeler Elig-Abanda.

Institutions

Administration
Le quartier Essos abrite les locaux de la commune d'arrondissement de Yaoundé V. De la même manière, le quartier abrite les locaux de la direction de l'administration pénitentiaire du ministère de la Justice.

Éducation
Premier établissement public bilingue de la capitale, le Lycée bilingue de Yaoundé se trouve au quartier Essos. Créé en 1973, cet établissement secondaire est le premier à promouvoir le bilinguisme et abrite les sections francophone et anglophone.

Le quartier Essos abrite également des écoles primaires dans le secteur public et privé. Dans le public, on y retrouve l'école primaire d'application d'Essos, l'école primaire annexe d'Essos, ainsi que l'école primaire catholique.

Santé
Plusieurs formations hospitalières sont ouvertes et fonctionnelles au quartier Essos. On y trouve ainsi le Centre hospitalier d'Essos, communément appelé "Hôpital de la Caisse".

Lieux de culte

 Paroisse Saint Pierre et Paul de Kong
 Paroisse Saint Jean l'évangéliste (communément appelée Chapelle Essos)
 Mosquée d'Essos

Notes et références

Quartier de Yaoundé

Essos (Yaoundé)


Killianwali es una ciudad de la India en el distrito de Mukatsar, estado de Punyab.

Geografía
Se encuentra a una altitud de 186  a 311 km de la capital estatal, Chandigarh, en la zona horaria UTC +5:30.

Demografía
Según estimación 2010 contaba con una población de 11 763 habitantes.

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Punyab (India)

Killianwali


Alamitornis es un género de ave ornituromorfa basal, posiblemente incluida dentro de la familia Patagopterygidae. Sus restos datan del Cretácico Superior siendo hallados en la formación Los Alamitos en la provincia de Río Negro, en Argentina. Fue nombrado por Federico L. Agnolin y Agustín G. Martinelli en 2009 y la especie tipo es Alamitornis minutus.

Véase también

Referencias

Géneros de aves
Aves extintas de América del Sur
Aves del Cretácico
Fósiles de Argentina

Alamitornis


Sultan Murad 5 değişik Osmanlı padişahı anlamına gelebilir:

 I. Murad
 II. Murad
 III. Murad
 IV. Murad
 V. Murad

Diğer
 Sultan I. Murad Türbesi

Sultan Murad


Die Toni-Demetz-Hütte ([ˈdeːmɛts]) (, ) ist eine Schutzhütte in der Langkofelgruppe in den Dolomiten.

Lage und Umgebung

Die Hütte befindet sich auf der Langkofelscharte zwischen dem Langkofel und der Fünffingerspitze auf  Höhe. Sie liegt auf dem Gebiet der Gemeinde Wolkenstein in Gröden in Südtirol, Italien.

Am einfachsten erreichbar ist die Toni-Demetz-Hütte vom südöstlich gelegenen Sellajoch aus. Von dort führt neben dem Steig im Sommer auch eine 1960 erbaute Stehgondelbahn herauf, die direkt an der Hütte endet. Richtung Nordwesten steigt man ins Langkofelkar zur Langkofelhütte und weiter Richtung Gröden hinab.

Die Hütte dient als Stützpunkt für Klettertouren in den Bergen der umliegenden Langkofelgruppe. Dazu zählen neben Langkofel und Fünffingerspitze etwa auch Grohmannspitze, Zahnkofel und Plattkofel.

Geschichte
Am 17. August 1952 wurde der junge Bergführer Toni Demetz zusammen mit zwei Mailänder Touristen am Langkofel von einem Blitz getroffen. Als erster traf Giovanni "Giuani" Demetz, Tonis Vater, am Unfallort ein und trug den einzigen Überlebenden, einen der beiden Mailänder, ins Tal. Für seine Hilfeleistung wurde er vom Präsidenten der Republik Italien mit dem Gran Ordine del Cardo ausgezeichnet.

Im Andenken an seinen verstorbenen Sohn beschloss Giuani Demetz, auf der Langkofelscharte ein Schutzhaus als Unterkunft für Bergsteiger zu errichten. Nachdem er die Bewilligung der italienischen Regierung erhalten hatte, erfolgte im Herbst 1953 der Baubeginn. 1954 wurde die Hütte eingeweiht. Von 1987 bis 2008 bewirtschaftete die Familie Niederkofler die Hütte, seither wird sie von Giuanis Sohn Enrico Demetz und seiner Familie geführt.

Weblinks

Einzelnachweise

Alpenhütte in Südtirol
Wolkenstein in Gröden
Langkofelgruppe
Erbaut in den 1950er Jahren

Toni-Demetz-Hütte


Stanislav Andreevitch Lioubchine (en ), né le   à Moscou, est un acteur et réalisateur soviétique et russe.

Biographie

Filmographie
 1958 : Il n'y aura pas de départ aujourd'hui () de Andreï Tarkovski : sapeur
 1965 : J'ai vingt ans () de Marlen Khoutsiev : Slava Kostikov
 1968 : Le Glaive et le Bouclier () de Vladimir Bassov : Alexander Belov
 1972 : À bâtons rompus () de Vassili Choukchine : fils du professeur
 1973 : Un monologue () de Ilya Averbakh : Konstantin
 1974 : Ksenia, la femme bien-aimée de Fedor () de Vitali Melnikov : Fedor
 1976 : Un mot pour la défense () de Vadim Abdrachitov : Vitali
 1976 : Romance sentimentale () de Igor Maslennikov : Andreï
 1977 : La Steppe () de Sergueï Bondartchouk : Konstantin
 1979 : Cinq Soirées () de Nikita Mikhalkov : Alessandro Iline
 1979 : Le Thème () de Gleb Panfilov : Fossoyeur
 1986 : Kin-dza-dza! () de Gueorgui Danielia : Oncle Vova, contremaître
 1992 : Voir Paris et mourir () d'Alexandre Prochkine : Solodov
 1997 : Le Tsarévitch Alexis () de Vitali Melnikov : Piotr Andreïevitch Tolstoï
 2015 : Dragon Inside Me () de Indar Dzhendubaev  : le père de Miroslava

Notes et références

Liens externes

Acteur soviétique
Réalisateur soviétique
Récipiendaire de l'ordre du Mérite pour la Patrie
Récipiendaire de l'ordre de l'Amitié (Russie)
Récipiendaire de l'ordre de l'Honneur (Russie)
Lauréat du Masque d'or
Naissance à Moscou
Naissance en avril 1933
Naissance en RSFS de Russie

Stanislav Lioubchine


A elkinstantonita ou elkinstantonite é um mineral com fórmula  que foi gerado pela primeira vez em laboratório na década de 1980 e identificado pela primeira vez a partir de origens naturais em 2022, quando também foi dada a designação oficial de mineral. É um mineral monoclínico, com grupo espacial P2/c (grupo espacial 13).

História
A elkinstantonita foi identificada pela primeira vez na Terra por cientistas da Universidade de Alberta, que receberam um pedaço de 70 gramas de um meteorito de 15 toneladas que caiu na Somália e foi notado pela primeira vez pela comunidade científica internacional em 2020. A elkinstantonita foi nomeada após Lindy Elkins-Tanton, cientista da NASA.

