SABC 2 is a South African family public television channel owned by the South African Broadcasting Corporation (SABC). SABC 2 broadcasts programming in English, Afrikaans, Venda, and Tsonga.

As of August 2018, the channel started broadcasting in high definition.

History
SABC began trialling its first television service on 5 May 1975 in South Africa's largest cities, and officially launched its first television channel on 6 January 1976 under the name SABC Television/SAUK-Televisie. On 1 January 1981, it changed its name to TV1, with the launch of two new services: TV2 broadcasting in Zulu and Xhosa and TV3 broadcasting in Sotho and Tswana, both targeted at a Black urban audience and broadcasting on the same television frequency. The main network, now called TV1, divided its broadcasting languages evenly between English and Afrikaans, as before. In 1986, a new service called TV4 was introduced, carrying sports and entertainment programming, also timesharing with TV2 and TV3 on the same frequency, which stopped broadcasting at 9:30pm.

In 1991, TV2, TV3 and TV4 were merged into a new full-fledged network, CCV (Contemporary Community Values). A separate network was introduced, TopSport Surplus (TSS), with TopSport being the brand name for the SABC's sport coverage. However, it was replaced by NNTV (National Network TV), an educational non-commercial channel in 1994.
In 1996, the SABC reorganised its three TV networks with the aim of making them more representative of the various language groups. These were renamed to SABC 1 (formerly CCV), SABC 2 (formerly TV1) and SABC 3 (formerly NNTV). The amount of time allocated to Afrikaans-language programming on the new channel (SABC 2) fell from 50% to 15% - a move that alienated Afrikaans speakers.

Programming
After the SABC restructured its television channels, SABC 2 took the place of the old TV1 channel. The reduced prominence of Afrikaans angered many speakers of the language, although the channel still features a significant amount of Afrikaans programming, including a news broadcast every week night at 19:00 and weekends at 18:00.

M-Net seeing the market need, launched the Afrikaans subscription channel KykNet in 1999 and followed in 2005 with the music channel MK (originally known as MK89.) In 2009, M-Net launched Koowee, a kids channel broadcasting in Afrikaans.

Soapies, dramas and telenovelas
The channel is popular for its two longest-running soapies 7de Laan and Muvhango, dramas such as Erfsonders, Gerramtes in die Kas, Roer Jouy Voete and 90 Plein Street, and Telenovelas such as Keeping Score, Giyani: Land of Blood and Die Senturm.

Series
SABC 2 has in the past, broadcast international series such as NCIS, Pretty Little Liars, Teen Wolf and The Vampire Diaries. However, the channel is currently focused on local reality and actuality series such as Speak Out, Relate, and Saving Our Marriage, comedies such as Ga Re Dumele and Ke Ba Bolleletse, and a few international series such as American Ninja Warrior.

Talk and magazine
The channel has a small number of talk, travel and magazine shows. Shows include Motswako, Vusaseki, Nhlalala ya Rixaka, 50/50, Voetspore and TalkAbility.

Music
SABC 2 plays local afro-soul and pop music interludes in between shows. It also has music shows such as Afro Cafè, Soul'd Out Sessions, Kliphard, Musiek Roulette and Noot vir Noot.

Religion
The channel has religious shows aimed at Christianity, Judaism and Hinduism. Local shows include longest running show It's Gospel Time, Gospel Classics, Psalted ["Simcha"], Derech Erets, and Issues of Faith.

Sports
SABC 2 rarely broadcasts live sports due to funding issues, and instead focuses on sporting highlights. It is mostly focused on boxing, rugby, swimming and athletics.

News and current affairs
The channel provides three primetime bulletins for the TshiVenda/xiTsonga, Afrikaans, and Sotho/Setswana/Sepedi languages. In addition, it has current affairs programmes including Fokus, Ngula Ya Vutivi, Zwa Maramani and Leihlo La Sechaba. It also airs the longest-running breakfast show Morning Live. It is known for national events such as presidential inaugurations, State of the Nation Address, Budget Speeches, and parliamentary events.

Movies
The channel is known for family-friendly and dramatic movies, autobiographies and animated movies.

Youth and education

SABC 2 has a roster of shows from its SABC Education slate, most notably Takalani Sesame, It's For Life, The Epic Hangout,among others, and also brings educational shows on how to manage money and a focus on senior citizens, as well as other children's shows from Disney Junior, either in their original English soundtrack or dubbed in South African languages, such as The Lion Guard in isiZulu, Ben 10 in Afrikaans and Doc McStuffins in Sotho. For teens and preteens it offers comedy series from Disney Channel and Nickelodeon, such as ICarly, True Jackson, VP, A.N.T. Farm, Sanjay and Craig, The Sparticle Mystery, Star Falls and Cookabout, as well as local series including Signal High, Snake Park and Hectic Nine-9. Content that is most watched among the youth is the 17:00 slot, for airing anime series from Toei Animation, Studio Pierrot and TV Tokyo, notably airing popular series that have a cult following such as Yu-Gi-Oh!, Yu-Gi-Oh! GX, Yu-Gi-Oh! 5D's, Yu-Gi-Oh! ARC-V, Beyblade, Dragon Ball, Dragon Ball Z, Dragon Ball Z Kai, Dragon Ball GT, Dragon Ball SUPER, Naruto Shippuden, One Piece and Bleach.

See also
 List of South African media
 List of South African television channels

References

External links

Television stations in South Africa
Television channels and stations established in 1996
Afrikaans-language television

SABC 2


Apinagia, rod od tridesetak vrsta vodenih biljaka iz porodice Podostemaceae. Raširene su po Južnoj Americi

Vrste

 Apinagia aripecuruensis P.Royen
 Apinagia arminensis P.Royen
 Apinagia batrachiifolia (Mildbr.) P.Royen
 Apinagia brejoagrestinensis A.S.Tav. & Sobral-Leite
 Apinagia brevicaulis Mildbr.
 Apinagia crispa P.Royen
 Apinagia digitata P.Royen
 Apinagia dissecta (Montagn.) Engl.
 Apinagia divaricata Tul. & Wedd.
 Apinagia fimbrifolia P.Royen
 Apinagia flexuosa (Tul.) P.Royen
 Apinagia fluitans P.Royen
 Apinagia fucoides (Mart.) Tul.
 Apinagia gardneriana Tul.
 Apinagia glaziovii (Warm.) P.Royen
 Apinagia goejei Went
 Apinagia guairaensis Fiebrig
 Apinagia guyanensis (Pulle) P.Royen
 Apinagia hulkiana (Went) P.Royen
 Apinagia itanensis Schnell
 Apinagia kochii (Engl.) P.Royen
 Apinagia latifolia (K.I.Goebel) P.Royen
 Apinagia leptophylla (K.I.Goebel) P.Royen
 Apinagia longifolia (Tul.) P.Royen
 Apinagia marowynensis (Went) P.Royen
 Apinagia membranacea (Bong.) Tul.
 Apinagia multibranchiata (Matthiesen) P.Royen
 Apinagia petiolata Hollander
 Apinagia platystigma P.Royen
 Apinagia pusilla Tul.
 Apinagia richardiana (Tul.) P.Royen
 Apinagia ruppioides (Kunth) Tul.
 Apinagia spruceana (Wedd.) Engl.
 Apinagia staheliana (Went) P.Royen
 Apinagia surumuensis (Engl.) P.Royen
 Apinagia tenuifolia P.Royen
 Apinagia treslingiana (Went) P.Royen
 Apinagia versteegiana (Went) P.Royen

Izvori

Podostemaceae

Apinagia


Musei (sardisk: Mùsei) er en by og en kommune (comune) i provinsen Sud Sardegna i regionen Sardinien i Italien. Byen ligger i 119 meters højde og har 1.528 indbyggere (2016). Kommunen har et areal på 20,27 km² og grænser til kommunerne Domusnovas, Iglesias, Siliqua og Villamassargia.

Referencer

Henvisninger

Kommuner i provinsen Sud Sardegna

Musei


An Theriophonum manickamii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Murugan ngan K.Natarajan. An Theriophonum manickamii in nahilalakip ha genus nga Theriophonum, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Theriophonum

Theriophonum manickamii


Cette page présente les albums musicaux numéro 1 chaque semaine en 2022 au Billboard 200, le classement officiel des ventes d'albums aux États-Unis établi par le magazine Billboard. Les dix premiers du classement annuel sont également listés.

Classement hebdomadaire

Classement annuel
Bad Bunny est numéro 1 du classement annuel grâce à l'activité en streaming de son album Un verano sin ti. Il compte  équivalent ventes et les chansons qui le composent ont généré  d'écoutes. En termes de ventes pures (formats physiques et téléchargement) c'est Midnights de Taylor Swift qui arrive en tête avec  unités écoulés dans l'année.

Le top 10 de l'année aux États-Unis selon Billboard :

 Bad Bunny - Un verano sin ti
 Adele - 30
  - Dangerous: The Double Album
 Taylor Swift - Midnights
 Taylor Swift - Red (Taylor's Version)
 Divers artistes - Encanto (Bande originale du film Encanto : La Fantastique Famille Madrigal)
 Harry Styles - Harry's House
 Olivia Rodrigo - Sour
 Drake - Certified Lover Boy
 The Weeknd - The Highlights

Lien connexe
 Liste des titres musicaux numéro un aux États-Unis en 2022

Notes et références

Lien externe
Classement des albums sur Billboard.com

États-Unis
2022 aux États-Unis

Liste des albums musicaux numéro un au Billboard 200 en 2022


Ksanten (9H-ksanten, 10H-9-oksaantracen) je organski spoj kemijske formule CH2[C6H4]2O. To je žuta krutina koja je topljiva u uobičajenim organskim otapalima. Ksanten je sam po sebi nejasan kemijski spoj, ali mnogi od njegovih derivata korisna su bojila. Bojila koja sadrže jezgru ksantena uključuju fluorescein, eozin i rodamin. Ksantenska bojila su obično fluorescentna, žuta do ružičasta do plavkasto crvena, briljantnih boja. Mnoga ksantenska bojila mogu se pripraviti kondenzacijom derivata ftalnog anhidrida s derivatima resorcinola ili 3-aminofenola.

Ksantenska bojila

Ksantenska bojila formalno su ciklički analozi di- i trifenilmetanskih spojeva; u njima su dva aromatska prstena spojena jednim atomom kisika u orto-položaju prema metanovom ugljiku. Teorijski se izvode od heterocikličkog sistema ksantena, dibenzo-y-pirana, ali se od njega ne pripravljaju. Sam ksanten je bezbojan, no derivati s auksokromnim grupama u molekuli su obojeni. Prema supstituentima koji se nalaze u molekuli dijele se ksantenska bojila u tri podgrupe. Prva sadrži hidroksi-derivate, druga amino-derivate, a treća amino-hidroksi-derivate. Kromofor je ovih bojila u slučaju aminoderivata rezonantni hibrid oksonijskog, amonijskog i karbonijskog oblika molekule (I, II, III). Hidroksi-derivati se gubitkom protona stabiliziraju dajući električki nenabijen sistem čiji je kromofor kinonoidna struktura IV.

Ova su bojila i po svojstvima bojenja bliza arilmetanskim bojilima. Obojenja koja se njima postižu vrlo su čista i jarka. Najbrojnije su zastupana crvena i ružičasta s nekoliko žutih i ljubičastih. Neka od ovih bojila snažno fluoresciraju u otopini, pa i na obojenom materijalu. I u ovoj se grupi nalaze bojeni lakovi pripremljeni taloženjem s fosfor-volfram-molibdenskom kiselinom. Niz crvenih i narančastih bojila ove skupine važan je za bojenje kozmetičkih preparata, živežnih namirnica i ljekovitih pripravaka.

