Un referendum de modificare a Constituției României a avut loc pe 6 și 7 octombrie 2018. Demersul a avut la bază o inițiativă cetățenească demarată de Coaliția pentru Familie la sfârșitul anului 2015. Inițiativa a strâns numărul de semnături necesare pentru a iniția un proiect de lege constituțională și a fost sprijinită activ de Biserica Ortodoxă și de Biserica Romano-Catolică. Inițiativa a vizat înlocuirea sintagmei "între soți" din art. 48, alin. (1) al Constituției cu una mai restrictivă, "între un bărbat și o femeie". Potrivit expunerii de motive din proiectul de lege, acesta "își propune să înlăture orice echivoc pe care utilizarea termenului de «soți» (...) ar putea să-l aducă în conturarea noțiunii de «familie», a raportului dintre «familie» și dreptul fundamental al bărbatului și al femeii de a se căsători și a întemeia o familie". Căsătoria este deja reglementată în articolul 277 din Codul civil, care interzice alte forme de conviețuire echivalente cu aceasta (căsătoriile și parteneriatele civile între persoane de același sex). Referendumul urmărea interzicerea constituțională a căsătoriilor între persoanele de același sex, deoarece Codul Civil poate fi schimbat fără consultarea populației. Organizațiile care apără drepturile omului au văzut în această inițiativă o restrângere flagrantă a drepturilor minorității LGBT. Curtea Constituțională, totuși, a avizat propunerea de modificare pe 20 iulie 2016, reținând că ea nu aduce nicio ingerință vreunui drept individual. Propunerea de revizuire a fost avizată pozitiv și de Camera Deputaților pe 27 martie 2017, însă organizarea referendumului a fost amânată după ce, în septembrie 2017, 38 de senatori PNL și USR au atacat noua formă a Legii referendumului la CCR. CCR a respins ulterior sesizarea. Pe 11 septembrie 2018, Senatul, în calitate de for decizional, a adoptat propunerea de revizuire a Constituției cu 107 voturi "pentru", 13 voturi "împotrivă" și șapte abțineri. Întrebarea adresată alegătorilor a fost "Sunteți de acord cu Legea de revizuire a Constituției României în forma adoptată de Parlament?", întrebare la care aceștia au trebuit să răspundă cu "da" sau "nu". Înainte de alegerile din decembrie 2016, CpF a încheiat un acord de colaborare cu PSD, ALDE și PNL prin care cele trei partide promiteau să susțină revizuirea art. 48 (1) din Constituția României, în care e definită noțiunea de "familie".

Referendumul a eșuat, întrucât nu a fost atins pragul de validare. Conform Biroului Electoral Central, 21,1% dintre românii cu drept de vot s-au prezentat la urne în cele două zile dedicate consultării. Referendumul din 6 și 7 octombrie a înregistrat, astfel, cea mai slabă prezență la vot din 1990 și până în prezent. Modificarea Constituției a fost susținută de 91,56% dintre cei prezenți la urne. Aceasta este prima inițiativă cetățenească demarată în România de la căderea comunismului în 1989.

Referendumul s-a desfășurat în paralel cu o altă consultare populară în județul Olt, unde locuitorii au fost chemați la urne pentru a decide dacă sunt de acord cu schimbarea numelui județului în Olt-Romanați; aceasta a fost de asemenea invalidată din lipsă de cvorum.

Context

România este una dintre țările europene care nu acordă niciun fel de recunoaștere legală cuplurilor de același sex. În comparație, 13 state europene oficiază căsătorii între persoane de același sex. Alte țări aflate în estul Europei, cum ar fi Bulgaria, Letonia, Republica Moldova, Muntenegru, Polonia, Serbia, Ucraina, Croația, Macedonia, Slovacia și Ungaria, au limitat prin Constituție căsătoriile la persoane de sexe opuse. Pe glob, căsătoriile între persoane de același sex sunt permise în 25 de țări, iar în Mexic doar în unele state.

Ulterior demarării inițiativei, Curtea Europeană a Drepturilor Omului a stabilit în cazul Chapin et Charpentier c. France că dreptul cuplurilor de același sex de a se căsători nu e un drept în sensul Cartei Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene și nu e obligatoriu sa fie implementat în legislația statelor membre. Totuși, într-un caz anterior, Oliari and others v. Italy, Curtea stabilise că țările membre sunt obligate să ofere acestor cupluri o formă de protecție legală.

În anul 2009, Guvernul a promulgat Codul civil care, la articolul 259, alineatul (1), definea căsătoria ca "uniunea liber consimțită dintre un bărbat și o femeie", Constituția României, la articolul 48, folosind doar termenul de "soți", fără să restrângă explicit sexul sau numărul soților, lăsând acest lucru la latitudinea legiuitorului. Căsătoriile între persoane de același sex sunt ilegale în România, însă această formulare ar putea însemna legalizarea unor astfel de căsătorii în viitor, fără a fi necesar un amendament constituțional. Deși propuneri pentru legalizarea căsătoriei între persoanele de același sex nu au fost aduse niciodată în Parlament, inițiative de reglementare a uniunilor civile au existat în 2008, 2010, 2013, 2015 și 2016, toate fiind respinse sau retrase de inițiatori, cu excepția ultimei care se află încă în discuție la Parlament.

În toamna anului 2015, Coaliția pentru Familie a decis demararea procedurilor de revizuire a Constituției României pentru modificarea articolului 48, alineat 1, "Familia". Coaliția pentru Familie (site oficial) este o inițiativă civică fără personalitate juridică, independentă de orice partid politic și neafiliată confesional. Din Coaliția pentru Familie fac parte 41 de asociații și ONG-uri, precum Asociația "Părinți pentru Ora de Religie", Asociația "Alianța Familiilor din România", Asociația Familiilor Catolice din România "Vladimir Ghika", Asociația PRO VITA – filiala București, Asociația "Familia Tradițională" etc.

Proiectul de lege propus revizuiește articolul 48, alineatul (1) din Constituția României astfel:

În forma actuală, articolul 48 definește familia drept "căsătoria liber consimțită între soți", așa cum apare în caseta de mai sus, fără a preciza sexul sau numărul acestora. Proiectul de lege, expunerea de motive și avizul Consiliului Legislativ au fost publicate în Monitorul Oficial pe 25 noiembrie 2015. Potrivit președintelui CpF, Mihai Gheorghiu, motivul pentru care asociația și-a dorit să modifice definiția căsătoriei în Constituție este că există o diferență între legea fundamentală și Codul civil, vrând "să pună la adăpost definiția căsătoriei de fluiditatea opiniilor juridice".

Propunerea legislativă de revizuire a Constituției a fost depusă la Senat pe 23 mai 2016. Inițiativa a fost însoțită de o scrisoare de 30 de metri, semnată pe treptele Senatului de mai mulți voluntari ai Coaliției pentru Familie.

Pe 20 iulie 2016, Curtea Constituțională a constatat îndeplinirea condițiilor pentru introducerea inițiativei în dezbaterile parlamentare, în sensul în care aceasta respectă limitele revizuirii, însă judecătorii nu s-au pronunțat pe fondul problemei – definirea căsătoriei ca uniune între femeie și bărbat – nici asupra oportunității. Decizia a fost luată în unanimitate și, drept consecință, inițiativa a putut intra în dezbaterea Parlamentului, unde este nevoie de o majoritate calificată pentru a fi adoptată. Președintele CCR, Valer Dorneanu, a precizat atunci că avizul oferit de Curte a fost dat strict în privința îndeplinirii condițiilor de depunere a unei inițiative de revizuire, adică a numărului suficient de semnături, în condițiile legii, precum și în privința respectării limitelor revizuirii cu privire la drepturile fundamentale ale cetățenilor, care nu pot fi suprimate. În cadrul procedurii decizionale, Curtea Constituțională primește memorii din partea unor terțe părți interesate de speța în discuție, acestea fiind denumite amicus curiae sau intervenient. În ceea ce privește decizia privind inițiativa de revizuire a Constituției declanșată de Coaliția pentru Familie, CCR a admis memoriile a mai multor ONG-uri, ca și amicus curiae, atât pro cât și contra inițiativei în cauză. Organizațiile care s-au adresat CCR recomandând respingerea proiectului cetățenesc al Coaliției pentru Familie sunt: Centrul de Resurse Juridice, Societatea Academică din România, Institutul pentru Politici Publice, Fundația pentru Dezvoltarea Societății Civile, Centrul Parteneriat pentru Egalitate, Fundația Agenția de Dezvoltare Comunitară "Împreună", Centrul pentru Inovare Publică, Asociația ActiveWatch, Centrul Euroregional pentru Inițiative Publice, Centrul FILIA, Asociația Funky Citizens, Asociația Română Anti-SIDA, Centrul de Resurse pentru Participare Publică, Fundația PACT, Centrul de Studii Juridice și Drepturile Omului, Asociația E-Romnja, Fundația Romanian Angel Appeal, Asociația FRONT, Asociația Expert Forum, Centrul European pentru Drepturile Copiilor cu Dizabilități, Asociația Umanistă Română, Asociația Secular-Umanistă din România, Romani CRISS, dar și Asociația ACCEPT.

Reprezentanții Asociației Neamunit și Coaliția pentru Familie au solicitat în luna septembrie Parlamentului să urgenteze procedurile parlamentare pentru revizuirea Constituției, iar referendumul să fie organizat simultan cu alegerile parlamentare din 11 decembrie.

Comisia juridică și cea pentru constituționalitate, libertăți civile și monitorizare a executării hotărârilor CEDO din Senat au întocmit, pe 1 noiembrie, în unanimitate, un raport comun favorabil inițiativei cetățenești privind revizuirea Constituției. La recomandarea Consiliului Legislativ, inițiativa a fost completată, prin amendament, cu un nou articol potrivit căruia "revizuirea Constituției se supune aprobării prin referendum, organizat potrivit dispozițiilor art. 151, alin. 3 din Constituția României, republicată". Consiliul Legislativ motivează recomandarea înaintată celor două comisii prin faptul că, pentru asigurarea unei reglementări complete, proiectul trebuie să cuprindă, printr-un articol distinct, și norma privind supunerea spre aprobare prin referendum a revizuirii Constituției.

Pe 27 martie 2017, Camera Deputaților a adoptat pe articole proiectul de modificare a definiției întemeierii familiei prin căsătorie din Constituție. PSD, PMP și ALDE și-au anunțat susținerea pentru această inițiativă. Deputații au decis, de Ziua Europei (9 mai), să definească familia tradițională ca fiind cea care "se întemeiază pe căsătoria liber consimțită între un bărbat și o femeie", 232 dintre aceștia votând în favoare. Au fost însă și 22 de deputați care s-au opus, care provin de la toate partidele parlamentare, mai puțin PMP.

Senatul a adoptat pe 11 septembrie 2018, în calitate de for decizional, inițiativa cetățenească de revizuire a Constituției. Din totalul de 136 de senatori au fost prezenți în plen 127. Propunerea de revizuire a fost adoptată cu 107 voturi "pentru", 13 "împotrivă" și șapte abțineri. Toate voturile "împotrivă" au venit de la senatorii USR, iar câțiva senatori PNL s-au abținut. După decizia Senatului de a susține inițiativa Coaliției pentru Familie, aproximativ 300 de oameni au protestat în Piața Universității din București, în timp ce Coaliția pentru Familie a mulțumit "tuturor senatorilor care au votat pentru ca poporul român să-și poată exprima opinia".

Pe 17 septembrie, judecătorii CCR au decis cu șapte voturi "pentru" și două "împotrivă" că legea pentru revizuire în sensul definirii familiei drept căsătoria între un bărbat și o femeie, adoptată de forul superior al Parlamentului, respectă dispozițiile constituționale. În consecință, pe 18 septembrie, Guvernul Dăncilă a aprobat o ordonanță de urgență pentru organizarea referendumului pe două zile, respectiv 6 și 7 octombrie 2018. Dăncilă a subliniat că referendumul nu este organizat "împotriva minorităților sexuale", ci este doar efectul unui demers cetățenesc. Costurile de organizare ale referendumului se ridică la 163,712 milioane de lei.

Strângerea de semnături
În luna octombrie 2015 a fost înființat Comitetul de inițiativă și a fost elaborat proiectul de lege. În aceeași lună, documentele au fost semnate la notar și a fost depus la Senat proiectul de lege privind revizuirea Constituției României însoțit de expunerea de motive. Conform legii, colectarea în termen de șase luni a minim 500.000 de semnături valide de la cetățeni cu drept de vot din minim jumătate din județele țării, cel puțin 20.000 de semnături de fiecare județ, a fost finalizată la 24 aprilie 2016. 80.000 de voluntari ortodocși, catolici și neoprotestanți au strâns trei milioane de semnături pentru modificarea Constituției, din care 2,6 milioane au fost validate de CCR. În mai 2016, semnăturile au fost depuse la Parlament în sprijinul proiectului legislativ.