O mineral foi identificado por Andrew Locock, que é empregado da Universidade como chefe de seu laboratório de microssonda eletrônica. Locock também identificou o primeiro espécime natural de elaliita na mesma amostra.

Versões sintéticas de elkinstantonita foram produzidas em um laboratório francês na década de 1980, mas não puderam ser categorizadas como um mineral até que fossem encontradas na natureza. O futuro do meteorito é incerto, pois foi enviado para a China, presumivelmente para venda.

Minerais de meteoritos
Minerais monoclínicos
Minerais

Elkinstantonita


عين يوسف إحدى بلديات دائرة الرمشي بولاية تلمسان الجزائرية.

أصل التسمية
تسمية عين يوسف تنسب إلى عيون المياه المتوفرة، حيث كانت تزخر بكمية هائلة من المياه الجوفية. "lavicierere "هي الكنية التي لقبت بها عين يوسف أثناء الاستعمار الفرنسي للجزائر.

و تضم 03 مراكز عمرانية هي : عين يوسف مقر البلدية- قرية عين وهاب- قرية أحمد بن طيب

الموقع
تقع بلدية عين يوسف شمال شرق تلمسان على ارتفاع 277 م عن مستوى البحر. وتبعد عن مقر الولاية بـ 25 كلم وعن مقر الدائرة بـ 08 كلم، وعن مطار زناتة بـ 12كلم.
و يحدها من:
 الشمال: بلدية الفحول.
 الجنوب : بلدية الحناية.
 الشرق: بلدية بن سكران.
 الغرب: بلدية الرمشي.

المساحــــة والسكان
تتربع بلدية عين يوسف على مساحة قدرها 54.94 كلم2 و بلغ تعداد سكانها حوالي 11865 سنة 2002 و 14000 نسمة تبعا لإحصائيات 2009.

المميزات
تمتاز البلدية بالطابع الفلاحي المحض بتوفرها على أراضي فلاحية خصبة، كما يعد القطاع الزراعي الركيزة الأساسية بسكان البلدية في غياب القطاع الصناعي لامتصاص معدل البطالة في أوساط الشباب وخاصة حاملي الشهادات الجامعية.

كما تحتوي البلدية على بعض المرافق العمومية منها 07 مدارس ابتدائية ومتوسطتين وثانوية و مطعم مدرسي و 04 مساجد ومركز بريدي ومركز ثقافي وحيد وملعب بلدي – مركز صحي وقاعة سينما غير مستغلة ومقرا للدرك الوطني وآخر للهلال الأحمر الجزائري.

النقل
تتوفر البلدية على وسائل نقل مختلفة مثل :
 سيارة الأجرة
 النقل الجماعي.
 النقل البلدي.
 النقل المدرسي.
 النقل الخصوصي.

المعالم التاريخية والسياحية الأثرية

منطقة سد واد سكاك الذي يتميز بطبيعة خلابة والذي أشرف على افتتاحه رئيس الجمهورية السيد عبد العزيز بوتفليقة. وتعرف منطقة سكاك بوقوع معركة سكاك الشهيرة.

معالم أثرية أخرى :
 مقام الولية الصالحة لالة الزحلية
 المقبرة الفرنسية
 الكنيسة الفرنسية
 منازل الكولون الفرنسي

هوامش ومراجع

عين يوسف

عين يوسف


Belek Gazi, (Balak ya da Balağ olarak da bilinir, tam adı Nürü'd-Devle Belek bin Behram bin Artuk, ö. 5 Mayıs 1124, Münbiç), Selçukluların Harput, Dersim, Halep ve Genç emiri olan Türkmen komutan. Bugün dahi adı hâla Elazığ'da sık sık anılarak yad edilen, dönemin Harput Emir'i ve Türk Orduları Başkumandanı'dır. Harput Türkmenlerinin, Gakgoşların atasıdır. Belek Gazi, Haçlılara karşı imha edici muharebelerle büyük zaferler kazanan, Anadolu'nun Türkleşmesinde büyük rol oynayan, kahramanlığı ile nam salmış, adil ve şefkatli bir Türk fatihiydi. Belek Gazi kendi döneminde gelişen Haçlı Seferlerine karşı büyük başarılar göstermiş, 1122 yılında Urfa kontu I. Joselin'i, 1123'te ise onu kurtarmaya gelen Kudüs Kralı II. Baudouin'i esir ederek zincire vurmuş ve ikisini de Harput kalesinde hapsetmiştir. Bu üstün başarıları üzerine Büyük Selçuklu Sultanı tarafından "Türk Orduları Başkumandanı" tayin edilmiştir. Kendisine "Gazi" unvanı verilmiştir. Belek Gazi 1124 yılında ise Menbiç kalesini kuşatırken göğsüne isabet eden bir okla şehit düşmüştür. Onun vefatı Müslümanların duraklamasına ve Haçlıların ise bir süre yükselişine sebep olsa da Belek Gazi'nin ölümünden 14 yıl sonra doğan, Eyyubi Sultanı olan ve Haçlılara karşı büyük başarıları devam ettiren Selahattin Eyyubi çıkıvermiştir.

Belek Gazi'den sonra 1185 yılına kadar Harput'ta yine Artukoğulları'ndan gelen Prensler, hüküm sürmüşlerdir. Bunlardan Fahrettin Karaaslan'ında Harput tarihinde unutulmaz yeri ve eserleri vardır. 1148-1174 yılları arasında Harput'ta hüküm sürmüş ve burada bulunan Ulu Camii'yi yaptırmıştır. Tarihçi Profesör Halil Yinanç, Belek Gazi'den övgüyle bahsetmekte ve onun hakkında şunları demektedir: "Belek Gazi bütün ömrünü gaza ve cihad içinde geçirmiş, ülkesinde emsalsiz bir sükun ve asayiş temin etmiş, adalet ve kanunu hakim kılmış, dindar ve mütevazı bir emir idi. Ölümü, Müslümanlık ve Türklük için hakiki bir ziya ve musibet olmuş ve mağlup olmaya başlayan Haçlıların yeniden kalkınmalarına sebebiyet vermiştir. Haçlılar böyle korkunç ve galip bir düşmandan kurtuldukları için çok sevinmişlerdi.

Haçlılara Karşı Giriştiği Savaşlar

1122 yılında amcası İlgazi Bey'in ikaz ve davetine icabet edip, Halep Kuşatması için ordusuyla birlikte amcasına iştirak etti. Yolda amcası İlgazi Bey'in hasta olması yüzünden doğuya çekilmesiyle ordunun başında yalnız kalan Belek, aynı esnada kendisine karşı hazırlık içinde bulunan bölgedeki Frenk haçlıların kralı konumundaki Urfa kontu I. Joselin ile aynı bölgenin (Birecik) senyörü olan Galeran du Puiset'i bugün Suruç olarak adlandırılan bölgede karşıladı ve patlak veren büyük savaş sonucunda muzaffer olarak Urfa kontu Jocelin(Joselin)'i esir etti ve Harput Kalesi'ne hapsetti. Selçuklu emiri Belek, muzafferiyetinden sonra tekrar Harput'a avdet eyledi.