Među značajnije predstavnike ksantenskih bojila ide sulforodamin B, C.I. 45100; priprema se tako da se kondenzira benzaldehid-2,4-disulfonska kiselina s m-dietilaminofenolom, produkt dehidrira sumpornom kiselinom, oksidira željeznim kloridom i prevede u natrijevu sol. Rodamin B, C.I. 45170, jedno od prvih bojila ove grupe, dobiva se kondenzacijom anhídrida ftalne kiseline s m-dietilaminofenolom; ako se kao aminska komponenta upotrijebi 3-etilamino-p-krezol i tako nastali produkt esterificira alkoholom, nastaje rodamin 6G, C. I. 45160. Echtsáureviolett ARR, C.I. 45190, dobiva se obradom fluoresceina fosfornim trikloridom, kondenzacijom tako nastalog 3',6'-diklorfluorana s o-toluidinom i sulfuriranjem. Fluorescein, C. I. 45350, priprema se kondenzacijom anhídrida ftalne kiseline s rezorcinom. Njegove alkalne soli, poznate pod imenom uranin neobično jako fluoresciraju u otopini (i u razređenju 1 : 40 000 000), pa se stoga upotrebljavaju za označavanje i ispitivanje vodenih tokova. Bromiranjem fluoresceina priprema se tetrabromfluorescein, eozin G, C.I. 45380, a jodiranjem dijodfluorescein, Eritrozin 6G, C. I. 45425. Coerulein S, C.I. 45510, nastaje obradom Galleina (C.I. 45445) koncentriranom sumpornom kiselinom. Gallein se dobiva kondenzacijom pirogalola ili galne kiseline s anhidridom ftalne kiseline.

Slike

Izvori

Pigmenti

Ksanten


Bilješke
NK Mladost Rečica je kažnjena oduzimanjem 2 boda
NK Jedinstvo Vrginmost je kažnjeno oduzimanjem 2 boda
NK Kupa Donje Mekušje je kažnjena oduzimanjem 2 boda
NK Omladinac Draganić je kažnjen oduzimanjem 2 boda

Izvori

 NK Kupa Donje Mekušje: natjecanja

1990-91 1
Karlovac-1

1. općinska nogometna liga Karlovac 1990./91.


ناصر الحريري، عضو مجلس الشعب السوري السابق.
 محمد الحريري - (1054-1112)م، أديب من أدباء البصرة، وهو صاحب المقامات المعروفة بمقامات الحريري.
 رفيق الحريري - سياسي وكان رئيس وزراء لبنان ورجل أعمال، ويحمل الجنستين اللبنانية والسعودية.
 سعد الحريري - رئيس وزراء لبنان من 9 نوفمبر 2009 إلى 13 يونيو 2011.
 عمر الحريري - ممثل مصري ولد 1922 توفي 2011.

الحريري (توضيح)


බහිර්වෙෙවාහික බව යනු තම කුලයෙන්, ගෝත්‍රයෙන්, ජාතියෙන් හෝ සමූහයෙන් පිට සිදුවන විවාහයටයි මෙය බහිර්ජන්‍ය විවාහ හෙවත් Interracial marriages වශයෙන්ද හදුන්වයි.   මෙයාකාරයේ විවාහ විවිධ රටවල සිදුවේ. මෙය වර්ථමානයතුල වඩාත් සුදුසු යැයි අනුමතකරහැකි විවාහ ක්‍රමයකි. බහිර්වෙෙවාහික බව හෙවත් බහිර්ජන්‍ය විවාහ එමගින් ඇතිවන වාසි විවිධය. ජීව විද්‍යාත්මක සමාජ විද්‍යාත්මක සාධක සලකා බැලීමේදී මේබව ලැහැදිළිය. ජීව විද්‍යාත්මක වශයෙන් ප්‍රවේණිගත රොග ව්‍යාප්තිය අවමකර ගැනීම එහිදී ප්‍රධානය අදවන විට නවීන විද්‍යාත්මක පර්යේෂණයන්ට අනුව බොහෝ රෝගයන් ජාන මගින් ව්‍යාප්ත වනබව සොයාගෙන ඇත. ඊට අමතරව

මෙමගින් සමීප ඥාතීන් අතර විවාහ වළක්වාගත හැක.
එසේම ඥාතීන් නොවන දෙපිරිසක් සමීප ඥාතීන්බවට පත්කිරීමටද හැකිවේ.
වෙන්වූ සමූහ දෙකක් අතර සම්භන්ධතාවයක් ආරම්භ කිරීමටද හැකිවේ.
සමූහ දෙකක් අතර ඇතිවන ගැටුම් අවමකර ගැනීමටද මෙයින් හැකිවේ.

මානව විද්‍යාව
සමාජ විද්‍යාව

බහිර්‌වෛවාහික


Scopolia japonica er fjölær jurt af náttskuggaætt. Hún er ættuð frá Austur-Asíu, aðallega Kóreu og Japan.

Tilvísanir

Náttskuggaætt
Lækningajurtir

Scopolia japonica


Europa FC er en fodboldklub fra Girbraltar. Klubben spiller deres hjemmekampe på Victoria Stadium hvor der er plads til 2.000 tilskuere.
Europa FC blev oprindeligt grundlagt i 1925 og var aktiv op til 1970 hvorefter klubben skiftede navn til College Cosmos da de fusionerede med College. I 2014 splittedes klubberne igen og Europa F.C. tog deres oprindelige navn igen, mens College 1975 fortsatte i Gibraltar Anden Division.

Historiske slutplaceringer

Referencer

Etableret i 1925
Fodbold i Gibraltar
Fodboldklubber

Europa F.C.


O Partido Comunista da Malásia (PCM), oficialmente o Partido Comunista da Malásia (PCM), foi um partido comunista marxista-leninista e anti-imperialista que esteve ativo na Malásia britânica e, mais tarde, nos estados modernos da Malásia e Singapura de 1930 a 1989. Foi responsável pela criação do Exército Popular Antijaponês da Malásia e do Exército de Libertação Nacional da Malásia.

O partido liderou os esforços de resistência contra a ocupação japonesa da Malásia e Singapura durante a Segunda Guerra Mundial, e mais tarde lutou uma guerra de libertação nacional contra o Império Britânico durante a Emergência Malaia. Após a saída das forças coloniais britânicas da Federação Malaia, o partido lutou em uma terceira campanha de guerrilha contra os governos da Malásia e de Singapura na tentativa de criar um Estado comunista na região, antes de se render e dissolver em 1989. Hoje, devido às conotações históricas em torno do PCM, o comunismo como ideologia continua sendo um tópico político tabu em ambos os países.

História

Formação
Em abril de 1930, o Partido Comunista dos Mares do Sul foi dissolvido e substituído pelo Partido Comunista da Malásia. Enquanto sua principal responsabilidade era a Malásia e Singapura, o partido também era ativo na Tailândia e nas Índias Orientais Neerlandesas, que não tinham seus próprios partidos comunistas.

Crescimento
O partido funcionava como uma organização ilegal sob o domínio colonial britânico. Em 29 de abril de 1930, uma incursão conduzida pelo Departamento de Segurança Interna de Singapura em uma casa vazia em 24 Nassim Road em Singapura quase terminou o MCP como oito de seus membros fundadores originais foram presos antes de serem presos ou deportados de volta para a China. Em junho de 1931, depois que um mensageiro da Comintern foi interceptado pela polícia, cerca de seis incursões foram realizadas de junho a dezembro, onde vários membros do partido foram presos e os documentos apreendidos, deixando o grupo em desordem. Informações extraídas do mensageiro indicaram que neste ponto havia 1 500 membros e 10 000 simpatizantes.

Apesar deste revés, o PCM ganhou influência no movimento sindical e organizou várias greves, mais notavelmente na mina de carvão de Batu Arang em 1935. Eles também criaram comitês de trabalhadores em alguns locais de trabalho. Esses comitês, e as greves, foram prontamente esmagados por tropas e policiais. Muitos grevistas étnicos chineses foram deportados para a China, onde foram frequentemente executados pelo governo nacionalista chinês como comunistas.

Depois que o Japão invadiu a China em 1937, houve uma aproximação entre o Kuomintang malaio e os comunistas, em paralelo com a China. Sob a asa do Kuomintang, o PCM podia operar mais facilmente. O sentimento anti-japonês entre os chineses malaios deu ao partido uma grande oportunidade para recrutar membros e levantar fundos sob a bandeira da defesa da China.

Nesta época, o partido foi infiltrado por um aparente agente britânico, Lai Teck, que se tornou seu secretário-geral em abril de 1939. Apesar desta grave violação de segurança, o Partido continuou a operar de forma eficaz. Em meados de 1939, reivindicou cerca de 40 000 membros, cerca de metade em Singapura.

Estrutura
O MCP era liderado por um Comitê Executivo Central de doze a quinze membros. Cerca de seis deles foram nomeados para o Bureau Político (Politburo) que dirigia o partido quando o C.E não estava em sessão. Cada Estado tinha o Comitê Executivo Central do Estado e, por sua vez, foi subdividido em vários distritos. A menor unidade de organização era a célula do Partido, que normalmente consistia dos membros de um local de trabalho ou aldeia. Grandes convenções partidárias eram realizados ocasionalmente.

Segunda Guerra Mundial
Em 8 de dezembro de 1941, o Império Japonês invadiu a Malásia. As autoridades coloniais britânicas agora aceitaram a oferta permanente do PCM de cooperação militar. Em 15 de dezembro, todos os presos políticos de esquerda foram libertados.

A partir de 20 de dezembro, os militares britânicos começaram a treinar membros do partido na guerra de guerrilha na 101ª Escola de Treinamento Especial (101ª STS) em Singapura. Cerca de 165 membros da MCP foram treinados antes que as defesas britânicas colapsassem. Estes combatentes, escassamente armados e equipados pelos britânicos, apressadamente dispersaram-se e tentaram perseguir o exército de ocupação.

Pouco antes de Singapura cair para os japoneses em 15 de fevereiro de 1942, o partido começou a organizar a resistência armada no estado de Jor. Logo quatro grupos armados, que se tornaram conhecidos como 'Regimentos', foram formados, com 101 formandos do STS servindo como núcleos. Em março, essa força foi apelidada de Exército Antijaponês do Povo da Malásia (MPAJA) e começaram a sabotar e emboscar os japoneses. Os japoneses responderam com represálias contra civis chineses. Essas represálias, juntamente com o aumento das dificuldades econômicas, fizeram com que grandes números de chineses malaios fugissem das cidades. Eles se tornaram invasores nas margens da floresta, onde se tornaram a principal fonte de recrutas, alimentos e outros tipos de assistência para a MPAJA. A MPAJA consolidou esse apoio fornecendo proteção.

Edgar O'Ballance estima que em meados de 1942 as forças regimentais eram cerca de 100 no primeiro Regimento, 160 no 2º, 360 no 3º e 250 no 4º. Neste momento, um 5º, 6º e 7º Regimento foram formados. Este exército, que incluía mulheres, foi concebido como uma força militar e política, ao longo das linhas maoístas.

