DVD-RAM (DVD Random Access Memory) is a DVD-based disc specification presented in 1996 by the DVD Forum, which specifies rewritable DVD-RAM media and the appropriate DVD writers. DVD-RAM media have been used in computers as well as camcorders and personal video recorders since 1998.

In May 2019, Panasonic, the only remaining manufacturer of DVD-RAM discs, announced that it would end production of DVD-RAM media by the end of that month, citing shrinking demand as the primary motivation. Panasonic made these discs under its own brand name and also under the Verbatim brand.

Cartridge types

Format
DVD-RAM works by means of phase change technology which was chosen instead of magneto-optical technology (an already existing rewritable solution at the time) because it doesn't require a magnetic head and therefore it represented reduced complexity and costs. Phase change technology uses laser light to heat the surface of a phase changing alloy and allows it to go from a crystalline to an amorphous state and vice versa, therefore altering its optical reflectivity index. To change the recording material from a crystalline to an amorphous state, and back again a high or medium power laser light is used to control the rate of cooling of the phase changing alloy therefore establishing the final state. Encoding is done by means of difference in reflectivity of the alloy, a laser is pointed at the surface and the returned intensity signifies either a 1 or a 0.

DVD-RAM uses concentric tracks each divided into hard (factory originated) sectors, in contrast to traditional spiral recording found in other DVD and CD formats. A 12 cm 4.7 GB disc is divided into 35 zones of tracks, with each zone having more sectors per track compared to the previous zone. This makes its data structuring very similar to that of hard drives and floppy disks. This means that usually DVD-RAMs  are suitable to be accessed by the OS without any special software

Specification

Since the Internationale Funkausstellung Berlin 2003 the specification is being marketed by the RAM Promotion Group (RAMPRG), built by Hitachi, Toshiba, Maxell, LG Electronics, Matsushita/Panasonic, Samsung, Lite-On and Teac. The specification distinguishes between:

 DVD-RAM version 1.0 (1997), recording speed 1x– Defines discs with capacity of 2.58 GB per side (24 track zones) (see also: DVD Capacity)
 DVD-RAM version 2.0 (1999), recording speed 2x– Defines discs with more common capacity of 4.7 GB per side (35 track zones)
 DVD-RAM version 2.1 (2000)– Introduces 8-cm discs with capacity of 1.46 GB per side (14 track zones)
 DVD-RAM version 2.2 (2004) divides drives and discs into two classes due to breaking compatibility: – Class 0, recording speed 2x/3x/5x – Class 1, recording speed 6x/8x/12x/16x (DVD-RAM2)

Speeds more than 2x are defined by Optional Specifications (Nx-speed DVD-RAM):
 Rev. 1.0 (2002) - 3x-speed
 Rev. 2.0 (2004) - 5x-speed
 Rev. 3.0 (2005) - 6x-speed
 Rev. 4.0 (2005) - 8x-speed
 Rev. 5.0 (2005) - 12x-speed
 Rev. 6.0 (2005) - 16x-speed (never released)

Physically smaller, 80 mm in diameter, DVD-RAM discs also exist with capacities of 1.46 GB for a single-sided disc, 2.8 GB for a double-sided disc, and 5.6 GB for a dual-layer double sided disc, however, they are relatively uncommon.
DVD-RAMs were originally solely sold in disc caddy cartridges; recent DVD recorders can work with discs either with or without a cartridge, and many devices do not work with cartridges. Discs can be removed from cartridges for use with these drives (except with type 1 media, see table above).

Compatibility

Many operating systems like the classic Mac OS (from Mac OS 8.6 up), macOS, Linux, and Microsoft Windows XP can use DVD-RAM directly, while earlier versions of Windows require separate device drivers or the program InCD.

Windows XP can only write directly to FAT32 formatted DVD-RAM discs. For UDF formatted discs, which are considered faster, a third-party UDF file system driver capable of writing or software such as InCD or DLA are required. Windows Vista and later can natively access and write to both FAT32 and UDF formatted DVD-RAM discs using mastered burning method or packet writing. Even though it is possible to use any file system one likes, very few perform well on DVD-RAM. This is because some file systems frequently overwrite data on the disc and the table of contents is contained at the start of the disc. Windows Vista (and later) implement the CPRM data protection and thus discs formatted under Windows XP (or earlier) have compatibility issues with Vista onwards (and vice versa).

The classic Mac OS up to 9.2 can read and write HFS, HFS+, FAT, and UDF formatted DVD-RAM discs directly. In Mac OS X (versions 10.0.x through 10.4.x) UDF-formatting of DVD-RAM is no longer supported, instead formatting and writing DVD-RAM is done in HFS+ format. (UDF support was re-implemented in 10.5 Leopard)  (HFS and UFS should also be supported on older versions of Mac OS X that retain support for these file systems.)

Many DVD standalone players and recorders do not work with DVD-RAM. However, within "RAMPRG" (the DVD-RAM Promotion Group consisting of Hitachi, Toshiba, Maxell, LG Electronics, Matsushita/Panasonic, Samsung, Lite-On, Teac) there were a number of well-known manufacturers of standalone players, recorders, and camcorders that could use DVD-RAM. Panasonic, for instance, had a range of players and recorders which made full use of the advantages of DVD-RAM.

The last DVD-RAM Specification, DVD-RAM2 (also called RAM2 or Class 1), is not compatible with DVD drives that do not specifically allow reading DVD-RAM2 discs. DVD-RAM2 medium was brought to the market in Japan, but was not launched worldwide.

Some high end products such as IBM System p mainframes require DVD-RAM instead of DVD-RW.

Many half-height DVD Multi Recorder drives released between 2006 and 2010, including the TSSTcorp SH-S182/S183 (2006) and SH-S203/TS-H653B (2007) have officially adapted support for 12× DVD-RAM speeds, while more recent DVD writers such as the SH-224DB (2013) and Blu-ray writers such as the LG BE16NU50 (2016) have restricted the supported DVD-RAM writing speed to 5×.

The Nintendo Wii U can use DVD-RAM for extended storage over USB.

Advantages

 Long life — without physical damage, data is retained for an estimated 30 years. For this reason, it is used for archival storage of data.
 Can be rewritten over 100,000 times for the lowest write speed discs (DVD±RW can be rewritten approx. 1,000 times). Faster DVD-RAMs allow fewer rewrites (3x speed: 100,000, 5x speed: 10,000) , but still more than DVD+RW or DVD-RW. (These are theoretical numbers. In practice they could be smaller depending on the drive, the treatment of the disc and the file system.)
 Reliable writing of discs. Verification done in hardware by the drive, so post-write verification by software is unnecessary. Software verification is disabled in all current DVD Video Recorders.
 Disc defect management designed to safeguard data.
 DVD-burning software may not be required — discs can be used and accessed like a removable hard disk. Mac OS (8.6 or later) uses DVD-RAM directly. Windows XP uses DVD-RAM directly for FAT32-formatted discs only. Windows Vista is able to write directly to both FAT32- and UDF-formatted DVD-RAM discs from within Windows Explorer. Device drivers or other software are needed for earlier versions of Windows.
 Very fast access of small files on the disc.
 Small 2 KB disc block size wastes less space when writing small files.
 Finalization not necessary.  For video recording use, other media such as DVD+RW (when used in DVD+VR mode) do not require a separate finalisation either as finalisation is automatic.  The table of contents can be overwritten in this latter media.
 Media available with or without protective cartridges; can be used in the cartridge by many devices.
 In some video recorders DVD-RAM can be written to and read at the same time, allowing one program to be recorded and a different one, or an earlier part of the same one (time slip recording), to be viewed at the same time.  DVD+RW recorders can achieve the same thing, and more recently some DVD-RW recorders achieve it as well (though only at the slower recording speeds).
 Usable with some high-end security digital video recorders, such as the Tecton Darlex, as a secure and long-lasting export medium.
 Holds more data when using Double Sided discs than dual-layer DVD+RW and DVD-RW - 9.4GB for DVD-RAM vs 8.5GB for DVD+RW DL and DVD-RW DL.
 Has write-protect tabs to prevent accidental deletion when used in a cartridge.

Disadvantages
 High-speed media unavailability: Only 3x and 5x discs were readily available, with 12x RAM2 discs being among the rarest of optical media and never sold outside Japan.
 Higher media cost.
 Less compatibility than DVD+RW and DVD-RW on most DVD devices, despite predating both formats (as noted above).
 If random writes are performed with a constant linear velocity (CLV), which may be the only available speed mode on specific drives and/or media, the speed of the rotary engine needs to be re-adjusted each time the pickup system jumps to another position on the disc, significantly impeding transfer speeds.

See also
 Chase Play
 MultiLevel Recording
 Phase-change Dual
 List of optical disc manufacturers
 Live File System

References

Books

External links

 RAM Promotion Group (RAMPRG)
 ECMA-330 Standard
 ISO/IEC 17592:2004 - publicly available standard
 ISO/IEC 17592, 120 mm (4,7 Gbytes per side) and 80 mm (1,46 Gbytes per side) DVD rewritable disk (DVD-RAM)
 Fujitsu DVD-RAM2 compatibility note
 Understanding Recordable & Rewritable DVD

DVD
Audio storage
Video storage
Optical computer storage

DVD-RAM


Aritmia cardiacă , cunoscută și sub numele de  disritmie cardiacă  sau  bătăi neregulate ale inimii, reprezintă un grup de afecțiuni în care bătăile inimii sunt neregulate, prea rapide sau prea lente. Bătăile inimii prea rapide - peste 100 de bătăi pe minut la adulți – se numește tahicardie iar bătăile inimii prea lente - sub 60 de bătăi pe minut – se numește bradicardie. Multe dintre afecțiunile de tip aritmie nu prezintă simptome. Atunci când simptomele sunt prezente, acestea pot include palpitații sau senzație de pauză între bătăi. Simptomele mai serioase pot include senzații de vertij, leșin, shortness of breath sau dureri în piept. În timp ce majoritatea aritmiilor nu prezintă motive de îngrijorare, unele duc la complicații, cum ar fi accidentul vascular cerebral sau insuficiență cardiacă. Altele pot duce la stopul cardiac.

Există patru tipuri principale de aritmie: extra sistole, tahicardii atriale, aritmii ventriculare și bradiaritmii. Extra sistolele includ contracții atriale premature și contracții ventriculare premature. Tahicardiile atriale includ fibrilația atrială, flutterul atrial și tahicardie supraventriculară paroxistică. Aritmiile ventriculare includ fibrilație ventriculară și tahicardie ventriculară. Aritmiile sunt cauzate de afecțiuni ale conducției influxului electric prin inimă. Aritmiile pot apărea la copii; cu toate acestea, intervalul normal al ritmului cardiac este diferit și depinde de vârstă. O serie de teste pot ajuta la diagnosticare, inclusiv o electrocardiogramă (ECG) și monitor holter.