Belek Bey'in yokluğu esnasında Haçlılar için önceleri müşkül olan Halep Kalesi'nin muhasarası daha cazip bir hal almıştı. Belek Bey'in bölgede yayılan galebelerini işitmiş olup, Haçlıların aldığı mağlubiyetlerden bihaber olmayan Kudüs kralı II. Baudouin, 1122-1123 yılları arasında Halep güzergahında ilerleyerek dolay kalelerinin hepsini ele geçirdi. Bu harekât, kontrolden çıkmış olan Gerger Kalesi'nin tekrar muhasarayla meşgul olan Belek Bey'in kulağına gidince Belek Bey ikametinden ayrılarak hızlıca ordusunu topladı ve II. Baudouin'i karşılamak için yola koyuldu. Aynı zamanda II. Baudouin'de Belek Bey'in Gerger'i muhasara ettiğinden haberdardı ve kalede bulunanlar kendisine yapılan istimdat çağrısına kulak vererek Fırat'ın batı sahilini takip etme yoluyla Gerger'e ulaşmak istiyordu. Ancak Kudüs kralı II. Baudouin, yoldayken Frenklerin seslerini işiterek nehirden biraz ayrılarak araziyi sezdi ve tam bu esnada bugün Turuş olarak adlandırılan bölgede Belek Bey ve ordusunun yıldırım hızıyla kendilerinin üzerine yaklaştığını fark etti. İbnü'l Kalanisi'ye göre 8 Nisan, İbn Al-Adim'e göre 18 Nisan tarihinde meydana gelen bu şiddetli ve çetin muharebede Belek Bey muazzam bir muvaffakiyet kazandı. Kudüs Kralı II. Baudouin ve bir grup şövalye esir edildi. Bu savaşın neticesinde Haçlılar, İslam mülk ve topraklarında o zamana kadarki en büyük mağlubiyeti almışlardı ve büyük bir şöhret elde eden Belek Bey, Gazi unvanını kazandı. Bu olay ertesinde kendisine Belek Gazi denmeye başlandı ve namı tüm İslam aleminde işitildi.

Bu zafer üzerine Selçuklu sultanı Mahmud, Belek Gazi'ye Halep emaretine ilişkin menşurunu göndermiş ve Halep idaresini kendisine taksim etmiştir.

Mirası
Ayrıca Belekgazi Lisesi adıyla Elazığ'da bir devlet lisesi bulunmaktadır.

Kaynakça
Özel

Genel

Dış bağlantılar
 https://web.archive.org/web/20111017090016/http://www.dallog.net/tdsa/hukumdarlar/belekbey.htm

Artuklu Beyliği
Elazığ tarihi
Harput

Belek Gazi


ලෝඩ්හිත්තා යනු නෝර්වේවල පිහිටා ඇති ගලෙන් සාදන ලද කුඩා ගෙයකි. ලෝඩ්හිත්තා යන්න ලෝඩ්ගේ කැබින් එනම් රදළයාගේ නිවස යන තේරුම් දේ. මේවා කොටේජ් එසේ නැත්නම් කැබින් නමින් හඳුන්වයි. මෙම කුඩා නිවස සාදා ඇත්තේ ක්‍රි.ව. 1880 දීය. මේ සඳහා ජෝන් ගර්වත් (lord John Garvagh) නැමැති රදළයා මූලිකව කටයුතු කල අතර හොවට් (Hovet) නැමැති ප්‍රදේශයෙන් පැමිණි ලාර්ස් ලෙයින් (Lars Lein) නැමැති අයෙකුගේද සහාය ලැබී ඇත. ලෝඩ්හිත්තා පිහිටා ඇත්තේ මුහුදු මට්ටමේ සිට මීටර් 1620ක් පමණ උසකිනි. මෙම ස්ථානයට ගමන කල හැක්කේ පා ගමනින් පමණකි. ඒ සඳහා ද හව්ගස්ටොල් (Haugastøl) සිට හෝ රගෙස්ටීන් (Raggstein) මිටියාවත ඔස්සේ පැය 3ක පමණ කාලයක් ගත වේ.

ඉතිහාස කතාව
ලාර්ස් ලෙයින් ලුහුබැඳ යාම් හා උගුල් ඇටවීමේ ක්‍රියාවන් ප්‍රගුණ කල ඉතා දක්ෂ කුසලතා ඇති දඩයම් කරුවෙක් විය. ජෝන් ගර්වත් රදළයා තමන්ගේ පළමු දඩයම් ගමනේදී මොහුව මුණ ගැසී ඇත. එම අවස්ථාවේදී ජෝන්ට මුවකු අල්ලා ගැනීමට ඔහු උදව් කර ඇත. ඒ හා ගොඩ නැගුණු සම්බන්දධය ඔස්සේ ඔවුන් දෙදෙනා මෙම කුඩා නිවස තැනීම අරඹන ලදී. පසුව ලාර්ස් ලෙයින් බොහෝ කාලයක් මෙම ගල් නිවසේ ජීවත් වී ඇත. කෙසේ නමුත් කාලයාගේ ඇවැමෙන් මෙය ජරාජීර්ණ වෙමින් තිබිණ. 1962 දී සහ 1990 දී මෙය ප්‍රතිසංස්කරණය කර පොදු ජනයා වෙත ප්‍රධානය කර ඇත. එම ගේ තුළ ඇති සටහන් පොතේ තමා පැමිණි බව සටහන් කිරීමට මෙහි පැමිණෙන කිසිවෙක් තවමත් අමතක නොකරයි.

පිහිටීම
ලෝඩ්හිත්තා පිහිටා තිබෙන ආකරාය අනුව එහි සිට බොහෝ ඈත සිට එන්නෙකු උවත් ඉතා පහසුවෙන් දැකිය හැකිය. උතුරු පෙදෙසකින් ඇත්තේ මහා ප්‍රපාතයකි. එම පෙදෙසින් නැගීම හුදෙක්ම මහත් ආයාස දෙන්නකි. එනමුදු එය මනස්කාන්ත දසුනකි. ඈතින් පෙනෙන මිටියාවතත් නිල් දිය පිරුණු විල් කිහිපයක් එම දසුන වඩ වඩාත් දෙනෙත් පිනවන්නේය. මෙතරම් උසක ඇති මෙම කඳු මුදුනේද මරනම් විලක් වන්නේය. සිසිරයේ එක් වන හිම දියවීමෙන් පිරෙන මෙම විලේ ජලය ඉතා පිරිසිදු වෙයි. කඳු මුදුනට වන්නකුට මෙය අමෘතය මෙන් දැනෙන්නේ පිපාසය නිවීමට පිරිසිදු ජලය තරම් තවත් දෙයක් නොවන බැවින්ය.