Quando Singapura caiu, Lai Teck foi preso pelos japoneses e se tornou seu agente. Em 1 de setembro de 1942, agindo sobre suas informações, os japoneses lançaram um ataque de madrugada em uma conferência secreta de mais de 100 líderes da MCP e da MPAJA nas Cavernas de Batu ao norte de Kuala Lumpur, matando a maioria. A perda de pessoal forçou a MPAJA a abandonar seu sistema de comissários políticos, e os comandantes militares se tornaram os chefes dos regimentos. Após este revés, a MPAJA evitou compromissos e se concentrou na consolidação, acumulando 4 500 soldados até a primavera de 1943.

A partir de maio de 1943, comandos britânicos da Força 136 se infiltraram na Malásia e fizeram contato com as guerrilhas. No início de 1944, um acordo foi alcançado pelo qual a MPAJA aceitaria alguma direção do Comando Aliado do Sudeste Asiático (SEAC) e os Aliados dariam armas e suprimentos à MPAJA. Não foi até a primavera de 1945, no entanto, que quantidades significativas de material começaram a chegar por queda de ar.

Após da guerra
A rendição do Japão em 15 de agosto de 1945 pegou os combatentes na Malásia de surpresa. O primeiro contingente britânico de tropas de reocupação não chegou até 3 de setembro; Singapura foi reocupada apenas no dia 8. A guarnição japonesa se retirou do campo, deixando um vácuo de poder que foi preenchido pela MPAJA. Em muitos lugares, especialmente nas áreas chinesas, eles foram recebidos como heróis quando emergiram da floresta.

Os britânicos reconheceram a autoridade da MPAJA, pagando seus soldados pelo papel na reocupação. Os guerrilheiros, entretanto, apreenderam armas japonesas e recrutaram livremente, formando um 8º Regimento e levantando sua força armada mais de 6 000. Ao mesmo tempo, lançaram represálias contra colaboradores da polícia malaia e da população civil e começaram a levantar fundos à força.

Muitos na base defendiam a revolução. A abordagem cautelosa que foi favorecida por Lai Teck e a maioria da liderança prevaleceu, uma decisão que mais tarde foi vista como uma grande oportunidade perdida.

Em 12 de setembro, a Administração Militar Britânica (BMA) foi instalada em Kuala Lumpur. Mais tarde naquele ano, a MPAJA relutantemente concordou em dissolver. Armas foram entregues em cerimônias onde o papel do exército em tempo de guerra foi elogiado. Seis mil e oitocentos soldados foram oficialmente dissolvidos, mas uma proporção de armas foram retidas, particularmente pistolas. O partido ainda não era legal, mas capaz de operar sem repressão.

O PCM adotou uma política de 'Reagrupamento Nacional', construindo uma ampla coalizão para trabalhar pela independência nacional dentro de meios legais. Devido às más condições econômicas, a BMA foi imediatamente confrontada com greves e manifestações nas quais os comunistas desempenharam um papel ativo. Vários foram abatidos por forças armadas e líderes banidos. O PCM também exerceu influência através de partidos parlamentares como a União Democrática da Malásia (MDU) e o Partido Nacionalista Malaio (MNP).

Em 1946, em meio a um descontentamento com a linha cautelosa da liderança, uma investigação começou em rumores de traição de Lai Teck. Antes que ele pudesse ser questionado em março de 1947, Lai Teck fugiu do país com fundos do partido. Muito abalado, o Comitê Executivo Central manteve a deserção em segredo por um ano enquanto lutavam para chegar a um acordo com ela. O jovem de 26 anos Chin Peng foi escolhido como o novo secretário-geral. Um oficial sênior do 5º Regimento da MPAJA em Peraque, ele tinha sido o principal contato do partido com a Força 136. A posição do partido tornou-se mais resolutamente anti-britânica.

Emergência Malaia

Em meio a uma crescente atmosfera de tensão, o governo proibiu as crescentes federações sindicais em 12 de junho de 1948. Então, em 16 de junho, eles declararam estado de emergência depois que três plantadores europeus foram assassinados por comunistas no estado de Peraque. A polícia recebeu amplos poderes de prisão, e punições, incluindo a pena de morte, poderiam ser administradas sem um julgamento comum.

Nas duas semanas seguintes, centenas de membros do MCP foram presos e o partido foi declarado ilegal em 23 de julho. Militantes do partido se reagruparam na selva como o Exército anti-britânico dos Povos da Malásia (MPABA), muitos ex-MPAJA. O comandante inicial, Lau Yew, foi morto em ação em 16 de julho. Chin Peng escapou por pouco da prisão e se juntou aos seus companheiros com dificuldade.

Durante este período, o PCM também se envolveu em intimidação, incluindo assassinato, de civis com o objetivo de coagir ajuda material, informação e silêncio. Esta política contribuiu para uma perda de apoio popular e foi repudiada pelo CEC em setembro de 1951

Em 1 de fevereiro de 1949, a MPABA mudou seu nome para 'Exército de Libertação dos Povos da Malásia' (MPLA) e o partido começou a fazer campanha para uma República Democrática Popular da Malásia, que incluía Singapura.

O MPLA tinha um Quartel-General controlado por um Comité Central Militar que consistia no politburo e em alguns dos comandantes regimentais e oficiais políticos do MPLA. Os membros mais influentes do politburo foram Chin Peng, Yeung Kwo e Lau Lee. Neste ponto, o exército tinha cerca de 4 000 soldados, cerca de 10% mulheres. Foi dividido em dez regimentos, nove dos quais eram predominantemente chineses e um dos quais era composto principalmente de malaios e índios. Este último foi eliminado com sucesso pelos britânicos que desejavam limitar a insurgência à comunidade chinesa.

Uma organização civil chamada Min Yuen apoiou o MPLA, coletando suprimentos e informações.

O MPLA vivia em acampamentos de selva ou floresta semelhantes, ou mesmo os mesmos, aos que a MPAJA tinha usado. Em meados de 1950, eles, com a ajuda dos Min Yuen, adquiriram uniformes. Estes eram de padrão britânico cáqui ou verde da selva. A MPAJA e o MPLA geralmente usavam três estrelas em suas capas, significando as três raças da Malásia.

Emboscadas rodoviárias ou ferroviárias foram favorecidas pelos guerrilheiros, com média de 17 por mês de setembro de 1949 a fevereiro de 1950 e 56 por mês de então até setembro de 1950, chegando a 100 no último mês.

Para evitar que os camponeses, particularmente os ocupantes, ajudassem a guerrilha, os britânicos começaram a realocação, que se tornou um componente importante da estratégia britânica sob o Plano Briggs de 1950. Em meados da década de 1950, cerca de 500 000 pessoas (cerca de 10% da população da Malásia) foram transferidas para complexos, chamados de 'Novas Aldeias', que foram cercados por altas cercas de arame farpado e vigiadas pela polícia. Em minas e propriedades, Os funcionários não enfrentaram a realocação, mas apenas o reagrupamento em compostos protegidos no local. Cerca de 650 mil pessoas foram reagrupadas dessa maneira.

Além disso, em junho de 1951, um programa geral de controle de alimentos chamado 'Operação Fome' foi instituído. Em 'áreas de restrição alimentar', comer só era permitido em casa, não em cafés e restaurantes ou locais de trabalho. Os lojistas tinham que manter estrita conta de todos os alimentos vendidos, e os produtos enlatados tiveram que ser perfurados no momento da venda para que fossem usados prontamente. A queima generalizada de aldeias suspeitas de simpatias comunistas também era comum nos primeiros anos.

Como estratégia militar, estas medidas restritivas foram muito bem sucedidas. Em 1953, o MPLA tinha frequentemente falta de alimentos e o seu número diminuiu. Confrontado com o fracasso em estabelecer quaisquer 'Áreas Liberadas', o MCP renovou seu trabalho com sindicatos e partidos políticos. O MPLA, por sua vez, começou a depender cada vez mais da população aborígene da Malásia para apoio. O internamento de aborígenes foi abandonado após mortes em massa, e o governo, em vez disso, adotou a estratégia de oferecer ajuda aos aborígenes e construir fortalezas em território do Azerbaijão.

Em julho de 1955, as primeiras eleições gerais da Malásia ocorreram, com Tunku Abdul Rahman se tornando ministro-chefe. Um de seus primeiros atos foi declarar uma anistia parcial. A anistia permaneceu em vigor até 8 de fevereiro de 1956, mas resultou em apenas 73 rendições.

Em 24 de setembro de 1955, Chin Peng escreveu a Rahman oferecendo-se para negociar a paz. Isso foi aceito e em 17 de outubro, dois representantes do governo, Too Joon Hing, um Ministro Assistente da Educação, e I.S. Wylie, o vice-comissário da polícia da Federação, encontraram Chin Peng e outro membro do Comitê Executivo Central do MCP em Klian Intan. Duas outras reuniões se seguiram em novembro.

Em 24 de dezembro, o MCP lançou um novo 'Programa de Oito Pontos', que pedia o fim dos Regulamentos de Emergência, a cessação das hostilidades, a reforma do sistema político da Malásia, os direitos democráticos, o apoio à paz mundial e a atenção a outras questões, incluindo a educação, saúde, bem-estar e produção industrial.

As negociações culminaram na reunião de Baling em 28 e 29 de dezembro de 1955. Representando o governo estavam Tunku Abdul Rahman, David Marshall, ministro-chefe de Singapura, e Sir Cheng Lock Tan, líder da Associação Malaia Chinesa (MCA). Para o PCM foram Chin Peng Chen Tian, e Abdul Rashid bin Maidin. Chin Peng queria o reconhecimento legal do PCM e um retorno à situação pré-conflito. O Governo exigiu a dissolução do PCM e as negociações fracassaram.

Em 1956, Chin Peng escreveu a Tunku Abdul Rahman oferecendo-se para retomar as negociações. Isso foi rejeitado por Rahman em uma transmissão em 2 de abril.

Em Abril de 1957, Hor Lung, membro do Politburo responsável pelas operações do Sul do MPLA desde 1953, foi subornado para se render às forças de segurança.

Em julho de 1957, aproximadamente 78.000 km² da área total da Malásia de aproximadamente 130.000 km² Este foi declarado pelo governo como 'Áreas Brancas' - áreas onde o MPLA tinha sido essencialmente eliminado e os Regulamentos de Emergência retirados. Em agosto de 1957, Kuala Lumpur e o distrito foram declarados brancos. Em meados de 1958, o MPLA existia principalmente em Peraque e na parte sul de Jor Baru. No início de 1959, o MPLA estava ativo apenas em torno da fronteira tailandesa.

Enquanto isso, em 31 de agosto de 1957, a Malásia tornou-se independente da Grã-Bretanha. Tunku Abdul Rahman tornou-se primeiro-ministro. O diretor de operações contra a insurreição, no entanto, permaneceu um general britânico, ou seja, o tenente-general James Cassels.

Em 31 de julho de 1960, o governo declarou formalmente que a 'Emergência' havia terminado. No entanto, as restrições de emergência permaneceram na área perto da fronteira com a Tailândia.

Pós-1960

Em meados da década de 1960, o Departamento de Estado dos Estados Unidos estimou a filiação partidária em aproximadamente 2000.

A força de guerrilha comunista, com uma força de cerca de 500, continuou a subsistir em ambos os lados da fronteira da Tailândia. Enquanto isso, Chin Peng e outros quadros na China tinham contato limitado com as bases da selva. A partir de 1969, eles lançaram uma estação de rádio em Hunão chamada "Suara Revolusi Malaya" (Voz da Revolução Malaia), transmitindo para apoiadores na Malásia e em Singapura. Isto foi encerrado em 1981 a pedido de Deng Xiaoping.

