Sergio Silvio Balanzino (né le  à Bologne, mort le  à Rome) était un diplomate italien.

Biographie
Sergio Balanzino a étudié en tant que Brittingham Foreign Scholar à l'université du Wisconsin à Madison de 1956 à 1957. Après avoir obtenu son diplôme en droit de l'université de Rome La Sapienza, il a rejoint le service extérieur italien en 1958.

Il a été ambassadeur d'Italie au Canada de  à . Il est ensuite devenu secrétaire général adjoint de l'OTAN avant de devenir brièvement secrétaire général par intérim à deux reprises. D'abord en remplaçant Manfred Wörner le  après la démission de ce dernier au dernier stade d'un cancer. Le , il a été remplacé par Willy Claes, qui a démissionné pour corruption présumée le .

Balanzino, redevenu député, reprend les rênes jusqu'à ce qu'il soit remplacé le  par Javier Solana.

Il a enseigné au .

Notes et références

Liens externes

Naissance en juin 1934
Naissance à Bologne
Décès en février 2018
Décès à Rome
Secrétaire général de l'OTAN
Décès à 83 ans

Sergio Balanzino


Stadionul Petrovski (în ) este un complex sportiv din Sankt Petersburg, Rusia. Acesta este "casa" clubului de fotbal FC Zenit Sankt Petersburg.

Întregul complex este amplasat pe insula Petrovski de pe râul Neva și constă din: arena mare, arena mică și câteva clădiri adiacente, printre care magazinul de firmă "Zenit" și un restaurant-bar.

Arena mare a complexului are o capacitate de 21,504 locuri.

Arena mică a complexului are o capacitate de 2835 de locuri și a fost construită în 2008. Ea găzduiește meciurile a mai multe cluburi profesioniste care evoluează în ligile inferioare ale campionatului Rusiei, printre care: FC Dinamo Sankt Petersburg, FC Zenit-2 Sankt Petersburg și FC Sever Murmansk.

Galerie foto

Note

Legături externe
 Site oficial
 Site oficial FC Zenit

Fondări în 1925
Petrovski

Stadionul Petrovski


"Općinska A nogometna liga Ludbreg" za sezonu 1981./82. je bila prvi stupanj općinske lige ONS Ludbreg, te liga sedmog stupnja nogometnog prvenstva Jugoslavije.
Sudjelovalo je 12 klubova, a prvak je bio "Zadrugar" iz Hrastovskog.

Ljestvica

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Unutarnje poveznice
 Općinska B liga Ludbreg 1981./82.
 Međuopćinska liga Varaždin 1981./82.

Vanjske poveznice

Izvori
 Franjo Vrtulek: "Nogomet u ludbreškom kraju", Varaždin, 1999., , str. 89
 library.foi.hr, "Ludbreški list"
 library.foi.hr, "Ludbreški list" br. 18, god. III, izdano 28. lipnja 1982., str. 11, preuzeto 19. srpnja 2019.

Ludbreg-A
1981-82 A

Općinska A nogometna liga Ludbreg 1981./82.


Gerlinde Schermer (* 18. Februar 1956 in Stolberg (Harz)) ist eine deutsche Ökonomin und Politikerin (SPD). Schermer gehörte von 1991 bis 1999 dem Abgeordnetenhaus von Berlin an.

Leben
Gerlinde Schermer besuchte bis 1972 die Polytechnische Oberschule in Stolberg. Sie hat einen Fachhochschulabschluss als Diplom-Betriebswirtin erworben.

Sie war von 1977 bis 1987 in mehreren Betrieben zunächst in Erfurt und dann bis 1990 in Berlin beschäftigt. Gegenwärtig ist sie selbstständig als Steuerbevollmächtigte tätig.

Politik
Gerlinde Schermer trat 1990 in die SPD ein und gehörte von dann bis 1998 deren Berliner Landesvorstand an, von 1994 bis 1996 als stellvertretende Landesvorsitzende. Sie wurde 1991 in
das Berliner Abgeordnetenhaus gewählt, dem sie bis 1999 angehörte. In der Kontroverse um die Teilprivatisierung der Berliner Wasserbetriebe folgte sie nicht der Linie der SPD und engagierte sich gegen den Verkauf von 49,9 Prozent der Anteile an private Investoren. Bei der entscheidenden namentlichen Abstimmung am 29. April 1999 im Berliner Abgeordnetenhaus stimmte sie, zusammen mit den beiden anderen SPD-Abweichlern Michael Müller und Peter Korch, gegen die Beschlussempfehlung der SPD-CDU-Koalition. Ihre erneute Kandidatur 2012 blieb erfolglos.

Gegenwärtig engagiert sie sich insbesondere gegen die Privatisierung öffentlicher Güter.

Literatur
 Werner Breunig, Andreas Herbst (Hrsg.): Biografisches Handbuch der Berliner Abgeordneten 1963–1995 und Stadtverordneten 1990/1991 (= Schriftenreihe des Landesarchivs Berlin. Band 19). Landesarchiv Berlin, Berlin 2016, ISBN 978-3-9803303-5-0, S. 324.

Weblinks
 Website von Gerlinde Schermer
 Gerlinde Schermer bei Abgeordnetenwatch

Einzelnachweise

Mitglied des Abgeordnetenhauses von Berlin
SPD-Mitglied
Deutscher
Geboren 1956
Frau

Gerlinde Schermer


Duvaz, bir halk edebiyatı nazım şeklidir. Düvaz imam, düvaze veya imam olarak da adlandırılır. Alevi ve Bektaşi şiirinde görülür. Farsça'da oniki anlamına gelen düvazdeh kelimesinin kısaltılmış söylenişidir. Duvazlar On İki İmam'ı öven nefeslerdir.

Örnek
Kaldır at gönlünden gafil,seki şüpheyi gayri,
Yolun Sahibi Murtaza Şahı Merdan Alidir.
Uyup melunlara sakın,onlari görme ayrı,
Nuru Muhammed Mustafa Şahı Merdan Alidir.

Nebilerle resullerle,batında konup göçen,
Resulu Kibriya ile zahirde Hak yol açan.
Muaviye hilesiyle zehirli suyu içen,
İmam Hasan-el Mücteba şahı Merdan Alidir.

Muhammed okudu Kuran, Ali eyledi beyan,
İnkâr eyledi Kuranı,kavimi Ehli Sufyan.
İmam Hüseyine oldu Kerbela çölü mekan,
Şahı Sehid-i Kerbela Şahı Merdan Alidir.

İmam-i Zeynel Abidin Sam'da zindana düştü,
Muhammed Bakir ağladı, ciğeri yandı pişti.
İmam Cafer erkan kurdu,münkirin aklı şaştı,
Musa Kazım, Ali Rıza Şahı Merdan Alidir.

İmam Taki, İmam Naki bu yolun erenleri,
Velayetin gözü nuru Can Hasan-ül Askeri.
Sahib Zamana bağlandım, Caferiyem Caferi,
Konup göçen tüm evliya Şahı Merdan Alidir

Kaynakça

Halk edebiyatı

Duvaz


Joe Armstrong (Londres, 7 de octubre de 1978) es un actor inglés especialmente conocido por haber interpretado a Allan A Dale en la serie  Robin Hood.

Biografía
Joe es hijo de la actriz Sue Johnson y el actor Alun Armstrong, tiene un hermano mayor Dan Armstrong y uno menor Tom Armstrong.

Carrera
Joe prestó su voz para el programa "Girl from Mars", que relata la historia de un hombre que perdió a su hermana. En diciembre del 2005 apareció en la producción de radio Twas The Night Before Christmas donde leyó "Gifts" una historia de Garry Kilworth.

En el 2003 obtuvo un pequeño papel como Richard Lloyd en la miniserie Between the Sheets  en donde trabajó junto a su padre Alun Armstrong.

En el 2004 apareció en la película Passer By donde interpretó a Tinley uno de dos hombres acusados de asaltar a una mujer en un tren. Ese mismo año apareció en un episodio de la serie Waking the Dead donde interpretó a Jason Murphy, un joven que reaparece con amnesia después de haber sido secuestrado de niño. Apareció en la serie Foyle's War donde dio vida a Tom Jackson, el hijo de un asesino.

Ha trabajado en series como Blackpool, Rose and Maloney, Party Animals, The Whistleblowers, The Bill, Midsomer Murders, The Inspector Lynley Mysteries, The Last Detective, entre otras.

En el 2006 se unió al elenco de la serie Robin Hood donde interpretó a Allan A Dale hasta el final de la serie en el 2009.

En el 2011 apareció como invitado en la exitosa serie Hustle donde interpretó a Joe Ryan. Ese mismo año apareció en la tercera temporada de la serie Land Girls donde dio vida a Danny Sparks, el exnovio de Connie Carter (Seline Hizli).

En el 2012 apareció como invitado en la serie Public Enemies donde interpretó a Ben Somers junto a Anna Friel y Daniel Mays. Ese mismo año apareció en la miniserie The Hollow Crown donde interpretó a Sir Henry "Hotspur" Percy durante el episodio "Enrique IV, parte 1".

En el 2013 apareció en la película Closer to the Moon donde interpretó a Razvan, en la película comparte créditos con los actores Mark Strong, Vera Farmiga y Harry Lloyd. La película siguió un robo en el Banco Nacional de Rumania cometido por el grupo Ioanid en 1959. Razvan el personaje de Joe está basado en el periodista Haralambie Obedeanu, uno de los acusados del robo.

Ese mismo año se unió al elenco de la serie The Village donde interpreta al detective Stephen Bairstow, hasta ahora.

En el 2014 se unió a la miniserie Happy Valley donde interpreta a Ashley Cowgill, un promotor inmobiliario y traficante de drogas.