අද වන විට නෝර්වේ ගවේෂකයන්ගේ සංගමය විසින් ගමන් මග රතු පැහැති කැපිටල් ටී (T) අකුරකින් සටහන් කරමින් දක්වා තිබේ. වස්සාන කාලයේදී මේවා බොහෝ පැහැදිළිව දක්නට තිබුණද සිසිරයත් සමග යම් යම් සලකුණු හිමෙන් වැසී යනු ඇත. එම නිසා ඔවුන් ඒවා ගල් කිහිපයක් එක් කර තැනූ විශේෂ ගල් ආකෘතියක රඳවා සලකුණු යොදා ඇත. මෙසේ උසවන ලද ගල් ආරුක්කුද තද හිම සහිත කාලයේදී යට වනු ඇත. ඒ හේතුවෙන් විශේෂයෙන් තනන ලද කම්බි කූරක හැඩැති කුලුණු අතරන් පතර තනා ඇති අතර ඒවා ආධාරයෙන් කඳු මුදුනට ළඟා විය හැකිය. කඳු පාමුල සිට කිලෝමීටර් 10ක් පමණ ඈතින් ඇති කඳු මුදුණට ගමන් අරඹන කෙනෙකුට අතර මගදී කුඩා දිය පහර 3ක් පසු කිරීමට සිදු වේ. වැසි කාලවලදී මෙම ජල පහර හරහා යැම අසීරු වේ. එමෙන්ම කුඩා කුඩා කඳු ගැට කිහිපයක්ද තරණය කිරීමට සිදු වේ. නගිමින් බහිමින් දිවෙන මෙම මාර්ගය ගවේෂකයකුගේ ගවේෂණ අත්දැකීම ඉතා ඉහලින් විඳීමට කදිම අවස්ථාවක් තනා දෙන්නේ නිතැතිනි. අවසාන කඳු ගැටියට ප්‍රථම කුඩා නිම්නයක් දිගේ ගමන් කිරීමට සිදු වේ. අවසන කඳු ගැටය ඉතා අසීරු එකක් වේ. වස්සානයේදී ගල් එකිනෙක අල්ලා ගනිමින් ගමන් ගත්තද සිසිරයේ පිරෙන හිම නිසා බොහෝ අනතුරු සහිත ස්වරූයක් ගන්නේය. කෙසේ වෙතත් මෙතරම් දුරක් ගෙවා ආ ගවේෂකයා කඳු මුදුණට යැම කිසිවිටෙකත් අතනොහරින්නේය. එහි සැබැ සුන්දරත්වය විඳින්නට අමතක නොකරන්නේය.

මෙහි ඇති කුඩා ගෙය කාමර දෙකකින් යුක්ත වේ. වහලය තනා ඇත්තේ දර භාවිතයෙන් වන අතර බිත්ති සියල්ල කළු ගලෙන් නිමවා ඇත. පළමු කාමරය බඩු ගබඩා කිරීමට යොදා ගන්නා එකකි. දර, ආහාර මෙන්ම යම් යම් උපකරණද එහි තිබෙනු දක්නට හැකිය. දෙවන කාමරය තුළ කුඩා මේසයක් පුටු 2ක් හා කුඩා උදුනක්ද දැකිය හැකිය. බිත්තියට අලලා තනන ලද කුඩා රාක්ක කිහිපයක හිස් උනු කෝප්පක් කිහිපක්ද ගිණිකූරු කිහියක්ද දැකිය හැකිය. මේවා බොහෝ විය මෙතැනට පැමිණෙන්නන් දමා ගිය ඒවා ලෙස සැලකිය හැකිය. සිසිරයේ එන අයෙකුට කිසිම අපහසුවකින් තොරව සීතල පහවන සේ ගිණි මැලයක් සාදා වතුර රත්කර ගැනිමේ පහසුව තිබෙන්නේය.

නෝර්වේ

ලෝඩ්හිත්තා


La vingt-quatrième saison de la série télévisée d'animation américaine South Park est diffusée entre le  et le . Les  deux premiers ont été diffusés sur Comedy Central, les deux suivants sont des exclusivités à la suite de l'accord entre les créateurs de la série (Trey Parker et Matt Stone) et Paramount+. La saison comporte 4 épisodes, elle est la saison la plus courte de la série.

La VF des deux premiers épisodes sort le  sur Game One à , comme cela a été annoncé par la chaîne.

Production
Avec la pandémie, les créateurs étaient incertains sur la saison 24. Elle a finalement été annoncé le  le jour de la sortie de la bande-annonce du Spécial Pandémie.

Les créateurs de la série ayant été ralenti par l'arrivée de la pandémie de Covid-19, ils ont annoncé sortir un épisode spécial le 30 septembre, puis un second sortira 6 mois plus tard. Les 2 traitant de l'état actuel des choses avec le coronavirus et les conséquences du confinement. Contrairement aux épisodes traditionnels, chaque épisode dure presque une heure.

Et contrairement à ce qui est raconté, les 2 téléfilms Paramount+ sont compris dans la saison.

Épisodes

Notes et références

Liens externes

 South Park Studios

24

Saison 24 de South Park


L'Autoloaded and SCALable Outperforming guN ou ASCALON est un prototype de canon antichar de  conçu par Nexter au début des années 2020. Conçu pour traiter les futures menaces lourdement blindées, il a la particularité d'employer des munitions télescopées. Son nom fait également référence à Ascalon, l'épée de Saint George, saint patron de l'arme blindée cavalerie.

Historique

Le 14 avril 2021, Nexter dévoile sur son site internet qu'il est en train de développer un nouveau concept d'armement principal pour char de combat.
Le 21 mai 2022, le blog Forcesoperations annonce sur Twitter qu'une campagne de tir pour le canon ASCALON est en cours sur le polygone de tir d'Alcochete, au Portugal. Le canon aurait atteint le stade 4 du niveau de maturité technologique de l'échelle TRL et que le stade 6 serait atteint à l'horizon 2025. Le canon est dévoilé au public en juin 2022 au salon d'Eurosatory. Il reprend, pour l'instant, la culasse du canon de  armant le prototype de tourelle T4 fabriquée en 1996 pour le char Leclerc dans le cadre du programme multinational FTMA (Futur Tank Main Armament).

Caractéristiques techniques
Le canon ASCALON utilise des munitions télescopées, cela permet un gain de compacité significatif, la longueur d'une munition télescopée de  ne dépassant pas  contre plus de  pour les munitions en deux fardeaux du même calibre issues du programme international FTMA au milieu des années 1990.
Le calibre supérieur permet d'atteindre des performances balistiques supérieures tout en restant en deçà des pressions atteintes dans la chambre des canons de .
Son frein de bouche en poivrière est optimisé pour limiter l'effet de souffle dégagé lors du tir qui pourrait nuire aux fantassins évoluant aux côtés d'un char en zone urbaine.
Du fait de son effort de recul limité, l'ASCALON peut être monté sur des chars de combat ayant une masse inférieure à .
Deux munitions ont actuellement été développées, un obus-flèche et une munition intelligente NLOS pour des tirs au-delà de la vue directe.

Voir aussi

 Rh-130 (prototype de canon allemand de )
 2A82-1M (canon de  armant le char russe T-14)

Notes et références

Canon de char

ASCALON (canon)


İskorpit (Scorpaena porcus), Scorpaenidae familyasından bir balık türü. Lipsoz balığına benzer fakat Lipsoz'a göre daha küçük (ortalama 20 – 30 cm)  ve daha koyu renklere sahiptir.

İskorpitler havaların ısınmasıyla kıyı bölgelere doğru yönelirler. Özellikle Ağustos ve Eylül aylarında kıyıya yakın bölgelerde bulundukları için avlanmaları daha kolaydır.