Também em 1969, em resposta à intensificação da Guerra do Vietnã e da Revolução Cultural na China, o partido intensificou a luta armada. Em 1970, porém, as bases na Tailândia foram convulsionadas pelos julgamentos e execuções de supostos espiões. Duas facções separatistas se formaram e condenaram o expurgo. Chin Peng posteriormente negou envolvimento e reabilitou seus companheiros acusados.

Também em 1969, em resposta à intensificação da Guerra do Vietnã e da Revolução Cultural na China, o partido intensificou a luta armada. Em 1970, no entanto, as bases na Tailândia foram convulsionadas pelos julgamentos e execuções de supostos espiões. Duas facções separatistas se formaram e condenaram a purga. Chin Peng posteriormente negou envolvimento e reabilitou seus camaradas acusados.

Em 1989, a CPM finalmente depôs as armas. Em 2 de dezembro, na cidade de Hat Yai, no sul da Tailândia, Chin Peng, Rashid Maidin e Abdullah C. D. se reuniram com representantes dos governos da Malásia e da Tailândia. Acordos de paz separados foram assinados entre o CPM e ambos os governos.

Referências

Fontes

 Chin, C. C., and Karl Hack. eds., Dialogues with Chin Peng: New Light on the Malayan Communist Party. (2004) Singapore: Singapore University Press, 2004

História política da Malásia
Malásia britânica
Organizações fundadas em 1930
Partidos políticos fundados em 1930

Partido Comunista da Malásia


Blaine Nathaniel Sexton (né le  à Windsor (Nouvelle-Écosse), mort le  à Folkestone) est un joueur britannique de hockey sur glace.

Carrière

Militaire
Au moment de la Première Guerre mondiale éclate, Sexton rejoint le Corps expéditionnaire canadien et est affecté en 1916 au Royaume-Uni en tant qu'officier d'infanterie. Alors qu'il combat sur le front de l'Ouest en France, il est blessé deux fois avant d'être transféré dans la cavalerie et devient le champion de sabre de l'armée canadienne.

Sportive
Il est élève du King's College School, quand il découvre le hockey. En 1910, il intègre l'armée canadienne. Son premier club au Canada est les .

Après la guerre, il retourne en Nouvelle-Écosse avec une femme qu'il a rencontrée et épousée alors qu'il était en poste en Angleterre. En 1922, ils retournent au Royaume-Uni, car sa femme a le mal du pays, et s'installent à Londres. Il crée une maison de courtage de nourriture en conserve.

À l'automne 1924, Blaine Sexton fonde les Lions de Londres qui sont principalement des Canadiens expatriés. Les Lions se qualifient pour la finale de la Coupe de Davos le , en  la Coupe Jean Potin, où, après avoir éliminé l'équipe de France en demi-finale, elle perd contre les Étudiants canadiens de Paris.

En , lors du premier championnat britannique, Sexton pousse les Lions à vaincre Glasgow 2 à 1 pour remporter la Coupe Patton. Après la séparation de l'Angleterre et de l'Écosse, les Lions sont sacrés champions d'Angleterre, en finissant la saison invaincus.

Quand les Lions de Londres deviennent les , il rejoint le Queen's Club qui remporte le tournoi de Saint-Moritz début .

En tant que résident britannique, Blaine Sexton participe au match de sélection de l'équipe de Grande-Bretagne pour les Jeux olympiques le  avec l'équipe "Rest of England" et marque trois buts.

Il fait partie de l'équipe nationale de Grande-Bretagne qui remporte la médaille de bronze aux Jeux olympiques de 1924 à Chamonix. Sexton marque trois fois lors du premier match britannique, une victoire 19 à 3 contre la Belgique.

Il est le capitaine au championnat d'Europe en 1926 et marque huit des vingt-six buts britanniques et pousse son équipe jusqu'à la poule finale.

Il est aussi présent lors des Jeux olympiques de 1928 à Saint-Moritz et au championnat du monde en 1930 à Chamonix.

Il est l'un des derniers joueurs à utiliser les patins à lame en D ou automobile.

Après sa retraite, il se concentre sur son entreprise de conserverie.

En 1950, il entre dans le Temple de la renommée du hockey britannique.

Notes et références

Liens externes

Naissance en mai 1892
Naissance en Nouvelle-Écosse
Décès en avril 1966
Décès à 73 ans
Décès à Folkestone
Joueur canadien de hockey sur glace
Joueur anglais de hockey sur glace
Joueur de hockey sur glace aux Jeux olympiques d'hiver de 1924
Médaillé de bronze olympique britannique
Défenseur de hockey sur glace

Blaine Sexton


Words of Farewell ist eine Anfang 2007 gegründete Death-Metal-Band aus dem Raum Münster und dem nördlichen Ruhrgebiet, welche sich zwischen den Genres Progressive Death Metal und Melodic Death Metal bewegt.

Geschichte

2007–2009: Ashes of the Coming Dawn und From Now On...
Bereits vier Monate nach ihrer Gründung Anfang 2007 spielte die Band die EP Ashes of the Coming Dawn ein, welche 7 Songs enthielt. Die EP wurde in geringer Auflage gedruckt und in Eigenregie verkauft. Ein Jahr später nahm die Band eine weitere Demo auf. From Now On... umfasste lediglich vier Songs und wurde gratis zum Download bereitgestellt und auf Konzerten verteilt.

2010–2012: Immersion
Die Aufnahmen zum ersten Album Immersion begannen im Juni 2010 und wurden gegen Ende 2010 abgeschlossen. Allerdings erschien das Album erst im März 2012, da man sich dazu entschied, nach der Trennung von Gitarrist Phillipp Olivier einige Tonspuren neu aufzunehmen.

Das Debüt wurde in Zusammenarbeit mit dem Hamburger Label AFM Records im März 2012 in Deutschland veröffentlicht und erntete viel positives Feedback, besonders für das fortgeschrittene Songwriting und das gekonnte Spielen mit Melodien und progressiven Elementen. So erhielt das Album in verschiedenen deutschen Musikzeitschriften und zahlreichen Online-Kritiken Lob und Höchstwertungen. Im Mai 2012 wurde das Album auch in Nordamerika veröffentlicht.

2013–2015: The Black Wild Yonder
Das zweite Studioalbum der Band The Black Wild Yonder wurde von Juni bis Dezember 2013 produziert und im Februar 2014 veröffentlicht.

2016–2019: A Quiet World
Im November 2016 erschien das dritte Album A Quiet World, das in Zusammenarbeit mit Eike Freese (Dark Age) produziert und abermals via AFM Records veröffentlicht wurde.

2020: Inner Universe
Ende März 2020 veröffentlichte die Band die EP Inner Universe. Für die Produktion wurde Aljoscha Sieg (Pitchback Studios) engagiert.

Seit 2021: Inner Universe II
Seit Juli 2021 steht die Band beim US-amerikanischen Plattenlabel Seek & Strike unter Vertrag. Im September 2021 erschien die EP Inner Universe II.

Stil
Die Musik von Words of Farewell wird oft mit Größen der Göteborger Metal-Szene, wie In Flames oder Dark Tranquillity aber auch mit finnischen Genregrößen wie Insomnium oder Omnium Gatherum verglichen. Dabei liegen die Hauptmerkmale der Songs auf dem Einsatz von ausgefallenen, oft zweistimmigen, Gitarrenarrangements, Death Metal typischen Growls und dem ausgeprägten Einsatz von Keyboards und Ambient Elementen.

Diskografie

Alben
 2012: Immersion
 2014: The Black Wild Yonder
 2016: A Quiet World

EPs
 2007: Ashes of the Coming Dawn
 2020: Inner Universe
2021: Inner Universe II

Demos
 2009: From Now On...

Weblinks
 Offizielle Website

Einzelnachweise

Death-Metal-Band
Progressive-Metal-Band
Melodic-Death-Metal-Band
Deutsche Band

Words of Farewell


Schwarzenberg Sarayı, Landstrasse'de bulunan Viyana'daki sayılı barok stilde bir saray.

1697 yılında Prens Heinrich Franz Belvedere Sarayı'nı da inşa etmiş mimar Johann Lukas von Hildebrandt'ı, Schwarzenberg Sarayı için görevlendirmiştir. Sarayın inşası sırasında Prens Heinrich Franz'ın beklenmedik ölümü sarayın yarım kalmasına sebep olmuştur. Yapımı bitmemiş sarayı 1716 yılında Prens Fürst Adam Franz Karl von Schwarzenberg satın almış ve yapımı için mimarlar Johann Bernhard Fischer von Erlach ve Joseph Emanuel Fischer von Erlach adlı kardeşleri görevlendirmiştir. Saray ancak 1728 yılında bitirilebilinmiştir.

II. Dünya Savaşı'ın da saray düşen bombalar nedeni ile büyük hasara uğramış ama savaşın bitmesi ile tekrar eski haline kavuşmuştur.

Bugün sarayın bir bölümü 5 yıldızlı otel,bir başka bölümü de İsviçre Büyükelçiliği olarak kullanılmaktadır ve saray hala Schwarzenberg Ailesi'nin malıdır.

Dış bağlantılar
 Schwarzenberg Sarayı (Almanca)

Saray

Viyana'daki saraylar

Landstrasse

Barok mimari

17. yüzyılda Kutsal Roma İmparatorluğu'nda kurulan oluşumlar
1697'de kurulan oluşumlar

Schwarzenberg Sarayı


Karl Lechner (né le  à Vienne en Autriche, et mort le  à Audenge en Gironde) est un joueur de football franco-autrichien qui évoluait au poste de milieu de terrain et d'attaquant.

Biographie

Il évolue durant trois saisons avec le club de sa ville natale du First Vienna, qui évolue à l'époque dans le championnat d'Allemagne (en Gauliga Marches de l'Est) à cause de l'Anschluss. Le , devant , Lechner et son équipe s'inclinent 2-0 au stade olympique de Berlin contre le Schalke 04 en finale du championnat d'Allemagne. Il remporte la coupe d'Allemagne la saison suivante.

Après la Seconde guerre mondiale, il quitte son pays natal avec son compatriote Karl Krebs pour signer dans le club français des Girondins de Bordeaux. Bien qu'il ne dispute que quatre rencontres en D1 en une saison au sein du club, c'est en Gironde qu'il rencontre sa future femme et deviendra plus tard français.

En 1947, il rejoint le club du Stade rennais. En Bretagne, il ne joue également que très peu (seulement dix rencontres), avant de partir la saison suivante pour AS Béziers.

Il termine sa carrière avec le RCFC Besançon.

Après sa retraite sportive, il part s'installer autour du bassin d'Arcachon.

Palmarès
  First Vienna
 Championnat d'Allemagne :
 Vice-champion : 1941-42.

 Coupe d'Allemagne (1) :
 Vainqueur : 1942-43.

Notes et références

Footballeur autrichien
Footballeur français
Joueur du First Vienna
Joueur des Girondins de Bordeaux
Joueur du Stade rennais
Joueur de l'AS Béziers (football)
Joueur du Racing Besançon
Naissance à Vienne (Autriche)
Naissance en novembre 1921
Décès en juillet 1984
Décès à 62 ans
Décès à Audenge

Karl Lechner


Drapers Gardens is a site in the City of London at the junction of Throgmorton Avenue and Copthall Avenue on land owned by the Drapers' Company. Originally a garden space, it was largely built over by the early twentieth century. It has been the site of two major office blocks since the 1960s.

