Aceasta este o listă de desene animate din România și seriale de animație difuzate pe diferite canale de televiziune românești pentru copii (Cartoon Network România, Cartoonito România, Disney Channel România, Disney Junior România, Minimax România, Nickelodeon România etc.), clasificate în ordine alfabetică după statusul din prezent al acestor canale TV.

Canale TV actuale

Cartoon Network România

Cartoonito România

Disney Channel România

Disney Junior România

Minimax România

Nickelodeon România

Nick Jr. România

Nicktoons România

JimJam România

Duck TV România

TraLaLa TV

Canale TV desființate

Boomerang România

Jetix România / Jetix Play România

Fox Kids România / Fox Kids Play România

Playhouse Disney România

Animax România & Anime+ România

Megamax România

KidsCo TV România

Boom Hop!

Fix & Foxi TV

 Fix și Foxi

Alte canale TV

Pro TV

{{coloane-listă|
 The Adrenaline Project
 Alvin și veverițele (Alvin and the Chipmunks)
 Andy Panda
 Animăluțele Littlest Pet Shop (The Littlest Pet Shop)
 Aventurile lui Teddy Ruxpin (The Adventures of Teddy Ruxpin)
 Aventurile marionetelor Ann și Andy (The Adventures of Raggedy Ann and Andy)
 Aventuri trăznite
 BattleTech
 Beetleborgs Metallix
 Beyblade
 The Big O
 Blade
 B-Daman Crossfire
 B-Daman Fireblast
 Biroul de detectare al extratereștrilor (Bureau of Alien Detectors)
 Buretele Bob pantaloni pătrați (SpongeBob SquarePants)
 Cartea fermecată (Adventures from the Book of Virtues)
 Cardfight!! Vanguard
 Casper și prietenii (Casper and Friends)
 Căpitanul N: Maestrul jocului (Captain N: The Game Master)
 Căpitanul Zed și țara Zee (Captain Zed and the Zee Zone)
 Câine rău - Câinele familiei (Bad Dog)
 Cei patru fantastici (Fantastic Four: World's Greatest Heroes)
 Ciocănitoarea Woody (The Woody Woodpecker Show)
 Conan aventurierul (Conan the Adventurer)
 Corey marinarul
 Crayon Shin-chan
 Creioane colorate
 Code Geass: Lelouch of the Rebellion
 Code Geass: Lelouch of the Rebellion R2
 Cowboy Bebop
 Cubix
 Curse trăsnite (Wacky Races)
 Dastardly și Muttley în aparatele lor de zbor (Dastardly and Mutley in Their Flying Machines)
 Death Note
 Digimon
 Digimon Fusion
 Dinozaurii cei lacomi
 Doraemon
 Dragon Ball
 Dragon Ball Z
 Dragon Ball GT
 Dragon Ball Z Kai
 Dragon Ball Super
 Familia Simpson (The Simpsons)
 Felix motanul (Felix the Cat)
 Freakazoid!
 F-Zero GP Legend
 Ghost in the Shell: Stand Alone Complex
 Ghost in the Shell: Stand Alone Complex 2nd GIG
 G.I. Joe
 G.I. Joe Extreme
 G.I. Joe: Sigma 6
 Idaten Jump
 IGPX
 Incoruptibilii (The Untouchables)
 Iron Man
 Înapoi în viitor - Călătorii în timp (Back to the Future: The Animated Series)
 Kamen Rider: Dragon Knight
 Magnificul Muttley (Magnificent Muttley)
 LBX: Little Battlers Experience
 Micuții clovni din orașul veseliei (Little Clowns of Happytown)
 Masked Rider
 Gundam
 Mobile Suit Gundam 00
 Mobile Suit Gundam SEED
 Mobile Suit Gundam SEED Destiny
 Monsuno
 Mot
 Mystic Knights of Tir Na Nog
 Nemaipomenitul Tick (The Tick)
 Ninja Turtles: The Next Mutation
 Omul de oțel (Iron Man)
 Omul-Păianjen (Spider-Man)
 One Piece
 Outlaw Star Papirus (Papyrus)
 Paranoia Agent Peripețiile Penelopei Pitstop (The Perils of Penelope Pitstop)
 Peter Pan (Peter Pan: The Animated Series)
 Piatra magică (Power Stone)
 Pirate Islands Pisoiul Eek (Eek! The Cat)
 Pokémon Pokémon: Indigo League Pokémon: Adventures in the Orange Islands Pokémon: The Johto Journeys Pokémon: Johto League Champions Pokémon: Master Quest Pokémon: Advanced Pokémon: Advanced Challenge Pokémon: Advanced Battle Pokémon: Battle Frontier Power Rangers Mighty Morphin: Power Rangers Mighty Morphin: Alien Rangers Power Rangers: Zeo Power Rangers: Turbo Power Rangers: In Space Power Rangers: Lost Galaxy Power Rangers: Lightspeed Rescue Power Rangers: Time Force Power Rangers: Wild Force Power Rangers: Ninja Storm Power Rangers: Dino Thunder Power Rangers: S.P.D. Power Rangers: RPM Power Rangers: Samurai Power Rangers: Super Samurai Power Rangers: Megaforce Power Rangers: Super Megaforce Power Rangers: Dino Charge Power Rangers: Dino Super Charge Power Rangers: Ninja Steel Power Rangers: Super Ninja Steel Power Rangers: Beast Morphers Power Rangers: Dino Fury Povestiri din Timberwood (The Timberwood Tales)
 Purcelușii Piggsburg (Piggsburg Pigs!)
 Puterea echipei Miau-Miau (Tokyo Mew Mew)
 Regele Arthur și cavalerii dreptății (King Arthur and the Knights of Justice)
 s-CRY-ed Regele Șaman (Shaman King)
 South Park Șoimii călători (Battle of the Planets)
 Superhuman Samurai Syber-Squad Tărâmul uitat de timp (The Land Before Time)
 Tattooed Teenage Alien Fighters from Beverly Hills The Itsy Bitsy Spider Tokyo Mew Mew Tenkai Knights Țestoasele Ninja (Teenage Mutant Ninja Turtles)
 Trigun Unde-i Wally? (Where's Wally?)
 Ultraman Tiga Ultimate Muscle Ursul Yogi (Yo Yogi!)
 VR Troopers Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa Winx Club (Winx Club)
 W.I.T.C.H. Wolverine WMAC Masters X-Men Yu-Gi-Oh! Yu-Gi-Oh! 5D's Yu-Gi-Oh! Arc-V Yu-Gi-Oh! Capsule Monsters Yu-Gi-Oh! Duel Monsters Yu-Gi-Oh! GX Yu-Gi-Oh! VRAINS Yu-Gi-Oh! Zexal}}

 Antena 1

 TVR

 Tele 7 abc

 Terra Sat
 Cartuna Show Dotakon, băiatul robot (Dotakon)
 Mock și Sweet (Mock & Sweet)
 Omul Tomată și cavalerii Mesei Salată (Tomatoman)
 Rotto Botto Robotto''

Note

Vezi și

Legături externe
 https://www.cartoonnetwork.ro/
 https://www.cartoonito.ro/
 https://tv.disney.ro/
 https://disneynow.com/all-shows/disney-junior
 https://minimaxro.tv/
 https://www.nick.tv/
 https://www.nickjr.tv/
 https://ro.jimjam.tv/
 https://www.ducktv.tv/
 https://tv.tralala.ro/

Desene animate
Liste
Liste legate de România
Televiziuni în limba română
Televiziuni din România

Listă de desene animate din România


The Dreams ist eine Alternative-Rock-Band aus Tórshavn von den Färöer-Inseln.

Inzwischen arbeitet die Band mit ihrem Produzenten Lars Pedersen in Dänemark und weitet ihre Bekanntheit auf Deutschland und Frankreich aus.

Geschichte

Vorgeschichte (2003–2005)
Im Jahr 2003 gründeten die Freunde Hans Edward Andreasen, Heini Mortensen, Hedin Egholm Skov und Edmund í Gardi in Tórshavn eine Punk-Band namens "Zink". Hedin verließ die Band im Jahr 2004 und wurde durch Eirikur Gilston Corfitz Andersen ersetzt. In diesem Jahr veröffentlichten sie ein Album namens Total Love Songs in färöischer und englischer Sprache. Die Band blieb bis zum Ausstieg von Edmund í Gardi Ende 2004 aktiv. Die verbleibenden Bandmitglieder beschlossen unter dem neuen Namen The Dreams weiterzumachen. Heini Mortensen und Hans Edward Andreasen zogen 2005 nach Dänemark, 2006 folgten Hans Eduard und Eirikur nach Kopenhagen, um dort bessere Voraussetzungen für ihre musikalische Weiterentwicklung zu finden.

Tazy (2006–2007)
Durch Einreichung eines ihrer Songs wurde die Band aus Tausenden von Bewerbern ausgewählt, um zu MTV Europe nach London zu reisen. Im dortigen Wettbewerb belegten The Dreams den dritten Platz.
Zwischen Juni und Juli 2006 nahm die Band das Punk-Rock-Coveralbum Tazy auf, eine Zusammenstellung der beliebtesten Songs der Färöer.
Im November nahmen The Dreams dann am Global Battle of the Bands in Kopenhagen teil und erreichten auch hier den dritten Platz. Unter den Juroren lernten sie ihren künftigen Produzenten Lars Pedersen kennen.

Im Jahr 2007 wurde Eirikurs jüngerer Bruder, Corfitz, neues Bandmitglied. Dieser hatte zuvor eine färöische Pop-Rock-Band namens Paradox, mit der er auch ein Album namens Falling In Love in englischer Sprache veröffentlicht hatte.

Den Nye By (2008–2009)
Im Februar 2008 veröffentlichte die Band dann ihr dänisches Debüt-Album Den Nye By und ihr erstes Musikvideo La 'mig være. Im gleichen Monat startete The Dreams im Dansk Melodi Grand Prix Wettbewerb um ihr Land in der Eurovision zu repräsentieren  und erreichten mit La 'mig være den vierten Platz. Sie waren die erste färöische Band in diesem Wettbewerb.

Das Jahr 2009 war dann von Konzerten in ganz Dänemark und den Färöer-Inseln geprägt, zu denen im März das Live-Album Den Nye By 09 / Sakin Live erschien. Als Vorankündigung auf ein neues Album wurde am 11. Oktober Under The Sun mit einem Video veröffentlicht und der Song eroberte rasant die Radio- und Fernsehprogramme von Dänemark. Bei einem Auftritt anlässlich der 2009 Klimakonferenz der Vereinten Nationen spielten sie schon drei Songs aus ihrem kommenden Album.

Revolt (seit 2010)
Im Februar 2010 veröffentlicht die Band ihr zweites Album in englischer Sprache mit dem Titel Revolt in Dänemark. Zu dem gleichnamigen Song wurde auch ein Musikvideo gedreht und als dritte Single des Albums wurde The Optimist veröffentlicht. Begleitet von Live-Auftritten in Deutschland erschien das Album im Sommer des gleichen Jahres bei ferryhouse für das hiesige Publikum.

Diskografie

Alben
 2006: Tazy
 2008: Den Nye By
 2009: Den Nye By 09 / Sakin Live
 2010: Revolt

Singles

Weblinks
 The Dreams bei MySpace
 The Dreams bei Facebook
 The Dreams bei ferryhouse

Alternative-Rock-Band
Färöische Band

The Dreams


Astrofizikci  J. Richard Gott, Einstein Evreninde Zaman Yolculuğu ya da özgün adıyla Time Travel in Einstein's Universe: The Physical Possibilities of Travel Through Time kitabında fiziksel olayları herkesin anlayabileceği şekilde basite indirgemektedir.

Kitap hakkında önemli yorumlar;
 Ünlü astrofizikçi Gott şaşırtıcı bir üslupla en müşkülpesent eleştirmenleri bile zamanda yolculuğu düşünmeye yöneltiyor. (Discover)
 Zamanda yolculuk kavramının kusursuz bir anlatımı. Gott hem anlattığı konuya hakim bir bilim insanı hem de bilgisini açık seçik aktarabilen bir dil ustasıdır. (Hugh Downs)
 Sıradışı bir araştırmacı olan Gott'un ortaya attığı fikirler herkesin anlayabileceği ve anladıktan sonra da afallayacağı türden. Burada fanteziler astrofizik kanunları ve matematik ile dans ediyor ve okura zevk veren bir yapıt haline geliyor. (Baltimore Sun)
 Gott, büyük bir ustalıkla karmaşık fiziksel olayları basite indirgiyor ve okurun merakını uyandırıp, hayal ufkunu genişletiyor. (Science News)

Astronomi kitapları
2005 kitapları
İngilizce kitaplar
Fizik kitapları
Zamanda yolculuk

Einstein Evreninde Zaman Yolculuğu: Zamanda Yolculuk Olasılığı


Ildefons Cerdà est une station de la ligne 8 du métro de Barcelone.

Situation sur le réseau
La station est située sous l'avenue de la Grande voie de L'Hospitalet (), sur le territoire de la commune de L'Hospitalet de Llobregat, dans la banlieue immédiate de Barcelone. Elle s'intercale entre les stations Europa | Fira et Magòria | La Campana de la ligne Llobregat - Anoia des Chemins de fer de la généralité de Catalogne (FGC).

Histoire
La station ouvre au public le , à l'occasion de l'enfouissement de la ligne entre Sant Josep et Magòria | La Campana.

Services aux voyageurs

Accès et accueil
La station dispose de deux voies avec deux quais latéraux.

Desserte

Intermodalité
La station permet la correspondance avec les lignes suburbaines et régionales de l'infrastructure Llobregat - Anoia, ainsi qu'avec la ligne 10 via la station Ciutat de la Justícia, située à  à pied par l'espace public.

Projets

À proximité
La station se trouve à proximité immédiate du palais de justice de Barcelone et L'Hospitalet de Llobregat (), qui accueille les tribunaux des districts judiciaires éponymes.

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Métro de Barcelone
 Liste des stations du métro de Barcelone
 Ligne 8 du métro de Barcelone

Liens externes
 .