Majoritatea aritmiilor pot fi tratate eficient. Tratamentele pot include medicamente, proceduri medicale, cum ar fi stimulatorul cardiac și intervențiile chirurgicale. Medicamentele pentru o frecvență cardiacă crescută pot include beta-blocante sau agenți antiaritmici, care încearcă să restabilească un ritm cardiac normal, precum procainamida. Această ultimă grupă ar putea avea mai multe efecte adverse, în special dacă sunt administrate pentru o perioadă mai lungă de timp. Stimulatoarele cardiace sunt folosite adesea pentru ritmul cardiac lent. Aceia care suferă de bătăi neregulate ale inimii sunt tratați adeseori cu anticoagulante pentru a reduce riscul complicațiilor. Aceia care suferă de simptome severe de aritmie pot fi tratați urgent cu impulsuri de energie electrică sub forma cardioversiei sau defibrilării.

Aritmiile afectează milioane de oameni. Începând cu anul 2014, fibrilația atrială afectează aproximativ 2-3% din populația din Europa și America de Nord. Fibrilația atrială și fluterrul atrial au cauzat 112.000 de decese în 2013, de la 29.000 în 1990. Moartea subită cardiacă este cauza a aproximativ jumătate dintre decesele provocate de o afecțiune cardiovasculară sau aproximativ 15% dintre toate decesele la nivel global. Aproximativ 80% dintre morțile subite cardiace sunt rezultatul aritmiilor ventriculare. Aritmiile pot apărea la orice vârstă, dar sunt mai comune la persoanele în vârstă.

Referințe

Boli ale sistemului cardio-vascular
Urgențe medicale

Aritmie cardiacă


Die Canon EOS DCS 3 war Kodaks zweite digitale Spiegelreflexkamera auf Basis von Canons EOS-System. Sie kam im Juli 1995 auf dem Markt, nur vier Monate nach der Kodak EOS DSC 5 und entstand in Zusammenarbeit mit Canon. Die Basis bildete eine modifizierte Canon EOS-1N bei der an Stelle des analogen Filmes ein von Kodak entwickeltes digitales Rückteil (NC2000e) verwendet wurde. Bis zu 12 Aufnahmen konnte die Kamera (bei 2,7 Bilder pro Sek.) in Folge abspeichern. Als Bildpuffer diente dazu ein 16 MB großer RAM. Anschließend wurden die Aufnahmen auf PCMCIA-Karten gespeichert.

Der empfohlene Verkaufspreis der Kamera lag bei 33.900 DM.

Überblick

 1,3 Megapixel
 Wetterfestes Gehäuse aus Magnesiumlegierung
 Bis zu 2,7 fp/s
 Kamera in drei Varianten erhältlich:
 EOS DCS 3c: Standard-Version
 EOS DCS 3m: Monochrom-Version (ISO 400–6400)
 EOS DCS 3ir: Infrarot-Monochrom-Version (ISO 400–6400)

Weblinks

 http://www.digitalkamera.de/Kamera/Kodak/EOS_DCS_3.aspx
 http://www.mir.com.my/rb/photography/companies/Kodak/index2.htm

Eos DCS3
Canon Eos Dcs3

Canon EOS DCS 3


A Cité des sciences et de l'industrie (CSI) (em português: Museu da Ciência e Indústria) é uma instituição francesa, museu de ciências, especializada na divulgação da cultura científica e técnica. Criada por iniciativa do presidente Valéry Giscard d'Estaing, tem como missão disseminar o conhecimento científico e técnico para um público amplo, principalmente crianças e adolescentes, bem como despertar o interesse dos cidadãos para os desafios da sociedade relacionados à ciência, pesquisa e indústria.

Links externos

 La Bibliothèque des sciences et de l'industrie
 Le site du Carrefour numérique
 Transcription de l'émission radiophonique Tout arrive du 15 juin 2006 sur France Culture, présentée par Arnaud Laporte en direct de la Cité des sciences, avec Jean-François Hebert, Jean-Marc Lévy-Leblond, Joël de Rosnay, Bernadette Bensaude-Vincent et al.

Instituições da França

Cité des Sciences et de l'Industrie


Yevgeni Victoroviç Pluşenko (, d. 3 Kasım 1982, Solneçniy), Rus buz patencisi. 2006 Olimpiyat şampiyonu, 2002 ve 2010 Olimpiyat ikincisidir. Yedi kez Rusya şampiyonu, dört kez Grand Prix Finalleri şampiyonu, yedi kez Avrupa şampiyonu,  üç kez Dünya şampiyonudur.

Kariyeri

Spora başlaması
Pluşenko, 3 Kasım 1982 tarihinde Solneçniy'de dünyaya geldi ve 4 yaşında buz patenine başladı. 11 yaşına geldiğinde Volgograd'da çalıştığı buz pateni pisti kapatıldı. O zamanlar antrenörlüğünü Mihail Makoveyev yapıyordu. Öğrencisinin yeteneğinin farkında olan Makoveyev, onu Sankt-Peterburg'a ünlü antrenör Aleksey Mişin'e götürdü. Mişin, o sıralarda, 1994'te Kış Olimpiyatlarına katılan Aleksey Urmanov ile genç bir patenci olan Aleksey Yagudin'i çalıştırıyordu.

Bütün aile Sankt-Peterburg'a yerleşebilecek durumda değildi. Pluşenko, yalnız başına Mişin'in yanına gitti. Bir yıl sonra annesi de Sankt-Peterburg'a gelmişti ama marangoz olan babası Viktor ve kız kardeşi Yelena Volgograd'da kalmıştı. Basit bir apartman dairesine yerleşen Pluşenko ve annesi, bir süre sonra bu mütevazı hayat şartlarının bile üstesinden gelemeyeceklerini anladılar. Mişin aileye yardım etmeye başladı. Pluşenko'nun yeteneğime inanan Mişin, aylık 60 dolar civarındaki ev kirasının ödenmesine yardımcı oldu. 13 yaşına geldiğinde bütün üçlü jumpları atabiliyordu. Rusya Şampiyonasında jumplarının kalitesi ve Biellmann spini ile dikkatleri üzerinde toplamıştı. Dörtlü toeloop da çalışmaya başlamıştı. 14 yaşındayken İsveç'te bir yaz çalışması sırasında ilk kez dörtlü toeloop atmıştı.

1996-2000:Kariyerinde ilk yılları
1996-1997 sezonunda Dünya Gençler Şampiyonasını Timothy Goebel'in önünde kazandı. Sonraki sene, 1997/1998 sezonda Pluşenko Skate America ve Cup of Russia yarışmalarında ikinci oldu ve böylece 1998 yılındaki ISU Grand Prix Finali'ne katılmaya hak kazandı. 1998'de Avrupa Şampiyonasını 2. sırada bitirerek Gümüş madalya, Dünya Şampiyonasında da 3. olarak Bronz madalya sahibi oldu. Dünya şampiyonasında madalya aldığında yalnızca 15 yaşında idi. Bu yarışmaları kazanarak elde ettiği parayla Saint Petersburg'da bir apartman dairesi satın alan Plushenko, ayrıca Volgograd'da yaşayan kız kardeşi ve kocasına para yardımı yaptı.

Pluşenko, Mişin'in çalıştırdığı ve uluslararası alanda başarı kazanan tek patenci değildi. Mişin'in öğrencilerinden Alexei Yagudin, 1998'de Avrupa şampiyonu olmuştu ve Avrupa 2.'liğini kazanan Pluşenko'nun en önemli rakibi haline gelmişti. Bir süre sonra Pluşenko ile Yagudin arasındaki rekabet öylesine artmıştı ki Yagudin, Rusya'nın ünlü antrenörlerinden Tatyana Tarasova ile çalışmak için Mişin'den ayrıldı. Pluşenko, 1999 yılında, dörtlü toeloop-üçlü toeloop-ikili ritberger jump kombinasyonu atarak paten dünyasını şaşırttı ve rakibi Yagudin'i geçerek Rusya şampiyonu oldu. 16 yaşındaydı ve Rusya Şampiyonluğunu kazanan en genç patenci unvanını elde etti. Pluşenko, Biellmann dönüşü yapabilen birkaç erkek sporcudan biridir.

Yagudin, 1999 Avrupa Şampiyonasında Pluşenko'yu geçerek birinci oldu ve böylece rövanşı aldı. Pluşenko ise, Avrupa ikincisi olmuştu. 1999 Dünya Şampiyonası, iki patenci arasında tam bir rekabete ve sinir savaşına sahne oldu. İki Rus patenci, basın yayın organları aracılığıyla birbirlerine saldırdı ve iş öylesine ileri gitti ki, Pluşenko ve Yagudin birbirlerinden nefret ettiklerini söylediler. Yagudin, müthiş bir mücadeleye sahne olan yarışmada Pluşenko'yu geçerek Dünya şampiyonu oldu ve eski antrenman arkadaşını yine ikinci sıraya indirdi.

2000-2002
2000 sezonu başladığında, Pluşenko bu kez ikinci sıraya inmeye asla razı olmayacağını ortaya koymuştu. Aynı yıl Rusya Şampiyonasında yine Pluşenko birinci oldu. Avrupa Şampiyonluğu unvanını bu kez Yagudin elinden aldı. Sonraki hedefi Dünya Şampiyonu unvanını Yagudin'den almaktı. Plushenko, Serbest Programı'nda biz dizi hata yapınca, hayalini gerçekleştirmek şöyle dursun, dereceye dahi giremedi ve ancak 4. olabildi. Yagudin ise, art arda üçüncü yıl Dünya şampiyonluğunu kazandı. Pluşenko, Dünya Şampiyonu olmak için 2001'de Kanada'nın Vancouver kentinde düzenlenen Dünya Şampiyonasını beklemek zorunda kalacaktı.

Bu ikili, 2000 yılı sonlarında yapılan ISU Grand Prix yarışmalarında, finale kadar karşı karşıya gelmediler. Her biri ayrı yarışmalarda piste çıktı ama 2001 Dünya Şampiyonasında formlarının zirvesinde olacakları ve Dünya Şampiyonasını kazanacakları mesajını verdiler. 2000/2001 sezonu Plushenko için çok parlak oldu.  Sezon boyunca sekiz yarışmaya girdi, yedisini kazandı. Bunların beşinde Yagudin'le karşı karşıya geldi ve dördünde rakibini geçti. Önce Aralık 2000'deki Rusya Şampiyonasında Yagudin'i geride bıraktı. Ocak 2001'de Japonya Open yarışmasında Yagudin'e geçildi. Yine Ocak 2001'de Avrupa Şampiyonasında, Şubat 2001 ISU Grand Prix Finali'nde ve Mart 2001'de Dünya Şampiyonasında Yagudin'i geride bıraktı ve rakibinin üç yıldır elinde tuttuğu Dünya şampiyonu unvanına son vererek sezonu kapattı.  En son, Dünya Şampiyonasında birinci olduğu için ISU'dan 55.000 dolar para ödülü almaya hak kazandı.

2002 Kış Olimpiyatları
2002 Kış Olimpiyatları'nda Pluşenko ve Yagudin favori olarak gösteriliyordu. Yagudin hatasız bir program sundu ve kısa programı ilk sırada bitirdi. Pluşenko ise dörtlü - üçlü toe loop kombinasyonunda sorun yaşadı ve kısa programı dördüncü sırada bitirdi. "Carmen" ile zor bir serbest program sundu ve genel toplamda gümüş madalyayı aldı. Yagudin  ise Olimpiyat tarihinde 6.0 puanlama sisteminde alınmış en yüksek puanları aldı ve böylece altın madalyanın sahibi oldu. Altın ve gümüş madalyayı alan Rusya ise bunu Olimpiyat tarihinde erkekler kategorisinde ilk defa başarıyordu.