İskorpitler zehirli dikenlere sahip olan bir balık türüdür. Sırt yüzgecinde 11, karın yüzgecinde 1 ve anüs yüzgecinde 3 adet zehirli diken bulundurur ve bu dikenler vücuda temas ettiğinde deride kızarıklık ve şişlik meydana getirebilir. Zehir etkisi birkaç gün sürebilir ve ilk yardım olarak amonyak kullanılabilir. Halk arasında bu balığa "Çarpan" veya "Çalar" da denmektedir. Görüntüsü itibariyle kırlangıç balığına benzetilebilir bu nedenle acemi balıkçılar için tehlikeli bir balık türü olabilir.

İskorpitler'in dikenleri öldükten sonra bile zehir enjekte edebilirler bu nedenle temizleme aşamasında dikkat edilmesi gerekir. Lezzetli bir balıktır ve bu nedenle mutfakta çorba, yahni, buğluama, pilaki ve fileto tava gibi çeşitli tekniklerle tüketilerek yenilebilir.

Adlandırma
İskorpit adı Türkçeye Rum balıkçıların dilinde kullanılan Yunanca σκορπίδι skorpidi kelimesinden geçmiş bir alıntıdır.

Yazılı kaynaklarda «iskorpit (S. porcus) ile lipsoz/lipsos (S. scrofa)» olarak geçen ikili çapraz adlandırmanın yanlış olduğu ve doğrusunun «iskorpit (S. scrofa) ile lipsoz/lipsos (S. porcus)» biçiminde olması gerektiği balıkçılar tarafından da öne sürülmektedir. Her iki tür de Akdeniz'de bulunur; fakat Karadeniz'de yalnızca S. porcus türü bulunur, S. scrofa türü bulunmaz.

Kaynakça

Scorpaeniformes
Carl Linnaeus tarafından adlandırılmış taksonlar

İskorpit balığı


La rue Medaets (en néerlandais: Medaetsstraat) est une rue bruxelloise de la commune de Woluwe-Saint-Pierre qui va de la rue François Gay à la rue de la Cambre sur une longueur totale de 190 mètres.

Historique et description

Origine du nom
Georges Medaets né à Schaerbeek le 27 février 1896 et décédé à Sao Paulo le 8 octobre 1976 est le premier aviateur, avec Jean Verhaegen et Jean-Joseph Coppens, à réaliser le vol aller et retour Bruxelles-Léopoldville entre le 9 mars et le 12 avril 1926. La rue porte son nom depuis son ouverture, en 1928.

Situation et accès

Inventaire régional des biens remarquables

Voir aussi
 Liste des rues de Woluwe-Saint-Pierre

Liens externes
 Commune de Woluwe-Saint-Pierre

Notes et références

 La Chanson des rues de Woluwe-Saint-Pierre de Jean Francis. Louis Musin Éditeur – Bruxelles 1975

Rue à Woluwe-Saint-Pierre

Rue Medaets


طراز (Тараз) هي مدينة في مقاطعة أوبليس جامبيل في جنوب كازاخستان.

يبلغ عدد سكانها حوالي 398,233 نسمة.وتسمي أيضاً طلاس وهو المكان الذي وقع فيه معركة نهر طلاس بين العباسيين والصينيين.

المناخ
يظهر الجدول التالي التغييرات المناخية على مدار السنة لطراز:

توأمة
لطراز (كازاخستان) اتفاقيات توأمة مع:
 فريسنو

أعلام

 يفغيني زايتسيف
 ألكسندر كوتشما
 بولات زوماديلوف
 باويرزهان إسلام خان
 ييلدوس اخميتوف

مراجع

مناطق مأهولة تقع على طريق الحرير
مدن كازاخستان
أماكن مأهولة في أوبليس جامبيل
معابر الحدود القيرغيزستانية الكازاخستانية

طراز (كازاخستان)


هي أكبر جزيرة في جمهورية فيجي تسمى بالإنكليزية (Viti Levu) توجد فيها عاصمة البلاد سوفا وغالبية سكان الجمهورية يعيش فيها أي حوالي 70% من السكان المقدر عددهم بحوالي 600,000 نسمة.

الجغرافيا
يبلغ طول الجزيرة 146 كم وعرضها 106 كم وتبلغ مساحتها حوالي 10,389 كم2 و أقرب جزيرة إليها هي جزيرة تافيوني .

سطح الجزيرة مغطى بالحمم البركانية كما تشهد الجزيرة من حين إلى أخر هزات أرضية متعددة.
يعتبر القسم الشرقي من الجزيرة الأكثر هطولا للأمطار بينما القسم الغربي الأكثر جفافًا كون الجزيرة ينصفها تقريبًا سلسلة جبال.

الاقتصاد
يتم زراعة قصب السكر في الجانب الغربي من الجزيرة أما صناعة الألبان والأجبان فيتم في الجانب الشرقي.
تعتبر من أكثر المناطق تربية للمواشي بتعداد يقدر ب 7000 رأس خصوصًا في منطقة ياكارا الواقعة بين تافوا وراكيراي.بينما في وسط الجزيرة فسطحها مغطى بغابة كما توجد فيها جبل تومانيفي والذي يصل ارتفاعه إلى 1324 متر.كما تعرف هذه الجزيرة بأنها الموطن الوحيد لحشرة خنفسة فيجي العملاقة ذات القرون الطويلة.

المدن
يوجد فيها عاصمة البلاد سوفا، كما توجد فيها مدن ساحلية مثل با، لاوتوكا، نادي، ناوزوري.

السياسة
من أصل 14 محافظة تكون جمهورية فيجي فإن 8 محافظات منها تقع في جزيرة فيتي ليفو.
محافظات القسم الغربي هي:
با،نادروكا-نافوسا،را.
محافظات القسم الأوسط هي :
نايتازيري،ناموزي،ريوا،سيرووا وتايليفو.
بين العام 1879 و 1916 تدفق على الجزيرة العديد من العمال الهنود بغية العمل في الجزيرة، حيث تركزوا في الجانب الغربي من الجزيرة بينما بقي القسم الشرقي بغالبية من السكان الأصليون.

التاريخ

انظر أيضًا
 موالا

مراجع

جزر فيجي

فيتي ليفو


Nemezija (lat. Nemesia), rod jednogodišnjeg raslinja, trajnica i vazdazelenih polugrmova iz porodice strupnikovki.

Rodu pripada 68 priznatih vrsta koje rastu pretežno po pješčanim obalama Južnoafričke Republike. Često se uzgajaju hibridi ukrasno bilje.