Asociația ACCEPT a semnalat o situație în care un elev din Bacău a raportat că profesori sau alte cadre școlare au îndrumat elevii să semneze petiția. Liderii inițiativei au negat acuzațiile și au declarat că voluntarii strâng semnături de oriunde se poate, dar cu respectarea legii. Tot aceștia au precizat că este inutil să se strângă semnături de la elevi întrucât semnăturile minorilor nu sunt valide. Ministerul Educației a luat legătura cu inspectoratele școlare județene și a avertizat că articolul 7 din Legea educației interzice manifestările politice și prozelitismul religios în școli. În baza Legii nr. 544/2001, publicația Newsweek a cerut tuturor primăriilor din reședințele de județ situația semnăturilor depuse și validate pentru susținerea inițiativei Coaliției. În Constanța și Târgu Jiu, aproape jumătate din semnăturile depuse au fost invalidate, iar în Tulcea, în Sectorul 6 și în Slatina nu a fost depusă nicio semnătură. În Craiova, Târgu Jiu, Piatra Neamț, Bacău, Sibiu și în Sectorul 3, pe liste apăreau semnăturile unor minori. De asemenea, în Craiova, Piatra Neamț, Sibiu, Târgu Mureș și Sectorul 3, pe liste apăreau că au semnat persoane decedate.

Întrebare
Potrivit actului normativ adoptat de Guvern pe 18 septembrie 2018, întrebarea adresată alegătorilor la referendumul pentru revizuirea Constituției este "Sunteți de acord cu Legea de revizuire a Constituției României în forma adoptată de Parlament?", întrebare la care alegătorii trebuie să răspundă "da" sau "nu". Forma întrebării este stabilită prin lege, respectiv articolul 7 din Legea nr. 3/2000, actualizată în 2018. Indiferent de tema referendumului, dacă scopul e modificarea Constituției, întrebarea e una standard.

Desfășurarea referendumului

Guvernul a stabilit printr-o ordonanță de urgență ca referendumul să se desfășoare pe parcursul a două zile, 6 și 7 octombrie 2018, între orele 7:00–21:00, pentru a asigura o consultare cât mai largă a românilor cu drept de vot.

Campanie
Potrivit portalului Educație Privată, mai mulți părinți au reclamat distribuirea în școlile publice, cu acordul conducerii, a unor materiale de propagandă pentru referendum. De asemenea, mai multe anchete au fost demarate de inspectorate în școli, după ce au apărut situații de propagandă pentru referendum în timpul orelor de religie sau la ședințele cu părinții. Articolul 7 din Legea educației naționale interzice activitățile de natură politică și prozelitismul religios în instituțiile de învățământ. În Brașov și Timișoara, reprezentanții primăriilor au cerut polițiștilor locali să dea jos mai multe afișe cu mesaje manipulatoare pro-referendum. La Galați, reprezentanții societății Transurb au retras mai multe afișe care susțin referendumul apărute pe autobuzele de transport public, întrucât promovarea unor mesaje electorale în alte spații decât cele prevăzute de lege este interzisă. Biroul Electoral din Brăila a dispus, de asemenea, ca mai multe bannere să fie îndepărtate pentru că aveau imprimat pe ele tricolorul, fapt interzis de lege. Într-un mesaj postat pe Facebook, Coaliția pentru Familie a negat orice implicare în campania de manipulare privind scopul referendumului.

În mediul online a fost demarată o campanie numită "Iubirea nu se votează", care are drept scop boicotarea referendumului. În cadrul campaniei, prin intermediul unor videoclipuri scurte, mai multe vedete și artiști și-au exprimat opoziția față de referendum. În zilele referendumului, festivalurile Anim'est, Anonimul, One World România, NexT și TIFF au anunțat organizarea unor proiecții de filme cu tematică LGBT, sub genericul "La film, nu la vot! #Boicot".

Președintele ALDE, Călin Popescu-Tăriceanu, a anunțat că partidul nu se va implica în campania pentru referendumul pentru revizuirea Constituției, recomandând simpatizanților să voteze conform propriei conștiințe. La rândul ei, premierul Viorica Dăncilă a declarat că PSD nu va face campanie pentru influențarea votului la referendum, deși liderul partidului, Liviu Dragnea, a anunțat că în ședința Biroului Permanent Național din 24 septembrie s-a decis organizarea unei campanii de informare a populației cu privire la tema referendumului. De asemenea, PSD a plătit difuzarea unor spoturi pro-referendum pe posturile de știri România TV, B1 TV și Antena 3. Cu patru zile înainte de procesul de consultare, Consiliul Național al Audiovizualului a modificat regulile de desfășurare a campaniei pentru referendum. Articolul 8 al Deciziei CNA nr. 441 din 20 septembrie 2018 a fost schimbat, fiind eliminată interdicția de a transmite "îndemnuri de a vota sau de a nu vota" în timpul exprimării votului – respectiv pentru cele două zile destinate votului. Anterior, articolul 8 al Deciziei interzicea campania electorală exprimată atât prin îndemnul de a vota prin "da" sau "nu", cât și prin îndemnul de a vota sau de a nu vota, începând cu 24 de ore înainte de ziua votului. ActiveWatch a criticat modificarea, arătând că "CNA a încălcat Codul bunelor practici în materie electorală al Comisiei de la Veneția". Codul prevede prin articolul 65 să fie evitată modificarea regulilor electorale cu mai puțin de un an înainte de momentul unui referendum.

Poziții

 Formațiuni politice

 Noua Dreaptă
 Partidul Ecologist Român
 Partidul Mișcarea Populară
 Partidul Național Țărănesc Creștin Democrat
 Partidul România Mare
 Partidul România Unită
 Partidul Social Democrat

 Organizații neguvernamentale

 ADF International
 Alianța Familiilor din România
 Alliance Defending Freedom
 Asociația Familiilor Catolice "Vladimir Ghika"
 Asociația Familiilor Numeroase din România
 Asociația Juriștilor pentru Apărarea Drepturilor și Libertăților
 Asociația Filantropică Medical-Creștină "Christiana"
 Asociația Părinți pentru Ora de Religie
 Asociația Pro Decizii Informate
 Asociația Pro Vita
 Asociația PRODOCENS Media
 Asociația Română de Hemofilie
 Asociația Studenților Creștini Ortodocși Români
 Asociația TOTEM
 European Center for Law and Justice
 Federația Acțiunea Catolică din România
 Federația "Euro Education"
 Federația Națională a Asociațiilor de Părinți din Învățământul Preuniversitar
 In the Name of Family
 La Manif pour Tous
 Liberty Counsel
 Sindicatul Administrației Publice "Forța Legii"
 World Congress of Families

 Personalități

 Adrian Papahagi, filolog, eseist și politician
 Cedry2k, rapper
 Ciprian Marica, fotbalist
 Cristi Puiu, regizor și scenarist
 Dan Puric, actor, eseist, autor și regizor de teatru
 Felicia Filip, soprană
 Florin Piersic, actor
 George Becali, om de afaceri și patronul clubului de fotbal FCSB
 George Ogăraru, fotbalist
 Ionuț Fulea, interpret de muzică populară
 Laura Bretan, cântăreață de operă
 Leon Dănăilă, neurochirurg
 Liana Stanciu, prezentatoare de radio și televiziune
 Mihai Covaliu, scrimer
 Mihai Neșu, fotbalist
 Mihail Neamțu, scriitor și politician
 Mircea Badea, prezentator de televiziune
 Nicolae-Șerban Tanașoca✝, filolog și istoric
 Ozana Barabancea, cântăreață și profesoară de canto
 Silvia Radu, sculptoriță și pictoriță
 Sofia Vicoveanca, cântăreață, poetă și actriță
 Sorin Lavric, scriitor
 Tudor Sișu, rapper
 Vlad Miriță, cântăreț

 Formațiuni politice

 Demos
 Mișcarea România Împreună
 Uniunea Salvați România

 Organizații neguvernamentale

 ACCEPT
 Agenția de Dezvoltare Comunitară "Împreună"
 Alianța Națională a Organizațiilor Studențești din România
 Amnesty International
 Asociația Carusel
 Asociația DEIS
 Asociația Front
 Asociația Necuvinte
 Asociația pentru Libertate și Egalitate de Gen
 Asociația Secular-Umanistă din România
 Asociația Solidaritatea pentru Libertatea de Conștiință
 Asociația Transcena
 Bucharest Center for Political Theory
 Centrul de Acțiune pentru Egalitate și Drepturile Omului
 Centrul de Cercetare și Comunicare Interculturală
 Centrul de Investigații Media
 Centrul de Studii în Idei Politice
 Consiliul Tineretului din România
 European Commission on Sexual Orientation Law
 Federația Asociațiilor Studenților în Medicină din România
 Forumul Național al Studenților la Științe Politice și Relații Internaționale
 Funky Citizens
 Go Free – Asociația pentru Dezvoltarea Societății Civile
 Grupul Român pentru Apărarea Drepturilor Omului
 ILGA-Europe
 MozaiQ
 Policy Center for Roma and Minorities
 PSI România
 Romani CRISS
 Romanian Harm Reduction Network
 Societatea Academică din România
 Societatea de Analize Feministe AnA
 Societatea de Educație Contraceptivă și Sexuală
 Uniunea Jurnaliștilor Maghiari din România

 Personalități

 Ada Condeescu, actriță
 Ada Solomon, producătoare de film
 Adrian Miroiu, profesor universitar
 Adrian Niculescu, istoric și vicepresedinte IICCMER
 Adriana Săftoiu, politician
 Alexandra Stan, cântăreață și compozitoare
 Alexandra Ungureanu, cântăreață
 Ana Ularu, actriță
 Andi Vasluianu, actor
 Andreea Bălan, cântăreață
 Andrei Cornea, eseist, istoric al artei, clasicist, publicist și filosof
 Andrei Gorzo, critic de film, jurnalist, lector universitar și traducător
 Andrei Oișteanu, etnolog, antropolog și istoric al religiilor
 Andrei Pleșu, scriitor și eseist
 Béla Markó, scriitor, traducător și politician
 Brîndușa Armanca, ziaristă și profesoară universitară
 Caius Dobrescu, poet, eseist și romancier
 Claudiu Crăciun, lector universitar
 Cristian Pîrvulescu, politolog și comentator politic
 Cristian Tudor Popescu, scriitor, filmolog și jurnalist
 Csaba Asztalos, președintele Consiliului Național pentru Combaterea Discriminării
 Dan Grigore, muzician, pianist și profesor de pian
 Dan Teodorescu, compozitor, textier și cântăreț
 Dana Rogoz, actriță, designer și model
 Daniel Cristea-Enache, autor, eseist, critic literar și istoric literar
 Delia, cântăreață
 Dorian Popa, actor, compozitor, dansator, cântăreț și blogger
 Dragoș Bucur, actor
 Dragoș Bucurenci, activist civic și trainer de comunicare
 Dragoș Pătraru, jurnalist
 Elena Băsescu, politiciană, economistă și model
 Ellie White, cântăreață
 Emil Rengle, cântăreț, dansator și coregraf
 Florin Iaru, poet
 Florin Ristei, cântăreț și prezentator de televiziune
 Gabriel Andreescu, jurnalist și activist pentru drepturile omului
 Inna, cântăreață
 Ion Dichiseanu, actor și scriitor
 Iulia Albu, stilistă, critic de modă, fashion editor și blogger
 Lia Bugnar, dramaturgă, scenaristă, regizoare, actriță și scriitoare
 Liviu Antonesei, scriitor, cercetător, publicist și profesor universitar
 Loredana, cântăreață, actriță și compozitoare
 Magda Cârneci, poetă, critic de artă și publicistă
 Maria Popistașu, actriță
 Marius Manole, actor
 Mihaela Miroiu, teoreticiană și activistă pentru drepturile femeilor
 Monica Bîrlădeanu, actriță
 Radu Jude, regizor, scenarist și producător de film
 Remus Cernea, politician și activist
 Sore, actriță, dansatoare și cântăreață
 Sorin Alexandrescu, critic, istoric și teoretician literar
 Stere Gulea, regizor și scenarist
 Tudor Chirilă, cântăreț și actor
 Tudor Giurgiu, regizor și producător de film
 Vasile Ernu, scriitor
 Victor Rebengiuc, actor
 Vlad Zografi, dramaturg și scriitor
 Vladimir Drăghia, actor, poet și înotător
 Vladimir Tismăneanu, politolog

Companii

 Coca-Cola România
 Netflix România

Nereguli
Spre deosebire de alegerile locale și parlamentare din 2016, la referendumul pentru revizuirea Constituției nu a mai fost utilizat sistemul informatic de monitorizare a prezenței la vot și de prevenire a votului ilegal (SIMPV). SIMPV este reglementat exclusiv în cadrul Legii nr. 208/2015 și în cadrul Legii nr. 115/2015, prin urmare acesta poate fi utilizat doar în cazul alegerilor parlamentare și locale. În 2018, coaliția de guvernare a modificat Legea referendumului în Parlament, însă nu a introdus în noua formă a legii și aplicarea sistemului electronic. În aceste condiții, mai multe organizații neguvernamentale s-au constituit într-o coaliție de monitorizare a proceselor electorale și a referendumurilor, FiecareVot, invitând oamenii să se înscrie pe listele de voluntari ca observatori independenți în cele peste 19.000 de secții de votare din țară.