Station de la ligne 8 du métro de Barcelone
Station de métro mise en service en 1987

Ildefons Cerdà (métro de Barcelone)


Christen Lassen Tychonius (født 17. august 1680 i Sahl præstegård ved Holstebro, død 24. december 1740 i Viborg) var en dansk præst.

Tychonius blev sognepræst i Skive 1702 og stiftsprovst i Viborg 1727. Han var en belæst mand og samlede sig et stort bibliotek, som dog to gange brændte for ham. I 1730 udgav han Den augsburgske Bekjendelses Historie ved 200-årsfesten for Augsburgerbekendelsen, hvilken fest faldt sammen med indvielsen af den genopførte Viborg Domkirke, og han skrev også andre bøger, ligesom han jævnlig tog del i teologiske og praktisk-kirkelige forhandlinger. Tychonius kæmpede ivrig for at få et universitet oprettet i Viborg. Som poet optrådte han også, og mange anså ham for en stor digter, men hans vers var gennemgående meget tarvelige, svulstige og forskruede. Han kolliderede med Holberg, som tog ham under behandling i satiren Den jydske Fejde og atter ironiserede over ham i Jacob von Thybo, hvis magister Stygotius fra først af havde fået navnet Tychonius. Tychonius prædikede ofte og gerne, og en tid lang var han modeprædikant og samlede store skarer om sig, men hans tale savnede kraft, og da han tilmed angreb pietismen, svandt hans menighed efterhånden ind. Som menneske var Tychonius heller ikke absolut sympatetisk. Mod slutningen af sit liv oplevede han mange skuffelser og megen sygdom.

Kilder

Eksterne henvisninger

Domprovster fra Danmark
Præster fra Danmark
Digtere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1600-tallet

Christen Lassen Tychonius


El Corredor Central es un corredor ferroviario de pasajeros y mercancías que recorre de norte a sur España.

Recorrido
El Corredor Central fue incluido en la red integral de la red transeuropea de transporte tanto en la propuesta de 2004 como en la de 2011, si bien con recorridos algo diferentes. En la de 2004, se iniciaba en Zaragoza y terminaba en los puertos de Sines y Algeciras, bifurcando el corredor en Manzanares. Estaba destinado principalmente a mercancías, e incluía los estudios acerca de la Travesía Central del Pirineo. En la propuesta de 2011, el tramo portugués pasa al Corredor Atlántico-Mediterráneo, y la conexión con Francia se realiza en la costa mediterránea, y no a través del Pirineo.

El tramo inicial pertenece a la Línea de alta velocidad Madrid-Zaragoza-Barcelona-Frontera francesa. El recorrido de mercancías se separa en el Penedés, continuando por la línea convencional Barcelona-Madrid vía Caspe. A partir de Madrid, el corredor de viajeros circula por la línea de alta velocidad Madrid-Sevilla, y el de mercancías de nuevo continúa por la vía convencional vía Despeñaperros. En Andalucía el corredor finaliza en los puertos de Sevilla y Algeciras, añadiendo parte del Eje Ferroviario Transversal de Andalucía que sirve para comunicar ambos puertos.

Existirían nodos logísticos en El Far-Empordá, El Vallés, El Prat, Penedés, Zaragoza-Plaza, Madrid, Alcázar de San Juan, Linares, Antequera, Sevilla y San Roque.

Características
El corredor se construye de tal modo que sea compatible con los trenes que recorren Europa completa. Por ello, el corredor dispondría de ancho internacional (1.435 mm), electrificación a 25 kVac y sistema de control ERMTS. Los apartaderos permitirían la circulación de trenes de 750 metros de longitud.

Toda la vía es doble a excepción de un tramo de la línea Bobadilla-Algeciras, que no puede ser duplicada al circular por un estrecho desfiladero.

La vía convencional que forma parte del corredor ha de ser ampliamente reformada para cumplir con estos parámetros.

Construcción
El corredor de pasajeros se encuentra construido casi en su totalidad, a falta del tramo del Eje Ferroviario Transversal de Andalucía y la línea entre Bobadilla y Algeciras.

El corredor de mercancías se encuentra escasamente desarrollado. Se han realizado algunos trabajos entre Madrid y Despeñaperros, que requerirían de una adaptación posterior a las características del corredor. También fue reformado el tramo Ronda-Gaucín de la línea Bobadilla-Algeciras, que no es desdoblable, para que en un futuro sólo se requiera la electrificación y el cambio de ancho de la vía.

Véase también
Anexo:Red transeuropea de transporte en España

Referencias
 Ministerio de Fomento de España: Red transeuropea de transporte en España

Corredor Central
Edificios y estructuras en proyecto en España

Corredor Central


ඡායාරූප කාචයක් යනු ප්‍රකාශ කාචයක් හෝ ඒවා සමූහයක එකතුවක් හෝ වන අතර එය කැමරා දේහයක් සමඟ එක්ව භාවිතා වේ. එමඟින් ඡායාරූප පටල හෝ වෙනත් ආකාරයකට රසායනිකව හෝ විද්‍යුත් වශයෙන් ඡායාරූප ගබඩා කර හැකි මාධ්‍යයක් වෙත වස්තූන්ගේ ප්‍රතිබිම්බ ලබා දීම සිදු කෙරේ. එහි දී එය කැමරාවෙහි යාන්ත්‍රණය සමඟ එක්ව ක්‍රියාත්මක වේ.

සෛද්ධාන්තිකව ප්‍රතිබිම්බයක් නිර්මාණය කිරීම සඳහා තනි සරල උත්තල කාචයක් ප්‍රමාණවත් විය යුතු නමුත් ප්‍රායෝගිකව මතුවන විවිධ දෘශ්‍ය අභිප්‍රේරණයන් සංශෝධනය සඳහා ප්‍රකාශ කාච උපාංග ගණනාවකින් සැදුම් ලත් සංයුක්ත කාචයක් ප්‍රායෝගික තත්ත්ව යටතේ භාවිතා කෙරේ. ඕනෑම කාච පද්ධතියක යම් අභිප්‍රේරණයන් පැවතිය හැකිය. කාච සැලසුම්කරුවාගේ කාර්යය භාරය වනුයේ මෙම අභිප්‍රේරණයන් සමබර වී ඉවත් වන ආකාරයට කාච සැලසුමක් නිර්මාණය කිරීම වන අතර එය ඡායාරූපමය කාර්යයන් සඳහා සුදුසු විය යුතුය. ඇතැම් විට මෙය විශාල වශයෙන් නිෂ්පාදනය කිරීමට ද සුදුසු නිර්මාණයක් විය යුතුය.

කැමරා, දුරේක්ෂ, අන්වීක්ෂ හෝ අනෙකුත් උපාංගවල භාවිතා වන කාචයන් අතර විශාල වෙනස්කමක් නොපවතින අතර විස්තරාත්මකව සැලසුම් කෙරෙන ආකාරය සහ නිර්මාණය කෙරෙන ආකාරය අතින් ඒවා එකිනෙකින් වෙනස් වේ.

කාචයක් ස්ථිරව කැමරාවකට සවි වී තිබිය හැකිය. නැතහොත් එය නාභීය දුර, කැමරා විවරය සහ අනෙකුත් ගුණාංග අතින් වෙනස් වන විවිධ කාච සමඟ සීරු මාරු කොට භාවිතා කළ හැකි එකක් ද විය හැකිය.

සිද්ධාන්ත

කාච විවරය සහ නාභි දුර

Focal lengths are usually specified in millimetres (mm), but older lenses might be marked in centimetres (cm) or inches. For a given film or sensor size, specified by the length of the diagonal, a lens may be classified as a:

කැමරා  කාච: angle of view of the diagonal about 50° and a focal length approximately equal to the image diagonal.
පුළුල් කෝණී කාච: angle of view wider than 60° and focal length shorter than normal.
Long-focus lens: any lens with a focal length longer than the diagonal measure of the film or sensor. Angle of view is narrower. The most common type of long-focus lens is the telephoto lens, a design that uses special optical configurations to make the lens shorter than its focal length.

කාච වර්ග

සමීප-රූප කාච හෙවත් මැක්රෝ කාච

සූම කාච

මූලාශ්‍ර

ඡායාරූපකරණය
කැමරා කාච

කැමරා කාච


Magia ceremonială sau magia rituală, numită uneori și înaltă magie sau magie învățată, este un termen larg utilizat în contextul ermetismului sau ezoterismului vestic pentru a desemna o mare diversitate de ritualuri magice lungi, elaborate și complexe. Este numit astfel, deoarece procedurile sunt caracterizate ceremonial și o mulțime de accesorii necesare practicantului. Poate fi privită și ca o elaborare a magiei rituale, iar în cele mai multe cazuri, chiar este sinonimă cu aceasta. Popularizată de către Ordinul Ermetic al Zorilor Aurii, provine din școli de gândire filozofice și oculte precum cabală ermetică, magie enohiană, Telema, precum și magia provenind din diverse grimoaruri.

Magia Renașterii
Termenul apare în perioada magiei Renașterii din secolul al XVI-lea și se referă la practicile descrise în diverse grimoaruri medievale și renascentiste și în colecții precum cea a lui Johannes Hartlieb. Georg Pictor folosește termenul ca sinonim cu goetia.

Traducătorul James Sanford, a inclus "Partele Magicke ceremoniale de Geocie și Theurgie" în traducerea sa din anul 1569 a lucrării lui Heinrich Cornelius Agrippa din 1526, numită De incertitudine et vanitate scientiarum. Pentru Agrippa, magia ceremonială era folosită în sens opus magiei naturale. Deși avea îndoieli privind magia naturală, legate de astrologie, alchimie, și ceea ce astăzi a devenit domeniu al științele naturii, precum botanica, era totuși pregătit să o accepte ca "culmea cea mai înaltă a filozofiei naturii". Magia ceremonială, pe de altă parte, care includea tot felul de comunicări cu spirite, ca necromanția și vrăjitoria, a fost denunțată de acesta ca o lipsă de respect pios față de Dumnezeu.

Revitalizarea
Începând cu Mișcarea romantică din secolul al XIX-lea, un număr de persoane și grupuri au revitalizat magia ceremonială.

Ordinul Ermetic al Zorilor Aurii
Ordinul Ermetic al Zorilor Aurii (sau, mai cunoscut, Zorii Aurii, din engleză Golden Dawn) a fost un ordin magic de la finalul secolului al XIX-lea și începutul secolului al XX-lea, care practica o formă de teurgie și dezvoltare spirituală. Din tradiția Zorilor Aurii provin unele aspecte magice și rituale care au devenit elemente centrale ale multor alte tradiții, printre care se numără Wicca, Telema și alte forme de spiritualitate magică populare astăzi.

Accesorii magice
Practica magiei rituale necesită de cele mai multe ori diverse accesorii produse sau consacrate pentru această utilizare specială, care sunt necesare unui anumit ritual sau unor ritualuri înlănțuite. Pot fi o reprezentare simbolică a elementelor psihologice ale magicianului sau ale conceptelor metafizice.

Grimoarurile
Un grimoar este o consemnare a magiei. Cărțile din acest gen sunt consemnări ale experiențelor magice și ale meditațiilor filozofice, care conțin instrucțiuni pentru invocarea îngerilor sau demonilor, realizarea divinării și obținerea de puteri magice, și care au fost în circulație în Europa încă din Evul Mediu.

Se crede că magicienii erau acuzați frecvent de biserica creștină, astfel că jurnalele lor erau ascunse pentru a preveni arderea deținătorului. Dar se cunoaște și că biserica și rabinii mențin consemnări ale activității demonice și exorcismului în propriile lor cărți magice care erau folosite pentru consemnări similare. Asemenea cărți conțin corespondențe astrologice, liste cu îngeri și demoni, instrucțiuni pentru farmece, descântece, și pentru exorcizări, amestecuri de medicamente, chemarea entităților elemetale și producerea talismanurilor. Cărțile magice, în aproape toate împrejurările, în special cărțile de descântece magice, sunt numite și grimoaruri.

Magia enochiană
Magia enohiană este un sistem de magie ceremonială fundamentat pe evocarea și comandarea unor spirite, care a fost aventura magică a unui ocultist englez, numit Dr. John Dee. Se bazează pe scrierile doctorului John Dee și Edward Kelley din secolul al XVI-lea, care au susținut că informațiile lor le erau furnizate direct de către îngeri. Jurnalele lui Dee conțineau litere enochiene, și tabelul de corespondențe care era folosit pentru acestea. Susține că ar cuprinde secrete din cartea apocrifă numită Cartea lui Enoh. Se crede însă că aceste revelații erau personale și specifice vieții și realității lui Dee și bazate foarte mult pe imaginație.

Organizații
Printre numeroasele organizații care practică forme ale magiei ceremoniale în afară de Golden Dawn (Zorii aurii) sunt A∴A∴, Ordo Templi Orientis și Zidarii de Adytum.

Vezi și
Magia haosului
Invocație
Cerc magic

Note

Bibliografie
  Barrett, Francis. Magul
  Hall, Manly P. Învățăturile secrete ale tuturor epocilor
  Mathers, S.L. MacGregor and Aleister Crowley. The Lesser Key of Solomon
  Waite, A. E. Cartea magiei ceremoniale

Legături externe
 Mogg Morgan. Inima Telemei: morală, amorală și imorală, din cultul Telemic al lui Aleister Crowley (în engleză). Pomegranat: Jurnalul internațional de studii păgâne, Vol 13, Nr 2 (2011)

Ezoterism

Magie ceremonială


La geometría molecular tetraédrica es una clase de geometría molecular en la que un átomo se encuentra en el centro enlazado químicamente con cuatro sustituyentes que se encuentran en las esquinas de un tetraedro. Algunos ejemplos de especies químicas con esta geometría son el metano (CH4), el ion amonio (NH4+), o los aniones sulfato (SO42-) y fosfato (PO43-).