Filmografía

Series de televisión

Películas

Radio

Teatro

Referencias

Enlaces externos

 Joe Armstorng on TV.com
 Digital Spy > Celebrity News > Joe Armstrong
 Joe Armstrong Fansite
 The Roles of Joe Armstrong Page

Actores de cine de Inglaterra
Actores de televisión de Inglaterra
Nacidos en Londres

Joe Armstrong


Dalmatinska nogometna liga – Srednja skupina je bila jedna od tri skupine Dalmatinske nogometne lige u sezoni 1989./90., petog ranga nogometnog prvenstva Jugoslavije.
Sudjelovalo je 14 klubova, a prvak je bio "Mračaj" iz Runovića.

Ljestvica

U slučaju neodlučenog rezultata su se izvodili jedanaesterci, nakon kojih bi pobjednik dobio 1 bod, a poraženi ne bi osvojio bod.

Rezultatska križaljka
{| class="wikitable"  style="font-size: 80%; text-align: center"
!kratica !!klub !!BRA !!JADS !!JADT !!JED !!JUG !!KOL !!MLA !!MRA !!OML !!PRO !!SLA !!URA !!USK !!VAL
|-
|BRA ||align="left"|Bratstvo Donji Vinjani
|bgcolor="gainsboro"| || ||0:1 || || ||0:0 (1:4 11 m) || ||0:1 ||2:5 || ||1:0 || ||7:3 ||
|-
|JADS ||align="left"|Jadran Supetar
| ||bgcolor="gainsboro"| ||0:1 || || ||1:0 || ||2:1 ||1:0 || ||1:1 (3:4 11 m) || ||7:3 ||
|-
|JADT ||align="left"|Jadran Tučepi
|2:2 (5:6 11 m) ||0:0 (5:4 11 m) ||bgcolor="gainsboro"| ||3:3 (4:1 11 m) ||4:0 ||1:0 ||1:1 (4:3 11 m) ||1:1 (5:4 11 m) ||3:2 ||2:0 ||1:1 (3:4 11 m) ||1:0 ||2:2 (4:3 11 m) ||0:0 (2:3 11 m)
|-
|JED ||align="left"|Jedinstvo Srinjine
| || ||0:0 (2:4 11 m) || bgcolor="gainsboro" | || ||3:1 || ||2:4 ||5:1 || ||2:1 || ||3:0 p.f. ||
|-
|JUG ||align="left"|Jugovinil Kaštel Gomilica
| || ||5:0 || ||bgcolor="gainsboro"| ||2:1 || ||1:2 ||2:0 || ||1:1 (4:2 11 m) || ||1:0 ||
|-
|KOL ||align="left"|Kolektivac Postira
|4:3 ||0:1 ||3:0 ||2:2 (3:4 11 m) ||1:0 ||bgcolor="gainsboro"| ||2:1 ||1:2 ||2:1 ||0:1 ||1:2 ||1:1 (3:2 11 m) ||0:1 ||4:0
|-
|MLA ||align="left"|Mladost Donji Proložac
| || ||3:2 || || ||1:0 || bgcolor="gainsboro" | ||0:0 (7:8 11 m) ||3:3 (2:4 11 m) || ||3:1 || ||1:5 ||
|-
|MRA ||align="left"|Mračaj Runović
|1:1 (3:1 11 m) ||2:0 ||3:2 ||4:0 ||1:0 ||1:0 ||1:1 (10:11 m) ||bgcolor="gainsboro"| ||3:1 ||4:1 ||3:2 ||6:0 ||7:1 ||3:0
|-
|OML ||align="left"|Omladinac Vranjic
|4:1 ||1:2 ||2:1 ||3:0 ||2:1 ||3:0 ||3:0 ||2:0 ||bgcolor="gainsboro"| ||1:1 (3:5 11 m) ||1:1 (2:4 11 m) ||0:1 ||4:1 ||4:2
|-
|PRO ||align="left"|Proleter Dugopolje
| || ||1:2 || || ||1:0 || ||2:0 ||2:2 (2:4 11 m) || bgcolor="gainsboro" | ||1:0 || ||1:0 ||
|-
|SLA ||align="left"|Slaven Trogir
|6:2 ||1:0 ||1:0 ||1:1 (5:4 11 m) ||2:1 ||2:0 ||1:0 ||2:2 (5:6 11 m) ||2:2 (3:0 11 m) ||2:1 ||bgcolor="gainsboro"| ||3:1 ||1:0 ||5:0
|-
|URA ||align="left"|Urania Baška Voda
| || ||0:1 || || ||2:1 || ||1:1 (2:4 11 m) ||1:0 || ||1:1 (3:4 11 m) || bgcolor="gainsboro" | ||1:1 (1:3 11 m) ||
|-
|USK ||align="left"|Uskok Klis
|4:0 ||1:0 ||3:1 ||2:1 ||0:2 ||1:0 ||1:1 (4:1 11 m) ||0:0 (3:5 11 m) ||1:1 (4:2 11 m) ||1:1 (3:4 11 m) ||0:1 ||6:0 ||bgcolor="gainsboro"| ||0:0 (5:4 11 m)
|-
|VAL ||align="left"|Val Kaštel Stari
| || ||5:2 |||| ||4:1 || ||1:1 (3:1 11 m) ||1:0' || ||1:1 (3:5 11 m) || ||1:1 (3:4 11 m) || bgcolor="gainsboro" |
|-
!colspan="16"|
|-
|colspan="16" align="left"|
podebljan rezultat - utakmice od 1. do 13. kola (1. utakmica između klubova)
rezultat normalne debljine - utakmice od 14. do 26. kola (2. utakmica između klubova)
rezultat nakošen - nije vidljiv redoslijed odigravanja međusobnih utakmica iz dostupnih izvora
 rezultat nakošen i smanjen *   - iz dostupnih izvora nije uočljiv domaćin susreta
 prekrižen rezultat  - poništena ili brisana utakmica
p - utakmica prekinuta
3:0 p.f. / 0:3 p.f. - rezultat 3:0 bez borbe
(_:_ 11 m) - rezultat u raspucavanju jedanaesteraca u slučaju neriješenog rezultata
|}
 Izvori:

 Kvalifikacije za Hrvatsku ligu – Jug
Igrano u Dugom Ratu od 25. do 27. svibnja 1990. "Mračaj" i "Orebić" ostvarili plasman u Hrvatsku nogometnu ligu – Jug''.

 Izvori:

Unutarnje poveznice
 Dalmatinska liga – Južna skupina 1989./90.
 Dalmatinska liga – Sjeverna skupina 1989./90.
 Hrvatska liga – Jug 1989./90.
 Prvenstvo NSO Split 1989./90.

Vanjske poveznice

Izvori
 Jurica Gizdić: 50 godina Jadrana iz Tučepi, Tučepi, 2017., , str 101-104
 Jurica Gizdić: NK Omladinac : 100 godina baluna u Vranjicu, Vranjic, 2014., , str. 195-198
 Jurica Gizdić: 80 godina kliškog Uskoka, Klis, 2010., , str. 109-111
 Jurica Gizdić: NK Mračaj : veliki klub iz malog mista, Runovići, 2009., , str. 92-95
 Jurica Gizdić: Od Kolektivca do Postira sardi : 1948. – 2008., Postira, 2008.,
 Jurica Gizdić: HNK Trogir : 95 godina nogometa u Trogiru, Trogir, 2007., , str. 153-156

1989-90 srednja
1989-90
Dalmacija-Srednja

Dalmatinska nogometna liga – Srednja skupina 1989./90.


Psihopatologia animală este studiul tulburărilor mentale sau comportamentale la animale.

Din punct de vedere istoric, a existat o tendință antropocentrică de a insista pe studiul psihopatologiilor animale ca modele pentru bolile psihice umane.  Însă psihopatologiile animale pot fi mai bine considerate, din punct de vedere evolutiv, drept comportamente non-adaptive datorate unui anumit tip de handicap cognitiv, tulburări emoționale sau stres. Acest articol oferă o listă neexhaustivă de psihopatologii animale.

Tulburări de alimentație
Animalele din sălbăticie par să nu prea sufere de tulburări de alimentație, deși alcătuirea lor corporală fluctuează în funcție de ciclurile sezoniere și de reproducere. Cu toate acestea, animalele domestice, din ferme, din laboratoare, inclusiv animalele de companie, sunt predispuse la tulburări. Adaptarea evolutivă conduce la un anumit comportament în hrănire a animalelor sălbatice. Se așteaptă ca animalele de fermă să afișeze aibă același comportament, dar apar întrebări dacă aceleași principii se aplică și animalelor de laborator sau de companie.

Anorexie de activitate
Anorexia de activitate (AA) este o afecțiune în care șobolanii încep să exerseze excesiv în timp ce reduc simultan consumul de alimente, similar cu anorexia nervoasă umană sau hipergimnasia.

Când li se oferă acces liber la alimente și o roată de exerciții, șobolanii dezvoltă în mod normal o rutină echilibrată între exercițiul fizic și consumul de alimente, ceea ce în transformă în șobolani firești. Cu toate acestea, în cazul în care consumul de alimente este restricționat și accesul pe roți este nerestricționat, șobolanii încep să exerseze mai mult și mănâncă mai puțin, ducând la pierderea excesivă în greutate și, în cele din urmă, la moarte. Modelele de deplasare se schimbă astfel încât cea mai mare parte a funcționării să se efectueze cu ore înainte de programarea alimentării.