2002-2006: Yeni ISU Puanlama Sistemi
Yagudin'in sporu bırakmasının ardından Pluşenko, dört yıl boyunca girdiği hemen hemen tüm yarışmaları kazandı. Sadece iki kez gümüş madalya aldı. İlki 2004 Grand Prix Finalinde  Emanuel Sandhu'ya kaybetmesiydi. İkincisi 2004 Avrupa Artistik Patinaj Şampiyonasında Brian Joubert'e kaybetmesidir. 2005 yılında Grand Prix Finaline katılamamasından sonra 2005 Dünya Şampiyonasından da kısa program sonunda sakatlık sebebiyle çekildi. Bu sakatlığı sebebiyle o yıl Münih'te ameliyat oldu.

18 Haziran 2005'te Pluşenko, Mariya Yermak ile St. Petersburg'da evlendi. İlk çocukları Yegor ismindeki oğlu 15 Haziran 2006'da doüdu. Çift Şubat 2008'de boşandı.

2006 Kış Olimpiyatları

2006 Kış Olimpiyatlarına giderken Pluşenko ISU Puanlama Sistemindeki başarısı sebebiyle en önemli favorilerden biri olarak görülüyordu. Pluşenko kısa ve serbest programda iyi performans göstererek Olimpiyat şampiyonu oldu. Kısa programda elde ettiği skor, serbest programa en yakın rakibinden 10 puan kadar önde başlamasını sağlamakla birlikte yeni bir ISU Puanlama Sistemi rekoruydu. Pluşenko'nun serbest program müziği Edvin Marton tarafından onun için düzenlenmişti.

Pluşenko, Olimpiyatlarda kısa programda ve serbest programda aldığı toplam 258.33 puanla ISU'nun yeni puanlama sisteminde alınmış en yüksek puanı almış ve dalında bir rekora imza atmıştır. Bu rekor serbest program ve toplam puan için 2008 Dört Kıta Artistik Patinaj Şampiyonası'nda Daisuke Takahashi tarafından kırılmıştır.

2006-2008: Yarışmalara ara vermesi

Pluşenko, 2006 Olimpiyatlarından sonra buz patenine ara verdi. Sporcu geçmişte yaşadığı sakatlığı sebebiyle yeni sezonda yarışmayacağını ve dinleneceğini söyledi.

Pluşenko, 2007 Dünya Artistik Patinaj Şampiyonasında Rus sporcuların hiç madalya alamaması (bundan önceki en kötü sonuç 1960 yılındaydı) ve Plushenko'nun Rusya'nın domine ettiği bu sporda durumunu kaybetmesi sebebiyle endişelendi. Nisan 2007'de aktif spora geri döneceğini açıkladı. Ancak bu 2007-2008 sezonunda Pluşenko yarışmadı ve 2010 Kış Olimpiyatlarına katılma amacında olduğunu söyledi.
2008 yılında Plushenko, 2008 Eurovision Şarkı Yarışması'nda Dima Bilan'ın şarkısına özel hazırlanmış plastik bir pistte buz pateni yaparak eşlik etti. Edvin Marton'nun kenmanıyla eşlik ettiği şarkı yarışmayı kazandı.

2009: Yarışmalara geri dönmesi

Mart 2009'da Plushenko, uzun zaman koçluğunu yapmış olan Aleksey Mişin ile birlikte 2010 Olimpiyatlarına hazırlanmaya başladığını açıkladı. Ağustos ayında Dima Bilan'in yapımcılarından Yana Rudkovskaya ile evleneceğini söylemiştir. İkili 12 Eylül 2009 tarihinde evlenmiştir.

Pluşenko, yarışmalara katılmaya 2009-2010 ISU Grand Prix serisindeki yarışmalardan biri olan 2009 Rostelecom Cup ile başladı. Kısa programı 82.25, serbest programı ise 158.40 puan alarak kazanan patenci genel toplamda 240.65 puan ile altın madalyaya ulaştı.

2010 Rusya Artistik Patinaj Şampiyonası öncesi Pluşenko sakatlandı ve bir haftadan uzun süre kayamadı. Yarışmaya katılan patenci kısa programda 100.09 puan aldı. Serbest programında 171.50 puan elde eden patenci sekizinci Rusya şampiyonluğunu 271.59 puan ile kazandı.

2010 Avrupa Artistik Patinaj Şampiyonasında kısa programda Pluşenko, 91.30 puan ile yeni dünya rekoruna imza attı ve bu bölümü ilk sırada bitirdi. 255.39 puanla genel toplamda birinci olarak altıncı Avrupa şampiyonluğunu kazandı.

Aldığı sonuçlar

2002'den sonra

2002'den önce

 WD = Withdrew
 Pluşenko, 2006-2007, 2007-2008 ve 2008-2009 sezonlarında yarışmadı.

Programlar

Kaynakça

Dış bağlantılar

1982 doğumlular
Rus buz patencileri
2002 Kış Olimpiyatları buz patencileri
2006 Kış Olimpiyatları buz patencileri
Yaşayan insanlar
2014 Kış Olimpiyatları'nda madalya kazananlar
2010 Kış Olimpiyatları'nda madalya kazananlar
2006 Kış Olimpiyatları'nda madalya kazananlar
2002 Kış Olimpiyatları'nda madalya kazananlar
Altın Olimpiyat madalyalı Rus sporcular
Rus Olimpiyat buz patencileri

Yevgeni Pluşenko


Un Muppet Crăciun Foarte Fericit (engleză A Muppet Family Christmas) este un film de televiziune special de Crăciun, avându-le în distribuție pe Păpușile Muppets ale lui Jim Henson. Filmat în Toronto, Ontario, Canada, acest episod special a fost difuzat prima oară pe 16 decembrie 1987 pe ABC.

În România filmul a fost difuzat de canalul Cartoon Network, dublat în limba română.

Premisă
Ursul Fozzie își surprinde mama, Emily, de Ajunul Crăciunului aducând întreaga gașcă Muppets la ferma sa, pentru a sărbători împreună. Doc și câinele său, Sprocket, care inițial doreau un Crăciun liniștit, sfârșesc și ei alăturându-se păpușilor în activitățile și preparațiile sale. Personajele din Sesame Street, dintre care Big Bird, Bert, Ernie și ceilalți, vin și ei să se alăture petrecerii. Însă spre dezamăgirea lui Kermit, singura care lipsește este Miss Piggy, care a fost prinsă într-o furtună de zăpadă.

Voci
 Gerry Parkes - Jerome "Doc" Crystal
 Jim Henson - el însuși

Păpușari
 Jim Henson - Kermit Broscoiul, Rowlf Câinele, Dr. Teeth, Bucătarul suedez, Waldorf, Ziaristul, Kermit (mic), Rowlf (mic), Ernie, Guy Smiley
 Frank Oz - Miss Piggy, Ursul Fozzie, Animal, Uliul Sam, Bert, Grover, Monstrul Fursec, Piggy (mică), Fozzie (mică), Animal (mic)
 Jerry Nelson - Robin Broscoiul, Ursul Emily, Gobo Fraggle, Sgt. Floyd Pepper, Count von Count, Camilla Găina, Herry Monster, Monstrul cu două capete (capul din stânga)
 Richard Hunt - Scooter, Scooter (mic), Janice, Statler, Beaker, Vaca Kathleen, Monstrul cu două capete (capul din dreapta), Omul de zăpadă
 Dave Goelz - Marele Gonzo, Doctor Bunsen Honeydew, Boober Fraggle, Zoot, Beauregard, Gonzo (mic)
 Steve Whitmire - Rizzo Șobolanul, Lips, Curcanul de Crăciun, Wembley Fraggle, Câinele Sprocket
 Caroll Spinney - Big Bird, Oscar Morocănosul
 Kathryn Mullen - Mokey Fraggle
 Karen Prell - Red Fraggle, Maureen Nurca
 David Rudman - Fotograful lui Miss Piggy (nevăzut)

Legături externe

Păpușile Muppets
Filme din 1987
Filme de comedie americane
Filme în limba engleză
Filme de Crăciun
Cartoon Network

Un Muppet Crăciun Foarte Fericit


ملعب دييغو أرماندو مارادونا  هو ملعب يقع في مدينة نابولي بإيطاليا. وكان يُعرف باسم ملعب سان باولو ويعتبر ثالث أكبر ملعب لكرة القدم في إيطاليا بعد سان سيرو في ميلانو وملعب أوليمبيكو في روما. في دورة الألعاب الأولمبية الصيفية لعام 1960 في روما ، استضاف الملعب مباريات كرة القدم. يتم استخدامه حاليًا في الغالب لمباريات كرة القدم وهو الملعب الرئيسي لـ نادي نابولي. تم تشييد الملعب في عام 1959، وتم تجديده على نطاق واسع في عام 1989 من أجل كأس العالم 1990 ومرة أخرى في عام 2018. يستوعب الملعب حاليًا 55000 متفرج.

تغيير الاسم
في 25 نوفمبر 2020، بعد وفاة دييغو مارادونا، غرد عمدة المدينة لويجي دي ماجيستريس كمُقترح على أنه يجب إعادة تسمية الملعب باسم مارادونا تكريما لإنجازاته خلال مسيرته في نابولي.

الوصلة الخارجية
 Stadium Guide Article
 1960 Summer Olympics official report. Volume 1. p. 86.

مراجع

الرياضة في نابولي
تأسيسات سنة 1959 في إيطاليا
ملاعب الألعاب الأولمبية الصيفية 1960
ملاعب الدوري الإيطالي
ملاعب بطولة أمم أوروبا 1968
ملاعب بطولة أمم أوروبا 1980
ملاعب رياضية اكتملت في 1959
ملاعب رياضية في نابولي
ملاعب كأس العالم 1990
ملاعب كرة قدم أولمبية
س
نادي نابولي

ملعب دييغو أرماندو مارادونا (إيطاليا)


ෆ්‍රෑන්ක් දිමුත් මධුශංක කරුණාරත්න (ඉංග්‍රීසි:Dimuth Karunaratne ) හෝ  දිමුත් කරුණාරත්න, (උපත 21 අප්‍රේල් 1988 කොළඹ හිදී) යනු ශ්‍රී ලාංකික ක්‍රිකට් ක්‍රීඩකයෙකි.
ක්‍රිකට් ක්‍රීඩකයෝ
ශ්‍රී ලාංකික ක්‍රිකට් ක්‍රීඩකයෝ

දිමුත් කරුණාරත්න


Choti Khargone es una localidad de la India en el distrito de Khargone, estado de Madhya Pradesh.

Geografía
Se encuentra a una altitud de 251  a 325 km de la capital estatal, Bhopal, en la zona horaria UTC +5:30.

Demografía
Según estimación 2010 contaba con una población de 5 094 habitantes.

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Madhya Pradesh

Choti Khargone


كأس العالم للأقاليم هي بطولة كرة قدم دولية ينظمها الاتحاد الدولي الفيفا بالمجلس الجديد للدول غير تابعة للفيفا مثل الأقاليم والدول غير المعترف بها البطولة مزمع عقدها مرة كل سنتين.