Ángulos de enlace y simetría
Los ángulos de enlace cumplen la condición , por lo que , y por tanto , cuando los cuatro sustituyentes son iguales, como en el CH4. Esta geometría molecular es común en todos los elementos químicos de la primera mitad de la tabla periódica. El tetraedro perfectamente simétrico pertenece al grupo puntual , pero la mayoría de las moléculas tetraédricas no poseen tan alta simetría porque los cuatro sustituyentes no son iguales. Las moléculas tetraédricas puede ser quirales si poseen los cuatro sustituyentes diferentes.
Pares o grupos de electrones total:4
Pares o grupos de electrones de enlace:4
Pares o grupos de electrones sin compartir:0

Ejemplos

Elementos representativos
La práctica totalidad de los compuestos orgánicos saturados, y la mayoría de los compuestos de Si, Ge, y Sn son tetraédricos. A menudo, las moléculas tetraédricas muestran enlaces múltiples a ligandos exteriores, como en tetraóxido de xenón (XeO4), el ion perclorato (ClO4-), el ion sulfato (SO42-) o el ion fosfato (PO43-). El trifluoruro de tiazilo (SNF3) es tetraédrico, con un triple enlace azufre-nitrógeno.

El amoníaco (NH3) puede ser clasificado como tetraédrico, si se tiene en cuenta el par solitario como un ligando como en el lenguaje de la teoría RPECV, pero es más conveniente considerar la molécula como piramidal trigonal. Los ángulos H-N-H son 107°, algo menores del valor teórico 109,4°, una diferencia atribuida a la influencia del par solitario.
Pero tomando que igual el H-N-H son 107° menores al grado teórico.

Estructura del agua

Los ejemplos más simples de moléculas orgánicas mostrando carbono invertido son los propelanos más pequeños, por ejemplo, el [1.1.1]propelano, o en general, o más en general los paddlanos, y piramidanos Estas moléculas poseen típicamente tensión estructural, lo que da como resultado una mayor reactividad.

Referencias

Geometría molecular

Geometría molecular tetraédrica


Die Auckland International 2000 im Badminton fanden Mitte August 2000 statt.

Die Sieger und Platzierten

Weblinks
http://tournamentsoftware.com/sport/tournament.aspx?id=1B39EB27-27BC-4ADB-8D1D-4AD57B119786

2000
Badminton 2000

Auckland International 2000


The Royal Academies for Science and the Arts of Belgium (RASAB) is a non-governmental association which promotes and organises science and the arts in Belgium by coordinating the national and international activities of its constituent academies such as the National Scientific Committees and the representation of Belgium in international scientific organisations.

RASAB was formed as a non-profit organization (Association without lucrative purpose) in 2001 by the Dutch-speaking academy KVAB (Koninklijke Vlaamse Academie van België voor Wetenschappen en Kunsten i.e. Royal Flemish Academy of Belgium for Science and the Arts) and by the French-speaking academy ARB ( i.e. The Royal Academy of Science, Letters and Fine Arts of Belgium).

The association is headquartered in the buildings of the former Royal Stables at the Academy Palace, Hertogsstraat 1 Rue Ducale B-1000 Brussels.

History

Academies

RASAB was founded in 2001 by the two Belgian academies which are connected through their working language either to the Flemish community or to the French community of Belgium as a collaborative association with the aim of promoting the science and the arts on a national and international level in Belgium. To meet this demand, the academies organise scientific and cultural activities, they try to stimulate cooperation between universities in Belgium, they assure Belgian representation in international organisations and forums, they attract foreign researchers, they give recommendations and advice to institutions involved in government, industry, education and research, and they give prizes to talented researchers and artists.

The Belgian academies are successor institutions to the Imperial and Royal Academy of Brussels established in 1772 by Georg Adam, Prince of Starhemberg, minister plenipotentiary of the Austrian Netherlands during the reign of Habsburg Empress Maria Theresa.

RASAB
RASAB was founded in 2001 in order to coordinate the national and international activities wherefore the Académie royale des Sciences, des Lettres et des Beaux- Arts de Belgique (ARB) and the Koninklijke Vlaamse Academie van België voor Wetenschappen en Kunsten (KVAB) have a mutual responsibility.

Mission and goals
RASAB has the following responsibilities and duties:
 to coordinate and, if necessary, create national deliberative assemblies, such as the National Committees;
 to pay the memberships to international institutions where both Academies are members of;
 to provide funds to make sure that Belgian representatives are present at the General Assemblies and other meetings of these international institutions, because presence is required due to the membership of Belgium in these organisations;
 to provide Belgian representation in those scientific, artistic and cultural international organisations where KVAB and ARB are members of and which accept only one representative from each country;
 to improve the international cooperation between individual scientists by reimbursing travel- and accommodation costs;
 to fulfil assignments where both academies are responsible for.

The articles of RASAB were published in the Belgian Official Journal from the 19th of April 2001. The association is headquartered in the former stables of the Palace of Academies in Brussels, nearby the Royal Palace and the Warandepark.

National scientific committees
The assignment of the National Committees is the promotion and coordination for Belgium of the studies of different scientific disciplines that are within their competences mainly from an international point of view. Each National Committee focuses on a specific scientific study. There are 24 committees. Members of these committees are doctors, professors and people working within a specific scientific field.

The conditions for the foundation of a National Committee is the existence of an international scientific union which is a member of ICSU or a member of a scientific institution of ICSU (scientific committees, special committees,...) in the same scientific discipline.

RASAB is responsible for the financial and logistic support of the National Committees, as well for its daily activities, as for the organisation of scientific events by the National Committees in the Palace of Academies.

International relations

ALLEA
All European Academies (ALLEA) is the European Federation of National Academies of Sciences and Humanities.  Currently, there are 53 Academies from 40 European countries in this federation.

ALLEA Member Academies are self-governing communities of scientists and researchers, and operate as learned societies, think-tanks, grant givers, and research performing organisations.

The goals of ALLEA are:
 promotes the exchange of information and experiences between its Member Academies;
 offers European science and society advice from its Member Academies;
 strives for excellence in science and scholarship, for high ethical standards in the conduct of research, and for independence from political, commercial and ideological interests.

EASAC
The European Academies' Science Advisory Council (EASAC) is formed by the National Academies of the European Union's Member States.

EASAC provides a cooperation between the Academies with the aim of providing scientific advice to the European policy makers. In that way, EASAC makes it possible for the European scientists to be heard as one voice.

In this way, EASAC has the opportunity to fulfil the vision of the Academies, namely that science plays a key role in many aspects of modern life and the recognition of this scientific aspect is a prerequisite for wise political decisions. This vision is part of the foundation of many National Academies. Given the increasing role of the European Union in the political arena, the National Academies acknowledge that the scope of their advisory tasks must exceed the national borders and that it's important not to lose sight of the European level.

Since April 2010, the official contact for EASAC in Brussels is RASAB's liaison office. There is an intense cooperation between RASAB and the secretariat and board of EASAC.

RASAB's liaison office
The Belgian Academies have the advantage of being located in the heart of Brussels, at walking distance from the European institutions. Given the context a liaison office was founded within RASAB, which makes sure that the advice from the Belgian as well as the European academies are heard by the European policy makers.

The office has the following responsibilities and duties:
 to gather information on the upcoming EU policy measures, which may benefit from an independent scientific and technical guidance.
 to increase the visibility of the Belgian and European Academies and its global umbrella organisations as a source of independent, peer-reviewed and scientific information of high quality to develop policy measures.
 to establish a more regular contact with key figures in the European Commission, the Parliament and the Council, who show an interest in science and technique as an input for policy preparations.
 to organise meetings between key figures of the Academies with those from the European Institutions.

IAP
InterAcademy Panel (IAP) is a worldwide network of National Academies of Science. The Panel was founded in 1993.

The main objective is to promote the cooperation between its Member Academies and to give advice to its citizens and their governments when it comes to scientific aspects of worldwide concerns.

IAP especially focuses on helping out the smaller and younger Academies to obtain these objectives. All Academies will be more efficient when it comes to increasing their influence and spreading their advice and warnings amongst their citizens and politicians through communication connections and networks created by the IAP-activities.

I.H.R Network
De International Human Rights Network (IHR) of Academies and Scholarly Societies helps scientists, engineers and physicians all over the world who are victims of severe repression, just because of the nonviolent use of their rights as described in the Universal Declaration of Human Rights.

IHR also supports the awareness of the human rights and institutional commitment to the human rights in het national academies and the scientific communities worldwide.

UAI
De Union Académique Internationale (UAI, The International Union of Academies) is an organisation of many national academies from more than 60 countries and several international academies.

The UAI works to promote the advancement of knowledge, development of scientific exchanges and initiatives of its academies. The increasing number of projects, by its willingness to accommodate more members of academies, the International Academic Union and aims to represent the principle of excellence which animates it.

References

External links
 The Royal Academies for Science and the Arts of Belgium (RASAB)
 Koninklijke Vlaamse Academie van België voor Wetenschappen en Kunsten (KVAB)
 L'Académie royale des sciences, des lettres et des beaux-arts de Belgique (ARB)

Belgium
Scientific organisations based in Belgium
Belgium
Organisations based in Belgium with royal patronage
2001 establishments in Belgium
Organizations established in 2001
Scientific organizations established in 2001
Members of the International Council for Science
Members of the International Science Council


تضم هذه القائمة الأحياء الإدارية في مكة:

القائمة
{| class="wikitable sortable"
!No
!الحي
|-
|1
|الشرائع
|-
|2
|أجياد
|-
|3
|العدل
|-
|4
|الأندلس
|-
|5
|العوالي
|-
|6
|العزيزية
|-
|7
|الفيصلية
|-
|8
|الحجون
|-
|9
|التيسير
|-
|10
|الهنداوية
|-
|12
|الحجون
|-
|13
|الإسكان
|-
|14
|الجميزة
|-
|15
|الكعكية
|-
|16
|الخالدية
|-
|17
|الخنساء
|-
|18
|المعابدة
|-
|19
|المنصور
|-
|20
|المسفلة
|-
|21
|النسيم
|-
|22
|القرارة والنقا
|-
|23
|العتيبية
|-
|24
|النزهة
|-
|25
|الرصيفية
|-
|26
|الروابي
|-
|27
|الروضة
|-
|28
|السليمانية
|-
|29
|الساقية
|-
|30
|الشوقية
|-
|31
|الشبيكة
|-
|32
|العمرة
|-
|33
|التقوى
|-
|34
|التنعيم
|-
|35
|الشامية
|-
|36
|القشاشية
|-
|37
|الطندباوي
|-
|38
|الزاهر
|-
|39
|الزهراء
|-
|40
|بطحاء قريش
|-
|41
|الغزة
|-
|42
|الهجرة
|-
|43
|جبل النور
|-
|44
|جرهم
|-
|45
|جرول
|-
|46
|كدي
|-
|47
|منى
|-
|48
|مزدلفة
|-
|49
|وادي جليل
|-
|50
|سوق الليل
|-
|51
|حارة الباب
|-
|52
|المرسلات
|-
|53
|شعب عامر وشعب علي
|-
|54
|جبل عمر
|-
|55
|النورية
|-
|56
|الملك فهد
|-
|57
|ولي العهد
|-
|58
|الملاوي
|-
|59
|ريع بخش
|-
|60
|معلاة
|-
|61
|الراشدية1
|-
|62
|الراشدية2
|-
|63
|جعرانة
|-
|64
|شرائع النخيل
|-
|65
|شرائع النخيل
|-

المراجع

العلاقات السعودية الهندية
قوائم أحياء
قوائم متعلقة بجغرافيا السعودية

أحياء مكة المكرمة


නම්පොත හෙවත් විහාර අස්න, හෝඩිය උගෙනීමෙන් පසු ව කුඩා දරුවනට වචන උච්චාරණය හුරු කිරීමට භාවිත වූ ග්‍රන්ථයකි.