În alte condiții, AA nu se dezvoltă. Accesul nerestricționat la alimente și accesul limitat la roți nu vor determina nici o schimbare semnificativă în rutina de hrănire sau de exercițiu.                                    De asemenea, dacă șobolanii sunt restricționați atât în ceea ce privește admisia alimentelor, cât și accesul pe roți, aceștia se vor adapta corespunzător. De fapt, dacă șobolanii sunt pregătiți mai întâi pentru programul de hrănire și apoi au acces nerestricționat la o roată care circulă, aceștia nu vor dezvolta comportamentul AA.

Rezultatele susțin ideea că rularea interferează cu adaptarea la noul program de hrănire și este asociată cu sistemul de recompense din creier.

O teorie este că alergarea simulează hrănirea, un comportament natural la șobolanii sălbatici. Șobolanii de laborator, prin urmare, alerg (se furajează) mai mult ca răspuns la lipsa de alimente. Efectul de semifoame asupra activității a fost, de asemenea, studiat la primate. Mamele din rasa de maimuțe rhesus macac devin hiperactive ca răspuns la restricționarea cronică a alimentelor pe termen lung.

Sindromul scroafei subțiri
Sindromul Scroafei Subțiri (SSS) este un comportament observat la scroafe stagnante care este similar cu AA, unde unele scroafe, după o sarcină timpurie sunt extrem de active, mănâncă puțin și se pierd, rezultând foarte des în moarte. Ele suferă de emaciere, hipotermie, tulburări de apetit, agitație și hiperactivitate. Sindromul poate fi în principal legat de factorii de stres social și de mediu. Stresul la scroafele stagnante este adesea perceput ca fiind consecința reținerii animalelor, care se întâmplă în unitățile de producție intensive. Scroafele care suferă cel mai mult în condiții restrictive sunt cele care alăptează sau sunt gestante, deoarece au foarte puțin loc pentru a se deplasa, pentru că sunt ținute în cuști de gestație. Totuși, mișcarea și libertatea crescute sunt, de asemenea, stresante pentru scroafele adulte, ceea ce se întâmplă de obicei după înțărcare. Când sunt plasate în grupuri, ele se luptă viguros, cu scroafa dominantă care apare, care mănâncă vorace. De asemenea, este posibil ca două scroafe subordonate să facă parte din grup care evită în mod activ situațiile de hrană competitivă și sunt hărțuite de scroafa dominantă. Scroafele afectate au pofta de mâncare slabă, dar prezintă adesea pica, consumul excesiv de apă (polydipsia) și sunt anemice.

Studiile privind efectele supraaglomerării au fost efectuate în anii 1940 prin plasarea femelelor de șobolani gestante din Norvegia într-o încăpere cu multă apă și alimente și observând creșterea populației. Populația a atins un număr de indivizi și nu a mai crescut ulterior; supraaglomerarea a generat stresul și psihopatologiile. Chiar dacă a fost multă apă și mâncare, șobolanii au încetat să mănânce și să se reproducă.

Efecte similare s-au observat, de asemenea, în populațiile dense de gândaci. Atunci când se produce supraaglomerarea, gândacii femele își distrug ouălele și se ajunge la canibalism, gândacii mănâncându-se reciproc. Gândacii masculi isi pierd interesul pentru femele și deși există multă apă și mâncare, nu există o creștere a populației. Efecte similare au fost observate în situații de supraaglomerare la iepuri și la căprioare.

Pica la animale
La șobolani

Pica este ingestia de substanțe non nutritive și este până acum slab documentată. La animalele de laborator s-a examinat ingestia de caolin (un mineral argilos) de către șobolani. Șobolanilor li s-a indus să ingereze caolin prin administrarea diverșilor stimuli emetici cum ar fi sulfatul de cupru, apomorfina, cisplatina și mișcarea. Șobolanii nu pot să vomite atunci când ingerează o substanță dăunătoare, astfel că pica la șobolani este analogă cu vărsăturile la alte specii; este o modalitate pentru șobolani de a calma distresul digestiv.

La puii de găină

La unele animale, pica pare a fi o trăsătură adaptivă, dar la altele pare să fie o adevărată psihopatologie, ca în cazul unor pui de găină. Puii pot afișa un tip de pică când sunt lipsiți de hrană (restricționarea hranei a fost adoptată de industria ouălor pentru a induce molotarea). Acestea cresc hrănirea lor non-nutritivă, cum ar fi trunchierea elementelor structurale ale mediului lor, cum ar fi lemnul sau sârmă, pe garduri sau pene de alte păsări. Este un răspuns tipic care apare atunci când alimentarea este restricționată sau este complet retrasă. Unele tipuri de hrănire non-nutritivă se pot datora unei redirecționări a comportamentului legat de hrană.

La vite

Un alt animal care a arătat un exemplu mai complex de pica sunt bovinele. Bovinele mănâncă oase atunci când au un deficit de fosfor. Cu toate acestea, în unele cazuri, persistă asupra consumului de oase chiar și după ce nivelul lor de fosfor s-a stabilizat și li se administrează doze adecvate de fosfor în dieta lor. În acest caz, dovezile susțin atât un răspuns adaptiv fizic cât și psihic. Bovinele care continuă să mănânce oase, după ce nivelul lor de fosfor s-a adecvat, o fac din cauza unui agent de întărire psihologică. Persistența pica în absența aparentă a unei cauze fiziologice s-ar putea datora achiziției fortuite a unei boli condiționate in perioada de insult fiziologic.

La pisici

Pisicile afișează, de asemenea, un comportament de pica în mediul lor natural și există dovezi care susțin că acest comportament are un aspect psihologic. Unele rase (cum ar fi pisica siameză) sunt mai predispuse să arate acest tip de comportament decât alte rase, dar mai multe tipuri de rase au fost documentate ca manifestând pica. S-a observat că pisicile încep prin a mesteca și a suge substanțe non-nutritive, cum ar fi lână, bumbac, cauciuc, plastic și chiar carton și apoi progresează în ingestia acestor substanțe.

Acest tip de comportament apare in primii patru ani de viață a unei pisici, dar este observat mai des in primele două luni de viață, de obicei, când pisicile sunt introduse in case noi.

Teoriile care explică de ce acest comportament devine activ în acest timp sugerează că vina o are timpuria înțărcare și stresul ca o consecință a separării de mamă și de ceilalți pui și expunerea la un nou mediu. Consumul de lână sau alte substanțe poate fi un mecanism liniștitor pe care pisicile îl dezvoltă pentru a face față schimbărilor.

Pica este observată, de asemenea, în primele 6-8 luni de viață ale pisicii, atunci când apar comportamente teritoriale și sexuale. Pica poate fi indusă de acești stresatori sociali.

Alte teorii avute în vedere includ pica drept o redirecționare a comportamentului de vânare / ingestie ca urmare a confruntării în interior, în special în rândul raselor orientale datorită riscului de furt.

La papagali

În mediul natural, pica a fost observată și la papagali (cum ar fi macawii) și la alte păsări și mamifere. Charles Munn a studiat macawii care ling lutul din albia  Amazonului pentru a detoxifica semințele pe care le mănâncă. Macawii de Amazon petrec două-trei ore pe zi lingând lut. Munn a constatat că argila ajută la contracararea taninului și a alcaloidului din semințele pe care le consumă macawii, o strategie care este folosită și de civilizațiile din munții Anzi din Peru .

La câini

Pica afectează și animalele domestice. În timp ce medicamente precum Prozac sunt adesea capabile să diminueze comportamentele supărătoare la câinii de companie, ele nu par să ajute cu această tulburare de alimentație. Următoarea poveste despre Bumbley, un Fox Terrier sârmos este luată dintr-o carte de Dr. Nicholas Dodman.

 " Problema prezentată de acest câine a fost urmărirea ușoară (cunoscută și sub numele de urmărirea umbrelor). Urmărea umbrele timp de ore întregi, chiar excavând din pereți plăci de ipsos pentru a-și urma închipuirile... Bumbley mânca tot ce vedea și casa a trebuit să fie "protejată de Bumbley" împotriva ingerării sale neobosite a tot ceea ce proprietarii lăsau în jur. . . El a avut deja o intervenție chirurgicală pentru eliminarea obstrucțiilor intestinale care au rezultat din obiceiul său și, în fiecare zi, proprietarii săi se întorceau acasă cu frică după muncă, temându-se că Bumbley ar fi putut mânca iar ceva."

Dodman vorbește despre noi cercetări referitoare la bulimia și mâncatul exagerat la pacienții umani. El sugerează că medicamentele anti-epileptice ar putea fi un posibil tratament pentru unele cazuri de pică la animale.

Tulburări de comportament
Tulburările comportamentale sunt dificil de studiat pe modele animale deoarece este dificil să se știe ce gândesc animalele și deoarece modelele animale utilizate pentru evaluarea psihopatologiilor sunt preparate experimentale dezvoltate pentru a studia o afecțiune.               Poate o maimuță să comunice efectiv că este tristă sau că se simte copleșită?

Lipsa abilității de a folosi limbajul pentru a studia tulburări comportamentale cum ar fi depresia și stresul pune sub semnul întrebării valabilitatea studiilor efectuate. Poate fi dificil să se atribuie afecțiuni umane animalelor care nu sunt umane.

Tulburarea obsesiv-compulsivă (TOC)
Comportamentul obsesiv compulsiv la animale, adesea denumit " stereotip " sau "comportament stereotip", poate fi definit ca o acțiune specifică (sau o serie de acțiuni) inutile repetată mai des decât se așteaptă în mod normal. Nu se cunoaște dacă animalele au obsesii în același mod ca și oamenii, deoarece motivația pentru actele compulsive la animalele non umane este necunoscută, termenul "comportament repetitiv anormal" este mai puțin înșelător.