Before the 1960s

Before the building of a comprehensive sewage system in London during the later nineteenth century the site had been largely undeveloped since Roman times as it was waterlogged by tributaries of the River Walbrook. During the period from the first occupation by the Drapers' Company in 1544 it was a market garden and place of recreation, After the Great Fire of London the west side was built over. Over the following two hundred years the remainder of the gardens remained a largely open space but were finally built over in 1873 (except for a small patch to the east of Throgmorton Avenue, now the gardens of Drapers' Hall). The buildings standing within the boundary of the Drapers' Company property line on the west side of Throgmorton Avenue were demolished to make way for the Seifert Tower.

Seifert's Drapers' Gardens

The original Drapers Gardens was a skyscraper in the City of London, designed by architect Richard Seifert. It stood at  tall and had 30 storeys. It was completed in 1967 and demolished in 2007 by Keltbray.

After completion, the building was leased by the National Provincial Bank and continued to be used by the successor National Westminster Bank until the 1990s. It was used as overflow office space for the bank's nearby Head Office at 41 Lothbury.

When viewed from Waterloo Bridge (as in the photograph below), Drapers Gardens appeared as the closest office tower to St Paul's Cathedral. There were those who cited the building as a fine example of its period and one of the few genuinely well-designed towers of the 1960s. Richard Seifert, its designer as well as the architect of Tower 42, described the Drapers Gardens skyscraper as his proudest achievement.

When the tower was demolished in 2007, it was the tallest building to have ever been demolished in the United Kingdom. As of 2018, it remains the joint-tallest demolished building in the country, alongside the subsequent Southwark Towers, demolished the year after Drapers' Gardens.

New development
During the eighties it became apparent that Seifert's building was not suitable as a modern office space. The sole occupant, National Westminster Bank, sought to end its lease and there was a weak market for replacement tenancies. The new office development was designed by Foggo Associates. The replacement Drapers Gardens is  tall with 16 floors, three roof terraces and a pocket park, at  it has more floor space than the Seifert's design. The building's stepped profile was developed in response to local and long-distance views, and landscaped roof gardens were to provide amenity space for the building's occupiers.

The developers were Exemplar Developments and Canary Wharf Developments. It was completed in Autumn 2009. The development was then sold on to Evans Randall in 2010 for £242.5 million. Most of the floors of the building were originally taken by Macquarie, however BlackRock subsequently made a higher offer.

Between the demolition and rebuilding, an archaeological dig by Pre-Construct Archaeology Ltd found Roman remains dating from 63 AD to 383 AD. These included a well with 19 metal vessels in an exceptional state of preservation, a ruler, and the skull of a bear.

See also
 List of tallest buildings and structures in London

References

External links
Drapers Gardens details of the new development
News story on the planned demolition
Emporis.com on the current building
Details of the redevelopment
Drapers Gardens by the 20th century society
The RiskyBuildings.Org Article

Skyscrapers in the City of London
Former buildings and structures in the City of London
Office buildings completed in 1967
Richard Seifert buildings
Demolished buildings and structures in London
Skyscraper office buildings in London
Buildings and structures demolished in 2007
1967 establishments in England
2007 disestablishments in England
Former skyscrapers
NatWest Group

Drapers' Gardens


Tarana es una localidad de la India en el distrito de Ujjain, estado de Madhya Pradesh.

Geografía
Se encuentra a una altitud de 500  a 218 km de la capital estatal, Bhopal, en la zona horaria UTC +5:30.

Demografía
Según estimación 2010 contaba con una población de 24 289 habitantes.

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Madhya Pradesh

Tarana


The second USS Alliance was a screw gunboat that was in service from 1877–1911 with the United States Navy.

Laid down as Huron, a screw gunboat of the third rate, in 1873 at the Norfolk Navy Yard, Alliance was launched on 8 March 1875. She was sponsored by Miss Eulalie Boush, whose father, Naval Constructor George R. Boush, was superintending the warship's construction. However, before Huron joined the fleet, she was renamed Alliance to honor the Revolutionary War frigate. Ultimately, Alliance was commissioned on 18 January 1877.

Service history

1877–1878
On 25 August 1877, Alliance sailed from Smyrna for Salonika in company with Rear Admiral John L. Worden's flagship, , and reached that port five days later. She returned to Smyrna, and then again visited Constantinople, where she remained into December. She sailed thence back to Smyrna, the new year 1878 finding her in that port. Having spent eight months in the eastern Mediterranean, Alliance sailed for Villefranche in early January 1878, but returned to Smyrna on 24 February, bringing with her quantities of stores to be distributed among the ships of the squadron.

A few hours after Alliances arrival,  arrived at the Piraeus bearing Ulysses S. Grant on his world tour. During ex-President Grant's stay, Alliance rendered honors to him on 13 March. Less than two weeks later, while she lay at the Piraeus, the ship received the King and Queen of Greece, who, after inspecting the flagship,  "remained a considerable time on board" Alliance, and departed on 26 March.

Sailing from Havre on 6 August, Alliance reached Cherbourg, France, on the 7th, and remained there for a day, before pushing on for Gibraltar on the 9th. She proceeded thence to Villefranche, arriving there on the 19th. After returning to the eastern Mediterranean, visiting Leghorn, Italy, between 20 and 27 September, she sailed on a cruise "in eastern waters, making Smyrna her headquarters." Alliance later visited Messina, Italy and Volo, Turkey; after "finding affairs there (at Volo) quiet," the gunboat sailed for Smyrna, arriving there on 11 October. Alliance remained there into December.

1878–1904

In 1879, Alliance carried out much the same routine as in her previous time with the European Squadron, returning to the U.S. late in the year. Reaching Boston on 8 December 1879, Alliance sailed for Norfolk the following day, arriving there on the 14th. For the next five months, the ship lay under repairs at Norfolk, before she received orders at the end of April 1880, to proceed to the Newfoundland Banks, to "search for and establish positions (if found) of the rocks and shoals" reported by shipping in that area. In 1881, Alliance sailed north on an arctic cruise looking for survivors of the Jeannette expedition which had been wrecked that summer near the De Long Islands north of Russia. While in the North Atlantic, she stopped in Iceland and reported on the fate of the Jamestown, which had run aground in June.

After that the ship found herself in the Caribbean monitoring the Colombian civil war in 1885. That year, she captured the one-gun Colombian privateer brigantine Ambrose Light, which was filled with heavily armed sailors and ammunition. Ambrose Light was flying a strange flag, so the Americans assumed the ship to be a pirate. The ship was taken as prize but later released.

Alliance resumed her activities, training landsmen, soon thereafter, attached to the Atlantic Training Squadron. In 1902, the ship visited Queenstown, Ireland; Lisbon, Portugal; Algiers, and Madeira before undergoing voyage repairs at the Norfolk Navy Yard; subsequently, the ship sailed south to Trinidad, St. Kitts, San Juan, and Jamaica, before arriving back in Hampton Roads on 13 June 1903. In 1904, Alliance was among the ships reviewed by President Theodore Roosevelt at Oyster Bay, Long Island, on 17 August 1904.

1904–1911
The ship's last duty commenced soon thereafter, when she was dispatched to Culebra, Puerto Rico, to serve as station ship and store ship at the naval station there. Regarded as "unserviceable for war purposes", she was decommissioned at San Juan on 7 July 1911, and her name was struck from the Naval Vessel Register on 9 August 1911. Her hulk, however, remained in government hands until disposed.

References

External links
Pictures of US warship "Alliance" US Navy Library.

Gunboats of the United States Navy
Naval ships of the United States
1875 ships
Ships built in Portsmouth, Virginia

USS Alliance (1875)


ITF Junior Masters er en årlig tennisturnering, der siden 2015 har markeret sæsonafslutningen for de otte bedst rangerede spillere på 18 år og under på ITF World Tennis Tour Juniors (ITF Junior World Ranking).

Det er den næstmest prestigefyldte årlige juniorturnering med hensyn til rankingspoint tildelt efter de fire junior Grand Slams. Hvert år deltager otte drenge og otte piger i separate arrangementer. Turneringen er designet til at efterligne ATP World Tour Finals og WTA Tour Championships. Hver turnering har to round robin grupper, der kæmper om deltagelse i knockout runder hvor vinderen findes.

Pengepræmier
Der er ingen præmiepenge til spillerne, da de stadig er juniorer. De får rejselegater til deltagelse i fremtidige turneringer, der tildeles på baggrund af spillerens placering i turneringen. Disse spænder fra $7.000 til $15.000.

Deltagere

Drenge

Piger

Referencer

Eksterne henvisninger
 ITF Junior Masters  hos International Tennis Federation

International Tennis Federation
Tennisturneringer
Etableret i 2015

ITF Junior Masters


Dyveke Helsted (født 30. januar 1919 i København, død 5. januar 2005) var en dansk museumsdirektør.

Dyveke Helsted blev student i 1938 fra N. Zahles Skole, hvorefter hun studerede kunsthistorie ved Københavns Universitet og blev mag.art. i 1951. I 1954 blev hun inspektør på Thorvaldsens Museum, og perioden 1963-89 var hun museets direktør. Op igennem 1970'erne lavede Helsted altid til Thorvaldsens Museums særudstillinger grundige og udførlige kataloger på høj niveau.

Hæder

 1959 og 1992, Carl Jacobsens Museumsmandslegat,
 1967, Ingrid Jespersens Legat,
 1967, G.E.C. Gads Fonds pris,
 1991, Tagea Brandts Rejselegat
 1968 ridder af Dannebrogordenen og 1978 ridder af 1. grad.

Eksterne henvisninger

 Dansk Kvindebiografisk Leksikon - Dyveke Helsted

Kunsthistorikere fra Danmark
Museumsdirektører fra Danmark
Thorvaldsens Museum

Dyveke Helsted


Grande-Terre (que en español quiere decir: Tierra Grande) también llamada Mahoré, es una isla francésa, en el océano Índico situada en la entrada norte del canal de Mozambique en el archipiélago de las Mayotte. Junto con las pequeñas islas cercanas como Petite-Terre (Pamanzi) forma el 101 departamento francés (Departamento de Ultramar desde 2011), a quien le proporciona la mayor parte de su superficie con 363 kilómetros cuadrados y donde vive la mayor parte de la población de Mayotte. Su punto culminante es el Monte Bénara que alcanza los 660 metros.

Véase también
 Océano Índico
 Francia de ultramar

Referencias

Enlaces externos
 Mapa de localización de la isla

Archipiélagos e islas de Mayotte

Grande-Terre (Mayotte)


حكر الشيخ طابا هي قرية لبنانية من قرى قضاء عكار في محافظة الشمال. تقع في تجمع للقرى يسمى نجد عكار.

المراجع

الشفت
قرى لبنان

حكر الشيخ طابا


Mlakva, naselje u općini Perušić, Hrvatska
 Mlakva (Kupres, BiH), naseljeno mjesto u općini Kupres, BiH

Mlakva (razdvojba)


Vijfsluizen (en néerlandais Vijfsluizen) est une station, de la ligne C du métro de Rotterdam. Elle est située sur la Vlaardingerdijk, sur le territoire de la commune Schiedam, en limite de Flardingue, dans la région urbaine de Rotterdam aux Pays-Bas.

Mise en service en 2002, elle est desservie, depuis 2009, par les rames de la ligne C du métro.

Situation sur le réseau

Établie en aérien, la station Vijfsluizen, de la ligne C du métro de Rotterdam, est établie entre la station Troelstralaan, en direction du terminus nord-est De Terp, et la station Pernis, en direction du terminus sud-ouest De Akkers.

Elle comporte un quai central encadré par les deux voies de la ligne.

Histoire
La station Vijfsluizen est mise en service le , lors de l'ouverture à l'exploitation de la section de Marconiplein à Tussenwater.