නමො බුද්‍ධාය

සගම, පස්ගම, අරත්තන, මාදන්වල, විල්වල, කඩදොර, මොරපාය, දිඹුල, පුසුල්පිටිය, නියම්ගම්පායස්ථානය, වල්වාසගොඩ, සැලව, අරම, මැදිළිය, දික්පිටිය, බම්පනේ, කාරියගම, දඩගමුව, අළුත් නුවර, පරණ නුවර, මාවෙල, මාකඩවර, හිඟුල, කප්පාගොඩ, පදීදොර, උතුරාවල, අම්බුළුගල, දනගිරිගල, වාගිරිගල, ලෙනගල, අලවතුර, වතුර, මාකුරාව, කවුඩුගම, බිසෝවෙල, දැදිගම, අරන්දොර, දොරවක, මඩබඩවිට, තොටගෙදර, මදුරුපිටිය, අත්තනගල්ල, ඌරාවෙල, ගොඩගෙදර, දොරණෑගොඩ, යටවත්ත, රාගම, මීගමුව, දඹදෙණිය, බෙලිගල, නවගමුව, බමුණුගම, වට්ටාරම, වතුදෙණිය, පුහුරිය, ගල්බඩගම, කොල්ලුර, ඔකඳපළ, උඩපළ, අල්ගම, නවකෙළගමුව, ඇත්කඳ විහාරය, කුරුණෑගල, කුරුවෙණියාගල, ආඳාගල, ඉබ්බාගල, යක්දෙස්සාගල, නාථගම, සංවැල්ල, කඩිකාව, මලගණේ, කබල්ලෑලෙන, නියඳවනේ, නාගල විහාරය, රැස්වෙහෙරුව, තලන්ගමුව, පෙරියකඩුව, දේවගිරි විහාරය, සංගමු විහාරය, උතුරුපවු විහාරය, බුජස්ලෙන, යාම්ලෙන, ජයකඩුලෙන, සැඟෑලෙන, කුඹුරුලෙන, රිදීලෙන, රම්බඩගල්ල, දෙල්විට, විල්ගම, අස්ගිරිය, රුසීගම, ඇම්බැක්ක, මිලිලවාණය, බඹාවිහාරය, රන්ගිරිදඹුල්ල, සීගිරිය, කලාවැව, බළල්ලෑව, අනුරාධපුරයෙහි ශ්‍රී මහා බෝධීන් වහන්සේ, ලෝවා මහා ප්‍රාසාද ස්ථානය, මිරිසවැටි විහාරය, අභයගිරි විහාරය, දෙනා නඛය, භගිරි නඛය, රත්නමාලී චෛත්‍යය, ථූපාරාම වෛත්‍යය, මිහින්තලය, අටසැටලෙන, නිතුපත්පාන, සුරුලුමහමුනියාව, මුන්නේස්සරම, ඇත්තල, මක්කම, මන්නාරම, මාන්තෝට්‍ටම, පොම්පරිප්පුව, මල්විල, දෙමළපට්ටනමෙහි නාගකෝවිල, කදුරුගොඩ විහාරය, තෙලිපොල, මල්ලාගම, මිණිවන්ගොමු විහාරය, තන්නි දිවයින, අග්නි දිවයින, නාග දිවයින, පුවඟු දිවයින, කාර දිවයින, මොල්ලියාවල, තිරිකුණාමලය, විල්ගම් වෙහෙර, තිස්ස මහ වෙහෙර, ඉලන්දගොඩ, කදුරුකෝට්‍ටයෙහි ඇතුබඳය, ලඞ්‍කාතිලකය, ගඩලාදෙණිය, විජයොත්පාය, අභය ගිරි විහාරය, ජේතවන විහාරය, කපිල විහාරය, ඉසිපතනාරාමය, කුසිනාරාමයේ සිටිපිළිම ගෙය, පූර්‍වාරාමය, දක්‍ෂිණාරාමය, පශ්චිමාරාමය, උත්තරාරාමය, සළුමිණිසෑය, සිළුමිණිසෑය, දෙමළ මහ සෑය, පොළොන්නරු විහාරය, සුළුන්නරු විහාරය, සිතුල්පවු විහාරය, ධනංජය විහාරය, කුකුළුවා විහාරය, දඹුලාගල් විහාරය, නකා වෙහෙර, මියුඟුණා වෙහෙර, සොරන්නා තොට, බදුලු වෙහෙර, යුඳඟනා පිටිය, රුහුණුබද කතරගම, උග්ගල් අළුත්නුවර, තඹගමුව, මුල්ගිරිය, ඔවාගිරි විහාරය, දෙව්නුවරෙහි දිව්‍යරාජ භවනය, ඔත්පිළිම ගෙය, ගල්ගණේ, වැලිගම අග්‍රබෝධි විහාරය, පරගොඩ විහාරය, තොටගමු විහාරය, ගලපාත විහාරය, බෝධිමලු විහාරය, වනවාස විහාරය, බෙම්වෙහෙර, බෙම්තොට, කළුතොට, සොරණ, විසිදාගම, කොතලාවල, රඹුක්කන, පානදුරේ දේවාලය, බෙලන්විල, පැපිළියාන, නාවින්න, විජයාරාමය, සුභද්‍රාරාමය, ජයවර්‍ධන කෝට්ටයෙහි ඔත්පිළිම ගෙය, ෂන්මුඛ දේවාලය, කිත්සිරිමෙවන් කැළණිය, රජමහ කැළණිය, විභීෂණ දේවාලය, වැලිවිට, බොල්ලෑගල, සංවැල්ල, සේවාගම, දිසාපති නුගය, කඩුදෙවොල, බෝමිරිය, කෙහෙල්බටුවාව, අතුරුගිරි විහාරය, දෙනගමුව, දෙල්ගමුව, බටුගෙදර, දෙනවක, සබරගමුව, ගලීමලය, සමන්තකූට පර්‍වතය, දිවාගුහාව, බල්ලාහෙල, සිඳගල, කළුගමුව, ගංගාතිලක විහාරය, කුඹල්ඔළුව, අලුදෙණිය, කොටකේදෙණිය, ඉලුපැන්දෙණිය, සේන්දෙණිය, නිග්ගම්මන, අරත්තන, සන්තානාගොඩ, වේගිරිය, ඇම්බැක්ක, වටදාගෙය, දෑලිවෙල, ගඟුල්දෙණිය, උරුලෑදෙණිය, කොටබෝගොඩ, රම්මුංගොඩ, දෙල්දෙණිය, මැණික්දිවෙල, මොනරාගොඩ, කොළුගල, වල්ගම්පාය, දම්තොටවතුර, සියඹලාගොඩ, දොඩම්වල, දියකෙළිනාවල, සූරියගොඩ, කොබ්බෑකඩුව, ගන්නොරුව, කුළුගම්මන, මාගම්මන, අත්තරගම, මැදවෙල, ගල්ලෑල්ල, දොළපීල්ල, අලවතුගොඩ, කොහොන, තිබ්බොටුවාව, ඇඹිල්ල විහාරය, ආලෝක විහාරය, කුරුවාබෝගම්බර, කඩුවෙල, දුනුවිල, ඇඹෙල, නිත්තවෙල, සිරිමල්වත්ත, අමුණුගම, ගංගාරාම විහාරය, සෙංකඩගල, අළුත් විහාරය, පරණ විහාරය, නාගවිමානය, උපෝසථාරාමය, ශ්‍රී දංෂ්‍ට්‍රා දළදා මන්‍දිරය ඇතුළු වූ සියලු විහාර දේවාලයවල අධිගෘහිත දෙවි මහරජාණන් තමනුත්, තමන්ගේ සහ පිරිවර දෙවියනුත් සන්දෘෂ්‍ට සම්‍භක්‍ත දෙවියනුත්, උපවෙනෙහි දෙවියනුත්, නොහැර කැඳවාගෙන මඞ්‍ගල සූත්‍රාදි බණ අසනු පිණිස ඊම සමග මහා සඞ්‍ඝයා වහන්සේට අභිමත දෝ, අභිමත දෝ, අභිමත දෝ! අහිමතයි, අභිමතයි, අහිමතයි! සමග මහා සඞ්‍ඝයා වහන්සේ සඟ ව වදාළ මෙහෙවර සඞ්‍ඝාණත්‍තිය නූගුළුවා ඉයැ යුතු.

නම්පොත නිමි.

ආශ්‍රිත
 අත්තරගම රාජගුරු බංඩාර
 සිංහල හෝඩිය
 මඟුල් ලකුණ
 ගණදෙවි හෑල්ල
 වදන් කවි පොත
 බුද්ධ පද්‍යය
 සකස්කඩ

මූලාශ්‍ර

සිංහල භාෂාව

නම්පොත


Sjøsanden is a beach in the town of Mandal in the municipality of Lindesnes in Agder county, Norway. The beach sits in the Furulunden nature park, along the Mannefjorden, just south of the mouth of the Mandalselva river. The  long beach has been voted several times as the best beach in Norway.

Media gallery

References

Beaches of Norway
Landforms of Agder
Lindesnes
North Sea

Sjøsanden


Apis mellifera buckfast er blendingur nokkurra undirtegunda alibýflugna sem gerður var af bróður Adam (munkur í Buckfast-klaustrinu, hét í raun Karl Kehrle). Árið 1915 varð alvarleg sýking af Wighteyjar-sýki sem eyddi nær öllum býflugnabúm klaustursins. Einungis 16 bú stóðu eftir og voru þau öll hrein A. m. ligustica eða blendingar við innfæddar A. m. mellifera. Hóf bróðir Adam ræktun með blöndun eftirfarandi gerða (ekki allar í endanlegum blendingi): A. m. ligustica (dökka afbrigðið), A. m. mellifera (frönsk, sænsk og finnsk staðbrigði;það írska reyndist jafnvel viðkvæmara fyrir Acarina en það breska), A. m. cypria, A. m. carnica, A. m. cecropia, A. m. meda (Írönsk og Írösk staðbrigði), A. m. sahariensis, A. m. anatoliaca (tyrknesk og armensk staðbrigði), A. m. caucasica, A. m. lamarckii, A. m. monticola (Mount Elgon staðbrigði), A. m. adami og A. m. macedonica (Mount Athos staðbrigði). Ræktunin heppnaðist og er stofninum haldið við af  Federation of European Buckfast Beekeepers (G.D.E.B.) sem er í 26 löndum og með fjölda ræktenda.

Öll bú á Íslandi nú eru frá Álandseyjum í Finnlandi og eru af Buckfast stofni.

Tilvísanir

Býflugur

Buckfastbý


ශාක වර්ගීකරණය සඳහා වූ මූලික උදාහරණ ඍග් වේදයෙන් හමුවේ. එමගින් ශාක ව‍්‍රස්ක (ගස්) ,  ඕෂධී  (ඖෂධ) හා විරූඪ  (වැල් වර්ග) ලෙස බෙදා වෙන් කරන ලදී. මෙම කොටස් නැවතත් අනුකොටස් වලට බෙදී ඇත. අථර්වේදය ශාක කොටස් අටකට බෙදන ලදී එනම් ව‍්‍රස්ක  (අතු විහිදුනු) , මංජරී (දිගු පොකුරු ලෙස පත‍්‍ර දරන) , ස්ථම්භිනී (පඳුරු) , ප‍්‍රස්තනවටී (පැතිරෙන) , ඒකශ‍්‍රන්ග (ඒක පාදී ලෙස වර්ධනය වන) , ප‍්‍රාතනවාටී (වැල්) ,අම්සුමතී (අංකුර බහුල) , හා ඛන්ඩිනී (ගැට සහිත සන්ධි සහිත ශාක) ෙලසය තෛත‍්‍රිය සංහිතාව ශාක රාජධානිය වෘක්ෂ වන ධ‍්‍රෑම (ශාක) , විශාක (අතු පතර විහිදෙන පඳුරු) , සස (ඖෂධ) , අංශුමාලි (පැතිරෙන හෝ අවද්‍රාවණ ශාක) , ව‍්‍රතති (ආරෝහක) , ස්ථම්භිනී (ගොමුවන් පඳුරු) , ප‍්‍රාතනවටී (වැල්) හා අලසලා (බිම දිගේ වැඩෙන) ලෙස වර්ග කරනු ලැබීය

මනුස්මෘති විසින් ශාක කාණ්ඩ අටකට බෙදා වර්ගකරන වර්ගීකරණයක් යෝජනා කරනු ලැබීය. චරක සංහිතා සුශ‍්‍රැත සංහිතා හා වෛශාක්‍ය ද විවිධාකාරයේ වර්ගීකරණ ක‍්‍රම යෝජනා කළෝ ය.
වෘක්ෂායුර්වේදය (ශාක ජීවිත පිළිබඳ විද්‍යාව) ලියූ පරශාර, ශාක ද්විමත‍්‍රික (ද්වි බීජ පත‍්‍රි) හා ඒක මත‍්‍රික (ඒක බීජ පත‍්‍රී ) ලෙස වර්ග කරනු ලැබීය. එම කොට්ඨාස තවදුරටත් සමඝනීය (ෆැබසියේ කුලය) , පුප්ලිකඝනිය (කෘසිෆර් කුලය ) , ත‍්‍රිපුෂ්ප ඝනිය (කුකුර්බිටේසි කුලය) , මල්ලිකාඝනිය (ඇපොසිනාසේ කුලය)  හා කුර්කපුෂ්පඝනිය (ඇස්ටෙරාසේ කුලය) ලෙස බෙදනු ලැබීය.

ක‍්‍රි පූ 300 පමන ලියැවුනු යුරෝපයේ පැරණිතම උද්භිද විද්‍යාත්මක කෘති අතර තියෝප‍්‍රැස්ටස් විසින් රචිත විශාල නිබන්ධන දෙකක් විය. ඒවා නම් ශාක ඉතිහාසය පිළිබඳව හා ශාක නිදාන පිළිබඳව යි. මෙම කෘති දෙක අඳුරු යුගයේ හා මධ්‍යතන යුගයට පැමිණෙන තුරුම උද්භිද විද්‍යාව සඳහා පෘථුල දායකත්වයක් සැපයී ය. රෝමානු වෛද්‍ය ග‍්‍රන්ථ රචක ඩයොස්කොරිඞ්ස් ඖෂධ පැලෑටි සඳහා වූ ග‍්‍රීක හා රෝම දැනුම පිළිබඳ වැදගත් සාධක සපයයි.

අතීත චීනයේ විවිධ ශාක හා ඖෂධ වට්ටෝරු පිළිබඳ ඉතිහාසය අවම වශයෙන් ක‍්‍රි පූ 481 - ක‍්‍රි පූ 221 අතර වූ යුධ ප‍්‍රාන්ත දක්වා දිවෙයි. සියවස් ගණනාවක් පුරා බොහෝ චීන කතුවරු ශාක ඖෂධ පිළිබඳ ලිඛිත දැනුම පුළුල් කිරීම සඳහා දායකත්වය සැපයීය. හන් රාජ වංශයේ (ක‍්‍රි පූ 202 - ක‍්‍රි ව 220) හුඑන්ග්ඩි නෙයිජිං විසින් රචිත කෘති හා දෙවන සියවසේ සුප‍්‍රක‍්‍රට ඖෂධවේදී සැන්ග' සොන්ජින්ග් මේ අතර ප‍්‍රකට වෙයි. 11වන ශතවර්ෂයේ විද්‍යාඥ හා රාජ තාන්ත‍්‍රික සු සොන්ග් හා ෂෙන් කු ඕ ශාක ඖෂධ හා ඛනිජ විද්‍යාවේ භාවිත පිළිබඳ නිබන්ධන සකස් කළෝය.

මධ්‍යතන යුගයේ දී ශාක කායකර්මය පිළිබඳ ලියැවුනු වැදගත් කෘතීන් අතර උදායන ගේ පෘත්විනිරපාර්යම්, ධර්මෝත්තර ගේ න්‍යායවින්ධුථික, ගුණරත්න ගේ සද්ධර්ශණ සමුච්චය හා සංකාරමිශ‍්‍ර ගේ උපස්කාර විශේෂ වෙයි.

1665 දී මුල් කාලීන අන්වීක්ෂයක් භාවිතයෙන් රොබට් හුක් විසින් පොරොප්පයක හා කෙටි කාලයකට පසු සජීවී ශාක පටකයක ෙසෙල සොයා ගන්නා ලදී. ජර්මානු ජාතික ලියොනාට් ෆුක්ස් ස්විස් ජාතික කොනාර්ඩි වොන් ගෙස්නර් සහ බි‍්‍රතාන්‍ය ජාතික කතුවරු වන නිකොලස් කල්පෙපර් හා ජෝන් ගෙරාඞ් ශාක වල ඖෂධමය වැදගත්කම් පිළිබඳ තොරතුරු පළ කළෝ ය.