O mare varietate de animale prezintă comportamente care pot fi considerate anormal repetitive.

Comportamente rituale și stereotipe
Deși comportamentele obsesiv-compulsive sunt adesea considerate a fi patologice sau maladaptive, unele comportamente ritualizate și stereotipizate sunt benefice. Acestea sunt de obicei cunoscute ca modele fixe de acțiune. Aceste comportamente prezintă uneori caracteristici cu comportament obsesiv-compulsiv, incluzând un grad ridicat de similitudine în formă și utilizare între mulți indivizi și o dimensiune repetitivă.

Există multe comportamente observabile ale animalelor cu modele caracteristice, foarte conservate. Un exemplu este comportamentul de îngrijire la șobolani. Acest comportament este definit de o secvență specifică de acțiuni care nu diferă în mod normal între șobolani individuali. Șobolanul începe mai întâi prin mișcarea mușchilor, apoi extinde mișcarea de masare pentru a include ochii și urechile, în cele din urmă se mișcă pentru a linge ambele părți ale corpului.                      Alte comportamente pot fi adăugate la sfârșitul acestui lanț, însă aceste patru acțiuni sunt fixe. Ubicuitatea sa și gradul ridicat de stereotipie sugerează că acesta este un model de comportament benefic, care a fost menținut pe parcursul întregii istorii evolutive.

Comportamentele stereotipice patologice există, de asemenea, la animale, dar ele nu oferă neapărat un model similar cu TOC la om.

Ciugulitul penelor la papagalii amazonieni cu aripi portocalii are atât o componentă genetică, comportamentul fiind mai probabil la un frate, în cazul în care celălalt o face și mai frecvente la papagalii aproape de o ușă atunci când sunt adăpostite în grupuri.

Același studiu a constatat că ciugulitul penelor este mai frecvent la femele și că nu a existat o transmitere socială a comportamentului; vecinii păsările ciugulitoare de pene au o probabilitate mai mare de a arăta acest comportament în cazul în care sunt înrudite.

O bază evolutivă
Unii cercetători cred că teoria după care comportamentele dezavantajoase obsesiv compulsive sunt procese normale benefice  merge prea departe. Brüne (2006) sugerează că schimbarea diverselor origini în circuitele striatale și frontale ale creierului, care joacă un rol în predicția nevoilor și amenințărilor care pot apărea, poate duce la un sistem hiperactiv de evitare a vătămărilor cognitive, în care o persoană devine conștientă și, în mod nejustificat, teme un eveniment improbabil sau imposibil.  Acest lucru poate fi valabil și în cazul altor animale.

Factorii genetici
Compulsiunile de tip canin sunt mai frecvente la unele rase, iar dispozițiile comportamentale sunt adesea împărțite decâini trăind în același loc. Acest lucru sugerează că există un factor genetic al acestei tulburări.

Un chestionar adresat proprietarilor de câini și un eșantion de sânge de la 181 de câini de la patru rase, bull terieri miniaturalei și standard, ciobani germani și bullterrieri Staffordshire au arătat că acestea sunt mai susceptibile la comportamente compulsive și repetitive. Se sugerează că, cu cât învățăm mai mult din studierea TOC la câini, cu atât mai mult putem înțelege biologia umană și genetica implicată în moștenirea susceptibilității la tulburări, cum ar fi TOC.                            Un cromozom a fost localizat la câini, care dă un risc ridicat de susceptibilitate la TOC.  Cromozomul 7 la câini s-a dovedit a fi cel mai semnificativ asociat cu tulburarea obsesiv-compulsiva la câini sau, mai specific, tulburarea compulsivă canină (CCD).                                          Acest progres a contribuit la stabilirea unei legături între TOC la om și CCD la câini. Cromozomul 7 este amplasat în hipocampul creierului, aceeași zonă în care tulburarea obsesiv-compulsivă este localizată la pacienții umani. Căi similare sunt implicate în răspunsurile la tratamentul medicamentos atât pentru oameni cât și pentru câini,  cele două ființe prezintând simptome și răspunzând la tratamente în moduri similare. Aceste date pot ajuta oamenii de știință să descopere modalități mai eficiente și mai eficiente de a trata TOC la om prin informațiile pe care le obțin din studierea CCD la câini.

Modele animale
Animalele care prezintă comportamente obsesive-compulsive care seamănă cu TOC la om au fost folosite ca instrumente pentru a elucida posibilele influențe genetice asupra bolii, tratamente potențiale și pentru a înțelege mai bine patologia acestui comportament în general. În timp ce astfel de modele sunt utile, ele sunt, de asemenea, limitate; nu este clar dacă comportamentul este ego dystonic la animale.               Este dificil de evaluat dacă un animal este conștient că comportamentul său este excesiv și nerezonabil și dacă această conștientizare este o sursă de anxietate.

Un studiu realizat de Simon Vermeier a folosit neuroimagistica pentru investigarea neurotransmisiei serotoninergice și dopaminergice la 9 câini cu tulburare compulsivă canină (CCD) pentru a măsura disponibilitatea receptorilor de serotonină 2A. În comparație cu cei 15 câini non compulsivi utilizați ca grupă de control, se constată că câinii cu CCD au o disponibilitate scăzută a receptorilor, precum și perfuzie subcorticală inferioară și disponibilitate hipotalamică.                     Rezultatele acestui studiu oferă dovezi că există căi serotoninergice și dopaminergice dezechilibrate la câini. Asemănările din alte studii despre TOC umană oferă validitate construcției pentru acest studiu, ceea ce sugerează că cercetarea va fi validă și utilă în continuarea investigării activității creierului și a tratamentului medicamentos în tulburarea obsesivă compulsivă.

Un tratament cu CCD a fost aplicat unor câini pentru a observa reacțiile lor și cât de asemănător sau de diferit este modul în care oamenii reacționează la același tratament farmaceutic sau comportamental.        O combinație a celor două abordări s-a dovedit a fi cea mai eficientă în reducerea intensității și regularității TOC atât la câini, cât și la oameni. Din punct de vedere farmaceutic, s-a constatat că clomipramina este mai eficientă decât o substanță chimică alternativă, amitriptilina, în tratamentele pentru câini. Un studiu realizat de Karen Total a descoperit că, prin combinarea terapiei comportamentale cu clomipramina, simptomele tulburării canine compulsive au scăzut cu peste 50% la toți câinii implicați în studiu.

Per total, se recunoaște faptul că TOC nu este ceva care poate fi complet vindecat, dar astfel de studii sunt importante deoarece tulburarea obsesivă compulsivă poate fi controlată suficient de eficient, un lucru valoros și căutat frecvent pentru cei care suferă de această tulburare.

Articolul lui Alicia Graef  face câteva afirmații îndrăznețe: câinii ar fi viitorul în înțelegerea modului de a diagnostica mai bine, de a recunoaște și de a trata tulburarea obsesiv-compulsivă la om. Există dovezi care susțin afirmațiile ei, dar legătura dintre CCD și TOC nu este clar înțeleasă.

Până în prezent, studiile au demonstrat că tratamentele eficiente la câini sunt la fel de eficiente și la oameni, dar există încă foarte multe lucruri necunoscute. Tulburarea obsesivă compulsivă este o tulburare mentală unică care nu poate fi complet vindecată. Acesta poate fi controlat și înțeles, și o posibilă modalitate de a face mai bine acest lucru ar putea fi prin studierea CCD la canini.

Studierea câinilor care manifestă comportamente compulsive a determinat oamenii de știință să realizeze progrese genetice în înțelegerea modului în care biologia și factorii genetici se comportă în tulburarea obsesivă compulsivă.

Observând și studiind modul în care CCD se manifestă în activitatea creierului, comportamentele și genele caninelor diagnosticate, oamenii de știință au reușit să utilizeze informațiile nou create pentru a dezvolta teste de diagnostic mai bune și pentru a recunoaște mai ușor simptomele și oamenii sensibili la aceste tulburări. Funcțiile și comportamentele similare ale câinilor cu CCD și ale oamenilor cu TOC sugerează că există o legătură nu numai în comportament și simptome, ci și în reacția la tratamente. Înțelegerea tulburării psihice compulsive la câini a ajutat oamenii de știință să înțeleagă mai bine și să aplice cele învățate dezvoltând metode noi, mai eficiente de a trata tulburarea obsesiv-compulsivă la om.

Unele exemple de moduri în care șobolanii și șoarecii, două dintre cele mai comune modele animale, au fost folosite pentru a reprezenta TOC umană sunt prezentate mai jos.

Apăsarea manetei la șobolani

Anumite tulpini de șobolani de laborator care au fost create prin reproducere controlată a mai multor generații prezintă o tendință mai mare față de comportamente compulsive decât alte tulpini.               Șobolanii Lewis  prezintă un comportament mai compulsiv de presare a manetei decât șobolanii Sprague Dawley sau Wistar și sunt mai puțin receptivi la medicamentul anticompulsiv paroxetină.                               În studiul respectiv, șobolanii au fost învățați să apese o pârghie pentru a primi alimente printr-o sarcină de condiționare a operatorului. Odată ce mâncarea nu mai era furnizată atunci când apăsau maneta, se aștepta ca șobolanii să nu mai apese. Sobolanii Lewis au apăsat maneta mai des decât celelalte două tipuri, chiar dacă probabil că au învățat că nu vor primi alimente și au continuat să o apese mai des chiar după tratamentul cu medicamentul. O analiză a diferențelor genetice dintre cele trei tulpini de șobolan ar putea ajuta la identificarea genelor care ar putea fi responsabile pentru comportamentul compulsiv.