Tournament results

مراجع

أحداث رياضية دورية أسست في 2006
أحداث رياضية دورية انحلت في 2012
بطولات العالم في كرة القدم
منافسات كرة قدم غير تابعة للفيفا

كأس العالم للأقاليم


Muros (sardisk: Mùros) er en by og en kommune (comune) i provinsen Sassari i regionen Sardinien i Italien. Byen ligger i 305 meters højde og har 852 indbyggere (2016). Kommunen har et areal på 11,23 km² og grænser til kommunerne Cargeghe, Osilo, Ossi og Sassari.

Referencer

Henvisninger

Kommuner i provinsen Sassari

Muros


El asteroide (367789) 2011 AG5 (también escrito 2011 GA5) es un asteroide cercano a la Tierra y un objeto potencialmente peligroso. Tiene un arco de observación de 256 días, y se encuentra en las listas del sistema de monitoreo Sentry con una clasificación de nivel 1 en la escala de Turín. Una calificación de Torino 1 es un descubrimiento de rutina en el que se prevé que el objeto pase cerca de la Tierra sin presentar un nivel inusual de peligro. El asteroide fue descubierto el 1 de enero de 2011 con un telescopio reflector del Observatorio del Monte Lemmon (Sierra de Santa Catalina, en Arizona). El asteroide tiene un diámetro de más de 140 metros, y esta enlistado por el Centro de Planetas Menores para un potencial acercamiento próximo a la Tierra en el año 2040 con más de 0,001920 UA (287 200 km; 178 500 mi).

Clones virtuales del asteroide que se ajustan a la región de incertidumbre en la trayectoria conocida muestran cinco impactos potenciales entre 2040 y 2047.
Tiene una posibilidad sobre 625 de impactar contra la Tierra. En septiembre de 2013, habrá una oportunidad para marcar observaciones adicionales del 2011 AG5 cuando este venga con 147 millones de kilómetros de la Tierra, haciendo el primer reconocimiento de su trayectoria. El 3 de febrero de 2023, el asteroide pasará a 0,01 UA (unidad astronómica) de la Tierra, o sea a 1,5 millones de km.
Eso permitirá refinar la trayectoria conocida.

Hasta octubre de 2011, los asteroides 2011 AG5 y 2007 VK184 son los dos únicos objetos cercanos a la Tierra que se encuentran por encima del nivel 0 en la escala de Turín. Con un índice de –1,12 en la Escala Técnica de Palermo, las probabilidades de impacto del 2011 AG5 son de alrededor de 13 veces menos que el nivel de riesgo básico de impactos de objetos contra la Tierra, el cual se define como el promedio de riesgo generado por los objetos del mismo tamaño (o más grandes) en los últimos años hasta la fecha del impacto potencial.

En una prueba simulación de órbita del Laboratorio de Propulsión a Chorro de la NASA, debido a la excentridad de su órbita, el asteroide pasa muy cerca a la Tierra, aproximadamente, el 5 de febrero y el 9 de junio de 2040. (véase Enlaces externos)

Referencias

Enlaces externos
 Simulación de órbita del Laboratorio de Propulsión a Chorro (aplicación Java) / Efemérides astronómicas

000.000
Asteroides Apolo
Objetos astronómicos descubiertos en 2011
Asteroides potencialmente peligrosos
Wikiproyecto:Asteroides/Artículos de asteroides

(367789) 2011 AG5


STS-51-B was the 17th flight of the NASA Space Shuttle program and the seventh flight of Space Shuttle Challenger. The launch of Challenger on April 29, 1985, was delayed by 2 minutes and 18 seconds, due to a launch processing failure. Challenger was initially rolled out to the pad to launch on the STS-51-E mission. The shuttle was rolled back when a timing issue emerged with the TDRS-B satellite. When STS-51-E was canceled, Challenger was remanifested with the STS-51-B payloads. The shuttle landed successfully on May 6, 1985, after a week-long mission.

Crew

Backup crew

Crew seating arrangements

Mission insignia
The mission insignia features the Challenger with her payload doors open, to show the onboard Spacelab 3. The orbiter rides over the American flag. The seven crewmembers are represented by the 7 stars on the patch, that indirectly refer to the Mercury Seven as a nod to their legacy. Behind the orbiter, the contours of Pegasus can be seen, as a reference to the European Space Agency (ESA). The white board surrounding it all has the appearance of a space suit helmet, with the names of the two respective teams grouped around them on a round band encircling the insignia , and the two mission specialists on an added section below. To further create some sort of contrast, the team colors are reprised for each member's name.

Mission summary

Challenger lifted off from Kennedy Space Center (KSC)'s launch pad 39A at 12:02:18 p.m. EDT on April 29, 1985. The crew members included Robert F. Overmyer, commander; Frederick D. Gregory, pilot; Don L. Lind, Norman E. Thagard and William E. Thornton, mission specialists; and Lodewijk van den Berg, of EG&G Energy Management, Inc., and Taylor G. Wang, of the Jet Propulsion Laboratory (JPL), both payload specialists. Average age of 48.6 was the oldest for an American space mission. Similar to the previous Spacelab mission (STS-9), the crew was divided roughly in half to cover 12-hour shifts, with Overmyer, Lind, Thornton and Wang forming the Gold team, and Gregory, Thagard and van den Berg as the Silver team.

STS-51-B was the second flight of the European Space Agency (ESA)'s Spacelab pressurized module, and the first with the Spacelab module in a fully operational configuration. Spacelab's capabilities for multi-disciplinary research in microgravity were successfully demonstrated. The gravity gradient attitude of the orbiter proved quite stable, allowing the delicate experiments in materials processing and fluid mechanics to proceed normally. The crew operated around the clock in two 12-hour shifts. Two squirrel monkeys and 24 rats were flown in special cages, the second time American astronauts flew live non-human mammals aboard the shuttle. The crew members in orbit were supported 24 hours a day by a temporary Payload Operations Control Center, located at the Johnson Space Center.

On the mission, Spacelab carried 15 primary experiments, of which 14 were successfully performed. Two Getaway Special (GAS) experiments required that they be deployed from their canisters, a first for the program. These were NUSAT (Northern Utah Satellite) and GLOMR (Global Low Orbiting Message Relay satellite). NUSAT deployed successfully, but GLOMR did not deploy, and was returned to Earth.

A Cosmic Ray Experiment by  Indian Space Research Organisation, named Anuradha was launched onboard the mission. It measured the ionization states of low energy cosmic rays in near-earth space. It consisted of a
Barrel shaped recorder consisting of plastic sheets. It detected cosmic rays at the rate of seven a minute for 64 hours and produced 10000 sheets of data

Challenger landed safely at Edwards Air Force Base at 12:11:04 p.m. EDT on May 6, 1985, after a mission lasting 7 days, 0 hour, 8 minutes, and 46 seconds.

Connection to the Challenger disaster
While participating in the investigation into the destruction of Challenger during STS-51L in 1986, Overmyer discovered that a problem with the shuttle's O-rings, similar to that which led to the disaster, had emerged during the launch of STS-51B. Morton-Thiokol engineers told Lind after the mission that "you came within three-tenths of one second of dying". It was the problem with the O-rings on the left solid rocket motor (SRM) on this launch (SRM-16A) that prompted Roger Boisjoly to write a memo to Bob Lund about the potential for the O-rings to cause catastrophic failure.

See also

 List of human spaceflights
 List of Space Shuttle missions

References

External links

 NASA mission summary
 STS-51B Video Highlights

Space Shuttle missions
Edwards Air Force Base
1985 in the United States
1985 in spaceflight
Spacecraft launched in 1985
Spacecraft which reentered in 1985

STS-51-B


San Leucio del Sannio ist eine italienische Gemeinde (comune) mit  Einwohnern (Stand ) in der Provinz Benevento in Kampanien. Die Gemeinde liegt etwa 7 Kilometer südsüdwestlich von Benevento.

Verkehr
Westlich wird San Leucio del Sannio durch die Strada Statale 7 Via Appia (Teilstück: Benevento-San Giorgio del Sannio/Avellino) begrenzt.

Weblinks

Einzelnachweise

Ort in Kampanien

San Leucio del Sannio


Constantine Papadakis (February 2, 1946 – April 5, 2009) was a Greek-American businessman and the president of Drexel University.

Academic career
Papadakis received his diploma in Civil engineering from the National Technical University of Athens in Greece. He came to the United States in 1969 to continue his studies in civil engineering and earn his master's degree from the University of Cincinnati. He then went on to earn his doctorate in civil engineering in 1973 from the University of Michigan.

Papadakis served as head of the civil engineering department at Colorado State University and then dean of University of Cincinnati's College of Engineering prior to 1995. He was appointed President of Drexel University in Philadelphia, Pennsylvania in 1995 and held that position until his death in 2009. During his tenure, Papadakis doubled the full-time undergraduate enrollment, tripled freshman applications, quintupled the university's endowment, and quintupled research funding. His salary of $805,000 was the sixth highest among university presidents. After his death Papadakis' total earnings, including life insurance payout, was estimated at over $4 million.

Other activities
Papadakis sat on the Philadelphia Stock Exchange as chairman of the compensation committee. He also served on the board of trustees of the Hellenic College and Holy Cross Greek Orthodox School of Theology.

Death

Papadakis died at the Hospital of the University of Pennsylvania from pulmonary complications due to pneumonia on April 5, 2009 after battling lung cancer for months. He was 63 years old.

Sources
 Lily Bita, Constantinos Papadakis, beside to his office, the statue of Sappho. "Apodemon Epos" Magazine of European Art Center (EUARCE) of Greece, 1st issue 1997 p. 3-4

References

External links

Drexel University Office of the President
The Dragon Slayer
President Constantine Papadakis Exclusive The Triangle

1946 births
2009 deaths
Businesspeople from Philadelphia
American people of Greek descent
University of Cincinnati alumni
University of Michigan College of Engineering alumni
National Technical University of Athens alumni
Deaths from lung cancer in Pennsylvania
20th-century American businesspeople
Businesspeople from Athens
20th-century American academics

Constantine Papadakis


Auto-ionizare a apei ( de asemenea autoionizarea apei, și autodisocierea apei) este o reacție de ionizare în apă pură sau într-o soluție apoasă , în care o moleculă de apă, H2O, deprotonează (pierde nucleul unuia dintre atomii ei de  hidrogen) pentru a deveni un ion de hidroxid, OH -.

Nucleul de hidrogen, H+ , imediat protonează alta moleculă de apă, pentru a forma hidroniu, H3O+.  Este un exemplu de autoprotoliză și exemplifică natura amfoterică a apei.

Constanta de echilibru

 are o conductivitate electrică de 0,055 µS/cm. Conform teoriilor lui Svante Arrhenius, acest lucru trebuie să fie datorat prezenței ionilor. Ionii sunt produși prin reacția de auto-ionizare:

 H2O + H2O  H3O+ + OH-

Acest echilibru se aplică în cazul apei pure și al oricărei soluții apoase.

Exprimat prin activități chimice  , în loc de concentrații, constanta de echilibru chimic pentru reacția de ionizare a apei este:

care este numeric egală cu mult mai tradiționala constantă a echilibrului termodinamic scris ca:

în ipoteza că suma potențialelor chimice ale H+ și H3O+ este formal egală cu dublul potențialului chimic al H2O, la aceeași temperatură și presiune.