En décembre 2009, lors de la réorganisation des lignes, elle devient une station de la ligne C du métro.

Services aux voyageurs

Accès et accueil
La station, située en aérien, dispose d'un accès au niveau du sol. Elle est équipée, notamment, d'automates pour l'achat ou la recharge de titres de transport et d'un ascenseur pour l'accessibilité des personnes à la mobilité réduite.

Desserte
Vijfsluizen, est desservie par les rames de la ligne C, en provenance ou à destination des terminus De Terp et De Akkers.

Intermodalité
La station dispose d'un parking P+R pour les véhicules. Elle est desservie par les bus de la ligne 126, ainsi que par les bus BOB de la ligne B2.

À proximité

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Métro de Rotterdam
 Ligne C du métro de Rotterdam
 Liste des stations du métro de Rotterdam
 Tramway de Rotterdam
 RET (entreprise)

Liens externes
 .
 .

Station de la ligne C du métro de Rotterdam
Station de métro mise en service en 1974

Vijfsluizen (métro de Rotterdam)


Philip James Bailey ( - ) est un poète spasmodique anglais, surtout connu comme l'auteur de Festus.

Biographie

Bailey est né le 22 avril 1816 à Nottingham, fils unique de Thomas Bailey et de sa première femme, Mary Taylor. Il est élevé dans la poésie de Lord Byron. Éduqué à Nottingham, il est instruit en classiques par Benjamin Carpenter, un pasteur unitarien. Agé de 15 ans, il s'inscrit à l'Université de Glasgow. Abandonnant l'idée de devenir ministre presbytérien, il commence en 1833 à étudier le droit dans un cabinet d'avocats à Londres. Le 26 avril 1834, il entre au Lincoln's Inn et est admis au barreau le 7 mai 1840, mais n'exerce jamais le droit.

En 1836, Bailey se retire dans la maison de son père à Old Basford, près de Nottingham, pour écrire. En 1856, il reçoit une pension de la liste civile en reconnaissance de son œuvre littéraire. En 1864, il s'installe à Jersey et voyage. En 1876, il retourne en Angleterre, s'installant d'abord à Lee près d'Ilfracombe, puis en 1885 à Blackheath. Enfin, il se retire à Nottingham. En juin 1901, il reçoit le doctorat honorifique en droit (DLL) de l'Université de Glasgow .

Bailey est mort de la grippe le 6 septembre 1902. Il est enterré au cimetière de Nottingham Rock (alias Church).

Œuvres
Bailey est connu presque exclusivement par son unique poème volumineux, Festus, publié pour la première fois de manière anonyme en 1839, puis complété par une deuxième édition en 1845. Vaste spectacle de théologie et de philosophie, il comprend en une douzaine de chapitres une tentative de représenter la relation de Dieu à l'homme et de postuler "un évangile de foi et de raison combinés".

Parmi les admirateurs de Festus se trouvent Tennyson. Henry Wadsworth Longfellow l'imite dans The Golden Legend (1851). Bailey lui-même décrit sa démarche avec le néologisme « omniste » . Margaret Fuller est une passionnée de l'œuvre, mais avec des réserves critiques .

Les poèmes suivants de Bailey, The Angel World (1850), The Mystic (1855), The Age (1858) et The Universal Hymn (1867), sont des échecs. L'auteur en a ensuite incorporé de larges extraits dans les éditions ultérieures de Festus, qui ont finalement atteint plus de 40 000 lignes lorsque l'édition finale est publiée en 1889. À une certaine époque, son œuvre est immensément populaire, admirée pour son « feu d'imagination » (Elizabeth Barrett Browning), mais, comme les autres œuvres de l'école spasmodique dont Bailey est considéré comme le père, elle est maintenant peu lue .

En 2021, Edinburgh University Press publie une édition critique de Festus, éditée par Mischa Willett .

Références

Liens externes

Poète anglais du XIXe siècle
Décès en septembre 1902
Naissance en avril 1816
Décès à 86 ans

Philip James Bailey


හේඩියානු යුගය () යනු වසර බිලියන 4.6 කට පමණ පෙර පෘථිවිය සෑදීමෙන් ආරම්භ වූ භූ විද්‍යාත්මක කාලයේ පළමු යුගය වේ.

භාහිර සබැඳි

 Peripatus.nz: Description of the Hadean Era
 Hadean (chronostratigraphy scale)

Precambrian geochronology

හේඩියානු


Vendel steht für:

 Vendel (Schweden), ein Kirchspiel (Socken) im Norden der historischen schwedischen Provinz Uppland
 Vendel (Ille-et-Vilaine), ehemalige französische Gemeinde im Département Ille-et-Vilaine
 Vendelzeit, eine schwedische frühgeschichtliche Epoche

Vendel ist der Familienname folgender Personen:

 Edward van de Vendel (* 1964), niederländischer Schriftsteller

Siehe auch:
 Wendel
 Wendl

Vendel


Diese Seite gibt einen Überblick über die Museen im Ruhrgebiet. Mit über 200 Museen bildet das Ruhrgebiet eine der größten und umfangreichsten Museumslandschaften Deutschlands.

Das Spektrum der Museen und Ausstellungen im Ruhrgebiet reicht von archäologischen Sammlungen, über Kirchenschätze bis zu zeitgenössischen Kunstmuseen; von stadthistorischen Heimatkundemuseen über Naturkunde-, Technik- und Industriemuseen, bis hin zu Spezialmuseen,  und Kuriositäten. Die Schwerpunkte der Museen und Ausstellungen liegen in der mittelalterlichen und industriellen Vergangenheit der Metropolregion, sowie ihrer heutigen postindustriellen, kulturellen Vielfalt. In den letzten Jahren – vor allem aber seit den Veranstaltungen der RUHR.2010 – Kulturhauptstadt Europas – bildete sich eine integriertere Museumslandschaft der Metropole Ruhr. Außerdem sind viele Industriedenkmale ohne festes Ausstellungsangebot über die Route der Industriekultur erschlossen.

Das 1883 eröffnete Museum für Kunst und Kulturgeschichte Dortmund ist das älteste Museum der Metropolregion; das Museum Folkwang ist heute mit rund 800.000 jährlichen Besuchern das größte Museum der Region. Als Träger der Museen fungieren vor allem die Städte und Gemeinden des Ruhrgebiets, aber auch verschiedene Bundesagenturen, das Land Nordrhein-Westfalen, die Landschaftsverbände für Westfalen-Lippe (LWL) und das Rheinland (LVR), sowie zahlreiche Wirtschaftsunternehmen und gemeinnützige Stiftungen und Vereine. Die Zuordnung der Museen erfolgt nach ihren Hauptsammelgebieten beziehungsweise -schwerpunkten und den vom Institut für Museumsforschung definierten Museumsarten.

Museen

Volkskunde- und Heimatkundemuseen

Unregelmäßig geöffnete Museen oder nur nach vorheriger Vereinbarung zu besuchen:

Kunstmuseen

Unregelmäßig geöffnete Museen oder nur nach vorheriger Vereinbarung zu besuchen:

Schloss- und Burgmuseen

Unregelmäßig geöffnete Museen oder nur nach vorheriger Vereinbarung zu besuchen:

Naturkundliche Museen

Naturwissenschaftliche und technische Museen

Unregelmäßig geöffnete Museen oder nur nach vorheriger Vereinbarung zu besuchen:

Geschlossene Museen oder mit ehemaligem Sitz beziehungsweise Standort im Ruhrgebiet:

Historische und archäologische Museen

Sammelmuseen mit komplexen Beständen

Kulturgeschichtliche Spezialmuseen

Unregelmäßig geöffnete Museen oder nur nach vorheriger Vereinbarung zu besuchen:

Geschlossene Museen oder mit ehemaligem Sitz beziehungsweise Standort im Ruhrgebiet:

Museumskomplexe

Kunst- und Ausstellungshallen

Siehe auch
 Liste der Museen in Nordrhein-Westfalen
 Kunst und Kultur in Nordrhein-Westfalen
 Lange Nacht der Museen
 Ruhr Kunst Museen

Literatur

Weblinks
 Übersicht über die Museenlandschaft im Ruhrgebiet. Regionalverband Ruhr.
 Übersicht über Museen im Ruhrgebiet. Ruhr Tourismus GmbH.
 Museen im Ruhrgebiet. kulturserver-nrw.de

Einzelnachweise

 Liste
Ruhrgebiet
Wikipedia:Liste

Museen im Ruhrgebiet


Camp d´Esports, İspanya'nın Lleida şehrinde çok amaçlı olarak inşa edilen bir stadyumdur.

Stadyumda çoğunlukla futbol müsabakaları yapılmaktadır. İspanya'nın UE Lleida takımının maçlarını yaptığı stadyum, 13.500 seyirci kapasitelidir.

İspanya'daki stadyumlar
Katalonya'daki futbol sahaları

Camp d´Esports


Olaylar
30 Temmuz - 1730-1732 Osmanlı-Safevî Savaşı: Osmanlı birlikleri Kirmanşah'ı aldı.
16 Eylül - 1730-1732 Osmanlı-Safevî Savaşı: Kürican Muharebesi'nde Osmanlı birlikleri İran birliklerini bozguna uğrattı.

Doğumlar
 16 Şubat - Marcello Bacciarelli, İtalyan ressam (ö. 5 Ocak 1818)
 10 Ekim - Henry Cavendish, İngiliz fizikçi ve kimyacı (ö. 1810).
 February – Charles Churchill, English poet (d. 1764)
 8 Nisan – William Williams, Signer of the Declaration of Independence (d. 1811)
 8 Mayıs – Beilby Porteus, Bishop of London and abolitionist (d. 1809)
 2 Haziran – Martha Washington, First Lady of the United States (d. 1802)
 Ağustos – Henry Constantine Jennings, English gambler and collector (d. 1819)
 10 Ekim – Henry Cavendish, English scientist (d. 1810)
 9 Kasım – Benjamin Banneker, African-American astronomer and surveyor of the District of Columbia (d. 1806)
 15 Kasım – William Cowper, English poet (d. 1800)
 8 Aralık – František Xaver Dušek, Czech composer (d. 1799)
 12 Aralık – Erasmus Darwin, English scientist and grandfather of Charles Darwin (d. 1802)
 28 Aralık – José de Viera y Clavijo, Spanish writer

Ölümler
 ? - Yedikuleleli Seyyid Abdullah, Osmanlı sadrazam ve hattat (d. ?)
 6 Ocak – Étienne François Geoffroy, French chemist (b. 1672)
 27 Ocak – Bartolomeo Cristofori, Italian maker of musical instruments (b. 1655)
 22 Şubat – Frederik Ruysch, Dutch physician and anatomist (b. 1638)
 8 Mart – Ferdinand Brokoff, Czech sculptor (b. 1688)
 24 Nisan/26 – Daniel Defoe, English writer (b. 1660)
 1 Mayıs – Johann Ludwig Bach, German composer (b. 1677)
 27 Ağustos- Eudoxia Lopukhina, divorced wife of Peter the Great of Russia (b. 1669)
 17 Aralık – George Lockhart, writer, spy and politician (duel)
 26 Aralık – Antoine Houdar de la Motte, French writer (b. 1672)
 29 Aralık – Brook Taylor, İngiliz matematikçi (d. 1685)

1731


Yuya Miura (født 2. april 1989) er en japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Kashiwa Reysol, Matsumoto Yamaga FC, Shimizu S-Pulse og V-Varen Nagasaki.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Yuya Miura


An Cymbopogon refractus in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Robert Brown, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Aimée Antoinette Camus. An Cymbopogon refractus in nahilalakip ha genus nga Cymbopogon, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cymbopogon

Cymbopogon refractus


La Copa Telmex 2008 (Torneo de ATP de Buenos Aires) fue un evento de tenis perteneciente al ATP World Tour en la serie 250 que repartió un total de 485 000 dólares en premios y 175 puntos para el ganador. El torneo se jugó entre el 18 y 24 de febrero en Buenos Aires (Argentina).