Șobolanii au fost, de asemenea, utilizați pentru a testa posibilitatea unei probleme cu nivelurile de dopamină din creierul animalelor care prezintă comportament de control compulsiv. După tratarea șobolanilor cu quinpirole, o substanță chimică care blochează în mod specific receptorii D2 / D3 ai dopaminei, a crescut numărul de controale compulsive în anumite locuri într-un câmp deschis.                      Unele componente ale comportamentului de verificare, cum ar fi nivelul stereotipului din traseul animalelor efectuate în locurile verificate, numărul de controale și durata controalelor au indicat o creștere a compulsivității, pe măsură ce dozele de quinpirole au crescut; alte componente, cum ar fi timpul necesar revenirii de la locul verificat până la punctul de plecare și timpul necesar pentru a face ca această călătorie să rămână constantă după injectarea inițială pe tot parcursul experimentului. Acest lucru înseamnă că ar putea exista atât un aspect total sau nuimic și o sensibilizare în biologia modelului de deficit de dopamină al TOC. În plus, quinpirole ar putea reduce sentimentul de satisfacție la șobolani după ce verifică un loc, determinându-i să se întoarcă în acel loc din nou și din nou.

Deficitul de estrogen la șoarecii masculi

Bazat pe constatările de schimbări in simptomele TOC la femeile menstruale și diferențele în dezvoltarea bolii între bărbați și femei, Hill și colegii săi au stabilit pentru a cerceta efectul, privarea de estrogen asupra dezvoltării comportamentului compulsiv la șoareci.                 Șoarecii de sex masculin cu un knockout de gene de aromatază care nu au putut produce estrogen au prezentat comportamente excesive de îngrijire și alergare pe roți, dar șoarecii de sex feminin nu au făcut-o. Când au fost tratați cu 17β-estradiol, care a înlocuit estrogenul la acești șoareci, comportamentele au dispărut. Acest studiu a constatat, de asemenea, că nivelurile de proteine COMT (Cathecol-O-methyl transferază) au scăzut la șoarecii care nu au produs estrogen și au crescut în hipotalamus după tratamentul cu substituție estrogenică.               Pe scurt, proteina COMT este implicată în degradarea unor neurotransmițători, incluzând dopamina, norepinefrina și epinefrina. Aceste date sugerează că poate exista o componentă hormonală și un efect de interacțiune hormon-genă care poate contribui la comportamente obsesive.

Animale de companie

Dr. Nicholas Dodman descrie o varietate largă de comportamente asemănătoare TOC în cartea sa Dogs Behaving Badly (Câini cu purtare rea).

Astfel de comportamente apar în mod obișnuit atunci când câinele este plasat într-o situație stresantă, incluzând un mediu care nu este foarte stimulator sau când este vorba de câini cu antecedente de abuz. Diferitele rase de câini par să arate diferite tipuri de compulsii.

Granulomul de la lins, lingerea în mod repetat până când la ulcerul pielii, afectează unii câini mari, cum ar fi labradorii, golden retrieverii, marii danezi și dobermanii, în timp ce bull terrierii, ciobăneștii germani, oCiobăneștii old english, Rottweilerii, fox terrierii, springer spanielii sunt mai predispuși să se oprească la muște imaginare sau să urmărească lumina și umbrele. Aceste manifestări au probabil o bază evolutivă, deși Dodman nu le explică în mod clar.

Louis Shuster și Nicholas Dodman au observat cum câinii manifestă deseori comportamente obsesive și compulsive similare cu oamenii. Tulburarea compulsivă a câinelui (CCD) nu este specifică doar anumitor rase de câini, dar rasa poate afecta anumite tipuri de compulsii. De exemplu, bull terrierii prezintă frecvent comportamente obsesiv-agresive.

Rasa poate influența tipurile de compulsii, dar unele comportamente sunt mai frecvente în spectrul caninului. Cel mai frecvent, CCD-ul este observat la canini, deoarece aceștia repetă comportamente cum ar fi urmărirea cozii, mestecarea compulsivă a unor obiecte sau lingerea excesivă a labelor, asemănătoare comportamentului obișnuit de spălare obsesivă a mâinilor întâlnit la mulți oameni cu tulburare obsesivă compulsivă.

Halucinația și atacarea aerului din jurul capului, ca și când ar exista un acolo un gândac, este o altă compulsiune observată la unii câini. Mușcăturile de păr, starile și, uneori, chiar lătratul sunt alte exemple de comportamente care sunt considerate constrângeri la câini, atunci când devin acțiuni extreme, repetitive.

Tratament (farmaceutic)
Dodman susține folosirea exercițiilor, un mediu îmbogățit (cum ar fi furnizarea de zgomote pentru câini pentru a asculta în timp ce proprietarii sunt la locul de muncă) și adesea Prozac (un SSRI folosit pentru tratarea TOC la om) ca tratamente.

Shuster și Dodman au testat tratamentul farmaceutic la canini cu CCD pentru a vedea dacă ar funcționa la fel de eficient ca la om. Au folosit blocante ale receptorilor de glutamat ( memantină ) și fluoxetină, cunoscută în mod obișnuit ca antidepresiv Prozac, pentru a trata și a observa reacțiile a 11 câini cu compulsiunile. Șapte din cei 11 câini și-au redus semnificativ compulsiunile în intensitate și frecvență după ce au primit medicamente.

Dodman include o poveste despre Hogan, un dalmatian de sex masculin surd și despre comportamentul său compulsiv. Hogan a avut episod în viața lui de neglijare și de abuz înainte de a fi adoptat de Connie și Jim, care au încercat să-i îmbunătățească comportamentul  învățândul să răspundă la limbajul semnelor americane. Următoarele sunt câteva extrase din dosarul lui Hogan.

 " Totul a fost bine timp de un an și jumătate când, dintr-o dată, într-o dimineață de marți, s-a trezit și a început să pună totul la vedere și nu se mai oprea. Râcâia carpete și pături, pardoseli din lemn de esență tare și linoleum, iarbă și suprafețe murdăre ...                 Similaritatea dintre ceea ce făcea și comportamentul animalului de pradă era evidentă."

 " Cred ... că Hogan a fost supus, în trecut, unei presiuni psihologice care a dus la dezvoltarea comportamentului compulsiv de râcâire...
 Connie și Jim au fost obligați să-l lase singur timp de opt ore pe zi în timp ce mergeau la muncă... Pendulul a fost setat și a început să penduleze. Constrângerea reală care se dezvoltă în astfel de circumstanțe este mai puțin relevantă decât faptul că se "dezvoltă".

 " Cele trei R-uri" ale reabilitării sunt:
 - exercițiile fizice,
 - nutriția și
 - comunicarea.
 În primul rând, am sfătuit-o pe Connie să intensifice exercițiul lui Hogan la cel puțin treizeci de minute de aerobic pe zi. În plus, l-am sfătuit ca Hogan să fie hrănit cu o dietă fără proteine, fără conservanți.
 Completând lista de verificare a reabilitării, am îndemnat-o pe Connie să lucreze și mai mult cu limbajul semnelor și am instruit-o să utilizeze un semn nou atunci când Hogan începea să sape. Semnul a fost o bucată de carton cu litera "H" scrisă cu un pix gros. Connie ar fi trebuit să-i arate lui Hogan acest semn cât mai repede posibil, după ce acesta începea râcâitul nedorit și apoi ea să părăsească încăperea. Ideea era să-i transmită că comportamentul lui nu a era dorit prin semnalizarea că Connie urma să părăsească încăperea... Spune-mi fricos, dar nu m-am gândit că singur o să înceteze, și spun asta din cauza experiențelor anterioare cu tulburări canine compulsive; așa că, folosind strategia centurii cu nervuri, am sfătuit de asemenea să-l trateze pe Hogan cu antidepresivul triciclic Elavil. Teoretic, Elavil nu ar fi atât de bun în comportamentul obsesiv-compulsiv, dar, din motive de cheltuială costisitoare și având în vedere posibila contribuție a anxietății de separare, Elavil a fost cea mai bună alegere."

 " A durat șase luni înainte ca Hogan să treacă peste succesul tratamentului... În acel moment, Hogan s-a angajat doar în râcâit ocazional cu o intensitate semnificativ redusă, și a avut loc doar în momente de stres.
 Connie a relatat că stressul este deosebit de probabil să inducă pornirea în a râcâi, stres în care se include și imposibilitatea de a o găsi pe Connie și ideea că este pe cale să rămână singur ...          Hogan a continuat să-și amelioreze comportamentul și a ajuns la un punct la care era aproape de lecuire - dar nu nu total lecuit.      Aceasta pare a fi calea cu tulburările compulsive la om și la animal. Acestea pot fi reduse până la nivelul la care cei afectați să ducă o viață relativ normală, chiar dacă există recurențe ocazionale. "

Dependența
Dependența de dulciuri a fost examinată la șobolani de laborator și s-a constatat că se dezvoltă în același mod în care se dezvoltă dependența de droguri. Alimentația cu zaharoase determină creierul să elibereze substanțe chimice naturale numite opioide și dopamină în sistemul limbic.

Mâncarea gustoasă poate activa receptorii opioizi în zona tegmentală ventrală și prin aceasta stimulează celulele care eliberează dopamina în nucleul accumbens (NAc). Creierul recunoaște plăcerea intensă derivată din eliberarea de dopamină și opioizi și învață să-și impună și mai mult zahăr.

Dependența este creată prin aceste recompense naturale, ingerarea de alimente zaharoase și eliberarea de opioide și de dopamină eliberate în sinapsele sistemului mezolimbic.