1775 දී කාර්ල් වොන් ලිනේ (කාල් ලිනේයස්) ශාක රාජධානිය වර්ග 25 කට වෙන් කළේය.

උද්භිද විද්‍යා ඉතිහාසය


Dunav je druga najduža rijeka u Europi. Izvire u Schwarzwaldu u pokrajini Baden-Württemberg u Njemačkoj kao dvije manje rijeke, Brigach i Breg, koje se spajaju u gradu Donaueschingen. Odavde tok rijeke dobiva svoje ime Dunav i teče uglavnom prema istoku dužinom od oko 2 850 km, prolazeći kroz nekoliko glavnih gradova srednje i istočne Europe i na posljetku se ulijeva Crno more gdje formira deltu u Rumunjskoj.

Dunav teče kroz deset zemalja ili čini dio njihovih granica: Njemačke, Austrije, Slovačke, Mađarske, Hrvatske, Srbije, Bugarske, Rumunjske, Moldavije i Ukrajine.Osim toga, sliv Dunava obuhvaća dijelove još devet zemalja: Poljske, Švicarske, Italije, Češke, Slovenije, Bosne i Hercegovine, Crne Gore, Sjeverne Makedonije i Albanije.

U tablici niže je popis pritoka Dunava po redoslijedu utoka.

Bilješke

Literatura
 Mala Prosvetna Enciklopedija, treće izdanje (1985.); Prosveta-Beograd;
 Jovan Đ. Marković (1990.): Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije; Svjetlost-Sarajevo;
 Atlas svijeta, četvrto izdanje (1974.); Jugoslavenski leksikografski zavod-Zagreb;
 Donaukommission - Die Donau von Kelheim bis Sulina, pristupljeno 2. veljače 2022.

Popis pritoka Dunava


The Metallica Blacklist é um álbum de tributo por vários artistas com covers de todas as faixas do álbum autointitulado do Metallica de 1991 (comumente conhecido como The Black Album). A coleção foi montada em conjunto com o 30º aniversário do álbum original.  A maioria das músicas aparece várias vezes, com a participação de 53 artistas. O álbum foi lançado em formato digital em 10 de setembro de 2021 e em formato físico em 1º de outubro de 2021.

Antecedente
O álbum tributo Metallica Blacklist faz parte de uma celebração maior do 30º aniversário do The Black Album, e foi lançado no mesmo dia como uma versão remasterizada deluxe do álbum original. O álbum tributo foi idealizado como uma ilustração de como The Black Album influenciou músicos dos mais diversos gêneros, e foi inspirado na existência de vários tributos anteriores ao álbum, por artistas de gêneros que vão do eletrônico ao clássico.

Em preparação para o projeto, o Metallica convidou alguns músicos que haviam ganhado notoriedade por fazer covers de outras canções do Metallica no passado, como The Warning, The Hu, e Rodrigo y Gabriela. O Metallica então convidou artistas de vários gêneros para contribuir com interpretações únicas das canções. Os artistas convidados puderam escolher qual música fazer o cover. De acordo com uma declaração feita pela banda, "The Metallica Blacklist oferece novas dimensões do álbum cuja atração gravitacional primeiro atraiu o mainstream para o Metallica - e fornece novos insights sobre o apelo universal e atemporal que o manteve lá: a influência destruidora de fronteiras essas 12 músicas conquistaram fãs e músicos de todos os tipos."

Para cada música do álbum, metade dos lucros é doada para a Fundação All Within My Hands do Metallica, e a outra metade é doada para uma instituição de caridade escolhida pelo artista.

Recepção

No Metacritic, que atribui uma classificação normalizada de 100 para resenhas de publicações profissionais, o álbum tem uma pontuação média de 66 com base em 10 resenhas, indicando "críticas geralmente favoráveis". O álbum recebeu críticas geralmente favoráveis à ampla variedade de gêneros do projeto e à seleção frequentemente surpreendente de colaboradores, mas com algumas dúvidas sobre sua natureza repetitiva ou inconsistente como experiência de audição. Metal Hammer observou que há muitas versões de algumas canções, especialmente "Enter Sandman" e "Nothing Else Matters", mas concluiu que o álbum tributo "ressalta como, ao contrário de qualquer outra banda na história, o Metallica transcendeu o heavy metal e emergiu como uma das maiores exportações culturais da música."  A Metal Hammer também se esforçou para classificar todas as 53 músicas do álbum, concluindo que a melhor é a versão de "Nothing Else Matters" de Miley Cyrus, que contou com o apoio de Elton John, Yo-Yo Ma, Andrew Watt, Chad Smith, e o atual baixista do Metallica Robert Trujillo.

A Pitchfork também deu ao álbum uma crítica mista, chamando-o de "enorme e desigual" e criticando algumas versões previsíveis de artistas de hard rock e heavy metal, mas elogiando as contribuições de salto de gênero como as da cantora pop nipo-britânica Rina Sawayama e músico ganês-americano Moses Sumney. A Rolling Stone notou alguns dos covers mais ecléticos, como as contribuições do músico de jazz Kamasi Washington e do supergrupo de punk rock Off!. Em uma crítica separada, a Rolling Stone concluiu que o álbum é um tributo adequado à influência contínua de The Black Album.

Exclaim! também observou que nem todas as 53 canções são totalmente satisfatórias, mas elogiou o projeto por suas contribuições para a caridade, classificando a versão de Washington de "My Friend of Misery" como a melhor faixa do álbum. A Metal Injection chamou o álbum de "uma reimaginação completa de um dos discos mais icônicos de todos os tempos". A NME chamou de "uma miscelânea intermitentemente emocionante" que força o ouvinte a escolher sua própria versão favorita de cada música, mas concluiu que o álbum é "um tributo fantástico a um dos textos sagrados do metal".

Lista de músicas

Paradas

Coletâneas de 2021
Álbuns de Metallica
Álbuns de tributo a Metallica

The Metallica Blacklist


Uzunöz, Antalya ilinin Alanya ilçesine bağlı bir mahalledir.

 Orta Asya'nın Türkmen soyundan gelen bir topluluktur. Bu topluluğun başı Kâzım Uzunöz'dür.

Coğrafya
Antalya iline 165 km, Alanya ilçesine 27 km uzaklıktadır.

Nüfus

Dış bağlantılar
 Yerelnet

Alanya'nın mahalleleri

Uzunöz, Alanya


The Orange Line is a rapid transit line in Chicago, Illinois, operated by the Chicago Transit Authority (CTA) as part of the Chicago "L" system. It is approximately  long and runs on elevated and at grade tracks and serves the Southwest Side, running from the Loop to Midway International Airport. As of 2022, an average of 15,098 riders board Orange Line trains on weekdays.

Route

The Orange Line begins in an open cut at a station on the east side of Midway International Airport. From here, the line rises to an elevated viaduct at 55th Street and continues northeast towards the city on railroad right-of-way. Near the intersection of 49th Street and Lawndale Avenue, the line turns east along a CSX right-of-way to a point east of Western Boulevard, then curves north and northwest on embankment structure along CSX right-of-way to Western Boulevard and Pershing Road.

From here, the line rises on elevated structure again and makes a curve to cross Archer Avenue, the CSX tracks and Western Boulevard before descending onto Illinois Central Railroad right-of-way immediately east of Western Boulevard. Entering the IC right-of-way, the line again changes from elevated structure to surface level. The line continues on surface level to Ashland Avenue where it crosses a bridge over Bubbly Creek, a fork of the South Branch of the Chicago River. At this point, the line enters the joint Illinois Central and Atchison, Topeka and Santa Fe Railroad right-of-way continuing on embankment to Canal Street.

There the line again transitions to the elevated structure to bridge Canal Street, Cermak Road and the Chicago & Western Indiana Railroad tracks then curves east to run along the south side of 18th Street, crossing over the Red Line and the Rock Island District tracks near Wentworth Avenue, before joining the South Side Elevated at a flying junction between 16th and 17th Streets. The ballasted track ends and the timber deck begins here. Orange Line trains share the tracks with the Green Line operating from this junction to Tower 12 at the southeast corner of the Loop. Orange Line trains operate clockwise around the inner loop – via Van Buren Street, Wells Street, Lake Street and Wabash Avenue – before returning to Midway.

Along the Orange Line's main route there are seven stations. An eighth station is located at Roosevelt/Wabash on the South Side Elevated which Orange Line trains share with Green Line trains. A passenger tunnel connects this station with the Roosevelt/State subway station on the Red Line.

A downtown superstation was proposed to provide express service from the Loop to O'Hare and Midway, via the Orange and Blue Lines, but the project was canceled during the excavation process due to significant cost overruns.

Operating hours and headways
The Orange Line operates between Midway and the Loop weekdays from 3:30 a.m. to 1:25 a.m., Saturdays from 4 a.m. to 1:30 a.m. and Sundays from 4:30 a.m. to 1:25 a.m. On weekdays, headways consists of 10 tph (trains per hour) during rush hour, 8tph during midday and 5 tph at night. Saturday service consists 5–8 tph during the day, then 3–4 tph during late night hours. Sunday service runs 5 tph during the day, then 3–4 tph at night.

During morning rush hour, several Orange Line trains bound for the Loop continue toward the Brown Line after stopping at Adams/Wabash station; whereas several Brown Line trains bound for Midway continue as the Orange Line after stopping at Harold Washington Library station.

Rolling stock
The Orange Line is operated with the 2600-series cars. From November 8, 2012, to October 31, 2014, some 2400-series railcars were assigned to the line. From the opening of the route to October 2018, 3200-series railcars were assigned to the line. Trains operate using eight cars during weekday rush hours and four cars during other times on weekdays and all day on weekends except for special events when eight cars may be required.

Beginning in June 2014, CTA began to transfer some 2600-series cars to the line as an interim replacement for its 2400-series cars. The first batch of the Orange Line's 2600-series cars are reassignments from the Blue Line, where the lost capacity on the Blue Line is made up from reassignment of 2600-series cars from the Red Line, which are newer than the existing Blue Line cars, as they are displaced by the new Bombardier-built 5000-series cars on the Red Line. The second batch of 2600-series cars are reassignments from the Red Line as more 5000-series cars are delivered and assigned to the Red Line, replacing the Orange Line's remaining 2400-series cars until the Red Line is fully equipped with the 5000-series cars. The last 2400-series cars were retired from service in October 2014.

After the Red Line is fully equipped with the 5000-series cars, the CTA planned on replacing the Orange Line's 2600-series cars with the 5000-series cars, leaving only the Blue and Brown Lines as the only lines not to operate the 5000-series cars. However, the assignment of 5000-series cars to the Orange Line is now unlikely, since delivery of all 5000-series cars is complete and are completely assigned to all other lines except for the Blue and Brown Lines, thus the assignment of 2600-series cars to the Orange Line is now a permanent assignment until the delivery of the new 7000-series cars.

Beginning September 2018, CTA began to transfer the Orange Line's 3200-series cars to the Blue Line. As of October 2018, the 3200-series cars no longer operate on the Orange Line.

History

The Orange Line opened for service on October 31, 1993, and was the first all-new service in Chicago since the Dan Ryan Line opened in September 1969 and the first extension to the CTA system since the extension of the Blue Line to O'Hare International Airport in September 1984. But its planning dates back to the late 1930s when the City of Chicago proposed a high speed subway extension along Wells-Archer-Cicero between the Loop and 63rd Street and Cicero Avenue near Midway (then called Chicago's Municipal Airport). It would be another four decades before Chicago transit planners became serious about providing rapid transit service to this area of the city.

In 1979, the City began the Southwest Transit Project, which proposed extending the CTA 'L' system to the Southwest Side of Chicago over existing railroad rights-of-way and newer elevated connections along the very busy Archer-49th-Cicero Corridor from the Loop to its originally planned terminus at Ford City Shopping Center. Funding for the project was made possible from Interstate Highway Transfer monies saved after the city decided to cancel the high priced and controversial Crosstown Expressway and Franklin Street subway projects. Federal funding for the project was secured by U.S. Representative William Lipinski as a favor from then-President Ronald Reagan, who wanted to thank Lipinski for his vote to provide aid to the Nicaraguan contras.

In 1987, construction of the $500 million transit line began and continued until fall 1993. When the Midway Line opened, the CTA decided to adopt a color-coded naming system for the rapid transit network (like Boston, Washington, D.C., and Cleveland) and named it the Orange Line.

Former proposed extension

Destination signs on CTA trains have a line bearing Ford City. The Ford City Mall is about two miles (3 km) south of Midway Airport, and it was originally planned to be the line's terminal. However, because of financial shortfalls, the city decided to end the line at Midway Airport.

The CTA analyzed the cost of an Orange Line extension to Ford City in 2008 and determined that the project would cost approximately $200 million. Community meetings were held in neighborhoods surrounding Midway and Ford City to judge the level of public support for the extension.

The four corridors being studied for the Orange Line extension include alignments along Cicero Avenue, Pulaski Road, and a combination of the Belt Railway and either Cicero or Kostner Avenues. The corridors selected for further study are Cicero Ave (Bus Rapid Transit) and Belt/Cicero or Belt/Kostner (Heavy Rail Transit). In April 2009, the Cicero Avenue/Belt Railway corridor was chosen as the most viable option and advanced in the Alternatives Analysis process. By December 2009, the CTA had identified the Locally Preferred Alternative (LPA) as the Belt/Cicero route. According to a CTA report,

The CTA planned to prepare a draft Environmental Impact Statement (EIS) and complete preliminary engineering. However, the extension was canceled.

Station listing

After stopping at Adams/Wabash, Orange Line trains return to Roosevelt, then make all stops back to Midway.

References

External links

 Orange Line at CTA official site
Orange Line extension plan

Chicago Midway
Midway International Airport

Railway lines in Chicago
Railway lines opened in 1993
1993 establishments in Illinois

Orange Line (CTA)


Klüwers Kanal  er navnet på  den smalle, cirka 150 meter lange kanal, der forbinder Brassø og Avnsø i Silkeborgsøerne. Den har navn efter, og blev gravet i 1862-1863 på foranledning af daværende skovrider C.C. Klüver (1809-1882), der var ansat ved Silkeborg Skovdistrikt i perioden 1851 til 1882.