Expert Forum a semnalat faptul că Ordonanța de urgență nr. 86/2018, prin care s-a modificat Legea nr. 3/2000 și s-au stabilit unele măsuri organizatorice pentru desfășurarea referendumului, a schimbat formularul de raportare a participării la vot din secții. Astfel, punctul 18 din ordonanță prevede că numărul participanților trebuie să fie mai mare sau egal cu suma voturilor valabil exprimate la răspunsul "da", a celor la răspunsul "nu" și a voturilor nule. Potrivit Expert Forum, "această exprimare poate facilita atingerea [cvorumului] în condiții incorecte și arbitrare". De asemenea, a fost eliminată declarația pe proprie răspundere a celor care vor să voteze la o altă secție în afara celei la care au fost arondați. În opinia reprezentanților USR, acest lucru "încurajează turismul electoral".

Votul multiplu nu a mai fost verificat de Autoritatea Electorală Permanentă din oficiu, în 60 de zile, așa cum era stipulat în formele mai vechi ale Legii referendumului. În schimb, prin Ordonanța nr. 86/2018, doar "persoanele interesate", fără a da o definiție clară a acestora, au putut depune contestație în 15 zile de la validarea scrutinului, ele fiind datoare să aducă și dovezile necesare privind posibile fraude.

Sondaje
Un sondaj Eurobarometru din 2015 a relevat faptul că 21% dintre românii respondenți au fost de acord că în Europa ar trebui să fie permise căsătoriile între persoane de același sex, o creștere de 10 procente față de un sondaj similar efectuat în 2006. În mai 2017, un sondaj al Pew Research Center a arătat că homosexualitatea este respinsă pe scară largă în rândul țărilor ortodoxe. Dintre români, 26% sunt de acord cu căsătoria între persoanele de același sex, iar în rândul tinerilor între 18 și 34 de ani procentul crește la 33%. Totuși, și în rândul acestora, opinia dominantă este că homosexualitatea este greșită din punct de vedere moral.

Sociologul și directorul Avangarde Marius Pieleanu consideră că peste 80% din participanții la referendum vor fi în favoarea lui. Un sondaj CURS realizat la începutul lunii ianuarie 2018 arăta că 67% dintre români considerau tema modificării Constituției ca fiind deloc sau puțin necesară ca prioritate politică. Într-un sondaj realizat de Avangarde în perioada 10–26 aprilie 2018, 77% dintre respondenți considerau că familia ar trebui definită ca uniunea liber consimțită între un bărbat și o femeie. Același sondaj arăta că 75% dintre respondenți ar participa la vot la un astfel de referendum. Un sondaj online realizat de DCNews pe 24 septembrie 2018 releva că 51,26% din cei peste 60.000 de oameni care au luat parte la acesta nu sunt de acord cu organizarea unui referendum. Potrivit unui sondaj Sociopol realizat în perioada 22–27 septembrie 2018, 41% dintre respondenți ar vota "da" la referendum și 7% ar vota "nu", în contextul în care Sociopol a estimat o medie a participării de 35%, iar 34% ar boicota această consultare populară.

Reacții

Reacții ale susținătorilor referendumului
Viziunea asupra familiei promovată de CpF este împărtășită mai ales de oamenii cu vederi conservatoare, care constituie o largă majoritate în România.

În septembrie 2017 a fost lansată platforma civică Împreună. Aceasta reunește peste 1.000 de ONG-uri și intelectuali din întreaga țară și are ca obiectiv susținerea referendumului pentru familie în sensul includerii în Constituție a definiției căsătoriei dintre un bărbat și o femeie. Președintele Comitetului național de inițiativă cetățenească, Mihai Gheorghiu, a menționat că multe dintre organizații sunt mici, dar apără "valorile ființei românești".

Demersul Coaliției pentru Familie a fost susținut și de alte organizații conservatoare din străinatate care militează împotriva căsătoriilor gay și pentru apărarea familiei tradițional-creștine: ADF International, In the Name of Family, La Manif pour Tous etc. Potrivit Southern Poverty Law Center, patru mari organizații anti-LGBT – ADF International, Liberty Counsel, World Congress of Families și European Center for Law and Justice – au sprijinit campania pentru referendum prin lobby, campanii și demersuri legale.

Asociațiile unioniste din Republica Moldova au îndemnat moldovenii care dețin cetățenie română să voteze la referendum.

Reacții ale organizațiilor pentru drepturi cetățenești și ale organizațiilor LGBT
Președintele Consiliului Național pentru Combaterea Discriminării, Csaba Asztalos, a arătat că actuala legislație îngrădește dreptul la familie al persoanelor din minoritatea sexuală prin interzicerea căsătoriei, el precizând că susține admiterea excepției de neconstituționalitate cu privire la drepturile cuplurilor de același sex. El mai menționa, totodată, că CEDO a statuat că țările membre ale UE trebuie să adopte legislații care să protejeze drepturile civile ale persoanelor ce fac parte din minoritatea sexuală. Cu privire la demersul Coaliției pentru Familie referitor la faptul că familia se întemeiază pe căsătoria între un bărbat și o femeie, Csaba Asztalos a susținut că acesta trebuie avizat negativ.

Asociația ACCEPT a apreciat că demersul nu are o miză legislativă, întrucât Codul Civil deja interzice căsătoria persoanelor de același sex, și a subliniat că unicul scop al acestei inițiative este să stigmatizeze persoanele LGBT. În aceeași ordine de idei, 78 de organizații neguvernamentale au solicitat plenului Senatului României să respingă propunerea legislativă privind redefinirea familiei, întrucât aceasta nu este nici necesară, nici oportună și contravine standardelor de drepturile omului asumate de statul român și garantate cetățenilor prin articolul 26 din Constituția României, ce protejează viața privată și de familie a tuturor.

O scrisoare deschisă, inițiată de asociația MozaiQ, de susținere a comunității LGBT a fost semnată de peste 11.000 de oameni. Semnatarii consideră demersul Coaliției pentru Familie ca nerespectând principiul democratic al protecției minorităților. Printre semnatari se numără Inna, Ana Ularu, Loredana Groza, Dorian Popa, Alexandra Stan, Radu Jude, Sore, Remus Cernea, Monica Bîrlădeanu și alte celebrități autohtone. De altfel, Loredana Groza, Andreea Bălan și Remus Cernea sunt printre puținele personalități publice care au participat la marșul anual al comunității LGBT din București. În luna noiembrie a anului 2016, organizația MozaiQ a demarat campania "Susțin LGBT" prin care susținători ai comunității, inclusiv Alexandra Stan și Andreea Bălan, au postat mesaje de sprijin cu hashtagul #SustinLGBT pe rețelele de socializare, în principal Facebook. Pe 19 noiembrie 2016, 500 de membri ai comunității LGBT locale, dar și susținătorii acestora au participat la marșul "Dumnezeu nu face politică" din București.

În iunie 2017, 100 de ONG-uri și cetățeni reuniți sub Platforma pentru Drepturi și Libertăți "Respect" și-au anunțat opoziția față de inițiativa Coaliției pentru Familie, susținând că drepturile și libertățile românilor nu se pot supune unui referendum. Înainte de Bucharest Pride 2017 și cu ocazia Zilei Internaționale împotriva Homofobiei, ambasadorii la București a 30 de state și Reprezentanța Comisiei Europene au dat publicității o declarație comună în care își exprimă sprijinul și solidaritatea pentru comunitatea LGBTI din România.

Reacții ale bisericilor
La mijlocul lunii ianuarie 2016, Sinodul Bisericii Ortodoxe Române și-a exprimat susținerea publică față de inițiativa de revizuire a Constituției: "Sprijinim total demersul Coaliției pentru Familie și organizarea referendumului, întrucât valorile familiei creștine stau în centrul mesajului Bisericii referitor la căsătorie". Patriarhul Daniel a îndemnat personal credincioșii să susțină efortul Bisericii de "a rezista în fața unor modele noi de familie". Tot Patriarhia susține că virulența atacurilor împotriva Bisericii Ortodoxe Române a crescut odată cu sprijinul acordat demersului Coaliției pentru Familie. De asemena, Patriarhia și-a exprimat într-un comunicat speranța că "persoanele care au o altă opinie decât majoritatea vor înțelege să respecte alegerea acesteia în spiritul coresponsabilității și păcii sociale". În ședința de lucru a Sinodului Bisericii Ortodoxe Române din 24 mai 2018, BOR a reiterat respingerea parteneriatelor civile, motivând că "aceasta (legalizarea parteneriatelor civile) va conduce la încurajarea și legalizarea concubinajului, precum și la deresponsabilizarea partenerilor de viață, în detrimentul interesului major al copiilor". Înainte de vot, Biserica Ortodoxă Română a lansat un îndemn de participare la referendum și de aprobare a revizuirii Constituției, pe motiv că ar fi un act "patriotic, național și profund democratic" menit să apere căsătoria dintre un bărbat și o femeie. Într-un mesaj publicat pe 29 septembrie 2018, Patriarhul Daniel i-a criticat pe cei care nu susțin demersul de modificare a Constituției, invocând "acțiuni de boicotare agresivă și denigrare injustă a referendumului".

Pe 20 septembrie 2018, episocopii de ambele rituri din Biserica Catolică din România au emis un comunicat de presă în care salută declanșarea referendumului pentru redefinirea familiei și îndeamnă preoții și credincioșii catolici să participe la vot și să se îndemne și alte persoane să fie implicate în promovarea familiei tradiționale. Cultul Creștin Penticostal și-a anunțat la rândul lui susținerea pentru referendum.

Deși s-a manifestat în favoarea căsătoriei între un bărbat și o femeie, Biserica Evanghelică de Confesiune Augustană din România (BECAR) a subliniat că "referendumul nu va aduce vreo modificare substanțială", întrucât "căsătoria este și rămâne ancorată în Codul civil". Totodată, BECAR a criticat majoritatea parlamentară PSD–ALDE și Guvernul pentru că "polarizează și politizează o inițiativă creștină pentru a discredita adversarii politici", respectiv "propagă sloganuri populiste, naționaliste, dictatoriale, care nu sunt demne de o biserică". În opinia BECAR, "scopul [referendumului] este de a distrage atenția de la propria corupție, violarea justiției, a nepotismului, ostilității față de UE și democrație".

Reacții politice
La începutul lunii februarie 2016, politologa Alina Mungiu-Pippidi a acuzat că inițiativa s-ar înscrie în linia acțiunilor de propagandă antioccidentală susținută de regimul lui Vladimir Putin.

Președintele Klaus Iohannis a declarat, pe 19 octombrie 2016, la Palatul Cotroceni, că în chestiunea modificării Constituției, încă nu este rândul său să se pronunțe, dar că, în acest context, este de părere că "trebuie să revenim la ce se numește toleranță și acceptarea celuilalt", subliniind că e greșit să mergem pe calea "fanatismului religios". "Eu nu cred în ele și nu le sprijin. Sunt adeptul toleranței, încrederii și deschiderii spre celălalt", a mai spus Iohannis. Pentru prima dată un președinte în funcție al României lasă să se înțeleagă că minoritățile sexuale nu ar trebui să fie discriminate. Biserica Ortodoxă Română a criticat reacția președintelui și a precizat că aceasta este un răspuns la "o solicitare ultimativă" a pastorului baptist Iuga Viorel de a-și exprima poziția față de modificarea Constituției. Ambasadorul Statelor Unite la București, Hans G. Klemm, a declarat că a fost foarte impresionat de poziția președintelui Iohannis, în timp ce Deutsche Welle a apreciat "curajul remarcabil de a opta pentru modernitate" într-o țară "încă grav înapoiată". În aprilie 2018, răspunzând întrebărilor unui membru al asociației ACCEPT, Iohannis a subliniat că "toleranța este o calitate esențială a unei societăți moderne din Europa secolului XXI" și că nu vede rolul lui în "a tranșa discuția (...) pe Constituție". Tot el a adăugat că orice formă de discriminare trebuie combătută.