Hipocampul, insula cortex și nucleul caudat se activează atunci când șobolanii doresc cu ardoare zahăr, adică exact aceleași zone care se activează atunci când dependenții de droguri doresc cu ardoare drogul. Zahărul este bun pentru că furnizează energie, dar dacă sistemul nervos trece printr-o schimbare și corpul devine dependent de aportul de zahăr, semnele somatice de retragere încep să apară ca și dinții care tremură, tremurul labelor din față și capul se agită atunci când zahărul nu este ingerat.

Toleranța la morfină, o măsură a dependenței, a fost observată la șobolani, iar toleranța lor la morfină a fost atribuită indiciilor de mediu și efectelor sistemice ale medicamentului.

Toleranța la morfină nu depinde numai de frecvența stimulării farmacologice, ci mai degrabă atât de numărul de împerecheri dintr-o indicație de predicție a medicamentelor cu efectele sistemice ale medicamentului. Șobolanii au devenit semnificativ mai toleranți la morfină atunci când au fost expuși la o administrare dublă, decât acei șobolani cărora nu li s-a administrat o indicație de predicție medicamentoasă împreună cu morfina.

Depresie
Folosind câini, Martin Seligman și colegii săi au pionierat studiul depresiei în modelul animal al neputinței învățate la Universitatea din Pennsylvania . Câinii au fost împărțiți în trei grupe, grupul de control, grupul A a avut controlul când au fost șocați și grupul B nu a avut control asupra momentului când au fost electrocutați. După condiția șocantă, câinii au fost testați într-o cutie de transfer, unde puteau scăpa de șoc, sărind peste o partiție. Pentru a elimina un efect de interferență - că câinii nu au învățat răspunsuri în timp ce sunt șocați, care ar interfera cu comportamentul lor normal de evadare - câinii au fost imobilizați folosind curare, un medicament paralizant în timp ce erau șocați. Atât grupul de control, cât și grupul A aveau tendința de a sări peste partiție pentru a scăpa de șoc, în timp ce câinii din grupul B nu s-au sărit și ar fi luat în mod pasiv șocul. Câinii din grupul B au perceput că rezultatul nu era legat de eforturile lor.  În consecință, a apărut o teorie care a atribuit comportamentul animalelor efectelor șocului ca stresator atât de extrem încât a epuizat un neurochimic necesar animalelor pentru mișcare.  După ce câinii studiază efectele neajutorării au fost testate la specii de la pești la pisici.  Cea mai recentă neputință de învățare a fost studiată la macacii rhesus folosind șoc inevitabil, evocat prin situații de stres cum ar fi înotul forțat, sarcinile de disperare comportamentală, suspendarea cozilor și catalepsia indusă de pinch; situații care fac maimuța incapabilă să controleze mediul.

Depresia și starea de spirit scăzută s-au dovedit a fi de natură comunicativă. Acestea semnalează că dau naștere unui conflict de ierarhie sau nevoii de ajutor.

Starea de spirit proastă sau starea extrem de proastă (cunoscutã și sub numele de depresie) poate reglementa un model de implicare și favorizeazã dezangajarea de la obiectivele care nu pot fi atinse. "Starea de spirit proastă crește capacitatea organismului de a face față provocărilor adaptive caracteristice unor situații nepotrivite, în care efortul de a atinge un obiectiv major va duce probabil la pericol, pierdere, daune corporale sau efort pierdut".                                              A fi apatic poate avea un avantaj de fitness pentru organism. Depresia a fost, de asemenea, studiată ca o strategie comportamentală utilizată de vertebrate pentru a-și crește gradul de fitness personal sau incluziv în amenințarea cu paraziți și agenți patogeni.

Lipsa neurogenezei a fost legată de depresie. Animalele cu stres (izolate, nivele de cortizol) arată o scădere a neurogenezei și au fost descoperite antidepresive pentru a promova neurogeneza. Rene Hen și colegii săi de la Universitatea Columbia au efectuat un studiu pe șobolani în care au blocat neurogeneza prin aplicarea radiațiilor în zona hipocampului pentru a testa eficacitatea antidepresivelor. Rezultatele au sugerat că antidepresivele nu au reușit să funcționeze atunci când neurogenesa a fost inhibată.

Stres

Robert Sapolsky a studiat extensiv babuinii în mediul lor natural din Serengeti, Africa. El a observat că babuinii au ierarhii foarte asemănătoare în societatea lor cu ierarhiile la oamenii. Ei petrec foarte puține ore în căutarea hranei și satisfacerea nevoilor lor primare, lăsându-și timp pentru dezvoltarea rețelei sociale. La primate, stresul psihic apare în organism. Primatele suferă de stres psihologic care poate provoca răspunsuri fiziologice care, în timp, le pot face rău. Sapolsky a observat rrangurile, personalitățile și afilierea socială a babuinilor, apoi a colectat probe de sânge de la babuini pentru a controla nivelul cortizolului (hormon de stres) al babuinilor, apoi a corespuns poziția socială cu nivelurile de cortizol.                                    Majoritatea datelor au fost colectate de la puii de sex masculin, deoarece la un moment dat 80% dintre femele erau gestante.               Trei factori au influențat nivelurile de cortizol ale unui babuin: prietenia, perspectiva și rangul. Băbunii aveau niveluri mai scăzute de cortizol, dacă:

1. se jucau cu puii și cu prietenii cultivați;

2. puteau comunica dacă o situație era o adevărată amenințare și  puteau spune dacă vor câștiga sau vor pierde;

3. erau în fruntea ierarhiei

Nivelurile cortizolului cresc odată cu vârsta, iar celulele hipocampice exprimă pe suprafața lor mai puțini receptori hormonali pentru a se proteja de exces, ceea ce face mai dificil controlul nivelurilor de stres.

Nivelurile cortizolului sunt ridicate la jumătate dintre persoanele care suferă de depresie majoră, regiunea hipocampală este cea afectată de ambele.

Stresul poate avea efecte negative asupra funcției gastro-intestinale care cauzează ulcere și poate, de asemenea, să scadă libidoul, să afecteze tiparele de dormit și să crească presiunea arterială, dar poate stimula și motiva. Atunci când animalele suferă de stres, ele sunt, în general, mai alerte decât atunci când nu sunt stresate. Acest lucru s-ar putea să-i ajute să fie mai conștienți de mediile nefamiliare și de eventualele amenințări la adresa vieții lor în acele medii.                 Yerkes și Dodson au elaborat o lege care explică relația empirică dintre excitare și performanță ilustrată printr-un grafic în formă de U inversat. Conform legii Yerkes-Dodson, performanța crește, ca și excitarea cognitivă, dar numai până la un anumit punct. Partea descendentă a formei U este provocată de stres și, pe măsură ce stresul crește, crește  și eficiența și performanța, dar numai până la un anumit punct. Când stresul devine prea mare, performanța și eficiența scad.

Sapolsky a studiat, de asemenea, stresul la șobolani, iar rezultatele acestuia indică faptul că experiențele timpurii ale șobolanilor tineri au efecte puternice, de durată. Șobolanii care au fost expuși la manevrarea umană (o situație stresantă) au avut răspunsuri de stres bine reglate, care ar fi putut reduce expunerea lor la stres la hormoni de stres în comparație cu cei care nu au fost manipulați. Pe scurt: stresul poate fi adaptabil. Cu cât expunerea este mai mare la situații stresante, cu atât șobolanul poate rezolva mai bine această situație.

Stereotipuri
Stereotipurile sunt repetitive, uneori comportamente anormale, cum ar fi plimbatul încoace și încolo, pe ram sau pe băț, la păsări. Există comportamente stereotipice adaptabile, cum ar fi autotoaleta la pisici și la păsări. Papagalii captivi îndeplinesc de obicei o serie de stereotipuri. Aceste comportamente se repetă în mod identic și nu au nicio funcție sau scop. Papagalii captivi îndeplinesc stereotipuri orale și locomotorii izbitoare, cum ar fi plimbatul încoace și încolo, pe ram sau pe băț sau jocul repetitiv cu o anumită jucărie. Smulgerea de pene și vocalizările puternice pot fi stereotipii, dar nu sunt la fel de rigide și pot fi reacții la îngrădire, stres, plictiseală și singurătate, deoarece studiile au arătat că papagalii care se află în cuștile cele mai apropiate de ușă sunt cele mai predispuse la ciugulirea penelor. Smulgerea penelor nu este o adevărată stereotipie, este mai mult ca trasul părului la oamenii, iar vocalizarea face parte din comportamentul natural al unui papagal. Papagalii captivi nu au o stimulare suficientă. Se presupune că suferă din cauza lipsei de companie și a posibilităților de furajare. Stereotipurile pot evolua în mediul social, de exemplu, prezența sau absența anumitor stimuli sociali, izolarea socială, spațiul de alimentare scăzut și densitatea mare a animalelor (în special pentru mușchiul coapsei la porci). Aceste comportamente pot fi, de asemenea,  transmise prin învățarea socială. Șoarecii scurmători, porumbeii și porcii, când sunt adăpostiți lângă animale care prezintă stereotipii, le preiau, și se manifestă prin mușcăturile de coadă la porci și în smulgerea de pene la găini.

Stereotipurile pot fi mecanisme de imitare, după cum sugerează rezultatele studiului privind scroafele care alăptează izolate. Acestea prezintă mai multe stereotipii, cum ar fi linsul și frecatul, decât scroafele care se află în grupuri în aer liber. Acest comportament anormal pare să fie legat de densitatea receptorilor opioizi (legați de sistemul de recompensare).  La scroafe, prelungirea izolării, legarea sau plasarea în cuști de gestație are ca rezultat comportamente anormale și stereotipii. Receptorul opioid Mu și receptorii Kappa sunt asociate cu comportamente de aversiune, iar densitatea receptorului Mu este mai mare la scroafele legate decât la scroafele care sunt în grupuri în aer liber. Cu toate acestea, scroafele cu comportamente stereotipice au prezentat o scădere atât a densității receptorilor Mu și Kappa din creier, sugerând că inactivitatea crește densitatea receptorului Mu, iar dezvoltarea stereotipului diminuează atât densitatea receptorilor Kappa cât și a receptorilor Mu.