Det vides ikke om han i forvejen havde ansøgt om tilladelse, men han skal have fået en irettesættelse (en næse) for at have sat det i værk. Han forsvarede sig dog med, at kanalen var blevet gravet for at lette udskibningen fra Østerskov af det tømmer, der blev sejlet på "kåge" ind til Silkeborg. Den virkelige bevæggrund har dog nok været af turistmæssig karakter.

Oprindeligt hed kanalen "Bettys Kanal" efter en af Klüvers døtre, men dette navn er for længst gået i glemmebogen.

Der fører en træbro over kanalen – tættest på Avnsø, som i vinteren 2007-2008 erstattede en ældre bro. I ældre turisthåndbøger benævntes den ofte "Knippelsbro", og det fremhævedes, at den var meget skrøbelig – så var man advaret.

Kilder og henvisninger

 Klüwers Kanal  på wikisilkeborg.dk hentet 29. september 2018
 Kort på miljoegis.mim.dk

Lokaliteter i Silkeborg Kommune
Gudenå

Klüwers Kanal


Nysted Nor  er et nor  på sydkysten af Lolland, mellem byen Nysted mod øst og Aalholm mod vest. Området er en del af det store Natura 2000-område nr. 173 Smålandsfarvandet nord for Lolland, Guldborgsund, Bøtø Nor og Hyllekrog-Rødsand, og er  både Vildtreservat,  Ramsar- og EF-fuglebeskyttelsesområde. Noret udgjorde, sammen med en sejlrende et beskyttet område for oldtidens og middelalderens skibe. Der findes ikke andre sådanne naturligt beskyttede havne på strækningen fra Nakskov til Møn. F.eks. lå Rødby i bunden af en lavvandet fjord med mange øer og havde store problemer med tilsanding af adgangen til byen. I dag må også Nysted som trafikhavn se sig besejret af skibenes størrelse og naturen. Sejlrenden kan kun rumme mindre skibe, og Lollands kyst er i færd med at udligne sig og lukke farvandet ud for byen af til en strandsø. Ud for byen ligger nemlig en lang sandtange, Rødsand, der strækker sig fra Brunddragene og halvøen Hyllekrog øst for Rødbyhavn næsten til Gedser.

Nysted Nor Vildtreservat

Vildtreservatet er på 147 ha, hvoraf de 67 ha er på land, og resten vand. Østsiden af reservatet er præget af havneanlæg og bymæssig bebyggelse, men på vestsiden af noret findes skov- og  engarealer, samt  bevoksninger af tagrør og anden sumpvegetation. I efterårs- og vintermånederne er noret rasteplads for især gråand, troldand, hvinand, taffeland, knopsvane og blishøne.

Eksterne kilder/henvisninger

Reservatfolder  fra Naturstyrelsen

Nor
Lolland
Nor
Ramsarområder i Danmark
Fuglebeskyttelsesområder i Danmark
Vildtreservater i Danmark
Lokaliteter i Guldborgsund Kommune

Nysted Nor


Richard Malcolm Johnston (8 de março de 1822 – 23 de setembro de 1898) foi um educador e autor americano.

Biografia

Johnson nasceu em Powelton, Condado de Hancock, Geórgia. Seu pai era um pastor batista, e sua educação inicial foi recebida em uma escola do interior e terminou na Mercer University. Depois de se formar lá, ele passou um ano ensinando e, em seguida, assumiu o estudo de direito e foi admitido na Ordem dos Advogados em 1843. Em 1857, ele aceitou uma nomeação para a cátedra de belles-lettres e oratória na Universidade da Geórgia em Athens, mantendo-a até o início da Guerra Civil, quando iniciou uma escola para meninos em sua fazenda perto de Sparta. Isso ele continuou durante a guerra, servindo também por um tempo no estado-maior do general J.E. Brown e ajudando a organizar a milícia estadual.

No final da guerra, mudou-se para Maryland, onde abriu a Penn Lucy School para meninos perto de Baltimore. Um de seus professores era o poeta nascido na Geórgia Sidney Lanier, que o convenceu a começar a escrever para publicação, embora ele tivesse mais de 50 anos. Suas primeiras histórias foram enviadas para a Southern Magazine; outros para The Century se seguiram e se tornaram imediatamente populares. Ele tinha o dom de contar histórias que retratava as crianças caseiras do solo, personagens pitorescos que preenchiam as memórias de sua juventude, e embalsamava suas imagens desbotadas com facilidade e um respeito fiel à precisão que preservava o tipo burguês da antiga Geórgia Central. Seu estilo era sereno e fácil, misturando humor com filosofia moral. Como crítico, ele tinha simpatia poética pela discriminação sábia.

Johnston tornou-se católico em 1875. Sua esposa Frances Manfield, da antiga linhagem da Nova Inglaterra, havia sido recebida na Igreja seis meses antes. Ele relata que tinha 30 anos quando viu um padre pela primeira vez, e que suas primeiras investigações sobre a fé foram durante a campanha "Know-Nothing" de 1855, quando leu algumas das obras do bispo Inglaterra e do cardeal Newman para refutar um adversário político. Com sua conversão, a frequência em sua escola, que foi por muito tempo associada ao patrocínio batista, diminuiu, e ele desistiu e se dedicou inteiramente à literatura - sua popularidade como escritor de histórias aumentou constantemente - e a palestras sobre tópicos literários. Seus trabalhos publicados incluem: Dukesborough Tales (1871-1881), nos quais foram elaboradas as impressões de seus primeiros dias de escola na Geórgia; Old Mark Langston (1884); Two Gray Tourists (1885); Mr. Absolom Billingslea and Other Georgia Folks (1888); The Primes (1891); Widow Guthrie (1890); Ogeechee Cross Firings (1889); Old Times in New Georgia (1897); a Life of Alexander H. Stephens, com quem ele se associou na advocacia (1878). Uma coleção de ensaios foi publicada em 1881, e ele preparou um Historical Sketch of English Literature (1872), um livro-texto para estudantes avançados, usado na Universidade Johns Hopkins e em outras instituições nas quais ele dava aulas.

Ele morreu em Baltimore, Maryland, em 23 de setembro de 1898.

Referências

Ligações externas

 Autobiografia do Cel. Richard Malcom Johnston. Washington: The Neale Company, 1900.
Professores da Universidade da Geórgia
Contistas dos Estados Unidos
Mortos em 1898
Nascidos em 1822
Convertidos do protestantismo ao catolicismo romano

Richard Malcolm Johnston


النسيج الضام الشبكي  هو أحد أنواع النسيج الضام، يتميز بوجود العديد من الألياف الشبكية والتي تكون متصلة بالخلايا النجمية ؛ ولذا يبدو النسيج في الشكل الشبكي . ويكون هذا النسيج الطبقة المحيطة framework للأعضاء الليمفية lymphoid organs و نخاع العظم وأيضاً الكبد والطحال وهو عبارة عن ألياف متشابكة قابلة لبعض صبغات الفضة.

أماكن تواجدها
حول الكبد والكلى ، والطحال، والغدد الليمفاوية، وكذلك في نخاع العظام .

المراجع

نسيج ضام

نسيج ضام شبكي


No Name var et dansk orkester dannet omkring 1969 med en besætning oprindeligt bestående af Peter Strømberg (alt- og tenorsaxofon), Peter Mogensen (trommer), Henrik Strube (guitar), Peter Ingemann (el-bas og violin) og Lars Trolle (guitar, piano, fløjte og vokal).

No Name indspillede i 1972 albummet Fødelandssange (Polydor 2380 017); en LP med tekster af bl.a Ebbe Kløvedal Reich. Teksterne hyldede det nationale og var præget af stærk modstand imod EF. Albummet udkom op til den danske folkeafstemning om medlemskab til EF.

Inden pladedebuten med Fødelandssange havde musikerne fra No Name (bortset fra Peter Strømberg) medvirket på Sebastians første dansksprogede udgivelse, EP'en Lossepladsen bløder fra 1971.

No Name havde skiftende besætninger. Efter udgivelsen af Fædrelandssange forlod Trolle og Ingmann gruppen og blev erstattet af Kim "Gustav" Gustavsson (orgel, piano og guitar) og Allan Klitgaard (el-bas).

No Name spillede på Roskilde Festival 1971 og var en af de første rock-grupper, der var tilknyttet miljøet omkring Christiania.

No Name blev opløst i 1973.

Udgivelser
 Fødelandssange (Polydor, 1972)
 Indhold:
 Fødelandssang 1 5:30
 En Almindelig Mand 3:25
 De Sorte Bagmænd 3:20
 Skæbne 4:08
 Kom Ned På Jorden 5:14
 Synge Dig En Sang 6:25
 Susanne 5:35
 Snyd Blues 3:20
 Folk I Avisen 5:12
 Fødelandssang 2 2:00

Kilder
 ROCK, Jan Sneum, Politikens forlag 1978,

Eksterne links
 Biografi på Discogs

Rockgrupper fra Danmark
Etableret i 1969
Ophørt i 1973

No Name


RFA Tideflow (A97) was a  of the Royal Fleet Auxiliary.

Commissioned in 1956, the ship was originally named Tiderace, but was renamed Tideflow in 1958 to avoid confusion with other members of the class.

Tideflow was decommissioned in November 1975, and arrived at Bilbao on 10 May 1976 to be broken up.

Tide-class replenishment oilers
1954 ships

RFA Tideflow


As aves-lira são um pequeno grupo de passeriformes australianas terrestres que compõem o gênero Menura e a família Menuridae. São mais notáveis por sua impressionante capacidade de imitar sons naturais e artificiais de seu ambiente, e pela beleza impressionante da enorme cauda do macho quando é exibida no cortejo. Possuem plumagem de cor neutra e estão entre as aves mais conhecidas da Austrália. As vezes também são chamadas de pássaros-lira, e nas línguas aborígenes são chamadas de weringerong, woorail, e bulln-bulln.

Taxonomia e sistemática

A classificação das aves-lira foi objeto de muito debate depois que os primeiros espécimes chegaram aos cientistas europeus após 1798. A ave-lira-soberba foi ilustrada pela primeira vez e descrita cientificamente como Menura superba pelo major-general Thomas Davies em 1800 para a Linnean Society of London. Ele baseou seu trabalho em espécimes coletados em Nova Gales do Sul que foram enviados para a Inglaterra.

Acreditava-se inicialmente que as aves-lira eram galiformes, ordem que inclui perdizes, faisões, jacus e codornizes, ideia refletida nos primeiros nomes populares dados a ave-lira, como faisão-nativo e pavão-carriça. A ideia de que estavam relacionadas com os faisões foi abandonada quando os primeiros filhotes, que são altriciais, foram descritos. Não foram classificadas como passeriformes até que um artigo foi publicado em 1840, doze anos depois de terem sido atribuídas a família Menuridae. Dentro dessa família compõe-se apenas um único gênero, Menura.

É geralmente aceito que a família está mais intimamente relacionada as aves-do-matagal (Atrichornithidae) e algumas autoridades combinam ambos em uma única família.

Aves-lira são animais relativamente antigos: o Museu Australiano tem fósseis que datam cerca de 15 milhões de anos atrás. O pré-histórico Menura tyawanoides foi descrito a partir de fósseis do início do Mioceno encontrados no sítio geológico de Riversleigh.

Espécies
Existem duas espécies existentes:

Descrição

As aves-lira são grandes passeriformes, estão entre os maiores da ordem. São aves que possuem hábitos terrestres com pernas e tarsos fortes, porém asas curtas e arredondadas. Geralmente voam mal e raramente voam. A ave-lira-soberba é a maior das duas espécies. As fêmeas têm 74 a 84 centímetros de comprimento, e os machos são maiores, 80 a 98 centímetros de comprimento – tornando-os a terceira maior ave passeriforme após o corvo-de-bico-grosso (Corvus crassirostris) e o corvo-comum (Corvus corax). Já a ave-lira-pequena é um pouco menor, com os machos medindo no máximo 90 centímetros e as fêmeas 84 centímetros, além de possuírem penas menos chamativas e mais curtas do que a ave-lira-soberba, mas são bastante semelhantes. A ave-lira-soberba pesa cerca de 0,97 kg, enquanto a ave-lira-pequena é um pouco mais leve, com 0,93 kg.

Distribuição e habitat
A ave-lira-soberba é encontrada em áreas de floresta tropical em Vitória, Nova Gales do Sul e sudeste de Queenslândia. Também é encontrada na Tasmânia, onde foi introduzida no século XIX. A ave-lira-pequena é muito mais restrita que sua congênere e é encontrada apenas em uma pequena área do sul de Queenslândia.

Comportamento e ecologia
São tímidas e difíceis de serem observadas, particularmente a ave-lira-pequena, que pouca informação sobre seu comportamento foi documentada. Quando detectam um potencial perigo, param e examinam os arredores, soam um alarme e fogem da área correndo pelo chão ou procuram cobertura vegetativa densa e congelam. De modo curioso, bombeiros que se abrigaram em minas durante incêndios florestais foram acompanhados por aves-lira tentando fugir do fogo.

Alimentação

Se alimentam no chão e individualmente. Uma variedade de presas invertebradas é capturada, incluindo insetos como baratas, besouros, larvas, tesourinhas, mariposas, centopéias e minhocas. As presas menos comuns incluem anfípodes, lagartos, sapos e, ocasionalmente, sementes. Encontram comida ciscando os pés na serapilheira.

Reprodução

O ciclo reprodutivo é longo, e as aves-lira vivem bastante, capazes de alcançar até trinta anos. Também começam a se reproduzir mais tarde do que outros pássaros. As fêmeas começam a se reproduzir com a idade de cinco ou seis anos, e os machos com a idade de seis a oito. Os machos defendem territórios de outros machos, e esses territórios inteiros podem conter os territórios de reprodução de até oito fêmeas. Dentro dos territórios masculinos, os machos criam ou usam plataformas de exibição; para a ave-lira-soberba, é um monte de terra; para a ave-lira-pequena, é uma pilha de galhos no chão da floresta.