Fostul premier Dacian Cioloș optează pentru familia tradițională: "Eu pledez pentru toleranță cu respectarea ideii de familie. Avem o Constituție, cred că familia e un element important, un nucleu al societății din România și nu cred că ideea de familie în România ar trebui sistematic pusă în contradicție cu ideea de toleranță". Ulterior, Cioloș a susținut că discuțiile privind schimbarea definiției familiei "au cam pierdut contactul cu realitatea", o astfel de inițiativă nereprezentând o soluție pentru adevăratele probleme ale societății.

Președintele PSD, Liviu Dragnea, s-a declarat în dezacord cu legalizarea căsătoriilor între persoane de același sex, spunând că este "un om tradiționalist". Acesta a anunțat că dorește organizarea unui referendum pe tema familiei tradiționale în primăvara lui 2017. În martie 2018, Liviu Dragnea declara că susține parteneriatul civil și că e nevoie să se ajungă la referendum în ceea ce privește redefinirea familiei, întrucât "o inițiativă semnată de atâtea milioane de români nu poate fi tratată fără importanță". Tot el a declarat că organizarea referendumului a fost întârziată pentru că "acea lege a fost atacată la Curtea Constituțională de persoane importante", fără a nominaliza însă pe nimeni.

Președintele PMP, Traian Băsescu, a declarat pentru TVR că România "nu are dreptul să abandoneze" actuala definire a familiei, ca uniunea dintre un bărbat și o femeie, inclusiv prin modificarea Constituției, după ce, ca șef al statului, se declara în 2013 în favoarea căsătoriilor gay, pe motiv că fiecare om are libertatea să facă ce vrea cu viața lui. Băsescu a pledat pentru păstrarea actualei legislații, dar a consimțit că și modificarea Constituției ar fi bună.

Cu toate că, în timpul campaniei prezidențiale din 2014, fostul premier Victor Ponta se poziționa în favoarea familiei tradiționale, într-un interviu pentru RFI din 4 septembrie 2017, acesta afirma că referendumul de modificare a Constituției este "o formă de populism ieftin" și nu rezolvă niciuna dintre problemele pe care le are România. Ponta a precizat că acest referendum nu aduce niciun beneficiu României pe termen lung, ba dimpotrivă vine cu "probleme pe care nu trebuia să le avem".

Remus Cernea, cunoscut apărător al drepturilor LGBT, se opune unui potențial referendum: "Eu consider acest referendum ca fiind unul nedemocratic". Potrivit ministrului Justiției, Raluca Prună, restricționarea căsătoriei în legea fundamentală "ar fi un lucru intolerant". Aceasta se opune unei eventuale modificări a Constituției, susținând că legea trebuie să protejeze toți cetățenii și toate cuplurile.

La votul final din Senat din 11 septembrie 2018, liderul senatorilor USR, Vlad Alexandrescu, a afirmat că referendumul este inutil, iar PSD a decis organizarea acestuia pentru a-și face campanie și pentru a-i face pe români "să uite de acțiunile de acaparare a justiției".

Poziția partidelor
Biroul Politic al PNL a votat pe 14 noiembrie un protocol cu Coaliția pentru Familie prin care vor susține organizarea referendumului de revizuire a Constituției. Șeful de campanie al liberalilor, Gheorghe Falcă, a precizat că susține această inițiativă pentru că a fost semnată de 3 milioane de români și că PNL a calculat un calendar care arată că referendumul poate avea loc în aprilie 2017. Prim-vicepreședintele PNL, Adriana Săftoiu, a confirmat că s-a abținut la votul dat în Biroul Politic Național, arătând că liberalii ar trebui să se gândească mai mult la principiul protejării drepturilor fiecărui individ. Noul președinte al PNL, Ludovic Orban, a declarat în schimb că el este un susținător al familiei tradiționale. El s-a pronunțat pentru organizarea unui referendum, dar a cerut ca, pe lângă redefinirea conceptului de familie în Constituție, acesta să conțină și alte întrebări "astfel încât să nu se cheltuiască banii deja dați și cetățenii să fie consultați pe mai multe teme". Ulterior a declarat că referendumul pentru redefinirea familiei în Constituție nu trebuie politizat, fiecare liberal urmând să se "poziționeze" după cum îi dictează conștiința.

Și liderul , Liviu Dragnea, a declarat că referendumul ar trebui organizat în primăvara lui 2017. Această dată a fost amânată de mai multe ori. Președintele , Călin Popescu-Tăriceanu, consideră că revizuirea Constituției trebuie reluată ca obiectiv de către viitorul Legislativ, partidul său având printre propuneri republica parlamentară ca formă de guvernământ, clarificarea definirii familiei, regionalizarea. Ulterior, Tăriceanu s-a contrazis, declarând: "Nu văd în momentul ăsta realmente asta să fie prioritatea în România, prioritatea politică". Din nou, în martie 2018, Tăriceanu a declarat că trebuie organizat un referendum pe tema redefinirii familiei în Constituție și a transmis că România nu va deveni mai puțin liberală prin acest lucru, pentru că "avem în același timp în vedere să cadrăm, din punct de vedere legal, cât mai bine parteneriatul civil", astfel încât să poată fi dat "un anumit confort și celor care aparțin altor tipuri de minorități".

În votul din Camera Deputaților de pe 9 mai, 22 de deputați s-au opus referendumului: 15 de la USR, câte doi de la ALDE, UDMR și PNL și unul de la PSD.

Pe 31 mai, Biroul Național al  a votat să se poziționeze împotriva referendumului. Poziția a fost reiterată în urma unui referendum intern desfășurat între 7 și 13 august. Potrivit acestuia, 82,5% din membrii formațiunii au arătat că USR trebuie să se poziționeze împotriva referendumului pe tema familiei. Din cauza acestei teme, Nicușor Dan și-a dat demisia din USR. Noul președinte al partidului, Dan Barna, susținea că "acest referendum nu este o necesitate actuală pentru România, rezolvă o problemă care în realitate nu există".

Președintele UDMR, Hunor Kelemen, a cerut maghiarilor din România să participe la referendum și să voteze după conștiință.

Mișcarea România Împreună, condusă de fostul premier Dacian Cioloș, a îndemnat la boicotarea prin neprezentare a referendumului și a anunțat că "respinge orice tip de referendum care ar limita libertățile, drepturile și egalitatea în drepturi". La rândul său, președintele Tineretului Național Liberal, Mara Mareș, a declarat că "își dorește din suflet ca pragul de validare a referendumului" să nu se atingă, îndemnând totodată românii să nu iasă la vot.

Reacții ale magistraților
Într-un articol publicat pe Contributors.ro, judecătorul Cristi Danileț, fost membru al Consiliului Superior al Magistraturii, opinează că referendumul este "total inutil", întrucât "sub actuala Constituție două persoane de același sex nu se pot căsători". În același articol, acesta demontează argumentele promotorilor referendumului:

Reacții internaționale
Patru organizații internaționale – Amnesty International, Comisia Internațională a Juriștilor, ILGA-Europe și European Commission on Sexual Orientation Law – și 24 de organizații non-guvernamentale românești au cerut Curții Constituționale a României să respingă propunerea privind modificarea articolului 48 din Constituție. Potrivit acestora, inițiativa este ilegală în raport cu textul constituțional și standardele de drept internațional. Mai mult, ea urmărește restrângerea dreptului la viață privată și familie al tuturor celor care se află în familii monoparentale sau în familii formate din cupluri heterosexuale care nu sunt căsătorite, precum și în familii bazate pe cupluri formate din persoane de același sex, încălcând astfel principiul egalității și nediscriminării.

33 de membri ai Parlamentului European provenind de la Grupul Verzilor/Alianța Liberă Europeană, Stânga Unită Europeană/Stânga Verde Nordică, Alianța Progresistă a Socialiștilor și Democraților, Conservatorii și Reformiștii Europeni, Alianța Liberalilor și Democraților pentru Europa și chiar Partidul Popular European au semnat o scrisoare deschisă prin care îi îndeamnă pe senatorii români să voteze împotriva referendumului de modificare a definiției căsătoriei în Constituție.

În februarie 2018, European Dignity Watch, organizație neguvernamentală care se opune drepturilor LGBT, cu sediul în Bruxelles și fondată în 2010, a atras atenția asupra faptului că, deși este inițiativa cu cel mai mare sprijin popular din UE, din 2017 nu s-a înregistrat niciun progres în ceea ce privește organizarea unui referendum. Într-un articol postat pe site-ul EDW, care invocă printre altele și adoptarea în septembrie 2017 a proiectului privind modificarea Legii referendumului, se arată:

Fostul membru al Congresului SUA Trent Franks, cunoscut pentru pozițiile sale împotriva căsătoriilor gay și avortului și cercetat în 2017 de Comitetul de Etică american pentru acuzații de hărțuire sexuală, a salutat inițiativa de modificare a Constituției. De asemenea, Kim Davis, funcționara americană arestată în 2015 pentru că a refuzat să elibereze certificate de căsătorie unor cupluri de același sex, a efectuat în octombrie 2017 o vizită de nouă zile în România cu scopul declarat de a arăta "efectele pe care legalizarea căsătoriilor gay le are asupra fiecăruia dintre noi". Vizita acesteia a fost denunțată de președintele MozaiQ, Vlad Viski.

Pe 16 martie 2018, 40 de europarlamentari de la EPP, ECR, S&D și ENF au solicitat, printr-o scrisoare destinată Președintelui Klaus Iohannis, Președintelui Camerei Deputaților Liviu Dragnea, Președintelui Senatului Călin Popescu-Tăriceanu și președinților partidelor de opoziție, organizarea referendumului pentru definiția căsătoriei. Printre semnatari s-au numărat și cinci europarlamentari români: Daniel Buda (PNL), Andi Cristea (PSD), Ramona Mănescu (PNL), Emilian Pavel (PSD) și Mihai Țurcanu (PNL).

După votul din Senat din 11 septembrie 2018, Amnesty International, European Commission on Sexual Orientation Law și ILGA-Europe au sesizat CCR cu privire la constituționalitatea referendumului. Barbora Černušáková, responsabila AI pentru România, a declarat că referendumul "ar putea duce la încălcarea obligațiilor internaționale privind drepturile omului la care s-a angajat în mod voluntar România", dar și la "o discriminare a homosexualilor, o stigmatizare și o ostilitate la adresa comunității LGBTI". Tot în septembrie, în cadrul dineului anual organizat de Human Rights Campaign, fostul vicepreședinte american Joe Biden a făcut referire, printre altele, la referendumul din România, susținând că "unii dintre aliații noștri democratici, precum România, par să cedeze în fața unei politici înguste, care dezbină și care încearcă să redefinească familia".

Pe 26 septembrie 2018, într-o întâlnire cu premierul Viorica Dăncilă, membri din grupul S&D din Parlamentul European au criticat-o pentru organizarea referendumului, afirmând că astfel de idei nu aparțin familiei socialiste europene. Ulterior, pe 3 octombrie 2018, 47 de europarlamentari au transmis premierului o scrisoare deschisă în care și-au arătat consternarea în privința organizării referendumului. În opinia europarlamentarilor, organizarea referendumului fără a fi asigurate forme alternative de recunoaștere juridică pentru familii face ca Guvernul României să fie complice la încălcările drepturilor omului în România. Scrisoarea nu conține și semnăturile acestora.

Manifestații de stradă

Pentru referendum
Pe 22 octombrie 2016, peste 8.000 de oameni au manifestat în Piața Unirii din Oradea în sprijinul demersului Coaliției pentru Familie. În cadrul ședinței CExN al PSD din 16 aprilie 2018, liderul formațiunii, Liviu Dragnea, a anunțat organizarea unui miting în București pentru susținerea familiei tradiționale, "pentru a nu mai exista niciun echivoc despre abordarea pe care PSD o are pe acest subiect". Totuși, manifestația nu s-a concretizat.

Pe 9 iunie 2018, înainte de parada Bucharest Pride, Noua Dreaptă a organizat "Marșul Normalității", un eveniment recurent de la prima paradă LGBT în 2005. Între 100 și 150 de persoane au mers pe traseul Piața Victoriei–Piața Universității–Piața Unirii–Patriarhia Română, purtând pancarte cu mesaje precum "Referendum pentru familia întemeiată pe căsătoria dintre un bărbat și o femeie" și "Mama, tata, soră, frate, nu Sodoma și Gomora".

Episcopia Slatinei și Romanaților a organizat în perioada 30 septembrie–4 octombrie 2018 marșuri pentru susținerea referendumului în Slatina, Caracal, Corabia, Balș și Drăgănești-Olt.