Autoagresiune
S-a observat că macacii Rhesus prezintă autoagresivitate (SA), incluzând automușcături, autoîncleștări, autopălmuiri, autofrecare și amenințarea unor părți ale corpului. Macacii Rhesus observați au fost puși în cuști individuale sterile. Nivelul lor de autoagresiune a crescut în condiții stresante și stimulative, cum ar fi trecerea dintr-o cușcă într- alta.

Rezultatele indică faptul că SA este o formă de agresiune socială redirecționată. SA este legată de frustrare și de statut social, în special la macacii care au un rang de dominanță intermediară.

Referințe

Psihopatologie
Etologie

Psihopatologie animală


أدوبي فوتوشوب ألبوم  هو برنامج من قبل أدوبي سيستمز مصمم لاستيراد وتنظيم وتعديل الصور الرقمية، ويتيح سهولة وسرعة البحث والمشاركة لمجموعات كاملة من الصورة. يتم في الغالب مقارنته بآي فوتو من شركة أبل وبيكاسا من جوجل.

أدوبي فوتوشوب ألبوم تم إطلاقه في البداية في 18 فبراير 2003. آخر نسخة كانت فوتوشوب ألبوم 2.0.1، التي تم إطلاقها في 18 مارس 2004. قامت أدوبي بإيقاف النسخة الكاملة من فوتوشوب ألبوم ورشحت أدوبي فوتوشوب إليمنتس Adobe Photoshop Elements بدلاً منه.

مراجع

أدوبي فوتوشوب
برامج مونتاج صور
برمجيات احتكارية تستخدم كيوت
برمجيات تستخدم كيوت
برمجيات رسوميات
برنامج صور
عوارض صور

أدوبي فوتوشوب ألبوم


La microrregión de Chorozinho es una de las microrregiones del estado brasileño del Ceará perteneciente a la mesorregión Norte Cearense. Su población fue estimada en 2005 por el IBGE en 62.663 habitantes y está dividida en tres municipios. Posee un área total de 1.289,712 km².

Municipios

 Barreira
 Chorozinho
 Ocara

Chorozinho

Microrregión de Chorozinho


Adrian Constantin Alexandru-Păun ()

Debutul în cariera de fotbalist
Acesta și-a început cariera de fotbalist în orașul natal la CSS Triumf Drăgășani ca junior. În 2008, la vârsta de 13 ani s-a transferat la CFR Cluj. Ș-i a terminat junioratul în 2013 iar debutul la prima echipă l-a făcut într-un meci de Cupa României împotriva echipei FC Brașov pe 25 Septembrie 2013 la vârsta de 18 ani. Debutul în Liga 1 l-a avut la 6 luni distanță pe 14 martie 2014, sub comanda antrenorului Vasile Miriuță tot împotriva unei echipe brașovene, de această dată CSM Corona Brașov  A marcat primul său gol la vârsta de 20 de ani împotriva echipei CSMS Iași.

Carieră internațională
Pe plan internațional Adrian Păun a reprezentat România la trei categorii de vârstă: U17, U19 și U21. Cele mai mari realizări le-a avut la România U21 unde a evoluat în 12 partide și a marcat 3 goluri. A fost convocat la Echipa națională în 2019 însă nu a reușit să debuteze în echipa antrenată pe atunci de Cosmin Contra.

Trofee câștigate
Adrian Păun are în palmares 4 campionate, două Supercupe și o Cupă a României, toate câștigate în tricoul lui CFR Cluj. Primul trofeu câștigat a fost Cupa României în sezonul 2015-2016 sub comanda lui Antonio Conceicao. Cele patru titluri de campion l-ea cucerit în sezoane consecutive din 2018 până în 2021 trei sub comanda lui Dan Petrescu și unul cu Edward Iordănescu pe bancă. Cele două Supercupe au fost obținute în 2018 împotriva echipei Universitatea Craiova respectiv în 2021 împotriva FCSB.

Meciuri europene
Păun a debutat în cupele europene la 19 într-o partidă din turul 2 preliminar al UEFA Europa League împotriva echipei din Serbia, FK Jagodina. Cele mai mari meciuri europene le-a jucat în sezonul 2019-2020 în grupele UEL împotriva echipelor SS Lazio, Celtic FC și Stade Rennais FC. CFR Cluj a reușit un record de 12 puncte în acea grupă și s-a calificat în 16-imiile de finală unde au întâlnit echipa FC Sevilla. În meciul retur Adrian Păun a marcat un gol care a fost anulat în urma arbitrajului video, gol care putea să califice echipa clujeană mai departe în competiție.

Note

Referințe

Nașteri în 1995
Mijlocași
Fotbaliști ai CFR Cluj
Oameni în viață
Fotbaliști români

Adrian Păun


William de Sancto Claro, or simply William Sinclair († 1337), was a 14th-century bishop of Dunkeld. He was the son of Amicia de Roskelyn and Sir William Sinclair, Baron of Roslin. He was the brother of Sir Henry Sinclair, baron of Roslin. After the death of Bishop Matthew de Crambeth in 1309, William was elected to the bishopric. The following year, on 24 February 1310, William was one of twelve Scottish bishops to swear fealty to King Robert the Brus. However, king Edward II of England had his own candidate in mind, John de Leck. William went to the Holy See, where his election was contested by the said John. The diocese of Dunkeld lay vacant for three years. Pope Clement V appointed Cardinal James, cardinal deacon of St George in Velabro, to judge the issue. However, the issue was more or less resolved when, on 22 May 1311, John de Leck was promoted to the Archbishopric of Dublin. When John de Leck took over the see of Dublin on 20 July, he retired from the dispute. The pope then declared William's election canonical, and sent him to Cardinal Berengar Fredol, bishop of Tusculum, in order to be consecrated. On 3 February 1313 king Edward II issued a safe-conduct to William, clearly indicating that the bishop was planning to arrive in England on his way back to Scotland, however Edward demanded cooperation in political matters as a condition. William became a frequent witness to King Robert's charters, but that did not prevent Bishop William, on 24 September 1332, being present at the coronation of Edward Balliol. Bishop William attended the latter's parliaments. William died on 27 June 1337, and was buried in the choir of Dunkeld Cathedral.

References
 Dowden, John, The Bishops of Scotland, ed. J. Maitland Thomson, (Glasgow, 1912)

External links
 Profile of Sir William Sinclair of Roslin, William's father (note that William himself is not mentioned)

13th-century births
1337 deaths
Bishops of Dunkeld (pre-Reformation)
Burials at Dunkeld Cathedral
14th-century Scottish Roman Catholic bishops
William Sinclair

William Sinclair (bishop)


DAF, Hollandalı otomobil ve ticari taşıt üreticisi kuruluş. DAF sözcüğü, Van Doornes Automobilfabrieken ifadesinin kısaltılmış biçimidir.

1928 yılında, Hollanda'nın Eindhoven şehrinde Hub van Doorne tarafından "Hub van Doorne, Machinefabriek en Reparatie-inrichting" ismi ile kurulmuştur.

Başlangıçta kaynak ve metal işleme alanlarında hizmet veren firma, 1932 yılında ismini "Van Doornes Aanhangwagenfabriek" (DAF) olarak değiştirmiş ve kamyonlar için metal kasalar üretmeye başlamıştır. 1936 yılında TIR konteynerleri üretmeye başlayan firma, bu alanda dünyada bir ilke imza atmıştır.

II. Dünya Savaşı yıllarında, askeri kullanım amaçlı, trenlere monte edilen ağır zırhlı taşıyıcıları üreten firma, 1949 yılında önceki çalışma alanlarının yanı sıra, İngiliz üretici Leyland tarafından üretilen motorlar ile kamyon, TIR ve otobüs üretmeye başlamıştır.

Sonraki yıllarda kendi lisansıyla motor tasarım ve üretimine, 1958 yılından itibaren de otomobil üretimine başlamıştır. 1975 yılına kadar kendi tasarımı Variomatic tam otomatik vites aktarma sistemli otomobiller üreten firma, daha sonra bu üretim tesislerini Volvo firmasına satarak bu alandan çekilmiştir. Variomatic aktarma sistemli otomobiller, Avrupa'da üretilen ilk tam otomatik vitesli otomobiller olma unvanını elde etmiştir.

DAF, yetmişli yıllarda Magirus-Deutz (Almanya), Saviem (Fransa), Volvo (İsveç)ile birlikte Avrupa dörtlüsü olarak adlandırılan zamanının en yaygın otomobil üreticileri arasında yer almıştır.

1987 yılında DAF İngiliz Rover Group'un Leyland Trucks bölümü ile birleşerek DAF NV adını almıştır. Zamanla finans sıkıntılarına giren firma, 1996 yılında bir ABD firması olan Paccar tarafından satın alınmıştır.

Dış bağlantılar
 Hollandaca resmi web sitesi
 DAF Club Hollanda
 DAF Müzesi (Eindhoven)
 Hollandaca bir Fan sitesi
 schwedenclassic.org - DAF, Volvo & SAAB Fan sitesi
 http://lkw-infos.net/
 Trans-Top.com

Kamyon üreticileri
Otobüs üreticileri
Hollanda merkezli otomotiv şirketleri
Volvo Group

DAF


Das Bitburger Gutland ist eine Landschaft in der Südeifel im äußersten Westen von Rheinland-Pfalz. Die Fläche der Region beträgt ca. 585 km².