Vrste

 Nemesia acornis K.E.Steiner
 Nemesia acuminata Benth.
 Nemesia affinis Benth.
 Nemesia albiflora N.E.Br.
 Nemesia anfracta Hiern
 Nemesia anisocarpa E.Mey. ex Benth.
 Nemesia arenifera Bester & H.M.Steyn
 Nemesia aurantia K.E.Steiner
 Nemesia azurea Diels
 Nemesia barbata (Thunb.) Benth.
 Nemesia bicornis (L.) Pers.
 Nemesia bodkinii Bolus
 Nemesia brevicalcarata Schltr.
 Nemesia caerulea Hiern
 Nemesia calcarata E.Mey. ex Benth.
 Nemesia cheiranthus E.Mey. ex Benth.
 Nemesia chrysolopha Diels
 Nemesia cynanchifolia Benth.
 Nemesia deflexa A.L.Grant ex K.E.Steiner.
 Nemesia denticulata (Benth.) A.L.Grant ex Fourc.
 Nemesia diffusa Benth.
 Nemesia elata K.E.Steiner
 Nemesia euryceras Schltr.
 Nemesia fleckii Thell.
 Nemesia floribunda Lehm.
 Nemesia fourcadei K.E.Steiner
 Nemesia fruticans (Thunb.) Benth.
 Nemesia glabriuscula Hilliard & B.L.Burtt
 Nemesia glaucescens Hiern
 Nemesia gracilis Benth.
 Nemesia grandiflora Diels
 Nemesia hanoverica Hiern
 Nemesia hemiptera K.E.Steiner
 Nemesia ionantha Diels
 Nemesia karasbergensis L.Bolus
 Nemesia karroensis Bond
 Nemesia lanceolata Hiern
 Nemesia leipoldtii Hiern
 Nemesia ligulata E.Mey. ex Benth.
 Nemesia lilacina N.E.Br.
 Nemesia linearis Vent.
 Nemesia lucida Benth.
 Nemesia macrocarpa (Aiton) Druce
 Nemesia macroceras Schltr.
 Nemesia maxii Hiern
 Nemesia melissifolia Benth.
 Nemesia micrantha Hiern
 Nemesia pageae L.Bolus
 Nemesia pallida Hiern
 Nemesia parviflora Benth.
 Nemesia petiolina Hiern
 Nemesia picta Schltr.
 Nemesia pinnata (L.f.) E.Mey. ex Benth.
 Nemesia platysepala Diels
 Nemesia psammophila Schltr.
 Nemesia pubescens Benth.
 Nemesia pulchella Schltr. ex Hiern
 Nemesia rupicola Hilliard
 Nemesia saccata E.Mey. ex Benth.
 Nemesia silvatica Hilliard
 Nemesia strumosa Benth.
 Nemesia suaveolens K.E.Steiner
 Nemesia umbonata (Hiern) Hilliard & B.L.Burtt
 Nemesia versicolor E.Mey. ex Benth.
 Nemesia violiflora Roessler
 Nemesia viscosa E.Mey. ex Benth.
 Nemesia williamsonii K.E.Steiner
 Nemesia zimbabwensis Rendle

Vanjske poveznice

Izvori

Strupnikovke

Nemezija


Onthophagus pseudohystrix é uma espécie de inseto do género Onthophagus, família Scarabaeidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Masumoto em 1995.

Referências

Ligações externas

pseudohystrix
Coleópteros descritos em 1995

Onthophagus pseudohystrix


Omul bicentenar (titlu original: Bicentennial Man) este un film americano-canadian din 1999 regizat de Chris Columbus. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Robin Williams, Sam Neill, Embeth Davidtz (rol dublu), Wendy Crewson și Oliver Platt. Scenariul, scris de Nicholas Kazan, este bazat pe Omul pozitronic (The Positronic Man), un roman științifico-fantastic scris de Isaac Asimov și Robert Silverberg în 1993. Filmul este prima adaptare pentru marele ecran a unei povestiri sau cărți a lu Asimov și are la bază atât povestirea originală a lui Asimov, cât și extinderea la dimensiunea unui roman realizată de Robert Silverberg.

Prezentare

Familia Martin cumpără un android NDR pe care îl numesc Andrew, curând își dau seama că acesta nu este un robot obișnuit deoarece începe să aibă gândire creativă și diferite emoții. Filmul urmărește povestea de 200 de ani a robotului Andrew și încercarea acestuia de a se transforma în om și de a fi recunoscut ca atare.

Distribuție
 Robin Williams - Andrew Martin, un android NDR care servește familia Martin și care dorește să devină uman.
 Sam Neill - Richard "Sir" Martin, patriarhul familiei Martin.
 Embeth Davidtz - Amanda "Little Miss" Martin (adult) precum și Portia Charney, fiica lui Lloyd și nepoata Amandei.
 Hallie Kate Eisenberg - Amanda "Little Miss" Martin (la 7 ani)
 Wendy Crewson - Rachel "Ma´am" Martin, matriarhul familiei Martin.
 Oliver Platt - Rupert Burns, fiul creatorului seriei NDR, acesta creează androizi cu un aspect mai uman.
 Kiersten Warren - Galatea, un android NDR care îl servește pe Rupert.
 Stephen Root - Dennis Mansky
 Angela Landis - Grace "Miss" Martin (adult)
 Lindze Letherman - Grace "Miss" Martin (la 9 ani)
 Bradley Whitford -  Lloyd Charney (adult)
 Igor Hiller - Lloyd Charney (la 10 ani)
 John Michael Higgins - Bill Feingold
 George D. Wallace - primul președinte/Speaker  al Congresului Lumii
 Lynne Thigpen - Marjorie Bota, al doilea președinte/Speaker  al Congresului Lumii

Producție
Williams a confirmat într-un interviu pentru Las Vegas Sun că personajul său nu a fost jucat de o dublură și că a purtat de fapt costumul robotului. Cheltuielile de producție s-au ridicat la 100 milioane $.

Primire
A avut încasări de 87,4 milioane $. Filmul are un scor de 37% pe Rotten Tomatoes cu 35 de recenzii pozitive dintr-un total de 93. Pe site-ul Metacritic are un scor de 42.

Note

Legături externe

Omul bicentenar  la CinemaRx

Vezi și
Listă de filme cu acțiunea în viitor
Listă de filme științifico-fantastice din anii 1990
Listă de filme despre informatică
Listă de povestiri după care s-au făcut filme

Filme din 1999
Filme americane
Filme canadiene
Filme în limba engleză
Filme regizate de Chris Columbus
Filme Touchstone Pictures
Filme Columbia Pictures
Filme Walt Disney
Filme Sony
Filme cu roboți
Filme SF din anii 1990
Ecranizări de romane americane

Filme cu acțiunea în viitor
Filme despre informatică
Filme bazate pe romane științifico-fantastice
Inteligența artificială în ficțiune
Filme despre inteligența artificială
Filme produse de Chris Columbus

Omul bicentenar


Francesco Molinari-Pradelli (* 4. Juli 1911 in Bologna; † 8. Juli 1996 ebenda) war einer der bekanntesten italienischen Opern-Dirigenten seiner Zeit.

Molinari-Pradelli studierte Klavier und Komposition in Bologna und schloss sein Studium 1938 an der Accademia di Santa Cecilia in Rom ab. 1946 gab er sein Debüt an der Scala in Mailand; 1956 am Royal Opera House Covent Garden in London.

Seine Einspielung von Puccinis Turandot mit Birgit Nilsson und Franco Corelli gilt gemeinhin als eine der bedeutendsten Aufnahmen dieses Werkes.