Împotriva referendumului

În noiembrie 2016 asociația MozaiQ a organizat un marș împotriva modificării Constituției, intitulat Dumnezeu nu face politică, la care au participat aproximativ 600 de persoane. Marșul Diversității ținut în mai 2017 la București a avut ca idee centrală dorința comunității LGBT și a susținătorilor ei de a nu fi exclusă explicit de la protecția constituțională, împreună cu alte categorii de familii care nu sunt croite pe tipicul rigid al proiectului de inițiativă. În ciuda ploii, peste 2.000 de oameni au participat la marșul anual dedicat comunității LGBT. Printre participanți s-a aflat și ambasadorul Statelor Unite la București, Hans Klemm, un susținător al minorităților sexuale. Un marș similar a avut loc la Cluj-Napoca, pe 1 iulie, în cadrul Cluj Pride. Aproape 1.000 de persoane au participat la primul eveniment de susținere a comunității LGBT din Transilvania. În 2018, între 4.000 și 10.000 de oameni au luat parte la cea de-a 14-a ediție a Bucharest Pride, organizată pentru prima dată în centrul Bucureștiului. Similar, 500 de oameni au mărșăluit la Cluj Pride, cerând drepturi pentru comunitatea persoanelor LGBT din România.

Prezență la vot

În cele două zile de referendum, 3.731.704 cetățeni din țară și alți 126.239 de români din diaspora s-au prezentat la urne. Dintre aceștia, 1.829.816 au votat în mediul urban și 1.901.888 în mediul rural. Cea mai mare prezență la vot s-a înregistrat în județul Suceava, singurul județ care a depășit pragul pentru validare. Acolo, 30,67% dintre cetățeni și-au exprimat votul până la închiderea secțiilor. La polul opus s-a situat județul Covasna, cu cea mai mică prezență la vot – 8,5%.

În contextul prezenței scăzute la urne, Coaliția pentru Familie a transmis pe 7 octombrie 2018, a doua zi a referendumului, un comunicat de presă în care a acuzat că "toate îndemnurile la vot ale bisericilor și cultelor creștine din România sunt boicotate de partidele politice, în ciuda declarațiilor oficiale ale liderilor politici". CpF a considerat că referendumul a fost organizat într-o manieră "superficială și neprofesionistă", astfel încât "nici măcar date elementare privitoare la obiectul referendumului nu au fost comunicate publicului românesc". În opinia lui Vasile Bănescu, purtătorul de cuvânt al Patriarhiei Române, neclaritatea întrebării, asocierea referendumului cu Liviu Dragnea și promovarea unor teme false, precum adopția de copii de către cuplurile homosexuale, au constituit principalele cauze pentru neîntrunirea cvorumului. De altfel, președintele Klaus Iohannis a declarat că "dezbaterea din jurul acestui referendum a fost dominată de campanii de dezinformare grave, în care au prevalat discursul urii și chiar accentele extremiste".

Rezultat

Note

Legături externe

 Proiectul de lege așa cum a fost publicat în Monitorul Oficial, nr. 883 din 25 noiembrie 2015 (LegeAZ)
  cu informații despre referendumul național pentru revizuirea Constituției (Biroul Electoral Central)

Constituțiile României
Drepturi LGBT în România
Legislație privitoare la dreptul familiei
Opoziție față de căsătoriile între persoane de același sex
Referendumuri din România
LGBT
LGBT în România
Homosexualitate
Căsătorie
Căsătorie între persoane de același sex

Referendumul de modificare a articolului 48 din Constituția României


Rodolphe Eugène Piguet, né le  à Genève où il meurt le , est un graveur et peintre suisse.

Biographie
Élève de Charles Glardon (1825-1887), Édouard Castres et Barthélemy Menn, Rodolphe Piguet est peintre, à l'huile et sur émail, à Genève. Il part ensuite aux États-Unis en 1863, d'abord à New-York, résidant sur Broadway, essayant d'y développer sa technique sur émail. Il y rencontre Alfred Cadart qui venait de fonder la Société des aquafortistes, et qui le forme à cette technique, qu'il utilise à partir de 1871. Piguet voyage ensuite en Caroline du Nord. Il croise James Vaucher, membre d'une prestigieuse famille suisse, et dont il fait le portrait. Piguet est alors professeur de dessin, livrant des illustrations pour les revues The Aldine et The Daily Graphic. Cadart le publie dans L'Eau-forte en... et L'Illustration nouvelle, où il donne des paysages américains. Il élargit le registre de ses techniques de gravure en adoptant la manières noires et la pointes sèches.

En 1878, il s'établit à Paris, puis à Lagny-sur-Marne, où une rue porte toujours son nom. Il participe régulièrement aux expositions internationales. À compter de 1876, il expose au Salon de Paris et se dit élève de Jules Lefebvre, et ce, jusqu'en 1905, montrant principalement des portraits gravés ainsi que quelques paysages. Piguet expose également au salon de la Société nationale des beaux-arts (1891, 1892). En 1890, Une française de 1900, son portrait gravé de Jeanne Granier pour L'Estampe française, est exposé par la Société des peintres-graveurs français chez Durand-Ruel et salué par la critique. Enfin, il expose au Salon d'automne de 1903.

En mars 1901, il est nommé chevalier de la Légion d'honneur.

Dans les premiers temps édité par la veuve d'Alfred Cadart, Piguet a collaboré à quelques ouvrages illustrés et sa production comprend plus de 700 planches, sans compter des pastels. En 1893, John Grand-Carteret publie quelques-unes de ses gravures dans Le Livre et l'Image.

Il revient vivre à Genève vers 1910 où il meurt cinq ans plus tard.

Ouvrages illustrés
 Almanach fantaisiste pour 1882, Société des éclectiques / Lemerre, 1881, avec Émile Bin, Albert Duvivier, Charles Fichot et Edmond Morin.
 Edmond About, Les Mariages de Paris, 52 illustrations gravées par Jules Huyot, Société des amis des livres, 1887.
 Georges Bertin, Joseph Bonaparte en Amérique (1815-1832), portrait en frontispice, Librairie de la Nouvelle Revue, 1893.
 Promenades artistiques au village suisse , 25 eaux-fortes et pointes sèches, Genève, Exposition nationale suisse, 1896.
 Portraits de bibliophiles célèbres, préfacé par Victor Mercier, incluant 88 eaux-fortes, Société des amis des livres, 1899, avec Eugène Abot, Paul Victor Avril et Gaston Manchon.

Collection publiques
 Genève, Musée d'Art et d'Histoire : fonds le plus important de gravures.
 Château-musée de Nemours :
 La Parisienne, 1885, tirage Charles Chardon.
 Jeune femme, 1888, tirage A. Lemercier.
 Madame, 1900, estampe.
 Lauretta, 1910, pointe sèche d'après Jules Lefebvre.
 Beaux-Arts de Paris :
 Suissesse du Canton de St. Gall, 1903, Impr. Louis Fort.
 Général Alfred Chanzy, s.d.
 Edmond Boissier, s.d. Impr. A. Lemercier.

Galerie

Notes et références

Liens externes

 Biographie de Rodolphe Piguet, Université de Montréal

Graveur suisse du XIXe siècle
Graveur suisse du XXe siècle
Aquafortiste suisse
Graveur en manière noire
Peintre suisse du XIXe siècle
Peintre suisse du XXe siècle
Naissance à Genève
Naissance en février 1840
Décès à Genève
Décès en octobre 1915
Chevalier de la Légion d'honneur décoré en 1901
Personnalité liée à Lagny-sur-Marne
Décès à 75 ans

Rodolphe Piguet


Hjortdal er er en landsby med 130 indbyggere  beliggende i Jammerbugten ved sydøstenden af Svinkløv Klitplantage i Hjortdal Sogn, Jammerbugt Kommune, 8 km nordvest for Fjerritslev i det tidligere Vester Han Herred. I Hjortdal ligger et aktivitets- og samværstilbud for voksne mennesker med nedsat fysisk og psykisk funktionsniveau.

Referencer

Byer i Jammerbugt Kommune

Hjortdal


Christina Joan Clark (born October 29, 1965) is a Canadian former politician who was the 35th premier of British Columbia (BC), from 2011 to 2017. Clark was the second woman to be premier of BC, after Rita Johnston in 1991, and the first female premier in Canada to lead her party to a plurality of seats in two consecutive general elections.

A member of the British Columbia Liberal Party, Clark was a member of the Legislative Assembly (MLA) from 1996 to 2005 and was deputy premier from 2001 to 2005 during the first term of Gordon Campbell's government. She left politics in 2005, and became the host of an afternoon radio talk show. After Campbell's resignation, Clark won the 2011 leadership election, becoming premier. She re-entered the legislature after winning a by-election on May 11 in Vancouver-Point Grey, the seat left vacant by Campbell. The Liberals were re-elected in the 2013 provincial election in an upset victory. In the 2017 provincial election, the Liberals were reduced to 43 seats—one short of a majority. Following a confidence and supply agreement between the NDP and Green Party, Clark's minority government was defeated 44–42, and NDP leader John Horgan succeeded her as the premier on July 18. Clark subsequently announced that she was resigning as Liberal leader effective August 4 and leaving politics.

Early life and family
Clark was born on October 29, 1965, in Burnaby, British Columbia, the daughter of Mavis Audrey (née Bain) and Jim Clark. Her father was a teacher and a three-time candidate for the legislative assembly, and her mother, who was born in Glasgow, Scotland, was a marriage and family therapist in Vancouver. On June 8, 2016, Clark recounted that, as a 13-year-old girl on her way to work at her first job, she was forcibly grabbed and pulled into some bushes; she also shared that she had been subject to other sexual offences throughout her life and that she had not felt able to share this until a campus sexual assault bill proposed by the Green Party came up.

Clark graduated from Burnaby South Senior Secondary before attending Simon Fraser University (SFU), the Sorbonne in France and the University of Edinburgh in Scotland to major in political science and religious studies. She did not graduate from any post-secondary institution.

In 2001, Clark gave birth to her only child, Hamish Marissen-Clark, with then husband Mark Marissen. Clark was the second woman in Canadian history to give birth to a child while serving as a cabinet minister, after Pauline Marois, then a Quebec provincial minister, in 1985.

Early political career

Opposition
Clark was first elected to the legislative assembly in the 1996 election, representing the riding of Port Moody-Burnaby Mountain. During the next five years, she served as the Official Opposition critic for the environment, children and families and for the public service. She also served as the campaign co-chair for the BC Liberals during the 2001 election, in which the party won 77 of 79 seats in the legislative assembly.

Government
Following the BC Liberal Party's election victory in 2001, Premier Gordon Campbell appointed Clark Minister of Education and Deputy Premier. She brought in a number of changes that were claimed to increase accountability, strengthen parental power in the decision-making process, and provide parents greater choice and flexibility in the school system. These changes were unpopular amongst teachers, school board members, opposition politicians, and union officials who argued that the decision not to fund the pay increases agreed to by the government resulted in funding gaps. The changes made were challenged by the BC Teacher's Federation, and were later found to be unconstitutional.

As Education Minister, Clark sought to increase the independence of the BC College of Teachers against heavy opposition from the British Columbia Teachers' Federation. In 2002 the BC Liberals and Education Minister Christy Clark introduced Bills 27 & 28 forcing teachers back to work and banning collective bargaining. In 2011 the BC Supreme Court found Minister Clark's decision to do so unconstitutional.
Clark was deputy premier at the time of the privatization of BC Rail and resulting scandal. Clark was also the co-chair of the 2001 Liberal campaign, which included a platform that specifically promised not to sell BC Rail. In 2009, Michael Bolton, defence attorney in the Basi-Virk trial, alleged that Clark had participated in the scandal by providing government information to lobbyist Erik Bornmann. These allegations were never proven or tested in court. Dave Basi and Bob Virk, Liberal Party insiders were charged for accepting benefits from one of the bidders. Clark has rebuffed talk of her links to the scandal as "smear tactics". At the time of the raids and associated warrants, her then-husband Mark Marissen was visited at home by the RCMP. Her husband was also not under investigation, and was told that he might have been the "innocent recipient" of documents then in his possession.

In 2004, Clark was appointed Minister of Children and Family Development after Minister Gordon Hogg was forced to resign.  On September 17, 2004, Clark quit provincial politics and did not seek re-election in the 2005 provincial election. She declared she wanted to spend more time with her three-year-old son.

Campaign for mayor of Vancouver
On August 31, 2005, Clark announced that she would seek the nomination of the Non-Partisan Association (NPA) to run for mayor in the Vancouver Civic Elections against local councillor Sam Sullivan. On September 24, 2005, she lost the NPA's mayoral nomination to Sullivan by 69 votes out of 2,100 cast. Sullivan was subsequently elected Mayor of Vancouver and in 2013 was elected a Liberal MLA while Clark was premier.

Radio show and columnist

Clark hosted The Christy Clark Show, airing weekdays on CKNW 980 AM in Vancouver from August 27, 2007, until the time of her decision to enter the BC Liberal leadership election in December 2010. Clark also served as a weekly columnist for the Vancouver Province and the Vancouver Sun newspapers during the 2005 provincial election and an election analyst for Global BC and CTV News Channel during the 2006 federal election.