Campeones
 Individuales masculinos:  David Nalbandián derrota a  José Acasuso, 3-6, 7-6(5), 6-4.

 Dobles masculinos:  Agustín Calleri /  Luis Horna derrotan a    Werner Eschauer /  Peter Luczak, 6–0, 6–7 (6), 10–2.

Torneo de Buenos Aires 2008

Torneo de Buenos Aires 2008


Jende ist der Familienname folgender Personen:

 Adam Jende (1861–1918), evangelisch-lutherischer Geistlicher, lettischer Märtyrer
 Reinhold Jende, deutscher Unternehmer
 Ria Jende (1896–1948), deutsche Stummfilmschauspielerin und Filmproduzentin

Jende


Kafkalída, en , est un îlot du dème d'Andravída-Kyllíni, district régional d'Élide, en Grèce-Occidentale.

D'une hauteur de , il est situé au point le plus occidental du Péloponnèse dans la mer Ionienne, juste à la sortie de Kyllíni en direction de Zante, avec le mont Énos de Céphalonie en arrière-plan, à trois dixièmes de mille marin de la limite nord-ouest du cap de Glaréntza, auquel il est relié par des hauts-fonds et des écueils. Selon la tradition, l'île aurait autrefois été reliée au continent par une bande de terre.

Sur l'îlot se trouve un phare, construit en 1906, d'une hauteur de  et d'une hauteur focale de , constitué d'éléments en maçonnerie et en béton armé et comprenant la tour du phare et la résidence du gardien de phare.

On y trouve des tombes romaines et les vestiges d'une église paléochrétienne.

Selon le recensement de 2011, l'îlot est inhabité.

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Île inhabitée en Grèce
Élide

Kafkalída (Élide)


Mr. Costumer er en dansk dokumentarfilm fra 1964 instrueret af Werner Hedman og Ole Roos og efter manuskript af Henning Nystad.

Handling
"Kunden", Mr. Customer, repræsenterer en stormagt i det moderne samfund, også når det gælder afsætning af fødevarer. Filmen propaganderer for danske kvalitetsfødevarers afsætning i udlandet ved at vise, hvordan dansk landbrug gennem forskning, eksperimenter, gennemført kontrol og hygiejne holder sig på højde med de stadigt voksende krav til kvalitet, som stilles af forbrugerne i de lande, Danmark eksporterer fødevarer til.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1964

Mr. Costumer


Yaya Diomandé est un écrivain ivoirien né le 18 décembre 1990. Avec son premier roman Abobo Marley, il est lauréat du prix Voix d'Afriques.

Biographie

Enfance et formations

Carrière

Notes et références

Liens externes

Écrivain ivoirien
Naissance en décembre 1990

Yaya Diomandé


Key Tower (formerly known as Society Center) is a skyscraper on Public Square in downtown Cleveland, Ohio. Designed by architect César Pelli, it is the tallest building in the state of Ohio, the 39th-tallest in the United States, and the 165th-tallest in the world. The building reaches 57 stories or  to the top of its spire, and it is visible from up to  away. The tower contains about 1.5 million square feet (139,355 m²) of office space.

Key Tower's anchor tenant is KeyCorp, a major regional financial services firm.  In 2014 the law firm of BakerHostetler announced that it would move its headquarters to the building, taking up several floors being vacated by KeyCorp. The international law firm Squire Patton Boggs is headquartered here and a major tenant. It is also headquarters to Dan T. Moore Companies, located on the 27th floor. Key Tower is connected to the Marriott at Key Center, built in conjunction with the tower, and the older Society for Savings Building. It is the tallest building between Philadelphia and Chicago. It is also the tallest building in the Midwest United States outside of Chicago.

In October 2008, Wells Real Estate Funds purchased Key Center, including Key Tower, Marriott at Key Center, Society for Savings Building, and the underground Memorial Plaza Garage. Key Tower was subsequently acquired by The Millennia Companies in 2017. The purchase price was $267.5 million.

History

It was originally built as the Society Center and was the headquarters for Cleveland-based Society Corporation. Society had recently acquired AmeriTrust and canceled AmeriTrust's plans for an even taller (61-story) building on Public Square. Its opening ended the Terminal Tower's 60-year reign as the tallest building in Ohio.

It was renamed Key Tower after Society merged with KeyCorp and took the KeyCorp name. Indeed, it was decided to make Cleveland the headquarters for the new KeyCorp because it was felt the then-Society Center was more commensurate with the merged bank's status as a major bank. Pelli originally intended its design for the Norwest Center in Minneapolis, but a late change to the site led to Pelli designing a new tower for it.

Key Tower was developed by the Richard E. Jacobs Group.

When Society Center was completed in 1991 by Turner Construction, it became the tallest building between Chicago and New York City.  The  Comcast Center in Philadelphia assumed this distinction in 2007. The Chamber of Commerce Building stood on the tower's site from 1898 to 1955.

F-111, James Rosenquist's large pop art painting, hung in the tower's lobby until building owner Richard Jacobs sold it to the Museum of Modern Art in 1996. He replaced it in 1998 with Songs for Sale, a mural by artist David Salle. In October 2005, Key Bank installed four  long illuminated logos at the base of the tower's crowning pyramid. Each sign weighs .

A smaller-scale building was proposed by Pelli to be built in Hartford, Connecticut, during the late 1980s, but the plan was ultimately canceled.

See also
List of tallest buildings by U.S. state
List of tallest buildings in Cleveland
List of tallest buildings in the United States

References

External links

 Key Tower on CTBUH Skyscraper Center
Images and architectural information

César Pelli buildings
Skyscraper office buildings in Cleveland
1991 establishments in Ohio
Office buildings completed in 1991
Downtown Cleveland

Key Tower


Cartoon Network este un canal de desene animate care emite în Cehia, Ungaria, Republica Moldova, România și Slovacia. A fost lansat la 1 octombrie 2008 ca un canal separat din feedul polonez. Este deținut de Warner Bros. Discovery.

În data de 20 septembrie 2017, s-a adăugat o pistă audio în limba cehă. Începând cu data de 20 octombrie 2017, Cartoon Network a început să emită 24 de ore pe zi în România la RCS&RDS fiind ultimul operator care a inclus versiunea 24h (la ceilalți operatori versiunea 24h a fost inclusă de mult). Pe data de 26 februarie 2018, Cartoon Network HD s-a lansat în Cehia și Slovacia.

Pe data de 11 octombrie 2018, Cartoon Network Ungaria a trecut la formatul 16:9. Începând cu data de 15 octombrie 2018, este finalizată trecerea la formatul 16:9 pentru toți operatorii din România, Ungaria și Republica Moldova.

Din data de 18 decembrie 2019, Cartoon Network HD s-a lansat / este disponibil și în România, fiind momentan preluat doar de operatorul INES.
 Începând cu data de 27 august 2021, Cartoon Network HD este preluat și de platforma Interlan.
.

Istorie
Cartoon Network s-a lansat în Europa împreună cu TNT pe 17 septembrie 1993. Acest canal emitea în limba engleză, cu traduceri din 1994 în câteva limbi europene (franceza, spaniola, etc.) pentru câteva seriale. În 1997, o rețea olandeză a fost lansată. Alt canal a fost făcut special pentru Franța, Spania și Italia în 1998, în timp ce versiunea originală a rămas în restul Europei. Cartoon Network Italia a devenit independent la câteva luni de la lansarea canalului francez, în timp ce rețeaua locală pentru Franța și Spania s-a separat în 1998. O versiune a Cartoon Network a fost lansată pe 1 septembrie 1998 pentru Polonia, Ungaria și România.

Pe 15 octombrie 1999, rețeaua britanică Cartoon Network s-a separat oficial de cea europeană, după ce rețeaua analogică de pe Astra 1C a fost codată prin VideoCrypt și versiunea britanică a TNT a fost lansată, iar cea europeană s-a mutat pe Sirius II. TNT UK era foarte diferit de TNT Classic Movies Europa, din cauza ca nu mai transmitea filme (filmele au fost transferate pe TCM), dar începuse sa fie un canal de divertisment. TNT UK n-a rezistat prea mult și a fost înlocuit de o versiune analogică a TCM pe 1 iulie 2000, ca în alte țări europene cum ar fi România sau Polonia. Pe 30 iunie 2001, rețeaua analogica a Cartoon Network/TCM de pe Astra 1C a fost închisă.

Cartoon Network a fost difuzat 15 ore pe zi (07.00-22.00) iar TCM (Turner Classic Movies) a fost difuzat restul 9 ore (22.00-07.00).

În 2000, o versiune nordică a fost lansată, emitând în engleză, suedeză, norvegiană și daneză, și putea fi valabil și în Finlanda și Islanda. În 2001, Cartoon Network Olanda s-a închis, și a fost înlocuit versiunea europeană în același an, cu dublaj în limba olandeză. Pe 30 septembrie 2002, s-au adăugat rețelei Europei Centrale și de Est pe lângă limba engleză și poloneză, limba română și maghiară. Subtitrările în limba greacă și dublajul în limba rusă a fost adăugate în 2005. Versiunea germană s-a lansat pe 5 septembrie 2006, iar cea turcească pe 28 ianuarie 2008.

Începând din 2002, este adăugată limba română pe Cartoon Network.

Din 1 martie 2007 Cartoon Network si TCM, postul de televiziune care difuzeaza filmele clasic, sunt transmise 24/24 de ore la unele companii mai mici, din 1 ianuarie 2008 la Orange (Romtelecom Dolce in trecut), din 1 septembrie 2010 pe platforma digitala Vodafone (în trecut UPC), din 1 aprilie 2015 la Focus Sat si Digi Satelit si din 20 octombrie 2017 la Digi Tv (fiind ultimul operator din Romania care a trecut la emisie 24/24 pe cablu), pauzele publicitatare sunt in Romania in limba romana iar in Ungaria si Polonia pauzele publicitare sunt in limba poloneza.

Pe 1 octombrie 2008, Cartoon Network Polonia s-a separat de Cartoon Network CEE (România și Ungaria). Versiunea CEE putea fi văzută și în Republica Cehă și Slovacia în limba engleză. Bulgaria și-a primit propria versiune în 2009, în limba bulgară și engleza. Simultan, s-a adăugat și limba rusă. Din 2014, Europa Centrală și de Est a început să emită 24/7. Până atunci, doar Rusia transmitea 24/7.

Versiunea arabică a canalului s-a lansat pe 10 octombrie 2010. Versiunea spaniolă s-a închis în 2013, dar a rămas ca un bloc pe canalul Boing. Feed-ul african-portughez s-a lansat în Angola și Mozambic în 2013, iar Portugalia și-a primit propria rețea în același an.

Încă din 2015, fostul feed pan-european mai emite doar în partea grecească a Ciprului, în limba engleză cu subtitrări în limba greacă și este unul din cele patru feed-uri din Orientul Mijlociu și Africa (celelalte fiind cel arabic, cel francez și cel portughez), restul țărilor europene având propriile lor rețele.