Diskografie (Auswahl)

 Giuseppe Verdi: Simon Boccanegra – (Cetra, 1951)
 Friedrich von Flotow: Martha – (Cetra, 1953)
 Jules Massenet: Werther – (Cetra, 1953)
 Giuseppe Verdi: La traviata – (Decca, 1954)
 Giacomo Puccini: Manon Lescaut – (Decca, 1954)
 Gaetano Donizetti: L'elisir d'amore – (Decca, 1955)
 Giuseppe Verdi: La forza del destino – (Decca, 1955)
 Giacomo Puccini: Tosca – (Decca, 1959)
 Giacomo Puccini: Turandot – (EMI, 1965)
 Giacomo Puccini: La rondine – (RCA, 1966)

Weblinks
 Francesco Molinari-Pradelli bei All Music Guide to Classical Music

Dirigent
Musiker (Bologna)
Italiener
Geboren 1911
Gestorben 1996
Mann

Francesco Molinari-Pradelli


මහාවිද්‍යාවෝ (මහා විද්‍යාවන්) හෙවත් දශ-මහාවිද්‍යාවෝ යනුවෙන් හැඳින්වෙන්නේ විශ්වයේ ආරම්භයේ සිට විනාශය දක්වා පැවතෙන්නා වූ ආදි පරාශක්තියේ විද්‍යාවන් 10ක් පිළිබඳවයි. එම මහාවිද්‍යාවන් 10 දෙනා වන්නේ කාලී, තාරා, ත්‍රිපුර සුන්දරී, භුවනේශ්වරී, භෛරවී, චින්නමස්තා, ධුමාවතී, බගලාමුඛී, මාතංගී සහ කමලා ය.

ක්‍රිස්තු වර්ෂ 1700 දී එහි උච්චතම අවස්ථාවට ළඟා වූ ශක්ති වාදයේ භක්ති අංශයේ නැගීම සනිටුහන් කරන බැවින් මහාවිද්‍යාවේ දියුණුව ශක්ත නිකායේ ඉතිහාසයේ වැදගත් සන්ධිස්ථානයක් නියෝජනය කරයි.

ශක්ත බැතිමතුන් විශ්වාස කරන්නේ එකම සත්‍ය දස ආකාරයකින් විද්‍යාමන වන බවයි. ශක්ත වාදයේ එක් ගුරු සම්ප්‍රදායකට අනුව මහාවිද්‍යාවන් මහාකාලි දේවියගේ ස්වරූප ලෙසින් හැඳින්වේ. මෙම සමස්ථ මහාවිද්‍යාවන් මණිද්වීපය තුළ වාසය කරයි.

නාමයන්

 කාලි : බ්‍රහ්මන්ගේ උත්කෘෂ්ඨ ස්වරූපයකි, කාලය සහ විනාශයට අධිපතිනිය යි, ආදි පරාශක්තිය ලෙසින් හඳුන්වයි. (කාලි කුල සම්ප්‍රදායේ සර්වබලධාරී දේවිය) මහාකාලි දේවිය අඳුරු පැහැයක් ගන්නා අතර මරණයේ රාත්‍රියටද වඩා අඳුරු පැහැතිය. අතීත, වර්තමාන සහ අනාගතය සංකේතවත් කරන නේත්‍රා තුනක් ඇත. ගෙලෙහි හිස් කබල් මාලයක් පැළඳි ඇය දිවි සමක් වස්ත්‍රය කොටගෙන සිටි. ඉන පටිය ලෙස පැළඳ සිටින්නේ අත් වලින් නිර්මිත පටියකි.
 තාරා : මුක්තිය කරා මඟ පෙන්වන, ආරක්ෂාව සලසන, සංසාර සාගරයෙන් එතෙර කරවන දේවිය යි. සමුද්‍ර මන්තනයේදි ශිව දෙවියන්ව හලාහල විෂෙන් බේරා ගනු ලැබුවේද ඇයයි. ඇයගේ ශරිර වර්ණය ලා නිල් පැහැතිය.
 ත්‍රිපුර සුන්දරී : බ්‍රහ්මන්ගේ උත්කෘෂ්ට ස්වරූපයකි. විශ්වයේ මුලය යි, සියල්ලෙහිම තුන් ආකාරයට අධිපතිනිය යි, ආදි පරාශක්ති, ලලිතා රාජ රාජේශ්වරී ලෙසින් හදුන්වනු ලබයි. (ශ්‍රී කුල සම්ප්‍රදායේ සර්වබලධාරී දේවිය) රන්වන් පැහැයෙන් යුක්ත වන අතර අත් සතරෙහි පාශයක්, අංකුසයක්, හී පහක් දුන්නක්/උක් දණ්ඩක් දරා සිටී.
 භුවනේශ්වරී : බ්‍රහ්මන්ගේ උත්කෘෂ්ඨ ස්වරූපයකි. සමස්ථ විශ්වයේම මාතාවයි, ඇයගේ ශරීරය රන් වන් පැහැයෙන් යුක්ත වන අතර අත් සතරෙහි පාශයක්, අංකුසයක් දරා සිටින අතර අභය සහ වරද මුද්‍රාවන් පෙන්වමින් සිටි.මණිද්වීපය නම් පරම අධිරාජයෙ නිර්මාතෘ සහ අධිරාජිනියයි. මූල ප්‍රකෘතිය ලෙසින්ද හැදින්වේ.
 භෛරවී : උග්‍ර ස්වරූපයකි. භෛරවගේ ස්ත්‍රී ස්වරූපය යි. ශරීරය රතු පැහැ වන අතර කෝපාවිෂ්ඨ නේත්‍රා ත්‍රිත්වයක් සහ අවුල් වූ හිස් කෙස් ඇත.
 චින්නමස්තා : තමාගේම හිස කපා ගත් ස්වරූපය යි. ජයා සහ විජයා තෘප්තිමත් කිරීම සඳහා ඇය තමාගේම හිස කපා ගත්තාය. (රජස් සහ තමස් ගුණ සංකේතවත් වේ.) ඇය රතු පැහැයක් ගන්නා අතර, බියකරු පෙනුමක් ඇත.
 ධූමාවතී : ධූමාවතී තද දුඹුරු පැහැයකින් යුක්තය, ඇගේ සම රැලි වැටී ඇත, ඇගේ මුඛය වියළී ඇත, ඇගේ දත් සමහරක් වැටී ඇත, ඇගේ දිගු අවුල් වූ හිසකෙස් අළු පැහැයක් ගනී, ඇගේ ඇස් ලේ වැගිරීම් ලෙස පෙනෙන අතර ඇයට බිය උපදවන ස්වභාවයක් ඇත.
 බගලාමුඛී : සතුරන් අඩපණ කරන දේවිය යි. දේවියට රත්තරන් පැහැයක් ඇති අතර දීප්තිමත් ඇස් තුනක්, සශ්‍රීක කළු හිසකෙස් සහ නිහතමානී මධ්‍යස්ථ බවක් ඇත. ඇය කහ පැහැති වස්ත්‍රාභරණ දරා සිටින හෙයින් පිතාම්බරි ලෙසින්ද හැඳින්වේ.
 මාතංගී : රාජ ශ්‍යම්ලා ස්වරූපයෙදී ලලිතා දේවියගේ අග්‍රාමාත්‍යවරියකි. කථනයට අධිපති ස්වරූපය යි. මාතංගිගේ වර්ණය මරකත කොළ පැහැයෙන් නිරූපණය කෙරේ.
 කමලාත්මිකා (කමලා) : පද්මයක් මත වාසය කරන දේවිය යි. ඇතැම් විට තාන්ත්‍රික - ලක්ෂ්මි ලෙසින්ද ආමන්ත්‍රණය කරනු ලබයි. කමලා  රන්වන් පැහැයකින් යුත් කළු හිසකෙස්, දීප්තිමත්, සන්සුන් ඇස් තුනක් සහිත කරුණාවන්ත ස්වරූපයකි.