Leadership campaign

On December 8, 2010, Clark officially announced her intent to seek the leadership of the BC Liberal Party. While Clark had long been touted as a potential successor to BC Premier Gordon Campbell, she often claimed she had no further interest in a political career. Public polling conducted prior to and after the announcement of her candidacy showed that Clark was the frontrunner to succeed Campbell as leader of the BC Liberals and premier. Clark launched her leadership bid saying she wanted a "family-first agenda". During the campaign she tried to cast herself as an outsider from the current caucus, and as the only candidate who could provide the change voters were looking for. Clark's policy proposals included observing a provincial Family Day in February, establishing an Office of the Municipal Auditor General to monitor local government taxation, and to provide a more open government by holding 12 town hall meetings a year to hear from residents. Regarding the controversial Harmonized Sales Tax (HST), she campaigned early on to cancel the referendum scheduled for September 2011. She suggested a free vote in the legislature by MLAs, believing the HST referendum has little chance of success. "Let our MLAs do their jobs and let our MLAs vote down the HST. Do it by March 31 and get it over with and get on with life in  BC", Clark told a crowd of about 40 in Pitt Meadows. However, she eventually decided to continue with the planned referendum.

Despite her perceived frontrunner status, backbench MLA Harry Bloy was the only sitting member of BC Liberal caucus to endorse her candidacy for leader. The majority of the caucus supported the campaigns of Kevin Falcon and George Abbott, who were each endorsed by 19 MLAs. While many saw Clark as the best hope for the party there were fears that Clark's past background with the federal Liberal Party could fracture the party. The BC Liberals are not affiliated with any party at the federal level and is considered a "free-enterprise coalition" made up of both federal Conservatives and Liberals, and there were fears that right-wing supporters would move to the British Columbia Conservative Party which had started to make a comeback in the province after decades of dormancy.

Her campaign faced questions regarding her involvement in the sale of BC Rail due to her cabinet position and family connection to people "mentioned prominently in court documents, including search warrants", with opposition members stating that she "wants to shut down the public's questions about the scandal". It was in the wake of the controversial Basi-Virk guilty pleas that ended the trial proceedings that she declared her candidacy for the party leadership on her radio show. Clark had called for more questions to be answered about BC Rail, but since then has said that there is no need for a public inquiry, as have the other Liberal Party leadership contenders.

At the leadership convention held on February 26, 2011, Clark was elected leader of the BC Liberals on the third ballot, over former Health Minister Kevin Falcon. She won 52 per cent of the vote, compared to 48 per cent for Falcon.

Premier of British Columbia (2011–2017)

Clark was sworn in as premier of British Columbia on March 14, 2011, and unveiled a new smaller cabinet on the same day. At the time of her swearing in, she did not hold a seat in the legislature. Clark ran in former Premier Gordon Campbell's riding of Vancouver-Point Grey and defeated NDP candidate David Eby by 595 votes. Her win marked the first time that a governing party won a by-election in 30 years.

After Clark became premier, the Liberal Party saw a bounce in support and lead in opinion polls, after falling behind the Official Opposition NDP under Campbell. However, the increase in support was short lived and within months the party had fallen behind the NDP once again. Several polls eventually showed a statistical tie between the Liberals and the minor Conservative Party, with support for each party in the low twenties, while support for the NDP was in the high 40s. Internal problems within the Conservative Party towards the end of 2012 saw the party bleed support to the Liberals.

In the summer of 2012, several high-profile caucus members, including the Ministers of Education and Finance, announced they wouldn't seek re-election. Though Premier Clark suggested she "expected" the resignations, the news shook her government. The Quick Wins ethnic outreach scandal, where the Liberals used government resources as part of their partisan ethnic outreach activities, generated public outcry.

During her premiership, she was accused of conflict of interest by MLA and former BC Liberal cabinet minister John van Dongen in relation to the sale of BC Rail during her service as a cabinet minister in the Campbell government. In April 2013,  BC's Conflict of Interest Commissioner released a decision that Clark had been in neither a real nor apparent conflict of interest.

In June 2022 the Cullen Commission of Inquiry into Money Laundering in British Columbia final report stated: "In 2015... the premier learned that casinos conducted and managed by a Crown corporation and regulated by government were reporting transactions involving enormous quantities of cash as suspicious. Despite receiving this information, Ms. Clark failed to determine whether these funds were being accepted by the casinos (and in turn contributing to the revenue of the Province) and failed to ensure such funds were not accepted."

2013 re-election
As the 2013 general election approached, polls showed that Clark was one of the least popular premiers in Canada.  Two months prior to the election, The Province newspaper's front page featured a column by pundit Michael Smyth with the banner headline: "If This Man Kicked A Dog He Would Still Win The Election." However, Clark ran a "tightly-focused campaign that centred on jobs, LNG, and a 'debt free'  BC"  During the leaders' televised debate, Clark attacked NDP leader Adrian Dix for his "waffling position on the Kinder Morgan pipeline expansion". Dix's strategy of taking the "high road", similar to Jack Layton's successful approach in the 2011 federal election, left him vulnerable to "relentless [BC] Liberal attacks on the economic competence of his party".

Clark defied pollster predictions by leading her party to victory, its fourth consecutive mandate but her first, in the May 13, 2013, provincial election reversing a 20-point lead held by the BC NDP at the beginning of the campaign. However, she suffered personal defeat in Vancouver-Point Grey, losing her seat to NDP candidate David Eby by a margin of 785 votes. According to parliamentary precedent, she was entitled to remain premier, but had to win a by-election in order to sit in the Legislative Assembly. She did not rule out running in a riding outside the Lower Mainland in order to get back into the chamber, telling The Globe and Mail that she believed one reason she lost her own riding was that she was devoting so much time to serving the entire province.

On June 4, Clark announced she would run in a by-election for the safe Liberal seat of Westside-Kelowna to re-enter the Legislative Assembly.  The incumbent MLA, government whip Ben Stewart, resigned in Clark's favour. Clark won the by-election on July 10, 2013, taking more than 60 per cent of the vote over NDP candidate Carole Gordon.

Economic policy

Under Clark, the party charted a more centrist outlook while continuing its recent tradition of being a coalition of federal Liberal and federal Conservative supporters. She immediately raised the minimum wage from $8/hour to $10.25/hour and introduced a province-wide Family Day similar to Ontario's. Clark became premier during the aftermath of the 2008–09 recession, and continued to hold the line on government spending, introducing two deficit budgets before a balanced one for the 2013–14 fiscal year, which included a tax hike on high-income British Columbians.

Energy policy

Clark's government sought to take advantage of BC's liquified natural gas (LNG) reserves, positioning the budding LNG industry as a major economic development opportunity over the next decade. While the final years of Gordon Campbell's administration had seen far-reaching and progressive environmental legislation enacted, Clark was more measured in her approach to environmental policy. While continuing with BC's first-in-North-America carbon tax, she promised to freeze the rate during the 2013 election and her LNG development aspirations seemed to contradict greenhouse gas emissions targets set by the Campbell government in 2007. She also announced in 2012 that any future pipeline that crosses BC would have to meet five conditions that included environmental requirements and Aboriginal consultation. Controversially, she indicated that one of her five conditions would be that BC receives its "fair share" of any revenues that accrue from increased pipeline and tanker traffic. This has put her in direct conflict with the province of Alberta, who sought increased market access for its bitumen through BC ports, yet adamantly refuse any arrangement which would see BC receive any royalties.

Race relations
In May 2014, Clark gave a formal apology for 160 historical racist and discriminatory policies imposed against Chinese-Canadians:

While the governments which passed these laws and policies acted in a manner that [was] lawful at the time, today this racist discrimination is seen by British Columbians — represented by all members of the legislative assembly — as unacceptable and intolerable. The entire legislative assembly acknowledges the perseverance of Chinese Canadians that was demonstrated with grace and dignity throughout our history while being oppressed by unfair and discriminatory historical laws.

In October 2014, the British Columbia government exonerated First Nations leaders who had been sentenced to be hanged in the Chilcotin War by Judge Begbie in 1864.  Clark stated, "We confirm without reservation that these six Tsilhqot'in chiefs are fully exonerated for any crime or wrongdoing."

2017 campaign

On September 14, 2016, the  BC Liberal Party named executive director Laura Miller to be the party's campaign director for the May 9, 2017, provincial election. At the time, Miller was facing charges in Ontario for allegedly deleting emails while in service with the Dalton McGuinty provincial Liberal government, though she was later found not guilty.

The BC Liberals planned a bridge to replace the Massey Tunnel. The Liberal government instituted taxes for Metro Vancouver property purchases by foreign buyers ("Foreign Buyers Tax"), and implemented a program of no-interest loans from the government to first-time home buyers.

Clark campaigned on her government's economic track record, however the opposition NDP and Greens criticized her inaction on "lax political fundraising laws" and portrayed her as "beholden to big money interests", attacking the BC Liberals on "housing, transit and other affordability issues". While  BC enjoyed strong economic growth and her government had five balanced budgets,  BC was also "becoming behind the country's most unequal province, socio-economically speaking, thanks to 37 per cent cuts to income tax levies, tightened rules for welfare eligibility, cuts to child-care subsidies, reductions in support for women's centres and the doubling of post-secondary tuitions". Clark also faced "relentless criticism over bottomless corporate and foreign donations that gave her party a four-fold advantage over the NDP, such that even The New York Times labelled  BC the "wild west" of political cash and the province's elections agency referred its investigation to the RCMP". During her leadership of the  BC Liberals, she had shifted them "so far to the right [with regards to environmental and energy policies] to appease its ascendant federal Conservative flank it is now unrecognizable from the centrist party led by Gordon Campbell, her predecessor". The combination of these controversies caused Liberal support in Metro Vancouver to collapse, as an estimated 100,000 voters switched from the Liberals to the Greens.

Furthermore, a video of Clark having a run-in with a disgruntled voter inside a North Vancouver grocery store went viral with the hashtag #IamLinda.

In the 2017 general election, the BC Liberals held the largest number of seats (43), ahead of the NDP (41) and Greens (3), but they were one seat short of forming a majority in the Legislative Assembly.

Return to the opposition and retirement
After the election, the Liberals entered negotiations with the Green Party of British Columbia, which held the balance of power in the legislative assembly; however, on May 29, 2017, the Greens instead reached a confidence and supply agreement with the official opposition NDP, which on paper allowed the NDP to form a minority government by one seat. Although NDP leader John Horgan and Green Party leader Andrew Weaver did not have a close personal relationship, Weaver picked the NDP over the Liberals, citing Clark's dismantling of the province's climate change plan (that Weaver worked with then-Premier Gordon Campbell to develop prior to entering politics) plus support for energy companies and pipelines. Furthermore, Horgan reached out to Weaver personally while Clark did not.

Nonetheless, the Liberal government did not relinquish power yet, and Clark's new cabinet was sworn in on June 8. Clark subsequently recalled the legislative assembly to test its confidence in her government, with a speech from the throne that included billions of dollars in new funding and key policies supported by the NDP and Greens. Critics saw the throne speech as a cynical way for the Clark government to "desperately cling to power in selling out her party and its supporters in offering a de facto 'renewed' policy platform that stands in stark contrast to the last several years of the  BC Liberal government and the still-warm corpse of the party's election platform". One critic saw Clark's gambit as unprincipled "because it's disrespectful to voters who rely on parties as aggregators of ideas that lead to policies they like", noted that the 30 pledges were absent from the Liberals' election platform, but also the "dramatic conversion to an NDP/Green-light version of her party appear like an over-correction, given the modest shift in support" as the Liberals lost 4 percentage points of popular vote in the general election. However, both the NDP and Green Party leaders said they would not consider legislation by the Liberal minority government, and none of their MLAs broke ranks to support the throne speech.

On June 29, Clark's minority government was defeated 44–42 after Horgan introduced a no-confidence motion as an amendment to the throne speech. Clark then asked Lieutenant Governor Judith Guichon for a new election, contending that an NDP minority government would be unstable due to the need for one of the NDP's members to become speaker. Clark argued that an NDP speaker would frequently be forced to use their casting vote to break 43–43 ties. Guichon did not agree and refused to dissolve the legislature. Clark then resigned as premier, and Guichon invited Horgan to form a minority government, which took office on July 18.

On July 28, Clark announced that she would resign as Liberal Party Leader and exit from politics, effective August 4, 2017.

Post-politics
Clark endorsed Jean Charest in the 2022 Conservative Party of Canada leadership election.