De pe 1 septembrie 2017, la aniversarea de 19 ani a versiunii CEE îi se va adăuga și limba cehă, dar va fi transmis și în 16:9 (valabil doar pentru Republica Ceha si Slovacia). Versiunea HD a fost lansata în Februarie 2018.

La data de 10 august 2018 Cartoon Network România a trecut la formatul 16:9, momentan doar pe platforma Digi Online urmând ca din 13 august 2018 să treacă la formatul 16:9 și în grila prin cablu a operatorului RCS&RDS din România și Moldtelecom din Republica Moldova, pe 16 august și în grila prin satelit a aceluiași operator, pe 17 august și în grilele operatorilor Focus Sat și UPC Analogic (în unele județe) iar pe 12 octombrie și în grila operatorului INES.

Seriale

Seriale difuzate în prezent

 Aventurile bravului prinț Ivandoe
 Bakugan: Battle Planet
 Craig și dumbrava - episoade noi din 6 noiembrie, la ora 16:20 (S5E1-8)
 Grădinița Dramei Totale
 Haideți, Tineri Titani!
 Lamput
 Lego: Dreamzzz
 Lumea Looney Tunes
 Uimitoarea lume a lui Gumball

Seriale anulate

 Acțiune: Dramă Totală
 Angelo e cel mai tare
 Animaniacii
 Aquaman: Regele Atlantismului
 Armura de Jad
 Atomic Betty
 Aventurile fraților ursuleți
 Aventurile fraților urși
 Aventurile lui Sarah Jane
 Aventurile reale ale lui Jonny Quest
 Bakugan
 Batman din viitor
 Batman: Neînfricat și cutezător
 BatRoți
 Battle B-Daman
 Băiatul Veveriță
 Beat Monsters
 Beetlejuice
 Ben 10
 Ben 10 (2016)
 Ben 10: Echipa extraterestră
 Ben 10: Omniverse
 Ben 10: Provocarea supremă
 Ben 10: Ultimate Alien
 Bernard
 Beyblade
 Captain Planet
 Casa Foster pentru prieteni imaginari
 Ceasul Yo-kai
 Ce e nou, Scooby-Doo?
 Cei Patru Fantastici
 Cel mai bun Ed
 Cele 13 fantome ale lui Scooby-Doo
 Chop Socky Chooks
 Chowder
 Clarence
 Clasa lui 3000
 Clubul de dans Cartoon Network
 Colegul meu de sală e o maimuță
 Confruntarea Xiaolin
 Cronicile Xiaolin
 Cu capul în nori
 Curaj, câinele cel fricos
 Curse Trăsnite
 Dastardly și Muttley în aparatele lor de zbor
 DC Super Hero Girls (2019)
 Dincolo de hotarul grădinii
 Din mintea lui Jimmy
 Dl. Magoo - revine în grilă din 1 noiembrie
 Doi câini proști
 Dragonii
 Dramă Totală: Cursa Colosală
 Drama Totală: Insula Pacatel
 Dramă Totală: Reuniunea Vedetelor
 Droopy Maestrul Detectiv
 Dr. Super Pantaloni
 Duck Dodgers
 Dumb and Dumber
 Ed, Edd și Eddy
 Elevi Interdimensionali Zero
 Eliot Kid
 Elliott Pământeanul
 Eu sunt Nevăstuică
 Expediția Cartoon Network
 Familia Addams
 Familia Flinstone
 Familia Happos
 Familia Jetson
 Familia mea de spioni
 Familia Regală
 Felinele Fulger
 Fetițele Powerpuff
 Fetițele Powerpuff Z
 Fetițele Powerpuff (2016)
 Fii tare, Scooby-Doo!
 Formidabilele Magisăbii
 Fungii!
 Gemenii Cramp
 Generator Rex
 George, regele junglei
 Gormiti
 Grim & Evil
 Grizzy și lemingii
 He-Man și maeștrii universului
 Hero: 108
 Hi Hi Puffy AmiYumi
 Hong Kong Phooey
 Huckleberry Hound
 IGPX
 Inazuma Eleven
 Incredibilii frați Adrenalini
 Insula Dramei Totale
 Insula Dramei Totale: Revanșa
 Insula monștrilor
 Insula Taberei de Vară
 Invincibilii
 Jabberjaw
 Jellystone!
 Johnny Bravo
 Johnny Test
 Juniper Lee
 Justice League Action
 Laboratorul lui Dexter
 Lanterna Verde
 Lego: Cavalerii Nexo
 Lego: Fabrica de Eroi
 Lego Monkie Kid
 Lego Ninjago: Maeștrii Spinjitzului
 Lego Star Wars: Cronicile Yoda
 Liga Dreptății
 Liga Dreptății fără limite
 Looney Tunes
 Duel Masters
 Mao Mao: Eroii Inimi Curate
 Marele Mare Show Cartoon Network
 Masca
 Măr și Ceapă
 Megas XLR
 Micii poznași
 Mielul la oraș
 Mielul Shaun
 Mike, Lu și Og
 Minunatele peripeții ale lui Flapjack
 Mixels
 Mr. Bean
 Mucha Lucha
 Negrele aventuri ale lui Billy și Mandy
 Ninjago: Ascensiunea Dragonilor - revine în grilă din 6 noiembrie
 Noile filme cu Scooby-Doo
 Nume de Cod: Clanul Nebunaticilor de Alături
 OK K.O.!: Să fim eroi
 Ozzy și Drix
 Patrula timpului
 Peripețiile Penelopei Pitstop
 Popeye Marinarul
 Povești cu Tom și Jerry
 Power Players
 Prietenii mei Extratereștrii
 Provocarea: Ben 10
 Răgetul Felinelor Fulger
 Răul cu Carne
 Războiul stelelor: Războiul clonelor
 Redakai cucerește Kairu
 Richie Rich
 Robotboy
 Samurai Jack
 Să-nceapă aventura
 Să-nceapă aventura: Tărâmuri îndepărtate
 Scooby-Doo
 Scooby-Doo, unde ești tu!
 Scooby-Doo și cine crezi tu?
 Scooby-Doo și echipa misterelor
 Scooby Doo și Scrappy-Doo
 Secretele familiei Sâmbătă
 Serviciile secrete de la liceu
 Shaggy și Scooby-Doo fac echipă
 Skatoony
 Skunk Fu!
 Stă să plouă cu chiftele
 Steven Univers
 Steven Univers Viitor
 Super eroinele DC
 Supergăgăuții
 Swat Kats
 Școala de sperieturi a lui Casper
 Șoimii Furtunii
 Tabăra lui Lazlo
 Taffy
 Tex Avery Show
 The Garfield Show
 The Looney Tunes Show
 Tinerii justițiari
 Tinerii Titani
 Titanul simbionic
 Tom și Jerry
 Tom și Jerry în copilărie
 Tom și Jerry în New York
 Tom și Jerry se dau în spectacol
 Toony Tube
 Transformers Cybertron
 Transformers: Cyberverse
 Transformers Energon
 Transformers: Prime
 Transformers: Robots in Disguise
 Turneul Mondial al Dramei Totale
 Ultima bârfă
 Un cățel numit Scooby Doo
 Unchiul bunic
 Un show obișnuit
 Unikitty
 Ursul Yogi
 Vaca și puiul
 Victor și Valentino
 X-Men: Evoluția
 Yogi și vânătoarea de comori

Note

Cartoon Network

Cartoon Network (Europa Centrală și de Est)


Garipnâme, Âşık Paşa'nın ünlü 12.000 beyitlik ahlakî, felsefî, psikolojik, tasavvufî mesnevîsidir. Tasavvufun yanında Türklerin eski kahramanlık ve Alplik devirlerini terennüm eden sosyal varlıkların tablosunu çizen, Türk dilinin arı, katıksız örneklerini yaşatan bir eserdir. Ayrıca eser aruz ölçüsüyle yazılmıştır ve 10 bölümden oluşmaktadır.

Dönemi
Eser 1329 yılında yazılmıştır. Süleyman Çelebi'nin Mevlid eserini etkilemiştir. Sürekli Türkçeye önemi vurgulayan bir şair olan Âşık Paşa bu eseri Türkçe kaleme almıştır. Eser döneminin en önemli Türkçe eserlerinden olup o dönem için Türkçenin en güzel örneklerinden birisi olarak öne çıkar.

Eser Anadolu'daki tasavvuf anlayışı açısından büyük önem taşır. Ana konusu tasavvuf ve dîndir. Dînî öğütler içeren eser sadece Türkçe açısından değil dönemin dînî anlayışının anlaşılması açısından da önemlidir.

Garibnâme'den bir örnek
Kamu dilde var idi zabtı üsul
Bunlara düşmüş idi cümle ükul.
Türk diline kimseler bakmaz idi
Türklere herkes könül akmaz idi.
Türk dahi bilmez idi bu yolları
İnce yolu, ol ulu menzilleri
Bu Garibnâme eğer geldi dile
Kim bu dil ehli dahi beni bile.
Yol içinde bir-birini vermeye.
Dile bakıp maniyi hor görmeye.
Ta ki mahrum kalmaya Türkler dahi
Türk dilinde anlayalar ol Hakkı.
Maniyi bir dilde sanmın siz heman,
Cümle diller anı söyler bigüman.
Cümle dilde söylenen ol sözdürür
Cümle gözlerden gören ol gözdürür.

Dış bağlantılar
 Türkiye Türkçesiyle Yazılmış İlk Edebi Eser

Kaynakça

Tasavvuf edebiyatı eserleri
Tasavvuf eserleri
Mesneviler

Garibnâme


Animale in gabbia ( für "Tier im Käfig") ist das vierte Soloalbum des Mailänder Rappers Mondo Marcio. Es erschien am 29. Januar 2010 als Standard Edition über Mondo Marcios Label Mondo Records. Außerdem erschien am 1. Juni 2010 eine Repackaging-Edition (inklusive Standard-Edition sowie vier Bonussongs).

Vor dem Erscheinen des Albums wurde das Lied Non sono una rockstar am 13. Dezember 2009 als Single ausgekoppelt. Als einziger Gastbeitrag auf dem Album ist die Pop- und R&B-Sängerin Michelle Lily bei Così tanto alcol zu hören. Das Album wurde wieder, genau wie beim Vorgänger Generazione X, von Mondo Marcio alleine produziert.

Das Album konnte in Italien Platz 37 der Charts erreichen.

Entstehung
Nachdem im Sommer 2008 das Mixtape In cosa credi erschienen war, kündigte Mondo Marcio in Interviews an, dass er sich erst einmal eine Pause mit der Musik gönnen wollte, um neue Ideen für sein neues Soloalbum zu sammeln. Mitte 2009 kündigte Mondo Marcio die nahende Veröffentlichung von Animale in gabbia an. Er gab an, sich bis Ende 2009 den Arbeiten am Album zu widmen und dieses bis dahin fertigzustellen. Um die Wartezeit zu verkürzen, veröffentlichte Mondo Marcio im Oktober 2009 die EP Animale in gabbia sta arrivando als kostenloses Download.

Titelliste

Weblinks
 mondomarcio.net
 Albumkritik auf Onlyhiphop.org
 Albumkritik auf Soundsblog.it

Album (Hip-Hop)
Album 2010
Mondo Marcio

Animale in gabbia


Rafael Capota (født 5. oktober 1987) er en cubansk/qatarsk håndboldspiller, der spiller for El Jaish SC og Qatars håndboldlandshold.

Referencer

Eksterne henvisninger

Håndboldspillere fra Qatar
Håndboldspillere ved sommer-OL 2016

Rafael Capote