Deoarece cele mai multe soluții bazate pe acid sunt de obicei foarte diluate, activitatea apei este în general aproximată ca fiind egală cu unitatea, ceea ce permite produsului ionic al apei să fie exprimat ca:

În soluțiile apoase diluate, activitățile particulelor dizolvate sunt aproximativ egale cu concentrațiile lor.  Astfel, constanta de ionizare, constanta de disociere, constanta de auto-ionizare, constanta produsului ionic al apei sau produsul ionic al apei, simbolizată prin K w, poate fi dată de:

unde [H3O+] este molaritatea (≈ concentrația molară )   hidrogenului sau a ionului de hidroniu și [OH-] reprezintă concentrația de ioni de hidroxid. Când constanta de echilibru este scrisă ca produs al concentrațiilor (spre deosebire de activități) este necesar să se facă corecții la valoarea Kw în funcție de tăria ionică și alți factori (a se vedea mai jos).

La 25°C și tărie ionică zero Kw este egal cu

În cazul tuturor constantelor de echilibru, rezultatul este o mărime adimensională, deoarece concentrația este de fapt o concentrație relativă la  , care pentru H+ și OH- ambele sunt definite ca fiind 1 molar (sau molar).  În cele mai multe scopuri practice, concentrațiile molare și moleculare sunt egale cu temperatura și presiunea ambiantă.  Scala de concentrație molară are ca rezultat valori de concentrație care țin cont de schimbările de densitate cu schimbări de temperatură sau presiune; prin urmare, aceasta este scara utilizată în aplicații precise sau necompletate, de exemplu pentru apa de mare  sau la temperaturi ridicate, cum ar fi cele din centralele termice.

De asemenea, se poate defini pKw  −log10 Kw (care este de aproximativ 14 la 25°C).  Aceasta este analogă notațiilor pH și pKa pentru o constantă de disociere a acidului, unde simbolul p denotă un  .  Forma logaritmică a ecuației constantei de echilibru este pKw =   pH + pOH.

Dependența de temperatură, presiune și tăria ionică

Dependența ionizării apei de temperatură și presiune a fost investigată temeinic.   Valoarea lui pKw scade odată cu creșterea temperaturii, de la punctul de topire al gheții la minimul de c. 250°C, după care crește până la punctul critic al apei c. 374°C. Acesta scade odată cu creșterea presiunii.

La soluțiile de electroliți, valoarea pKw depinde de tăria ionică a electrolitului.  Valorile pentru clorura de sodiu sunt tipice pentru un electrolit de 1:1.  Cu electroliții 1:2, MX2, pKw scade cu creșterea puterii ionice.

Valoarea Kw este de obicei de interes în faza lichidă. Exemple de valori pentru  (gaz) și fluidul de  sunt prezentate în tabel.

{| class="wikitable" style="text-align:center"
|+Compararea valorilor pKw pentru apa lichidă, vapori superfierbinți și apă supercritică.
|-
!Presiune/Temp. !! 350 °C !! 400 °C !! 450 °C !! 500 °C !! 600 °C !! 800 °C
|-
! scope="row" |0.1 MPa
||| 47.961b || 47.873b || 47.638b || 46.384b ||40.785b
|-
! scope="row" |17 MPa
|11.920 (liquid)a || || || || ||
|-
! scope="row" |25 MPa
|11.551 (liquid)c ||16.566||18.135||18.758||19.425||20.113
|-
! scope="row" |100 MPa
|10.600 (liquid)c ||10.744||11.005||11.381||12.296||13.544
|-
! scope="row" |1000 MPa
|8.311 (liquid)c ||8.178||8.084||8.019||7.952||7.957
|}
Notă la tabel. Valorile sunt pentru fluid supercritic cu excepția celor marcate: a la presiunea de saturație corecpunzătoare la 350°C. b abur superfierbinte. c .

Efectele izotopilor
Apa grea , D2O, autoionizează mai puțin decât apa obișnuită, H2O;

 D2O + D2O  D3O+ + OD-

Acest lucru este atribuit oxigenului care formează o legătură ușor mai puternică cu deuteriul, deoarece masa mai mare a deuteriului are ca rezultat o  , un efect mecanic cuantic similar  .

Exprimat cu activitățile a, în loc de concentrații, constanta de echilibru termodinamic pentru reacția de ionizare a apei grele este:

Presupunând că activitatea D2O este 1, și presupunând că activitățile D3O+ și OD- sunt strâns aproximate prin concentrațiile lor

Următorul tabel compară valorile lui pKw pentru H2O și D2O.

{| class="wikitable" style="text-align:center"
|+ valorile pKw pentru apă pură
|-
! scope="row" |T/°C
|10||20|| 25||30|| 40 || 50
|-
! scope="row" |H2O
|14.535 || 14.167|| 13.997|| 13.830|| 13.535 ||13.262
|-
! scope="row" |D2O
|15.439||15.049||14.869||14.699||14.385|| 14.103
|}

Echilibru de ionizare în amestecuri apă-apă grea
În amestecurile de apă cu apă grea, sunt implicate mai multe specii: H2O, HDO, D2O, H3O+, D3O+, H2DO+, HD2O+, HO-, DO-.

Mecanism
Rata de reacție pentru reacția de ionizare

2 H2O → H3O+ + OH−

depinde de energia de activare , ΔE ‡ .  Conform , proporția moleculelor de apă care au suficientă energie, datorită populației termice, este dată de

unde k este constanta lui Boltzmann .  Astfel, poate apărea o anumită disociere deoarece există o cantitate suficientă de energie termică. Următoarea secvență de evenimente a fost propusă pe baza fluctuațiilor câmpului electric în apa lichidă.   Fluctuații aleatorii în mișcări moleculare ocazionale (aproximativ o dată la fiecare 10 ore per molecula de apă ) produce un câmp electric suficient de puternic pentru a sparge o legătură de oxigen-hidrogen, rezultând într-unthidroxid (OH-) și un ion hidroniu (H3O+); nucleul de hidrogen al ionului de hidroniu se deplasează de-a lungul moleculelor de apă prin  iar o schimbare a rețelei de legături de hidrogen din solvent, separă cei doi ioni, care sunt stabilizați prin solvație. Într-o , totuși, o a doua reorganizare a rețelei de legături de hidrogen permite transferul rapid al protonilor în josul diferenței de potențial electric și recombinarea ulterioară a ionilor.  Acest timp este în concordanță cu timpul necesar ca legăturile de hidrogen să se reorienteze în apă.

Reacția de recombinare inversă

 H3O+ + OH- → 2 H2O

se numără printre cele mai rapide reacții chimice cunoscute, cu o constantă a ratei de reacție de  la temperatura camerei. O astfel de viteză rapidă este caracteristică unei , în care viteza este limitată de viteza de difuzie moleculară.

Relația cu punctul neutru al apei
Moleculele de apă disociază în cantități egale de H3O+ și OH-, astfel încât concentrațiile lor sunt egale cu  la 25°C. O soluție în care concentrațiile de H3O+ și OH- sunt egale între ele, este considerată o soluție neutră. În general, pH-ul punctului neutru este numeric egal cu 1/2pKw.

Apa pură este neutră, dar cele mai multe probe de apă conțin impurități.  Dacă o impuritate este un acid sau o bază aceasta va afecta concentrațiile ionului de hidroniu și a ionului de hidroxid. Probele de apă care sunt expuse la aer, va absorbi dioxid de carbon pentru a forma acid carbonic (H2CO3) și concentrația de H3O+ va crește datorită reacției H2CO3 + H2O = HCO3− + H3O+. Concentrația OH- va scădea în așa fel încât produsul [H3O+] [OH-] rămâne constant la temperatură și presiune constantă.  Astfel, aceste probe de apă vor fi ușor acide.  Dacă este necesar un pH exact de 7,0, el trebuie menținut cu o soluție tampon adecvată.

Vezi și

 Reacția acid bază
 Echilibru chimic
  (a diferiților solvenți)
 Electrod de hidrogen standard

Referințe

Linkuri externe

 Chimie generală   - Autoionizarea apei
Chimia apei
Ioni
Pages with unreviewed translations

Auto-ionizarea apei


Keys est le huitième album studio de la chanteuse américaine Alicia Keys sorti en 2021 sur le label RCA Records. Écrit et produit en grande partie par Alicia Keys, l'album comprend également des contributions à l'écriture et à la production de Swizz Beatz, Fred Ball et . Il s'agit d'un double album dont la seconde partie (Unlocked) contient des versions remixées de certains chansons du premier disque (Originals).

Conception et composition
Ce huitième album de la chanteuse est divisé en deux parties. La première, appelée Originals est décrite par Alicia Keys comme  alors que la seconde, Unlocked (littéralement « Débloquée ) est . L'artiste écrit et produit tous les titres du double album. Elle collabore sur certains titres avec Mike Will Made It, Sia, Raphael Saadiq, . L'album contient par ailleurs des apparitions vocales de Khalid, Lil Wayne, Pusha T, Swae Lee, Brandi Carlile et Jacob Collier.

Singles
Le premier single extrait de l'album est Lala. La chanson est interprétée aux MTV Video Music Awards le  avec Swae Lee.

Critique

Selon Metacritic, l'album reçoit des critiques globalement positives avec une moyenne , pour 10 critiques compilées.

Pour Dan Cairns du Times, cet album est un  et que .

Liste des titres

Samples
Face 1 – Originals
 Plentiful contient un sample de The Truth de Beanie Sigel et une interpolation de Chicago de Graham Nash.
 Skydive contient un sample de Heartbeat de .
 Best of Me contient un sample de Cherish the Day de Sade.

Face 2 – Unlocked
 Skydive contient un sample de Heartbeat de Taana Gardner.
 Best of Me contient un sample de Cherish the Day de Sade et une interpolation de Strange Games & Things de Barry White & The Love Unlimited Orchestra.
 Lala contient un sample de In the Mood de Tyrone Davis.

Notes références

Liens externes

Album publié par RCA Records
Album d'Alicia Keys
Double album
Album musical sorti en 2021
Album produit par Swizz Beatz
Album produit par Mike Will Made It

Keys (album)


فوزية بنت فاروق (7 أبريل 1940 - 27 يناير 2005) هي الابنة الثانية لفاروق الأول آخر ملوك مصر وزوجته فريدة. ولدت في قصر عابدين وسماها والدها الملك فاروق باسم أخته فوزية أميرة مصر وامبراطورة إيران في الفترة (1941م إلى 1949م)، حيث كانت الأخت الأقرب لفاروق حسبما ذُكر.

في المنفى
غادرت مصر مع والدها الملك فاروق إلى المنفى في إيطاليا عام 1952 بعد ثورة يوليو، ثم التحقت بمدرسة داخلية في سويسرا، وظلت تعيش في سويسرا حيث عملت كمترجمة فورية هناك ولم تعد إلى مصر مجددًا.

الوفاة
توفيت في 28 يناير 2005 بمستشفى خاص بمدينة لوزان السويسرية بسبب المرض، وأمر الرئيس المصري محمد حسني مبارك بنقل جثمانها إلى مصر على متن طائرة خاصة على نفقة الدولة لتدفن في المقبرة الملكية في القاهرة. وشيعت جنازتها من مسجد الرفاعي بالقاهرة، وكان من بين المشيعين أخوها الأصغر الملك أحمد فؤاد الثاني آخر وارثي التاج المصري.