References

External links

Official Biography, Office of the Premier

1965 births
Living people
Alumni of the University of Edinburgh
Canadian Anglicans
Canadian female first ministers
Canadian people of Scottish descent
Canadian talk radio hosts
Deputy premiers of British Columbia
Education ministers of British Columbia
Leaders of BC United
Members of the Executive Council of British Columbia
People from Burnaby
Premiers of British Columbia
Simon Fraser University alumni
Women MLAs in British Columbia
21st-century Canadian politicians
21st-century Canadian women politicians
Canadian women radio hosts
Women opposition leaders

Christy Clark


Jagd- und Sammelbelege der irischen Vorzeit sind insgesamt dürftig, wurden aber auf mesolithischen Wohnplätzen und in Megalithanlagen, Steinkisten sowie in oder unter Grabhügeln der jüngeren Stein- und der Bronzezeit entdeckt.

Malakofauna

Neolithikum
Eine Muschelschale wurde unter dem Endstein des Court Tomb von Shalwy, im County Donegal gefunden, einem Gebiet, wo derartige Weichtiere, wie Muschelhaufen belegen, kontinuierlich gegessen wurden. Im Passage Tomb von Fourknocks im County Meath, wurden Kammmuscheln und Austernschalen gefunden. Ein Stapel unbestimmter Muscheln wurde unter dem Hügel von Knocklea, im County Dublin gefunden.

Bronzezeit
Eine Miesmuschelschale aus der Bronzezeit wurde in der Steinkiste von Claretuam im County Galway gefunden. Andere wurden in der Steinkiste von Kinard im County Mayo, zusammen mit einem Gefäß und einem Skelett in Hockerstellung, gefunden.

Landfauna

Mesolithikum
Während Hirsche an der mesolithischen Fundstelle am Mount Sandel, im County Londonderry nur in kleinem Umfang belegt wurden, wurden sie in deutlich höherem Grad an der mesolithischen Fundstelle am Lough Boora im County Offaly festgestellt.

Neolithikum
Über Knochen des Rothirsches wird vom Fundplatz Lyles Hill im County Antrim berichtet. Es gibt weitere Berichte von den Court Tombs von Aghanaglack und Rossinure Beg im County Fermanagh und Deerpark im County Sligo. Rothirschgeweih in Form von verarbeiteten Sprossen wurde in mehreren Passage Tombs gefunden, darunter in Newgrange sowie eine Nadel in Fourknocks 1. Aus der Glockenbecherperiode von Newgrange stammen insgesamt neun Geweihstücke.

Bronzezeit
In einem frühbronzezeitlichen Frauengrab unter einem Hügel bei Farta, im County Galway wurde die Tote zusammen mit einem siebenjährigen Hengst und den Überresten eines Rothirsches begraben. Der runde Steinhügel von Knockast im County Westmeath, der neben etwa 44 Begräbnissen auch Geweihsprossen und Knochen enthielt, ist eine der relativ wenigen Stellen, die auch die Hauer des Wildschweines überlieferte. In der Spätbronzezeit von Ballinderry im County Offaly ist der Rothirsch in kleinen Mengen belegt.

Vögel
Trotz reicher mesolithischer Funde vom Mount Sandel wo Auerhähne, Knäk-, Pfeif- und Stockenten, Schnepfen und Ringeltauben gejagt wurden, finden sich in späteren prähistorischen Zeiten wenig Belege für die Vogeljagd. Lediglich unspezifizierte Vogelknochen in der neolithischen Anlage von Audleystown und spätbronzezeitliche Wildentenknochen von Ballinderry, im County Offaly sind bekannt.

Literatur
 Laurence Flanagan: Ancient Ireland: life before the Celts. Dublin: Gill & Macmillan, 1998.

Jäger und Sammler
Archäologie (Irland)
Ur- und Frühgeschichte (Europa)


Waverly Hall est une ville américaine située dans le comté de Harris, en Géorgie. Selon le recensement de 2020, sa population est de .

Notes et références

Liens externes

Town en Géorgie (États-Unis)
Comté de Harris (Géorgie)

Waverly Hall (Géorgie)


Grenada deltog første gang i olympiske lege under sommer-OL 1984 i Los Angeles og har siden deltaget i samtlige efterfølgende sommerlege. Nationen har aldrig deltaget i vinterlege. Grenada vandt sin første medalje under sommer-OL 2012 i London.

Medaljeoversigt

Eksterne henvisninger
 Grenadas OL-statistik  på Sports-reference.com

Grenada ved sommer-OL
OL

Grenada ved OL


Ali Hüsrev Bozer (28 Temmuz 1925, Ankara - 30 Eylül 2020, Ankara), Türk hukukçu ve siyasetçi.

Yaşamı

Ankara Üniversitesi Hukuk Fakültesi'ni bitirdi. İsviçre Neuchâtel Hukuk Fakültesi'nde doktora yaptı. Ankara Üniversitesi Hukuk Fakültesi Ticaret Hukuku Kürsüsü Öğretim Üyeliği ve Başkanlığı, Ordu Yardımlaşma Kurumu Yönetim Kurulu Üyeliği, Türkiye Öğretmenler Bankası Yönetim Kurulu Üyeliği, Oyak - Renault Otomobil Fabrikaları Başkanlığı, Türkiye Radyo Televizyon Kurumu Yönetim Kurulu Başkan Yardımcılığı ve Üyeliği, Avrupa Konseyi İnsan Hakları Mahkemesi Hâkimliği, Lahey Adalet Divanı Üyeliği, Banka ve Ticaret Hukuku Araştırma Enstitüsü Müdürlüğü, Dünya Sigorta Hukuku Derneği Türk Grubu Başkanlığı, Ankara Türk Eğitim Derneği Vakfı Başkanlığı yapmıştır.

Milliyetçi Demokrasi Partisi kurucu üyesi oldu ve TBMM 17. Dönem Ankara, 18. Dönem İçel milletvekili olarak görev yaptı. 44. Hükûmet Gümrük ve Tekel, 45.ve 46. Hükûmet Devlet Bakanı, 46. ve 47. Hükûmet Devlet Bakanı ve Başbakan Yardımcısı, 47. Hükûmet Dışişleri Bakanı görevlerinde bulundu.

30 Eylül 2020 günü COVID-19 nedeniyle tedavi gördüğü hastanede 95 yaşında öldü. Cenazesi, 2 Ekim günü Karşıyaka Mezarlığı'na defnedildi.

Kişisel yaşamı

Evli ve 3 çocuk babasıydı. Légion d'honneur nişanı sahibiydi.

1950-1952 yılları arasında Yargıtay başkanı olarak görev yapmış olan Mustafa Fevzi Bozer'in oğludur.

Ticaret Hukuku alanında yayımlanan birçok kitabı bulunmakla birlikte, anılarını kaleme aldığı 2018 yılında yayımlanan ''Yaşamım'' adlı kitabı da bulunmaktadır.

Kaynakça

Dış bağlantılar

1925 doğumlular
Ankara doğumlu siyasetçiler
Türkiye başbakanları
Türk hukuk akademisyenleri
Ankara Üniversitesi Hukuk Fakültesinde öğrenim görenler
TBMM 17. dönem Ankara milletvekilleri
TBMM 18. dönem Mersin milletvekilleri
Türkiye Cumhuriyeti Devlet Bakanları
TBMM Milliyetçi Demokrasi Partisi Grup Başkanvekilleri
TBMM İnsan Haklarını İnceleme Komisyonu
Avrupa İnsan Hakları Mahkemesi yargıçları
Çankaya Üniversitesi öğretim üyeleri
Avrupa Konseyi Parlamenter Meclisi Türk Grubu
Légion d'honneur sahipleri
Anavatan Partisi mensubu siyasetçiler
Resim aranan siyasetçiler
2020 yılında ölenler
Ankara'da COVID-19 pandemisinden ölenler
Karşıyaka Mezarlığı'na defnedilenler
Gümrük ve Tekel Bakanları

Ali Bozer


El embrague Haldex, eje trasero Haldex o sistema de tracción Haldex es un mecanismo fabricado por la empresa sueca Haldex que sirve para evitar pérdidas de tracción a las ruedas en condiciones de aceleración y frenado, entre otros.

¿Qué es un diferencial Haldex?
En concreto, Haldex es un sistema diferencial patentado en 1.998 por Sigvar Johansson, un ingeniero sueco. En realidad es un sistema inteligente de tracción integral conformado por diversos embragues multidisco que están en baño de aceite. Estos transfieren el par necesario a las ruedas traseras.

La mayoría de los sistemas de tracción Haldex están configurados con un 90% de tracción en el eje delantero y un 10% en el eje trasero, conjuntamente con el embrague viscoso y la gestión electrónica que empiezan a funcionar cuando perciben pérdidas de tracción.

Las ventajas del embrague Haldex

Las ventajas que ofrece un vehículo equipado con embrague Haldex respecto a uno de tracción delantera, o incluso a tracción total, son las siguientes:

 Tracción regulable en las ruedas traseras, la cual es gestionada electrónicamente.
 Transmisión de un elevado par, hasta 3200Nm sobre el eje trasero.
 Reacción rápida en el reparto del par motriz entre ejes. El eje trasero es capaz de transmitir hasta 1000Nm, con tan sólo una diferencia de 10º de giro entre ejes.
 Conducción confortable, similar a la de un vehículo de tracción delantera.
 Es totalmente combinable con las funciones de los sistemas ABS, EBD, EDS (Electronic Differential Lock), ASR, MSR (Motor Spin Regulation) y ESP.
 Posibilita la conducción con la rueda de emergencia, situación en la que se circula con tracción delantera.
 Permite el remolcado del vehículo con un eje levantado.

Estructura del embrague Haldex

El embrague Haldex está formado por tres grupos de componentes: mecánicos, hidráulicos y electrónicos.

Componentes mecánicos

Los componentes mecánicos asumen la función de transmitir el par de tracción, procedente del árbol cardán, al diferencial mediante un embrague multi-disco. Las piezas que forman los componentes mecánicos son:

 El árbol de entrada
 Los discos interiores y exteriores (conjunto multi-disco)
 El disco de leva
 Los cojinetes de rodillos con el émbolo anular
 El árbol de salida

Componentes hidráulicos
Los componentes hidráulicos son los encargados de hacer el trabajo sobre el embrague multi-disco:
 La bomba hidráulica (bomba eléctrica de aceite)
 La válvula reguladora de presión
 El acumulador
 El filtro de aceite
 Válvulas auxiliares

Componentes electrónicos
Los componentes electrónicos tienen la responsabilidad de gestionar la presión del aceite que comprime más o menos el conjunto multi-disco. Las piezas que forman los componentes electrónicos son:

 La unidad de control
 El transmisor de temperatura
 El servomotor para la válvula reguladora
 El motor de la bomba eléctrica de aceite

Vehículos equipados con tracción total Haldex
El sistema de tracción Haldex se utiliza actualmente en los siguientes vehículos:

 Fiat Auto S.p.A. - FCA Chrysler Automobiles Lc.
 Abarth 124
 Fiat Panda 4x4 Sisley
 Fiat 500X
 Jeep Renegade
 Jeep Wrangler
 Jeep Avenger
 Alfa Romeo Giulia
 Alfa Romeo Stelvio

 Grupo Volkswagen (Volkswagen AG)
 Audi A3 quattro
 Audi Q3
 Audi TT quattro
 Bugatti Veyron
 SEAT León 4
 SEAT Altea Freetrack 4
 SEAT Alhambra 4
 Škoda Octavia 4x4
 Škoda Superb 4x4
 Škoda Kodiaq 4x4
 Škoda Yeti 4x4 (Haldex Gen IV)
 Volkswagen Bora 4motion
 Volkswagen New Beetle RSi
 Volkswagen Passat B6 4motion
 Volkswagen Sharan 4motion
 Volkswagen Tiguan
 Volkswagen Golf VI 4motion
 Volkswagen Multivan 4motion
 Volkswagen Caddy 4motion
 VolkswagenTransporter 4motion

 Volvo Car Corporation
 Volvo S40 AWD
 Volvo V50 AWD
 Volvo S60 AWD
 Volvo S60R AWD
 Volvo XC60 (Haldex Gen IV)
 Volvo V70 AWD
 Volvo S70 AWD
 Volvo V70R AWD
 Volvo XC70 (Gen II 2003-2005, Gen III 2006+)
 Volvo S80 AWD
 Volvo XC90 (Haldex Gen II)

 Ford Motor Company
 Ford Taurus
 Ford Taurus X
 Ford Kuga
 Mercury Montego

 Tata Motors
 Land Rover LR2

 Saab Automobile
 Saab 9-3 XWD 2.0T (2009, 2010) Turbo4 (2011-), Aero XWD (2008) (Haldex Gen IV sin eLSD)
 Saab 9-3 Turbo X, Aero XWD (2009-), 9-3X (2010-) (Haldex Gen IV con eLSD)
 Saab 9-5 Turbo6 (2011-) (Haldex Gen IV sin eLSD)
 Saab 9-5 Aero (2010-) (Haldex Gen IV con eLSD)
 Saab 9-4X XWD (Haldex Gen IV con eLSD)

 Bugatti
 Veyron

 Lamborghini
 Aventador LP700-4

 General Motors
 Opel Insignia (Haldex Gen IV)
 Buick LaCrosse (Haldex Gen IV)
 Cadillac SRX (Haldex Gen IV)

Véase también
 Diferencial torsen
 Mecanismo diferencial
 Diferencial autoblocante
 Diferencial Ferguson

Referencias

Enlaces externos
 Sistemas de tracción Haldex (en inglés)
 www.haldex.com (en inglés)
 Haldex All Wheel Drive (en inglés)

Tecnologías del automóvil

Embrague Haldex


Thomas Peter Rademacher, poznatiji kao Pete Rademacher (Tieton, Washington, SAD, 20. studenog 1928.) je bivši američki boksač u teškoj kategoriji. Natjecao se u amaterskom a potom u profesionalnom boksu dok je na Olimpijadi u Melbourneu 1956. postao olimpijski pobjednik u svojoj kategoriji. U olimpijskom finalu je za svega dvije i pol minute nokautirao sovjetskog protivnika Leva Muhina. Sam nokaut bio je sam po sebi impresivan jer je Muhin dotad bio neporažen u stotinu borbi.