Os machos cantam principalmente durante o inverno, quando constroem e mantêm um monte de terra aberto entre o mato denso, no qual cantam e dançam em uma elaborada exibição de corte realizada para potenciais parceiras. A localização e tamanho do ninho construído pela fêmea dependem das chuvas e da predação durante o período de nidificação. É importante que o ninho seja resistente à água e escondido em áreas isoladas ou de difícil acesso. Uma vez que o ninho é feito, é posto um único ovo. O ovo é incubado durante 50 dias apenas pela fêmea, que também cria o filhote sozinha.

Vocalização e mimetismo

A vocalização da ave-lira é um dos aspectos mais distintos de sua biologia comportamental. Vocalizam o ano todo, mas o pico é na época de reprodução, que ocorre de junho a agosto. Durante este pico, os machos podem cantar durante quatro horas de um dia inteiro. O canto da ave-lira é uma mistura de elementos de seu próprio canto e mimetismo de outras espécies. Reproduzem com grande fidelidade os cantos individuais de outras aves, a algazarra de bandos, e até imitam outros animais como gambás, coalas e dingos. Algumas aves-lira foram registradas imitando sons humanos, como apitos, motosserras, motores de automóveis, alarmes, tiros de rifle, obturadores de câmeras, cães latindo, bebês chorando, músicas, toques de celulares e até mesmo a voz humana. No entanto, embora a imitação de ruídos humanos seja amplamente divulgada, a extensão em que isso acontece é exagerada e o fenômeno é incomum. Partes do próprio canto da ave-lira podem se assemelhar a efeitos sonoros feitos pelo homem, o que deu origem ao mito de que elas frequentemente imitam sons de jogos eletrônicos ou filmes.

As vocalizações da ave-lira-soberba são aprendidas no ambiente local, inclusive de outras aves-lira. Um exemplo instrutivo é a população feral de aves-lira na Tasmânia, que retiveram os cantos de espécies não nativas da Tasmânia em seu repertório, com algumas vocalizações de aves endêmicas da ilha adicionadas. As fêmeas de ambas as espécies também são capazes de imitar vocalizações complexas. As fêmeas são silenciosas durante o cortejo; no entanto, produzem regularmente exibições vocais sofisticadas durante o forrageamento e defesa do ninho.

Ambas as espécies produzem vocalizações elaboradas e específicas do grupo, incluindo 'cantos de assobio'. Os machos também fazem cantos especificamente associados com suas exibições de cortejo.

O pesquisador Sydney Curtis gravou cantos semelhantes a flautas nas proximidades do Parque Nacional da Nova Inglaterra. Da mesma forma, em 1969, o guarda florestal Neville Fenton gravou outro canto que se assemelhava a sons de flauta no mesmo local. Depois de muito trabalho de pesquisa feita por Fenton, descobriu-se que na década de 1930, um flautista que morava em uma fazenda ao lado do parque costumava tocar músicas perto de sua ave-lira de estimação, que acabou adotando as músicas em seu repertório e as manteve após a soltura no parque. Neville Fenton encaminhou uma fita de sua gravação para Norman Robinson. Como a ave-lira é capaz de vocalizar duas músicas ao mesmo tempo, Robinson filtrou uma das músicas e a colocou no fonógrafo para fins de análise. Uma testemunha sugeriu que a música representa uma versão modificada de duas obras populares na década de 1930: "The Keel Row" e "Mosquito's Dance". O musicólogo David Rothenberg endossou esta informação. No entanto, o grupo de pesquisa "flate lyrebird" (incluindo Curtis e Fenton) formado para investigar a veracidade desta história não encontrou evidências de "Mosquito Dance", e apenas alguns resquícios de "The Keel Row" em gravações contemporâneas e históricas desta área. Tampouco foram capazes de provar que houve alguma ave-lira mantida como animal de estimação, embora reconhecessem evidências convincentes de ambos os lados da discussão.

Estado de conservação
Até os incêndios florestais australianos de 2019-2020, as aves-lira-soberbas não eram consideradas ameaçadas. Desde então, a preocupação cresceu à medida que as primeiras análises mostraram a extensão da destruição devastadora das florestas úmidas locais, que em incêndios anteriores menos intensos não foram abaladas, em grande parte devido ao seu alto teor de umidade. A ave-lira-pequena tem um habitat muito restrito e foi listada inicialmente como vulnerável pela IUCN, mas como a espécie e seu habitat foram cuidadosamente manejados, a espécie foi reavaliada para quase ameaçada em 2009. A ave-lira-soberba já foi seriamente prejudicada pelo desmatamento no passado. Sua população já havia se recuperado, mas os incêndios florestais recentes danificaram grande parte de seu habitat, o que pode levar a uma reclassificação de seu status de pouco preocupante para quase ameaçado. Além dessa nova ameaça estão as vulnerabilidades de longo prazo à predação por gatos e raposas, bem como a expansão urbana.

Ligações externas

 Lyrebirds — em New South Wales Department of Environment and Heritage site
 The Albert's lyrebird project em Queensland Department of Environment and Resource Management site
 Lyrebird videos em Internet Bird Collection
 National Film and Sound Archive of Australia (Sounds of Australia) recording of a superb lyrebird imitating workers

.
Géneros de aves
Mimetismo
Aves da Austrália

Ave-lira


Ray Brassier, født 1965, er ansat ved det filosofiske fakultet på American University of Beirut, Libanon, og er kendt for sit arbejde med filosofisk realisme. Han var tidligere ansat på Middlesex University, London, England.

Brassier er forfatter til Nihil Unbound: Enlightenment and Extinction og har bl.a. oversat (fra fransk til engelsk) Alain Badious Saint Paul: The Foundation of Universalism and Theoretical Writings og Quentin Meillassoux' After Finitude: An Essay on the Necessity of Contingency. Han blev først kendt for sit arbejde med François Laruelle.

Brassier er fransk-skotsk, og hans navn udtales på fransk.

Filosofi
Sammen med Quentin Meillassoux, Graham Harman og Iain Hamilton Grant er Brassier en af de vigtigste filosoffer i den nutidige spekulativ realisme, der er interesseret i at forsvare filosofisk realisme mod udfordringen fra den post-kantianske kritiske idealisme, fænomenologi, postmodernisme, dekonstruktivisme, eller mere bredt udtrykt korrelationisme. Brassier anses generelt for at have skabt termen "spekulativ realisme", selv om Meillassoux før havde anvendt begrebet "spekulativ materialisme" (matérialisme spéculatif) om sin egen filosofi.

Brassier identificerer dog ikke sig selv med den spekulative realisme, og stiller spørgmålstegn ved, om en sådan retning overhovedet findes, idet han har udtalt at "The 'speculative realist movement' exists only in the imaginations of a group of bloggers promoting an agenda for which I have no sympathy whatsoever: actor-network theory spiced with pan-psychist metaphysics and morsels of process philosophy. I don't believe the internet is an appropriate medium for serious philosophical debate; nor do I believe it is acceptable to try to concoct a philosophical movement online by using blogs to exploit the misguided enthusiasm of impressionable graduate students. I agree with Deleuze's remark that ultimately the most basic task of philosophy is to impede stupidity, so I see little philosophical merit in a 'movement' whose most signal achievement thus far is to have generated an online orgy of stupidity."

Brassier er stærkt kritisk overfor meget af nutidens filosofi, på grund af hvad han mener er dens forsøg "to stave off the 'threat' of nihilism by safeguarding the experience of meaning – characterized as the defining feature of human existence – from the Enlightenment logic of disenchantment". Ifølge Brassier er denne tendens især tydelig hos filosoffer påvirket af Heidegger and Wittgenstein. I modsætning til mere mainstream filosoffer, som f.eks. John McDowell, der vil få filosofien til at foretage en "genfortryllelse af verden" sigter Brassier arbejde mod at skabe en ultimativ version af nihilismen.

Ifølge Brassier "the disenchantment of the world understood as a consequence of the process whereby the Enlightenment shattered the 'great chain of being' and defaced the 'book of the world' is a necessary consequence of the coruscating potency of reason, and hence an invigorating vector of intellectual discovery, rather than a calamitous diminishment". "Philosophy", mener Brassier, "would do well to desist from issuing any further injunctions about the need to re-establish the meaningfulness of existence, the purposefulness of life, or mend the shattered concord between man and nature. It should strive to be more than a sop to the pathetic twinge of human self-esteem. Nihilism is not an existential quandary but a speculative opportunity."

Brassiers abejde er er et forsøg på at fusionere elementer fra efterkrigstidens fransk filosofi og ideer fra den primært engelsksprogede filosofisk naturalisme, kognitionsvidenskab og neurofilosofi. Således er han, bortset fra franske filosoffer som François Laruelle, Alain Badiou, og Quentin Meillassoux også påvirket af Paul Churchland, Thomas Metzinger og Stephen Jay Gould. Han trækker også meget, omend dog tit negativt, på Gilles Deleuze, Edmund Husserl, og Martin Heidegger.

Brassiers filosofi er ofte blevet associeret med nutidige filosofier af nihilisme og pessimisme. I et interview med skaberen og forfatteren til True Detective Nic Pizzolatto, nævner Brassiers Nihil Unbound som en indflydelse på TV-serien, sammen med Thomas Ligottis The Conspiracy Against the Human Race, Jim Crawfords Confessions of an Antinatalist, Eugene Thackers In The Dust of This Planet, og David Benatars Better Never To Have Been.

Bibliografi
Bøger
Nihil Unbound: Enlightenment and Extinction (London: Palgrave Macmillan, 2007)

Artikler
 "Wandering Abstraction." Mute (2014)
 "Transcendental Logic and True Representings." Glass-bead (2016)
 "Dialectics Between Suspicion and Trust."  Stasis (2017)

Oversættelser:
 Alain Badiou, Saint Paul: The Foundation of Universalism, ovs. af Ray Brassier (Stanford: Stanford University Press, 2003).
 Alain Badiou, Theoretical Writings, oss. af Ray Brassier & Alberto Toscano (New York: Continuum, 2004).
 Jean-Luc Nancy, "Philosophy without Conditions," ovs. by Ray Brassier, collected in Think Again: Alain Badiou and the Future of Philosophy, red. Peter Hallward (Great Britain: MPG Books, 2004).
 Quentin Meillassoux, After Finitude: An Essay on the Necessity of Contingency, ovs. af Ray Brassier (New York: Continuum, 2008).

Noter

Eksterne henvisninger
 Review of Nihil Unbound in New Humanist
 Axiomatic Heresy: The Non-Philosophy of Francois Laruelle Radical Philosophy  121, Sep/Oct 2003. p. 25
 Webpage for Collapse journal featuring contributions by Ray Brassier and other "speculative realists"
 Interview with Ray Brassier
 Ray Brassier interviewed by Marcin Rychter "KRONOS"
 Catherine Malabou's talk It Does Not Have to Be Like This (On Meillassoux and Contingency) from the Forum for European Philosophy at Manchester Metropolitan University, September 2012 (MP3)

Filosoffer fra Storbritannien

Ray Brassier


Porsche 909 "Bergspyder", Alman otomobil üreticisi Porsche tarafından 1968 yılında tırmanma yarışları için özel olarak tasarlanan ve üretilen üstü açık (spyder) otomobil. Kısa ömürlü bir modeldir, ancak temel tasarım prensipleri başarılı 908/3 modelinde temel alınmıştır.

Tarihi
Porsche, 1966 ve 1967 yıllarındaki tırmanma yarışlarında önceki modelleri 907, 908, ve 910 ile galibiyetler almıştı, ancak 1968 yılında Ferrari, yeni bir hafif siklet tırmanma otomobili ürettiklerini açıkladı. Ferdinand Piëch derhal Ferrari'nin yeni aracından daha başarılı olacak yeni bir model tasarımı için çalışma başlattı. Bu çalışma bazen "plastik Porsche" olarak da anılan 909'u ortaya çıkarttı. Araçta 2.0 litrelik  gücünde 8 silindirli boksör motor kullanılmıştı, aracın hafif şasi ve kaportası sayesinde ağırlığıysa sadece 385 kg'da kalmıştı.

Ancak Porsche'nin sürücüleri, önceki yılın aracı 910 modelini tercih etmekteydi. 8 Haziran 1968'de Ludovico Scarfiotti Rossfeld, Almanya'da kullandığı 909 kontrolden çıkıp yoldan uçarak ağaçlara çarptığında öldü. Kaza sebebi olarak sıkışan gaz pedalı gösterildi. Yıl boyunca Porsche 909 ve 910 tırmanma yarışlarında hakimiyet kurdu, daha önce duyurulan Ferrari ise çözülemeyen teknik sorunları sebebiyle yarışlara bile katılmadı.

909 Bergspyder

Porsche 909 Bergspyder


Lunulariaceae, porodica jetrenjarki koja čini samostalni red Lunulariales u razredu Marchantiopsida. Sastoji se od najmanje jednog roda s vrstom Lunularia cruciata.

Rodovi
 genus: Dichominum Neck. ex Trevis.
 genus: !Lunularia Adans.
 Lunularia cruciata (L.) Dumort. ex Lindb.
 genus: *Marsilia Kuntze
 genus: !Sedgwickia T.E. Bowdich
 genus: !Selenia Hill
 genus: *Staurophora Willd.

Izvori

Jetrenjarnice

Lunulariaceae


The International Society for Human Rights (ISHR) is an international non-governmental, non-profit human rights organization with Participative Status with the Council of Europe and is a member of the Liaison Committee of the Non-Governmental Organisations at the Council of Europe. The ISHR has observer status with the African Commission of Human and Peoples' Rights. It has associate status with the Department of Public Information of the United Nations and Roster Consultative Status with the United Nations Economic and Social Council (ECOSOC).

The ISHR is seated in Frankfurt am Main, Germany, and was founded in West Germany in 1972 as the Gesellschaft für Menschenrechte (GfM), with the aim of promoting international understanding and tolerance in all areas of culture and society and so was committed from its inception to only support individuals who share this principle and, consequently, strive non-violently for their rights. The initiator was Iwan I. Agrusow, a former Russian forced laborer, who had decided to stay in West Germany after World War II due to the treatment of former forced labourers in the Soviet Union (many of them were sent to Gulag upon returning).