وكانت وكالات أنباء وصحف مصرية وعربية قد بثت وقتها نبأ ملتبسًا حول وفاة الأميرة فوزية، إذ ذكر أن من توفت هي عمتها الأميرة فوزية ابنة الملك فؤاد الأول وإمبراطورة إيران السابقة، لكن تم تعديل الخبر لاحقًا ليتبين أن من توفت هي ابنة الملك فاروق أي هي.

المراجع

صفحات خارجية
 ومولد الأميرة فوزية من المصري اليوم
 الأميرة فريال والأميرة فوزية coptic history

انظر أيضًا
 فوزية بنت فؤاد الأول

أشخاص من القاهرة
أميرات الأسرة العلوية
بحارون مصريون
فاروق الأول
قباطنة
مترجمات مصريات
مصريون مهاجرون إلى سويسرا
ملوك ونبلاء ذوو إعاقات
مواليد 1359 هـ
مواليد 1940
مواليد في قصر عابدين
وفيات 1425 هـ
وفيات 1434 هـ
وفيات 2005
وفيات في لوزان

فوزية بنت فاروق الأول


«Rhinestone Eyes» es el cuarto sencillo del álbum de estudio Plastic Beach de Gorillaz. Uno de los miembros de la banda ficticia, Murdoc Niccals, declaró lo siguiente acerca de «Rhinestone Eyes» en un comentario «canción por canción»:
«Fue grabado en mi pequeño submarino. Recorté un poco de cortes eléctricos y los agregue en este, con un poco de retraso que la anterior. Salió bastante bien, ¿no te parece?»

Trasfondo
La banda tocó la canción en vivo, por primera vez en las salas de Wedgewood en Portsmouth, como parte del Escape to Plastic Beach Tour. La canción aparece en el videojuego «FIFA 11». La banda grabó un set en vivo en The Late Show con David Letterman el 8 de octubre de 2010. El set fue lanzado en el webcast del show, con «Rhinestone Eyes» que se reproducía en el programa principal. Inicialmente fue elegido como el cuarto sencillo de Plastic Beach como copias de promoción de la canción que fueron enviados a las emisoras de radio estadounidenses, sin embargo, fue cancelado a favor de la canción Doncamatic.

Espectáculos en vivo
La banda tocó la canción en vivo por primera vez en las habitaciones Wedgewood en Portsmouth, el 21 de marzo de 2010. La canción se presentó en todos los shows de Escape to Plastic Beach Tour. La banda grabó un set para su misma canción —en vivo para el show, Late Show con David Letterman, el 8 de octubre de 2010. El set fue lanzado en la transmisión web, del mismo programa.

Gorillaz también interpretó la canción en los shows de su siguiente gira de Humanz.

Guion gráfico
La canción contiene elementos de choques eléctricos, la canción inédita de Gorillaz, que se reproduce en la filmación para Zane Lowe en la BBC Radio 1. La canción está disponible en versión de storyboard del video musical, fue lanzado el 4 de octubre de 2010 vía YouTube y a través del canal de Gorillaz. El 31 de agosto de 2017, un fanático, llamado «richard van as», pública a través de YouTube toda la animación — con color, del storyboard, en el transcurso de 6 años, la banda comentó el emoji de Bro (👊), como buen trabajo.

El storyboard empieza con Russel y Noodle, estando en océano, rumban a la Plastic Beach —con Noodle montada en la parte superior de la cabeza de Russel—, (Russel transformado en gigante por comer animales radiactivos). Luego aparece el demonio, Boogieman, en la parte superior del Plastic Beach, apareciendo Murdoc y la Cyborg Noodle, mientras esta comienza a disparar a Boogieman; este corre, y se esconde detrás de una estatua semejante a la del álbum D-Sides. Luego este salta al océano, y luego a su barco; (2-D viendo esto, desde su habitación del Plastic Beach. Después se muestra un flashback, de los recuerdos de Boogieman; se presenta a unos hombres a caballo —que se representan como «los jinetes del apocalipsis», aparece Boogieman en un burro, y un misterioso hombre sin caballo— aparece, y le extiende su mano en señal de amistad — Boogieman también extiende su mano, y el hombre le aprieta la mano con fuerza; revelando que era Murdoc. Termina el flashback, y empieza con Boogieman en su barco siendo burlado por Murdoc. Cyborg Noodle aparece en el puerto de la isla disparando hasta la entrada con un arsenal de armas, sorprendiendo a todos los compañeros que colaboraron en Plastic Beach, estando ellos en la superficie de la isla. Entonces Boogieman en su barco convoca a los colaboradores de Gorillaz en sí, (entre ellos el propio Damon); destinados a atacar con aviones a la Plastic Beach, —(con quien este ahí). Entonces los colaboradores atacaban el área de la isla —de arriba; donde estaba Murdoc, mientras él se esconde bajo una habitación del Plastic Beach, donde estaba un calamar, pero la habitación solo termina explotando. 2-D estando en su habitación, — ve a una ballena que iba hacia él; él se coloca su máscara, para «Morir con Dignidad». Cyborg Noodle atacando y protegiéndose a la vez, estando a la par de una palmera de la superficie de la isla; pero ella comienza a fallar, y los colaboradores compañeros se asombran. Mientras la ballena atacaba la habitación; — Russel impide la posible muerte de 2-D, lanzando la ballena hacia el avión de un colaborador de Boogieman; mientras él comía un helado, terminando el avión y él cayendo hacia el océano. Russel y Noodle estando ya en Plastic Beach, — Cyborg Noodle y los compañeros colaboradores se asombran del enorme tamaño de Russel, él abriendo la boca, sale Noodle; quitándose la máscara, revelando sus cicatrices alrededor de su ojo derecho, por el accidente de la Fase 2.

Lista de canciones
CD promo
 «Rhinestone Eyes» – 3:20
 «Rhinestone Eyes» (Instrumental) – 3:20

Personal
 Damon Albarn — voces, sintetizadores, guitarra, bucles sampleados, programación de batería, producción
 Jason Cox — bajo, producción adicional
 Gabriel Maurice Wallace — percusión

Referencias

Sencillos de 2010
Canciones de 2010
Canciones de Gorillaz
Canciones escritas por Damon Albarn
Sencillos de Parlophone
Sencillos de Warner Bros. Records
Sencillos de Virgin Records
Canciones en inglés
Canciones de electropop

Rhinestone Eyes


O Mau foi um movimento não violento pela independência samoana do domínio colonial durante a primeira metade do século XX. Mau significa "resoluto" ou "resolvido" no sentido de "opinião", "inabalável", "a ser decidido" ou "testemunho"; também denotando 'força firme' em samoano. O lema para o Mau eram as palavras Samoa mo Samoa (Samoa para os samoanos). Da mesma forma, em havaiano Mau significa lutar ou perseverar, e muitas vezes está ligado à poesia havaiana relacionada às lutas de independência e soberania.

O movimento teve seu início na ilha de Savai'i com a resistência Mau a Pule no início de 1900, com amplo apoio em todo o país no final da década de 1920. À medida que o movimento crescia, a liderança ficou sob a chefia da elite do país, os tradicionais líderes matai entrincheirados na tradição samoana e fa'a Samoa. O Mau incluiu mulheres que apoiaram a organização nacional por meio de liderança e organização, além de participar de marchas. Os torcedores usavam um uniforme Mau de lavalava azul marinho com uma faixa branca que mais tarde foi proibida pela administração colonial.

O movimento Mau culminou em 28 de dezembro de 1929 nas ruas da capital Apia, quando a polícia militar da Nova Zelândia disparou contra uma procissão que tentava impedir a prisão de um de seus integrantes. O dia ficou conhecido como Sábado Negro. Até onze samoanos foram mortos, incluindo o líder Mau e um dos chefes supremos de Samoa Tupua Tamasese Lealofi III com muitos outros feridos. Um policial da Nova Zelândia foi espancado até a morte por manifestantes após o início das hostilidades.

Os esforços do movimento Mau acabariam por resultar na independência política de Samoa em 1962, mas o auge da atividade do movimento nas Ilhas Ocidentais ocorreu no final da década de 1920 e início da década de 1930.

Movimento na Samoa Americana
O movimento Mau foi uma oposição indígena à anexação das ilhas do leste da Samoa pelos EUA em 1899, e teve manifestações nos grupos de ilhas ocidentais e orientais. Apresentou a assinatura de petições em esforços para decretar a transformação política em relação ao governo colonial americano e incluiu esforços para resistir à tributação da copra.

Houve um Mau da Samoa Americana que aconteceu em Tutuila, na Samoa Americana, na década de 1920. Surgiu como resultado da flutuação dos preços da copra e representou uma afronta aberta à Marinha americana e seus padrões de tratamento do povo indígena samoano e o desrespeito dos costumes samoanos, concepções de autogoverno e do modo de vida samoano. Este movimento recebeu muita cobertura da imprensa nos Estados Unidos, tanto favorável quanto desfavorável.

O líder do movimento, Samuel Ripley, de Leone, Tutuila, estava efetivamente exilado da Samoa Americana, quando foi impedido pelas autoridades da Marinha dos EUA de desembarcar de um navio que voltava da Califórnia para Pago Pago, e nunca foi autorizado a retornar à sua terra natal. Ele acabou se tornando o prefeito de Richmond, Califórnia.

Os Estados Unidos enviaram um comitê para a Samoa Americana em 1930, incluindo cidadãos americanos do Havaí que tiveram um papel proeminente na derrubada do Reino do Havaí e da rainha Lili'uokalani. Seu relatório, favorável à posição dos EUA, teve uma influência considerável na política dos EUA, e a Samoa Mau americana foi totalmente reprimida pelos EUA. Sua influência, no entanto, continuou a ser sentida.

História de Samoa
Secessão na Oceania
Não-violência

Movimento Mau


An Damasonium polyspermum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Ernest Saint-Charles Cosson. An Damasonium polyspermum in nahilalakip ha genus nga Damasonium, ngan familia nga Alismataceae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Damasonium

Damasonium polyspermum


Vanesa Agović (født 30. Marts 1996 i Berane) er en montenegrinsk håndboldspiller, som spiller for ŽRK Budućnost.

Kilder

Håndboldspillere fra Montenegro
Håndboldspillere fra ŽRK Budućnost
Håndboldspillere fra Kastamonu Belediyesi GSK

Vanesa Agović


An Trichosalpinx tropida in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Carlyle August Luer, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Carlyle August Luer. An Trichosalpinx tropida in nahilalakip ha genus nga Trichosalpinx, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Panamá. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Trichosalpinx

Trichosalpinx tropida


An Chrysopogon aciculatus in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Anders Jahan Retzius, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Carl Bernhard von Trinius. An Chrysopogon aciculatus in nahilalakip ha genus nga Chrysopogon, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Chrysopogon (Poaceae)

Chrysopogon aciculatus


Tip 95 torpido Japon İmparatorluk Donanması tarafından kullanılan torpidodur. Ürkütücü uzun mızrak Tip 93 Torpido üzerinden değiştirilmişti, daha düşük yükleme, menzil, çap ve denizaltılardaki standart 21 inçlik torpido tüpünden ateşlenebilir şekilde tasarlandı. Tip 95 torpidolar ayrıca hava fırlatmalıydı ve Pearl Harbor Saldırısı'nda da kullanıldılar.