ආශ්‍රේයයන්

Dasa Mahavidya

බාහිර සබැඳි

හින්දු දෙවඟනෝ
පාර්වතීගේ ස්වරූප

මහාවිද්‍යා


Aureliu Căpățână a fost un magistrat român care a îndeplinit funcția de ministru al justiției (7 septembrie - 4 octombrie 1944) în guvernul Constantin Sănătescu (1).

A îndeplinit funcția de consilier la Înalta Curte de Casație și Justiție. A fost numit în funcția de ministru secretar de Stat la Departamentul Justiției în 7 septembrie 1944, după încheierea perioadei de interimat a lui Lucrețiu Pătrășcanu. A demisionat din funcție pe motiv de boală la 4 octombrie 1944.

Lucrări
 Zile de război. Note de campanie din războiul de reîntregire, Ed. Prietenii Cărții, București, 1998, 208 p.

Note

Miniștri de justiție ai României
Magistrați români

Aureliu Căpățână


Warner Music Group Corp. (oft stytt sem WMG) er bandarísk samsteypa fyrirtækja í skemmti- og tónlistariðnaðinum. Það er eitt af "stóru þrem" hljómplötufyrirtækjunum á alþjóðlega tónlistarmarkaðnum, ásamt Universal Music Group (UMG) og Sony Music Entertainment (SME). Fyrirtækið á og stjórnar nokkrum af stærstu merkjum heims, þar á meðal Elektra Records, Reprise Records, Warner Records, Parlophone Records og Atlantic Records.

Tenglar

Dreifiaðilar tónlistarútgáfna

Warner Music Group


5734 Noguchi este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
5734 Noguchi este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Kitami de Kin Endate și Kazuro Watanabe. El prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,35 ua, o excentricitate de 0,07 și o înclinație de 7,4° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 5001-6000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1989
Centura de asteroizi

5734 Noguchi


ලෝකයේ දැනුම නිර්මානය කළ ජාතීන් ඇත්තේ ස්වල්පයකි. ඒ අතරින් මේ පුංචි හෙළදිවේ වසන හෙළයන්ද ප්‍රමුඛස්ථානයක් ගනී. සංස්කෘතය, ග්‍රීක, රෝම, චීන මෙසේ ලෝකයට නව දැනුම් පද්දති එක් කළ සෙසු ජාතීන්ය. මහාචාර්ය නලීන්ද සිල්වා බටහිර විද්‍යාව පට්ටපල් බොරුවක් ලෙස කීවේ කටකහනවට නොවේ. ඔවුන්ගේ ඇරිස්ටෝලියානු දිවිකෝටික තර්කන සම්ප්‍රදාය නිසාය. නමුත් හෙළයෝ මීට වඩා විශිෂ්ඨ දැනුම් පද්දතියක උරුමකරුවෝය. නමුත් අවාසනාවට ශතවර්ශ තුනක පමන බටහිර අධිරාජ්‍යවාදීන්ගේ යකඩ සපත්තුවට පෑගී සිටීමත්, ඉන් අනතුරුව නිදහසෙන් පසුව වසර 70ක් පුරා බලයට පත් රජයන් හෙළ විද්‍යාවන්ට නිසි අනුග්‍රහක් නොදැක්වීමත් නිසා හෙළයන්ගේ විද්‍යාවන් බොහො සෙයින් යටපත් විය. 2018 වසරේදී සැප්තැම්බර් මස ජානක තරංග ආරියරත්න යන් විසින් හෙළයන්ගේ විද්‍යාවන් නමින් කෘතියක් එළිදැක්විය. මෙහි වෛමාන ශාස්ත්‍රය, සිංහල ඉලක්කම් ශාස්ත්‍රය, සිංහල ගණිත ශාස්ත්‍රය, සිංහල කේත ශාස්ත්‍රය, සිංහල පැය ශාස්ත්‍රය, කාල හෝරා ශාස්ත්‍රය, සිංහල චන්ද්‍ර හා සූර්ය වර්ෂ ශාස්ත්‍ර,සිංහල නැකති ශාස්ත්‍ර වන ඉංද්‍රගුරුළුව, පංච පක්ෂිය, දඬුමරණය, යම කාලය, සිවා ලිඛිතය, යනාධිය, සූර්යස්ථම්භ ශාස්ත්‍රය, අශ්ඨ යෝගනී ශාස්ත්‍රය ආදී ශාස්ත්‍ර ගණනාවක් එහි අඩන්ගුවේ. KBOOKS (www.kbooks.lk ) වෙතින් හෝ නුගේගොඩ සරසවි පොත්හලෙන් මෙම කෘතිය ලබා ගත හැකිය. නැවත හෙළයන්ගේ විද්‍යාවන්හී පුණරුදයක් ඇති කිරීමට මේ කාලයයි.

හෙළයන්ගේ විද්‍යාවන්


Mircea Petru Cucuianu () este un biochimist român, membru corespondent al Academiei Române din 2014.

Legături externe

 Membrii Academiei Române din 1866 până în prezent – C

Nașteri în 1928
Biochimiști români
Membri corespondenți ai Academiei Române

Mircea Petru Cucuianu


Veaceslav Dokuceaev (n. Moscova) este un fizician-teoretician-relativist din Rusia, specializat în teoria relativității generale, astrofizica gărilor negre, cosmologie, fizica neutrinilor, doctor în științe fizico-matematice, cercetător științific coordonator la Institutul de cercetări nucleare al Academiei de științe din Rusia.

Biografie
A absolvit Institutul fizico-tehnic din Moscova. S-a specializat în domeniul fizicii și astrofizicii neutrinilor la Institutul de fizică al academiei de științe din URSS sub îndrumarea academicianul Vitaly Ghinzburg. Candidat în științe fizicο-matematice, doctor în științe fizico-matematice (1991). Subiectul tezei de doctorat: "Găuri negre masive în nucleele galaxiilor: formarea, evoluția, activitatea"

Creația științifică
Activitatea științifică este axată pe un spectru larg de cercetări, începând de la teoria relativității generale, astrofizica găurilor negre, cosmologie, fizica neutronilor, raze cosmice, nuclee galactice, emisii de raze γ din nucleele galactice, materia întunecată, inclusiv formarea de smocuri de materie întunecată, bule gravitaționale, gravitație indusă. A publicat peste 165 de lucrări științifice. Este și unul dintre popularizatorii de seamă a astrofizicii, gravitației și fizicii găurilor negre din Rusia.

Distincții
Este laureat al revistei "Uspehi fizicheskih nauk" pentru cea mai bună lucrare din această revistă, consacrată  găurii negre masive de 4 mln mase solare din centrul galactic al Căii Lactee.
 Este membru al Societății de astronomie Europene

Referințe
 Diplomă de Laureat UFN
 Cercetătorii lieder de la Institutul de cercetări nucleare din Moscova

Moldoveni în viață
Moldoveni fizicieni

Veaceslav Dokuceaev