The society became the International Society for Human Rights in 1982, with the founding of branches in Austria, Switzerland, the UK and France. Since then it has grown to include 47 National Sections, National Groups, Regional Committees and Affiliated Organisations worldwide.

Well known members of ISHR include West German Chancellor Ludwig Erhard, former Austro-Hungarian Crown Prince Otto von Habsburg, former Attorney General of Germany Ludwig Martin and Chinese human rights activist Harry Wu.

During the Cold War, the International Society for Human Rights focused mostly on human rights violations in the states of the Eastern bloc. The German Democratic Republic (East Germany) declared the International Society for Human Rights an "enemy of the state" in 1975, and the Stasi launched a campaign against the human rights organisation, attempting to discredit it. Recently, the ISHR has focused on freedom of religion and freedom of press issues in countries such as Vietnam and China.

The Society publishes its own periodical Newsletter (in English) and in German "Menschenrechte". The president of the International Council of the ISHR is Prof Dr Dr Thomas Schirrmacher.  Karl Hafen is treasurer, Marie Gerrard, Dr René Gomez, Dr Liubov Nemcinova, Dr Haydee Marin, Simone Schlegel and Prof Dr Andrey Sukhorukov are vice-presidents.

References

External links
 The Official Website of the International Society for Human Rights (ISHR)

International non-profit organizations
International human rights organizations
Non-profit organisations based in Hesse
Organizations established in 1972

International Society for Human Rights


Wolfsburg, Almanya'nın Aşağı Saksonya eyaletinin altıncı büyük şehri ve kent merkezidir. Aller Nehri boyuncu kurulmuş şehir Braunschweig'in (Brunswick) kuzeydoğusundadır. Wolfsburg Gifhorn ve Helmstedt bölgeleri ile komşudur ve Almanya'nın başkenti Berlin 230 kilometre batısındadır.

Wolfsburg dünyaca ünlü otomobil firması Volkswagen AG'nın genel merkezinin olmasıyla ünlüdür ve bu fabrikanın kurulması ile 20 yüzyılın başında kurulan birkaç Alman şehrinden biridir. Kurulduğu 1 Temmuz 1938 tarihinden 25 Mayıs 1945'e kadar Volkswagen "KdF-Wagen" (VW Beetle) modeli üreten işçilerin evi olan şehir "Stadt des KdF-Wagens bei Fallersleben" olarak anılmaktaydı. 1972 yılında ilk kez şehir nüfusu 100.000'i geçti.

Coğrafyası
Wolfsburg tarihi önemi olan Aller Nehri'nın güney kıyısı boyunca Mittellandkanal'da kurulmuş bir şehirdir.

İklimi
Yıllık yağış oranı yaklaşık olarak  olan şehir Almanya'nın en az yağış alan şehirlerindendir. Deutscher Wetterdienst'e ait (Alman Meteoroloji Servisi) tüm gözlem istasyonlarının sadece %7'si daha düşük yağış verisi kaydetmiştir. En kurak ay Ekim'dir ve en çok yağış Haziran'da kaydetilmiştir.

Kardeş Şehirler

Wolfsburg'un şu kentlerle resmi "kardeş şehir" bağlantısı vardır:

Wolfsburg'un şu kentlerle  "assosiye şehir" bağlantısı vardır:

Resimler

Kaynakça

Dış bağlantılar

 Wolfsburg Belediyesi resmi sitesi

Aşağı Saksonya'daki şehirler

Wolfsburg


Min dal - tilbage til Limfjorden er en film instrueret af Jacob Jørgensen, Henrik Lundø.

Handling
I sommeren 2008 rejste Hans Edvard Nørregård-Nielsen med skonnerten Mira gennem Limfjorden, fra Thyborøn i vest til Hals i øst. Formålet med turen var at samle stof sammen til et stort bogværk om fjorden; En slags kærlighedserklæring til Limfjorden. I filmen sejler vi gennem fjorden, går i land, hvor det er nødvendigt, ser på vigtige steder og hører om Limfjordens digtere. Hans Edvard Nørregård-Nielsen fortæller om Limfjordens betydning som litterært og kunstnerisk arnested. Han taler undervejs med sin medrejsende, fotografen Kirsten Klein, om Limfjorden som motiv og Limfjorden før og nu.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2011

Portrætfilm fra Danmark

Min dal - tilbage til Limfjorden


Aleksej Puninski (Ekaterinburg, 11. siječnja 1985.), hrvatski i ruski plivač.

Nastupio je na Olimpijskim igrama 2008. Na 100 metara leptir osvojio je 47. mjesto.

Na europskom prvenstvu u kratkim bazenima 2006. godine je osvojio zlatnu medalju na 50 metara leptir. U štafeti 4 x 50 m slobodno osvojio je na europskom prvenstvu 2008. brončanu medalju, a 2009. srebrnu. Na Mediteranskim igrama 2005. je osvojio brončanu medalju na 50 metara, leptir.

Bio je član zagrebačke Mladosti.

Izvori

Hrvatski plivači
Rusi u Hrvatskoj

Aleksej Puninski


NFL sezona 2014. je 95. po redu sezona nacionalne lige američkog nogometa.

Sezona je počela 4. rujna 2014. pobjedom branitelja naslova Seattle Seahawksa nad Green Bay Packersima. Super Bowl XLIX je bio završna utakmica sezone, u kojoj su se 1. veljače 2015. u Glendaleu u Arizoni na University of Phoenix Stadiumu sastali pobjednici AFC konferencije New England Patriotsi i pobjednici NFC konferencije Seattle Seahawksi. Pobijedili su Patriotsi s 28:24 i osvojili svoj četvrti naslov prvaka u povijesti.

Poredak po divizijama na kraju regularnog dijela sezone

Napomena: * - ušli u doigravanje kao pobjednik divizije, ** - ušli u doigravanje kao wild-card, % - postotak pobjeda,

P± - postignuti/primljeni poeni

Doigravanje

Pozicije za doigravanje

Utakmice u doigravanju

Nagrade za sezonu 2014.

Statistika

Statistika po igračima

U napadu

Najviše jarda dodavanjem: Drew Brees, New Orleans Saints i Ben Roethlisberger, Pittsburgh Steelers - 4952
Najviše jarda probijanjem: DeMarco Murray, Dallas Cowboys - 1845
Najviše uhvaćenih jarda dodavanja: Antonio Brown, Pittsburgh Steelers - 1698

U obrani

Najviše obaranja (tackleova): Luke Kuechly, Carolina Panthers - 153
Najviše obaranja quarterbacka (sackova): Justin Houston, Kansas City Chiefs - 22
Najviše presječenih lopti: Glover Quin, Detroit Lions - 7

Statistika po momčadima

U napadu

Najviše postignutih poena: Green Bay Packers - 486 (30.4 po utakmici)
Najviše ukupno osvojenih jarda: New Orleans Saints - 411.4 po utakmici
Najviše jarda osvojenih probijanjem: Seattle Seahawks - 172.6 po utakmici
Najviše jarda osvojenih dodavanjem: Indianapolis Colts - 305.9 po utakmici

U obrani
Najmanje primljenih poena: Seattle Seahawks - 254 (15.9 po utakmici)
Najmanje ukupno izgubljenih jarda: Seattle Seahawks - 267.1 po utakmici
Najmanje jarda izgubljenih probijanjem: Detroit Lions - 69.3 po utakmici
Najmanje jarda izgubljenih dodavanjem: Seattle Seahawks - 185.6 po utakmici

Izvori

2014

NFL sezona 2014.


6897 Tabei este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
6897 Tabei este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Observatorul Kleť de Antonín Mrkos. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,38 ua, o excentricitate de 0,17 și o înclinație de 1,6° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 6001-7000
 Centura de asteroizi

Referințe

Familia  Nysa

Obiecte astronomice descoperite în 1987
Centura de asteroizi

6897 Tabei


Rimonabant (cunoscut și sub numele de SR141716 și denumit comercial Acomplia sau Zimulti) este un medicament anorectic antiobezitate care a fost aprobat pentru prima dată în Europa în 2006, dar a fost retras din întreaga lume în 2008, din cauza unor grave efecte secundare psihiatrice. Nu a fost niciodată aprobat în Statele Unite ale Americii. Rimonabantul este un agonist invers pentru receptorul canabinoid CB1 și a fost primul medicament aprobat din această clasă.

Efecte adverse
Datele din studiile clinice depuse la autoritățile de reglementare au arătat că rimonabant a cauzat tulburări depresive sau modificări ale stării de spirit în până la 10% din pacienți și ideație suicidară la aproape 1% din pacienți. În Europa a fost contraindicat pentru persoanele cu orice fel de tulburări psihice, inclusiv persoane depresive sau sinucigașe.

În plus, efecte adverse foarte frecvente erau greață și infecții ale tractului respirator superior (care apar la mai mult de 10% din oameni). Efecte adverse frecvente (care apar la 1% și 10% din oameni) includeau gastroenterită, anxietate, iritabilitate, insomnie și alte tulburări de somn, bufeuri, diaree, vărsături, piele uscată și mâncărimi, tendinită, crampe musculare și spasme, oboseală, simptome asemănătoare gripei și risc crescut de cădere.

Comitetul consultativ al FDA a exprimat îngrijorarea că, pe baza datelor obținute de la animale, se pare că fereastra terapeutică cu privire la toxicitatea SNC, în special convulsii, era aproape inexistentă. Doza terapeutică și doza care a provocat convulsii la animale părea să fie aceeași.

Când EMA a revizuit datele de după punerea pe piață, s-a constatat că riscul de tulburări psihice la persoanele care iau rimonabant era dublu.

Chimie
Sinteza chimică a rimonabantului este descrisă după cum urmează:

Cercetare
În paralel cu studiile clinice în obezitate care au generat datele transmise autorităților de reglementare, rimonabant a fost analizat și în studii clinice ca un potențial tratament pentru alte afecțiuni, printre care diabetul zaharat, ateroscleroza și renunțarea la fumat.

Note

Medicamente retrase
Hidrazide
Anorexigene
Piperidine
Pirazoli
Carboxamide

Rimonabant


El gorrión grande (Passer motitensis) es una especie de ave paseriforme de la familia Passeridae que habita en las sabanas, bosques y poblaciones del sur del continente africano.

La longitud del ave, del pico a las plumas caudales, es de entre 15 y 16 cm, semejando un gorrión común de grandes dimensiones. Su cabeza es gris con la tradicional capucha de los gorriones, de color rufo.

Taxonómicamente, se encuentra íntimamente emparentado con otros gorriones, como el gorrión de Socotora, el gorrión keniano, el gorrión del Kordofán y el gorrión de Shelley.

Referencias

Bibliografía

Clement, Peter; Harris, Alan; Davis, John (1993). Finches and Sparrows. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. ISBN 0-691-03424-9.

Sinclair, Ian; Hockey, Phil; Tarboton, Warwick (2002). SASOL Birds of Southern Africa. Struik. ISBN 1-86872-721-1.

Summers-Smith, J. Denis (1988). The Sparrows. illustrated by Robert Gillmor. Calton, Staffs, England: T. & A. D. Poyser. ISBN 0-85661-048-8.

Summers-Smith, J. Denis (2009). "Family Passeridae (Old World Sparrows)". In del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew; Christie, David.

Handbook of the Birds of the World. Volume 14: Bush-shrikes to Old World Sparrows. Barcelona: Lynx Edicions. ISBN 978-84-96553-50-7.

Enlaces externos

Aves de África Austral
motitensis
Animales descritos en 1836
Taxones descritos por Andrew Smith

Passer motitensis


Die Società Italiana Vetture Elettriche Turrinelli & C. war ein italienischer Hersteller von Automobilen.

Unternehmensgeschichte
Gino Turrinelli gründete 1899 in Mailand das Unternehmen zur Produktion von Automobilen. Der Markenname lautete SIVE. 1903 wurde daraus die Camona Giussani Turrinelli. Es ist keine Verbindung zu Turinelli & Pezza bekannt.

Fahrzeuge
Die Fahrzeuge hatten Elektromotoren. Die ersten Modelle hatten zwei Radnabenmotoren mit jeweils 5 PS Leistung in den Hinterrädern. Im Angebot waren Personenwagen, Lieferwagen und Hotelomnibusse. Die Getriebe verfügten über vier Gänge.

Literatur

 Autorenkollektiv: Enzyklopädie des Automobils. Marken · Modelle · Technik. Weltbild Verlag, Augsburg, 1989

Ehemaliger Pkw-Hersteller (Italien)
Ehemaliges Unternehmen (Mailand)
Ehemaliger Elektroautohersteller
Gegründet 1899
Aufgelöst 1903


The Source war eine deutsche Band aus Hamburg.

Die Gruppe wird den Genres Grunge, Rock und Alternative zugeordnet. Wobei die Band ruhige, melancholische Songs wie On a Woman, grungige wie Hey Mom und rockige Songs wie Lonely Child auf ihrem Album vereint.

Geschichte
Gegründet wurde The Source im März 2008 von Leroy Jönsson (Gesang, Gitarre), Fabian Bratmann (Leadgitarre), Helge Böhmer (Bass) und Marko Wagner (Schlagzeug). Die ersten Studioaufnahmen (Hey Mom, Sense of Shame und Child of Society) wurden im LSD Studio produziert. Später zum Album Freak of Nature ist die Band in das Vault Records Studio gegangen. Seit Ende 2011 war Nando Schäfer der Schlagzeuger der Band.

Diskografie
 Hey Mom (Single) (7. Mai 2010; Vault Records)
 Sense of Shame, Child of Society (Singles) (19. November 2010; Vault Records)
 Freak of Nature (Album) (11. November 2011; Vault Records)

Auszeichnungen
 2008: 2. Platz Aufmucken gegen Rechts Schleswig-Holstein Finale und 3. Platz Hamburger Oxmox Bandcontest
 2009: 1. Platz Lübecker Bandcontest, 1. Platz Semifinale Emergenza und 3. Platz Emerganza Norddeutschlandfinale & Auszeichnung für den besten Gesang

Weblinks
 Offizielle Website
 The Source bei Facebook
 The Source bei Soundcloud

Einzelnachweise

Grungeband
Deutsche Band
Band (Hamburg)

The Source (Band)