Tip 95 torpido, bazı uzmanlar tarafından II. Dünya Savaşı'nın en başarılı torpidosu olarak kabul edilir.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Japon Denizaltıları
 Tip 95 Torpidonun özellikleri

Tip 95
Pearl Harbor Saldırısı
Japonya yapımı silahları
II. Dünya Savaşı'nda Japonya
II. Dünya Savaşı silahları

Tip 95 Torpido


Hrvatski malonogometni kup za sezonu 2016./17. Natjecanje je osvojio Nacional iz Zagreba.

Rezultati

Kvalifikacije

 Regija Istok

 Regija Jug

 Regija Sjever

 Regija Zapad

Osmina završnice

Završni turnir
Igrano u Makarskoj od 10. do 12. ožujka 2017.

Povezani članci
 Prva hrvatska malonogometna liga 2016./17.
 Druga hrvatska malonogometna liga 2016./17.

Izvori
 futsalplanet.com, Croatian Futsal Cup 2016/2017 , pristupljeno 14. ožujka 2017.

Vanjske poveznice
 crofutsal.com, Hrvatski malonogometni kup

2016-17

Hrvatski malonogometni kup 2016./17.


The Harris–Todaro model, named after John R. Harris and Michael Todaro, is an economic model developed in 1970 and used in development economics and welfare economics to explain some of the issues concerning rural-urban migration. The main assumption of the model is that the migration decision is based on expected income differentials between rural and urban areas rather than just wage differentials. This implies that rural-urban migration in a context of high urban unemployment can be economically rational if expected urban income exceeds expected rural income.

Overview
In the model, an equilibrium is reached when the expected wage in urban areas (actual wage adjusted for the unemployment rate), is equal to the marginal product of an agricultural worker. The model assumes that unemployment is non-existent in the rural agricultural sector. It is also assumed that rural agricultural production and the subsequent labor market is perfectly competitive. As a result, the agricultural rural wage is equal to agricultural marginal productivity. In equilibrium, the rural to urban migration rate will be zero since the expected rural income equals the expected urban income. However, in this equilibrium there will be positive unemployment in the urban sector. The model explains internal migration in China as the regional income gap has been proved to be a primary drive of rural-urban migration, while urban unemployment is local governments' main concern in many cities.

Formalism
The formal statement of the equilibrium condition of the Harris–Todaro model is as follows:
Let  be the wage rate (marginal productivity of labor) in the rural agricultural sector.
Let  be the total number of jobs available in the formal urban sector.
Let  be the total number of jobs available in the informal urban sector.
Let  be the wage rate in the formal urban sector, which could possibly be set by government with a minimum wage law.
Let  be the wage rate in the informal urban sector.

Rural to urban migration will take place if:

Conversely, urban to rural migration will occur if:

At equilibrium,

With the random matching of workers to available jobs, the ratio of available jobs to total job seekers gives the probability that any person moving from the agricultural sector to the urban sector will be able to find a job. As a result, in equilibrium, the agricultural wage rate is equal to the expected urban wage rate, which is the urban wage multiplied by the employment rate.

Conclusions
Therefore, migration from rural areas to urban areas will increase if:
Wages increase in the urban sector, increasing the expected urban income.
Agricultural productivity decreases, lowering marginal productivity and wages in the agricultural sector (wA), decreasing the expected rural income.

However, even though this migration creates unemployment and induces informal sector growth, this behavior is economically rational and utility-maximizing in the context of the Harris–Todaro model. As long as the migrating economic agents have complete and accurate information concerning rural and urban wage rates and probabilities of obtaining employment, they will make an expected income-maximizing decision.

References

Further reading

 Chen Jiong (1994), "The Harris-Todaro Model of Labor Migration and Its Commercial Policy Implications". Iowa State University.

Economics models
Development economics
Human migration

Harris–Todaro model


Les élections législatives françaises de 1951 se tiennent le 17 juin. Ce sont les deuxièmes élections législatives de la Quatrième République.

Mode de Scrutin

Le mode d'élection choisit pour ce département est le scrutin uninominal à un tour.

Pour les personnes relevant du Statut civil français (principalement des colons avec quelques évolués), les territoires du Gabon et du Moyen-Congo (République du Congo) sont réunis. Un député est à élire.

Élus

Résultats

Résultats à l'échelle du département

Articles connexes
 Liste des circonscriptions législatives de la République du Congo
 Liste des circonscriptions législatives du Gabon
 Liste des députés de la République du Congo
 Liste des députés du Gabon
 Élections législatives françaises de 1951

Notes et références

Gabon-Moyen-Congo
Politique en république du Congo
Politique au Gabon

Élections législatives de 1951 au Gabon-Moyen-Congo


An Actinocephalus compactus in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni George Gardner, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Paulo Takeo Sano. An Actinocephalus compactus in nahilalakip ha genus nga Actinocephalus, ngan familia nga Eriocaulaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Actinocephalus

Actinocephalus compactus


බඹරකන්ද ඇල්ල (බඹරකැලේ ඇල්ල) ශ්‍රී ලංකාවේ උසම දියඇල්ල  වේ. මෙහි උස 263 මී (අඩි 863) කි. මෙය  ලෝකයේ දියඇලි අතරින් 299 වන උසම දිය ඇල්ල යි. මෙය බදුල්ලේ කළුපහන ප්‍රදේශයේ පිහිටා අැත. A4 මාර්ගයේ 5km ක් දුරින් පිහිට යි.  මෙය වළවේ ගඟේ අතු ගංගාවක් වන කුඩා ඔයෙන් නිර්මාණය වේ. බඹරකන්ද ඇල්ල හි ෆයිනස් ගස්වලින් පිරුණු වනයක් හමුවේ.... බලංගොඩ, හපුතලේ  මාර්ගයේ බලංගොඩ සිට 32Km ක් පමණ ගියපසු කළුපහන හන්දිය හමුවේ. එතැනින් වම් අතට ඇති මාර්ගයේ කි:මී: 4.5 ක් පමණ ගියපසු ප්‍රවේශපත්‍ර ලබා ගන්නා ස්ථානය හමුවේ. පහසුවෙන් ගමන් කල හැකි ආකාරයට ආරක්‍ෂිත වැටවල් සහිතව පඩි පෙළ නිර්මාණය කොට ඇත. පයිනස් වනය මැදින් ගමන් කලයුතු ඉතා සුළු දුර ප්‍රමාණය ඉතාමත් චමත්කාරය.
ශ්‍රී ලංකාවේ දිය ඇලි

බඹරකන්ද ඇල්ල


Die Division 1 1979/80 war die 42. Austragung der professionellen französischen Fußballliga. Meister wurde zum fünften Mal nach 1965 der FC Nantes.

Erster Spieltag war der 26. Juli 1979, letzter Spieltag der 27. Mai 1980. Vom 17. Dezember bis 18. Januar gab es eine fünfwöchige Winterpause.

Vereine
Teilnahmeberechtigt waren die Vereine, die die Vorsaison nicht schlechter als auf dem 17. Platz abgeschlossen hatten, dazu ausnahmsweise nur ein direkter Aufsteiger aus der zweiten Division – Zweitligameister FC Gueugnon verzichtete, weil er nicht bereit war, den erforderlichen Profistatus anzunehmen, wodurch Valenciennes in der Liga blieb – und der Gewinner der Relegationsrunde. Somit spielten in dieser Saison folgende Mannschaften um den Meistertitel:
 drei Klubs aus dem äußersten Norden (OSC Lille, US Valenciennes-Anzin, Relegationssieger Racing Lens),
 einer aus Paris (Paris Saint-Germain),
 vier aus dem Nordosten (Titelverteidiger Racing Strasbourg, AS Nancy, FC Metz, FC Sochaux),
 vier aus dem Nordwesten (FC Nantes, Stade Laval, SCO Angers, Aufsteiger Stade Brest),
 einer aus dem Südwesten (Girondins Bordeaux),
 sechs aus dem Südosten (AS Saint-Étienne, Olympique Lyon, Olympique Nîmes, Olympique Marseille, OGC Nizza, AS Monaco),
 einer aus Korsika (SEC Bastia).

Saisonverlauf
Es galt die Zwei-Punkte-Regel; bei Punktgleichheit gab die Tordifferenz den Ausschlag für die Platzierung.

Saint-Étienne, das nach drei "titellosen Jahren" endlich wieder eine Meisterschaft gewinnen wollte und dafür kräftig investiert hatte (Platini, Rep), lieferte sich in der ersten Saisonhälfte ein Kopf-an-Kopf-Rennen mit Monaco. Mit der erneuerten Offensivstärke ging aber – insbesondere aufgrund von Piazzas Weggang wiesen die Verts am Ende 50 Gegentore auf (Nantes und Monaco nur je 30) – ein Stabilitätsverlust der Abwehr einher, so dass die Monegassen die Tabelle im Dezember mit drei Punkten Vorsprung anführten; einen Zähler dahinter rangierte der FC Nantes. Vorjahresmeister Strasbourg hingegen war auch in der Rückrunde "der große Abwesende im Titelkampf", während "die große Überraschung Sochaux" – die Elf aus der Franche-Comté hatte konsequent auf Spieler aus der eigenen Jugendabteilung gesetzt, die 1975 Finalist der Coupe Gambardella gewesen war – sich im Frühjahr 1980 zu der Führungstroika gesellte. Zeitgleich ging Monaco etwas die Luft aus, und Ende April übernahm Nantes die Führung, die vor dem 36. Spieltag, an dem Nantes und Sochaux aufeinandertrafen, aber nur einen Punkt betrug. In diesem vorentscheidenden Spitzenspiel setzten sich die in der Meisterschaft zuhause seit vier Jahren ungeschlagenen Bretonen – letzte Heimniederlage: am 15. Mai 1976 gegen Paris SG – mit 3:2 durch, gewannen auch ihre beiden letzten Matches und wurden zum fünften Mal in 15 Jahren Meister. Für Sochaux blieb der Vizemeistertitel als beste Platzierung seit 27 Jahren und die Qualifikation für den UEFA-Cup, in dem der FCS im Jahr darauf bis ins Halbfinale vorstieß.

Im Tabellenkeller war Neuling Brest vor allem aufgrund seiner katastrophalen Leistungen in den gegnerischen Stadien – dort gelangen lediglich zwei Unentschieden bei 17 Niederlagen, und Brests "Ein-Mann-Angriff" Dragutin Vabec schoss dabei ganze fünf Tore – frühzeitig abgeschlagen, und auch Marseille besaß nicht die für den Klassenerhalt erforderliche Qualität. Lyon hingegen konnte sich in den anschließenden Barrages gegen Zweitdivisionär Olympique Avignon behaupten. Zur folgenden Saison stiegen mit dem FC Tours und der AJ Auxerre dafür zwei Vereine auf, die bis dahin noch nie in der Division 1 vertreten waren.

Abschlusstabelle

Kreuztabelle

Relegation

|}

Die Meistermannschaft FC Nantes

Dazu kam ein Eigentor.