Karijera
Pete Rademacher se počeo baviti boksom kao svojevrsnim oblikom rehabilitacije tijekom oporavka od reumatske groznice koju je imao kad je pohađao vojnu školu. Ubrzo se pokazao odličnim te je osvojio nekoliko Zlatnih rukavica (Golden Gloves) u Seattleu. Ti uspjesi su mu onemogućili da se natječe na boksačkom NCAA prvenstvu tijekom studija na Sveučilištu Washington State. Zbog toga se dvije godine bavio američkim nogometom i bejzbolom.

Iako je zbog slomljene ruke propustio nacionalne kvalifikacije za Olimpijadu u Helsinkiju, Rademacher se nastavio baviti amaterskim boksom te je na Olimpijadi u Melbourneu 1956. osvojio zlato u teškoj kategoriji. Do samoga vrha stigao je s tri uzastopna nokauta svojih protivnika što je istinski rekord u olimpijskom boksu. Zbog toga mu je dodijeljena čast nošenja američke zastave prilikom svečane ceremonije zatvaranja Olimpijskih igara.

Nakon uspjeha u amaterskom, Rademacher je prešao u profesionalni boks s ciljem da postane svjetski prvak u teškoj kategoriji. To mu je omogućeno već u debiju protiv Afroamerikanca Floyda Pattersona. Ipak, Patterson se pokazao boljim te je nokautirao svojeg protivnika u šestoj rundi. Rademacher je izgubio i sljedeću borbu protiv Zore Folleyja ali je nakon toga uslijedio niz od šest pobjeda. Zanimljivo je da mu je meč s Ralphom Schneiderom sudio veliki Rocky Marciano.

Među svojim pobjedama, Rademacher je uvrstio i onu protiv kanadskog Hrvata Georgea Chuvala u meču koji je trajao deset rundi.

Posljednju borbu imao je 1962. godine protiv Boba Olsona nakon čega se sportski umirovio. Ukupno gledajući, njegova karijera u profesionalnom boksu je neznatna u usporedbi s uspjesima u amaterskom boksu gdje je osvajao regionalne, vojne i nacionalne naslove a kao krunu karijere i olimpijsko zlato. Tu je i skor od 72:7.

Nakon sportskog umirovljenja, Rademacher je započeo uspješnu poslovnu karijeru kao prodavač te je patentirao nekoliko inovacija. Bio je predsjednik u nekoliko tvrtki, uključujući i Kiefer-McNeil čiji je jedan od vlasnika bio olimpijski plivač Adolph Kiefer. Također, radio je i kao instruktor pucanja, boksački promotor i sudac te ima i zakladu koja se bori protiv raka.

Mečevi u profesionalnom boksu

 NO, nepoznata, anonimna odluka sudaca (UD, unanimous decision)
 PO, podijeljena odluka sudaca (SD, split decision)

Izvori

Vanjske poveznice
Profil Rademachera na Sports-reference.com

Američki boksači
Olimpijski pobjednici u boksu

Pete Rademacher


Jacob Friedrich von Abel (Vaihingen, 9 de maio de 1751 - 1829, Schorndorf) foi um filósofo alemão do século XVIII, notório por sua crítica do pensamento de Immanuel Kant e defesa da metafísica racionalista tradicional.

Vida
Filho de um oficial do Estado, Abel recebeu uma formação teológica típica, indo estudar filosofia na Universidade de Tubinga em 1768. Teve como professores princípais Gottfried Ploucquet e August Friedrich Böck, alguns dos últimos representantes da escola Wolffiana em Tubinga. O jovem Jacob era pouco entusiasta dessa tradição intelectual, dedicando-se mais ao estudo privado da psicologia empírica. Aos vinte e um anos foi convidado à ensinar na Karlsschule de Stuttgart, em 1772, onde ascendeu à vários cargos. Foi um professor amplamente popular na escola, onde provocou uma transformação do currículo em favor de uma inclinação mais empiricista. Em Stuttgart, teve como estudante notório Friedrich Schiller, que o conheceu em 1776 enquanto um estudante de medicina, e sobre o qual exerceu um influência significativa, especialmente durante da juventude.

Com a morte de Ploucquet, foi convidado à assumir o cargo de professor de filosofia em Tubinga. Naquele momento, porém, sua perspectiva filosófica já sofria um significativo descompasso com o clima intelectual prevalente, o que resultou no declínio de sua popularidade e relevância, apesar do avanço profissional. Permaneceu lá até 1811, produzindo tratados sobre psicologia e epistemologia. Mudou-se, posteriormente, para uma escola evangélica em Schöntal, onde possuiu uma função administrativa, e, mais tarde, passou por outras duas escolas do tipo.

Obra
 Einleitung in die Sittenlehre (1786)
 Über die Quellen der menschlichen Vorstellungen (1786)
 Plan einer systematischen Metaphysik (1787)
 Über die Frage: Wird das Genie geboren oder erzogen? (1776)
 Grundsätze der Metaphysik (1786)
 Versuch über die Natur der speculativen Vernunft zur Prüfung des Kantischen Systems (1787)

Bibliografia

Filósofos do século XVIII
Filósofos da Alemanha

Jacob Friedrich von Abel


Sjeverni Kavkaz ili Ciskavkaz (ruski: Се́верный Кавка́з) je regija koja obuhvaća područje sjeverno od Kavkaza, istočno od Azovskoga mora i Crnoga mora te zapadno od Kaspijskoga jezera. Sjeverni Kavkazcisk unutar Ruske Federacije čine Sjevernokavkaski federalni okrug te Južnookavkaski federalni okrug koje čine Krasnodarski i Stavropoljski kraj te republike Adigeja, Karačajevo-Čerkezija, Kabardino-Balkarija, Sjeverna Osetija-Alanija, Ingušetija, Čečenija i Dagestan.

Zemljopisno, izraz Sjeverni Kavkaz se također odnosi i na sjevernu padinu te zapadni kraj planinskoga lanca Velikoga Kavkaza, te na dio južne padine koja na zapadu ide do rijeke Psou. Pontsko-kaspijska stepa zajedno s rijekom Manič se nekada koristi kao sjeverna granica Ciskavkaza.

Vidi još
 Kavkaz
 Zakavkazje
 Kubanjska Narodna Republika
 Konfederacija gorskih naroda Kavkaza
 Gorska Republika
 Gorska Autonomna Sovjetska Republika
 Sjevernokavkaska Sovjetska Republika

Vanjske poveznice

Sjeverni Kavkaz
Kavkaz
Zemljopis Rusije

Sjeverni Kavkaz


Sulfonat je sol ili ester sulfonske kiseline. To je konjugirana baza sulfonske kiseline, opće formule R-SO2OH, gdje je R organska skupina. Sulfonati su općenito stabilni u vodi, ne oksidiraju i bezbojni su.

Sulfonatne soli

Anioni opće formule RSO3− nazivaju se sulfonati. Obično su to konjugirane baze sulfonske kiseline, formule RSO2OH.  Sulfonska kiselina obično reagira poput jakih kiselina, što čini njihove sulfonate bazama. Zbog stabilnosti sulfonatnih aniona, kationi sulfonatnih soli koriste se kao Lewisove kiseline.

Sulfonati se najčešće dobivaju organskom reakcijom alkilnih halida i sulfita (npr. natrijev sulfit (Na2SO3). Tu reakciju prvi je opisao Adolph Strecker 1868. godine (Streckerova sulfitna alkilacija). Opća reakcija je:

 RX + M2SO3 → RSO3M + MX

Jod se koristi kao katalizator.

Sulfonatni esteri
Estri opće formule R1SO2OR2 nazivaju se sulfonatni esteri. Svaki član ove kategorije naziva se analogno nomenklaturi običnih karboksilnih estera. Npr., ako je R2 metil skupina a R1 trifluorometilna skupina, rezultirajući spoj bio bi metil trifluorometansulfonat.

Sulfonatni esteri najčešće se koriste kao reagensi u organskim sintezama iz razloga što je RSO3− grupa vrlo pogodna odlazeća grupa (fragment molekule koji se odvaja zajedno s parom elektrona pri heterolitičkom raskidanju kemijskih veza), naročito kada R privlači elektrone. Npr., metil-triflat je snažno sredstvo za metiliranje. Sulfonati se često koriste da bi se proteinskim međuvezama povećala rastvorljivost u vodi, kao što su N-hidroksisulfosukcinimid (sulfo-NHS), BS3, sulfo-SMCC i drugi.

Sultoni

Ciklički sulfonski esteri nazivaju se sultoni. Jedan od primjera sultona je 1,3-propan sulton. Neki sultoni su kratkoživući međuproizvodi koji se koriste snažna alkilirajuća sredstva kako bi se u sintezi nekog spoja uvela negativno nabijena sulfonatna skupina. U prisustvu vode, oni se polako hidroliziraju na hidroksi sulfonske kiseline. Sulton oksimi su ključni međuproizvodi tokom sinteze protivkonvulzivnog lijeka zonisamida. Primjer sultona je tisokromid.

Izvori

Soli
Funkcionalne skupine

Sulfonati


Carlos Torrent Tarrés (Sarriá de Ter, 29 de agosto de 1974) es un deportista español que compitió en ciclismo en las modalidades de pista, especialista en las pruebas de persecución, y ruta.

Participó en los Juegos Olímpicos de Atenas 2004, obteniendo una medalla de bronce en la prueba de persecución por equipos (junto con Carlos Castaño, Sergi Escobar y Asier Maeztu).

Ganó una medalla de bronce en el Campeonato Mundial de Ciclismo en Pista de 2004.

Medallero internacional

Palmarés

Carretera
2000
 1 etapa del Gran Premio CTT Correios de Portugal

2002
 Vuelta a la Rioja, más 1 etapa

2004
 1 etapa del G. P. International MR Cortez-Mitsubishi

2005
 1 etapa de la Vuelta a Castilla y León

2006
 G. P. Cristal Energie
 1 etapa de la Vuelta a Burgos

2007
 1 etapa de la Vuelta a León

Pista
2004
 3.º en el Campeonato del Mundo Persecución por equipos (haciendo equipo con Carlos Castaño, Sergi Escobar y Asier Maeztu)
 3.º en el Campeonato Olímpico Persecución por equipos (haciendo equipo con Carlos Castaño, Sergi Escobar y Asier Maeztu)

2006
 Campeonato de España Puntuación
 Campeonato de España Persecución por Equipos (haciendo equipo con Sergi Escobar, Sebastián Franco y Antonio Miguel Parra)
 Campeonato de España Americana (haciendo pareja con Antonio Miguel)

2007
 Campeonato de España Persecución por Equipos (haciendo equipo con Sergi Escobar, Antonio Miguel Parra y Albert Ramiro)

2009
 Campeonato de España Persecución por Equipos (haciendo equipo con Sergi Escobar, Carlos Herrero y Antonio Miguel Parra)

Resultados en Grandes Vueltas

―: No participa
Ab.: Abandono

Equipos
 Costa de Almería (2000-2004)
Jazztel-Costa de Almería (2001-2002)
 Paternina-Costa de Almería (2003)
 Costa de Almería-Paternina (2004)
 Catalunya-Angel Mir (2005)
 Viña Magna-Cropu (2006-2007)
 Extremadura-Spiuk (2008)
 Andorra-Grandvalira (2009)

Referencias

Enlaces externos
Ficha en cqranking.com
Ficha en sitiodeciclismo.net

Ciclistas de pista de España
Ciclistas de España en los Juegos Olímpicos de Atenas 2004
Medallistas olímpicos de bronce de ciclismo
Medallistas olímpicos de bronce de España
Medallistas olímpicos de bronce de Atenas 2004
Deportistas de la provincia de Gerona
Nacidos en Sarriá de Ter

Carlos Torrent