Erfolgreichste Torschützen

Siehe auch
 Division 2 1979/80
 Coupe de France 1979/80

Literatur
 Hubert Beaudet: Le Championnat et ses champions. 70 ans de Football en France. Alan Sutton, Saint-Cyr-sur-Loire 2002, ISBN 2-84253-762-9
 Sophie Guillet/François Laforge: Le guide français et international du football éd. 2009. Vecchi, Paris 2008, ISBN 978-2-7328-9295-5
 Jean-Philippe Rethacker: La grande histoire des clubs de foot champions de France. Sélection du Reader's Digest, Paris/Bruxelles/Montréal/Zurich 2001, ISBN 2-7098-1238-X

Weblinks
 Statistiken auf lfp.fr

Anmerkungen und Nachweise

1979/80
Fußballsaison 1979/80

Division 1 1979/80


Vechi scoarțe românești este un film românesc din 1974 regizat de Mirel Ilieșiu.

Prezentare

Note

Legături externe

Vezi și
 1974 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 1974

Vechi scoarțe românești


රාජා හෝ මා හෝ ගංගා හෝ
රාජා හෝ මා හෝ ගංගා හෝ යන කියමන අප කොතෙකුත් අසා ඇත.එහෙත් එය අසා ඇති මුත් අපි එහි ඇරඹුම කෙසේ සිදු වූ දැ යි නොදනිමු.බැරැන්ඩි හෙවත් බයිරැන්ඩි යනු ශිව දෙවියන් හදුන්වන පර්යාය පදයකි.උන් වහන්සේ වෙනුවෙන් ඉදිවන අලංකාරවත් කෝවිල සීතාවක රාජ්‍යයේ ඉදි කිරීම සීතාවක රාජසිංහ රජුගේ ඉමහත් බලාපොරොත්තුවක් විය.

තම සිතැගි පරිදි ශිව දෙවියන් වෙනුවෙන් කෝවිලක් ඉදි කිරීම සදහා රජුට ඉතා විශ්වාසවන්ත පුද්ගලයෙක් සිටියේය. ඒ අරිට්ට කී වෙන්ඩු පෙරුමාල් ය.
වංශවත් දෙමළ පවුල්වලට අයත් වූ ඔවුහු ශිව ආගම ඇදහූවෝ වෙති.සිංහල ජනතාව අතර වැජඹුණු ඔවුහු රජතුමා ගේ ද විශ්වාසය දිනා ගත්තෝය.

අරිට්ය කී වෙන්ඩු පෙරුමාල් රාජ්‍ය සේවයට එකතු විය.ඒ මනම්පෙරුම මොහොට්ටි ලෙස ඔහු සිය නම ද වෙනස් කොට ය.ඔහු සීතාවක රජුගේ මහාමාත්‍ය ධුරයට ද පත් විය. ශිව ආගම වැළද ගැනීමට රජු පෙළඹවූ පුද්ගලයා ද වූ යේ මනම්පේරි මොහොට්ටිය.ඒ නිසා මහා සංඝයා ඇතුළු ජනතාව ඔහුට විරුද්ධ විය.එහෙත් රාජ උදහස නිසා එය එළියට පැමිණුනේ නැත.

    බැරන්ඩි කෝවිලේ ඉදි කිරීම සිදු වූයේ මිනිසුන් දෙදහසකගේ පමණ දායකත්වයෙනි.එය අවුරුදු 20ක් තිස්සේ සිදු කෙරුණු බව සදහන් වේ.

අවිස්සාවේල්ල,යටියන්තොට පාරේ ගමන් කරන විට හමුවන තල්දූව හංදියේ සිට මීටර් 100 පමණ දුරින් බැරැන්ඩි කෝවිලේ නෂ්ටාව‍ශේෂ අද පවා දැක ගත හැක. සීතාවක ගග සමීපව එදා සීතාවක රාජධානියේ අග නගරය වූ වර්තමාන අවිස්සාවේල්ලට පෙනෙන මායිමේ බැරැන්ඩි කෝවිලේ ඉදිකිරීම් කටයුතු සිදු කෙරිණි.

අරිට්ට කී වෙණ්ඩු පෙරුමාල් විසින් බැරැන්ඩි කෝවිල ඉදි කර ඇත්තේ අවසානයක් දැකීමට නම් නොවේ.බැරැන්ඩි කෝවිලේ ඉදිකිරීම් කටයුතු අවසන් නොවූ බවට එම ස්ථානයේ දී ම දැක ගත සාධක ඒ සදහා සාක්ෂි දරමින් ඇත.

අවුරුදු 20ක් තිස්සේ ඉදිකිරීම් කටයුතු සිදු කළ ද ඒ රජු විසින් ඇවටිලි කරන වේලාවට පමණක් බවට ද උගතුන් අතර සැකයක් පවතී. තවමත් බැරැන්ඩි කෝවිල සමීප ව අඩක් නිම කළ ශිලාමය නටබුන් එම අදහස වඩාත් තහවුරු කරයි.

මනම්පේරි මොහොට්ටි මෙය නිම වනු දැකීමට කොතරම් අලස වූයේ ද යන්න ඔහු කළ බවට කියවෙන ජනපවාදයේ  තවමත් රසවත් ලෙස පවතින රාජා හෝ මා හෝ ගංගා හෝ යන කියමනෙන් ගම්‍ය වේ.
බැරැන්ඩි කෝවිලේ ඉදිකිරීම් කටයුතු රජු මිය ගිය පසු අතහැර දැමිය හැකි බව ඔහු සිතුවේය.නො එසේ නම් තමා මිය ගිය පසු එම කරදරය නිම වන බවට ඔහු සිතුවේය.නැති නම් ගග ගලා බැරැන්ඩි කෝවිල විනාශ වනවාට ඔහු තුළ කැමැත්තක් තිබිණි.ඉහත කියමන ජනතාව අතරට පැමිණ ඇත්තේ මෙසේ ය.

බැරැන්ඩි කෝවිල ඉදිකිරීම් කටයුතු බාරව සිටි අරිට්ට කී වෙණ්ඩු පෙරුමාල් ද පසු ව ජනතාවගේ අකමැත්ත ට පත් වූවේය.

සීතාවක රාජසිංහ රජුගේ අකල් මරණයෙන් පසුව රාජසූර්ය නමැති  කුමාරයා බලයට පත් වුණි.ඔහු රාජසිංහ රජුගේ මුනුබුරෙකි.එහෙත් අරිට්ට කී වෙණ්ඩු පෙරුමාල් එයට කැමති නොවීය.එම කුමරා ද සීතාවක රජු ඝාතනයට හවුල් වූ අයකු ලෙස පෙරුමාල්ට සැක ඇති වී තිබුණි.

පෙරුමාල් විසින් එම කුමරු ඝාතනය කරන ලද්දේ එම අමනාපය නිසාය.ඉන් පසු ව රජකමට පත්වූයේ රාජසිංහ රජුගේ සහෝදරියක වූ මපා බිසෝ බණ්ඩාර දේවිගේ පුත්‍රයෙකි.
මෙලෙස කාලය ගත වී අපට බැරැන්ඩි කෝවිල උරුම වූයේ  නිම නොවූ කෝවිලක් ලෙසිනි.

By @AnUnknownName2007

බැරැන්ඩි කොවිල


Giovanni Battista Montalbani est un orientaliste et voyageur italien, né en 1596 à Bologne et mort en 1646.

Biographie
Giovanni Battista Montalbani naquit en 1596 à Bologne, d'une ancienne et illustre famille, qui a produit un grand nombre de capitaines et de savants. Il s'appliqua à l'étude avec beaucoup d'ardeur, et reçut le même jour le laurier doctoral dans les deux facultés de droit et de philosophie. Il visita ensuite la France, l'Allemagne et la Pologne pour acquérir de nouvelles connaissances, et se rendit à Constantinople, où il prolongea son séjour pendant une année. Il profita du départ d'une caravane pour aller en Perse, et parcourut toute la haute Asie, observant les mœurs des indigènes et les productions du pays. Il apprit en même temps les langues dérivées de l'arabe ; et si l'on en croit Orlandi, il en parlait treize avec une égale facilité. De retour à Cologne, après avoir couru beaucoup de hasards et échappé aux plus grands dangers, il passa en France pour y demander du service. L'espoir d'un avancement plus rapide le détermina à se rendre à la cour du duc de Savoie, qui lui conféra le grade de sergent-major général de bataille. Fait prisonnier par les Espagnols, il fut traité avec une extrême rigueur ; ayant recouvré sa liberté, il se retira à Venise, où il avait été précédé par sa réputation : il ne tarda pas d'y avoir de l'emploi, et fut envoyé avec un commandement supérieur à l'île de Candie. Il y mourut en 1646, dans la forteresse de Suda, à l'âge de 50 ans.

Œuvres
On a de lui :  ; ibid., 1636, in-12 ; Leyde, 1643, même form. Il a laissé en manuscrit des Annales de son temps, en latin ; les Maximes de Tacite, son auteur favori, prouvées par des exemples modernes ; Une Grammaire turque, et quelques Traités de mathématiques et d'astronomie, dont on trouvera les titres dans les Scrittori Bolognesi, d'Orlandi, .

Annexes

Bibliographie

Liens externes

 .

Naissance en 1596
Décès en 1646
Orientaliste italien

Giovanni Battista Montalbani


En esta noche es el título del álbum debut de estudio realizado en bilingüe grabado por la cantautora colombo-estadounidense Soraya. Fue lanzado al mercado por la empresa discográfica PolyGram Latino el 6 de febrero de 1996, convirtiéndose en uno de los discos latinos más vendidos hasta la fecha.

Lista de canciones
 Todas las canciones escritas y compuestas por Soraya, excepto donde se indica.

Posición en listas

Álbum

Sencillos

Créditos y personal

 Soraya — Productor, voz
 Rod Argent — Productor
 Bill Banham —	Viola
 Mark Berrow —	Violín
 Ben Cruft — Violín
 Michael DeSaulles — Violín
 Roger Garland — Violín
 Wilfred Gibson — Violín
 Paul Hicks —Asistente
 Paul Kegg — Violonchelo
 Kostecki — Violín
 John Kurlander — Ingeniero
 Peter Lale — Viola
 Chris Laurence — Bajo
 Helen Liebmann — Violonchelo
 Martin Loveday — Violonchelo

 Pablo Manavello — Supervisor
 Jim McLeod — Violín
 Jose A. Morales — Compositor
 Keith Morrison — Ingeniero
 Peter Oxer — Violín
 Tony Pleeth —	Violonchelo
 Maciej Rakowski — Violín
 George Robertson — Viola
 Aldo Sampieri — Diseño de arte
 Sonia Slany —	Violín
 Simon Smart —	Ingeniero
 Robert Smissen — Viola
 Julian Tear —	Violín
 Peter Van Hooke — Productor
 Gavyn Wright — Violín
 Tony Wright —	Dirección artística

Véase también
 Soraya

Referencias

Enlaces externos
 Página web de Soraya

Álbumes debut de 1996
Álbumes de Colombia de 1996
Álbumes de Estados Unidos de 1996
Álbumes de Soraya
Álbumes de PolyGram
Álbumes en español
Álbumes en inglés
Álbumes de balada romántica

En esta noche


Ryo Hasegawa (født 21. april 1999) er en japansk fodboldspiller, som spiller for den japanske fodboldklub Mito HollyHock.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Ryo Hasegawa