Geographie

Das Bitburger Gutland erstreckt sich rund um Bitburg und die Flüsse Kyll, Prüm und Sauer. Es reicht von Kyllburg im Norden bis an die Mosel im Süden und von der deutsch-luxemburgischen Grenze im Westen bis zur Salm im Osten.

Geologie
Das Bitburger Gutland ist eine weite und wellige, nach Süden abdachende Hochfläche mit tief eingeschnittenen Bachtälern in Nord-Süd-Richtung. Die Hochflächenränder sind durch Zuflüsse von Kyll, Nims und Sauer stark zerklüftet. Die Böden bestehen überwiegend aus Kalken, Letten und Mergeln des Muschelkalks und des Keupers, sowie in Randlagen aus Sandstein. Die fruchtbaren Böden werden intensiv landwirtschaftlich genutzt. Im Bitburger Gutland wird außerdem in nennenswertem Umfang Kalkstein  und schon in römischer Zeit auch Ton abgebaut.

Klima
Die Region verfügt über ein deutlich milderes Klima als die nördlicher gelegene Schnee-Eifel und ist vom günstigen Weinbauklima der Mosel beeinflusst.

Vegetation
Die Hochflächen und Talsohlen sind waldarm und werden als Ackerland genutzt, die Talsohlen sind oftmals Grünland. Nur die Steilhänge sind überwiegend mit Laubwäldern bestockt.

Einzelnachweise

Landschaft in der Eifel
Geographie (Eifelkreis Bitburg-Prüm)
Naturraum im Saar-Nahe-Bergland
Region in Rheinland-Pfalz

Bitburger Gutland


Goran "Gogo" Martinac (Metković, 12. travnja 1976.), hrvatski je glazbeni producent, tonski snimatelj, aranžer i skladatelj. Voditelj je i glavni tonski snimatelj studija Croatia Recordsa. Dobitnik 17 glazbenih nagrada Porina.

Životopis

Metković
Rođen je u Metkoviću, gdje je završio osnovnu i srednju školu. Već 1988. s prijateljima iz Metkovića osniva glazbeni sastav Spaček. Prvih godina Spaček je sastav koji svira na disco priredbama i rock gitarijadama u Metkoviću i okolici. Prvi uspjeh ostvaruju pobjedom na lokalnom festivalu pjevača amatera "Glas Neretve". Goran krajem 1992. producira i aranžira njihov prvi album Rat, vrijeme, ljubav.... U ljeto 1993. godine svojim prvim spotom za singl "Prva Dama", Spaček zauzima prvo mjesto u tadašnjoj najrelevantnijoj nacionalnoj glazbenoj top ljestvici u emisiji Hrvatske televizije Hit depo.

Odmah potom ponovno je producent, aranžer, a ovaj put i skladatelj nekoliko pjesama drugog albuma pod nazivom Zadrži dah, odbaci strah. Na ovom albumu se nalazi i hit-pjesma "Neretvanska", koja postaje svojevrsna neslužbena himna grada Metkovića.

Sredinom 1994. godine članovi Spačeka privremeno prestaju s radom zbog neodgodivih obveza prema vojsci i fakultetima.

Zagreb

U Zagreb se preseljava 1994. godine, gdje odmah po dolasku nalazi stalni angažman u eminentnom zagrebačkom glazbenom studiju Rockoko, gdje radi do 1997. kad se zapošljava najvećoj hrvatskoj diskografskoj kući Croatia Records kao voditelj tonskih studija. 2005. godine je jedan je od osnivača i prvi direktor CMC televizije. Predavač je na zagrebačkoj Školi glazbene produkcije i multimedije MPA.

Kao mastering engineer radi na svim izdanjima Crotia Recordsa, na remasteriranim kultnim reizdanjima iz Jugotonove arhive, te na digitalizaciji cjelokupne videoarhive CMC televizije, a kao snimatelj, mikser i producent surađuje s gotovo svim eminentnim imenima bivše države među kojima su Arsen Dedić, Gabi Novak, Zdravko Čolić, Kemal Monteno, Severina, Željko Joksimović, Dino Merlin, Vanna, Nina Badrić, Oliver Dragojević, Toše Proeski, Željko Samardžić, Gibonni, Petar Grašo, Miroslav Škoro, Thompson, Jura Stublić, Vinko Coce, Parni valjak, Mladen Grdović, Jacques Houdek, Srebrna krila, Crvena jabuka, Gatuzo, Boris Novković, Prljavo kazalište, Adastra, Boško Petrović, Goran Bare i Majke, Magazin, Jelena Rozga, Danijela Martinović, Madre Badessa, Elvis Stanić, Hari Mata Hari, The Bastardz, Ibrica Jusić, Josipa Lisac, Rade Šerbedžija, Miroslav Tadić, Vlatko Stefanovski, Novi fosili, Teška industrija, Zlatni dukati, Gazde, te mnogi drugi.

Također radi kao 5.1 sound i mastering engineer na brojnim domaćim DVD izdanjima kao što su: "Zdravko Čolić Beogradska Arena", "Dino Merlin Koševo 2008.", "Kemal Monteno u Lisinskom", "Arsen & Gino u Lisinskom", "Vanna s prijateljim u Lisinskom", "Jacques Houdek Live In Gavella", "Rade Šerbedžija i Miroslav Tadić Live In Lisinski", "Josipa Lisac Koncert s ljubavlju u čast Karla Metikoša HNK", "Thompson Ora Et Labora – Poljud live" i drugi te na američkom DVD izdanju PBS-a, "Unity – The Latin Tribute to Michael Jackson", na kojem nastupaju zvijezde Sheila E, Tony Succar, Jon Secada, Angel Lopez, Michael Stuart, Obie Bermúdez, Jennifer Peña, Kevin Ceballo, Judith Hill i Jean Rodriguez.

2005. godine je jedan je od osnivača i prvih direktora CMC televizije.

Predavač je na zagrebačkoj Školi glazbene produkcije i multimedije MPA.

Nagrade

Dobitnik je nagrade Grada Metkovića "Narona" 2023. godine za iznimna dostignuća u području kulture, jer je svojim radom pridonijeo promicanju i ugledu Metkovića.

Više puta nominiran i nagrađivan različitim glazbenim nagradama za snimanje i produkciju, kao i nagradama na raznim festivalima.

Porin

Od dosadašnje 42 nominacije osvojio je 17 najprestižnijih hrvatskih glazbenih nagrada Porin. ( / ):

Albumi
10 Porina od 23 nominacije

Tonske snimke
6 Porina od 13 nominacija

Produkcije
2 Porina od 6 nominacija

Izvori

 discogs.com: Goran Martinac
 ZAMP: Goran Martinac
 Music Production Academy: Goran Martinac
 Porin od 1994. do 2010.
 Porin od 2011.

Životopisi, Metković
Hrvatski glazbeni producenti

Goran Martinac


Dimítrios Chondrokoúkis (; * 26. Januar 1988 in Marousi) ist ein griechisch-zypriotischer Hochspringer.

2011 wurde er jeweils Fünfter bei den Leichtathletik-Halleneuropameisterschaften in Paris und bei den Leichtathletik-Weltmeisterschaften in Daegu.

Im März 2012 siegte er bei den Leichtathletik-Hallenweltmeisterschaften in Istanbul.

Im Juli 2012 wurde Chondrokoúkis positiv auf das Steroid Stanozolol getestet, von den Olympischen Spielen in London ausgeschlossen und für zwei Jahre gesperrt.

Nach seiner Dopingsperre (ab 2015) trat Chondrokoúkis bei Wettbewerben für Zypern an.

Persönliche Bestleistungen
 Hochsprung: 2,32 m, 18. Juni 2011, Izmir
 Halle: 2,33 m, 11. März 2012, Istanbul

Weblinks

Einzelnachweise

Olympiateilnehmer (Zypern)
Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 2016
Hochspringer (Griechenland)
Grieche
Geboren 1988
Mann
Dopingfall in der Leichtathletik
Doping in Griechenland

Dimitrios Chondrokoukis


Critérium du Dauphiné 2019 var den 71. udgave af cykelløbet Critérium du Dauphiné. Det franske etapeløb var det 25. arrangement på UCI's World Tour-kalender i 2019 og blev arrangeret mellem 9. og 16. juni 2019. Den samlede vinder af løbet blev danske Jakob Fuglsang fra  for anden gang i karrieren.

Hold og ryttere

Danske ryttere
 Jakob Fuglsang kørte for
 Magnus Cort kørte for
 Niklas Eg kørte for
 Mads Würtz Schmidt kørte for
 Casper Pedersen kørte for
 Jesper Hansen kørte for

Etaperne

1. etape

2. etape

3. etape

4. etape

5. etape

6. etape

7. etape

8. etape

Resultater

Samlede stilling

Pointkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Ungdomskonkurrencen

Holdkonkurrencen

Eksterne henvisninger

2019
UCI World Tour 2019

Critérium du Dauphiné 2019


Arktička vrba (lat. Salix arctica), vrsta najmanjeg drveta na svijetu i ujedno najsjevernija drvenasta biljka. Pripada u rod vrba i porodici Salicaceae. Živi daleko iznad sjeverne linije i veoma je dugovječno. Veoma sporo raste zbog teških klimatskih uvjeta, a najstariji primjerak je na istočnom Grenlandu i star je preko 230 godina. Osim na Arktiku rasprostranjena je i na jugu i to u Aziji (Kina: Xinjiang), Mongolija, Kazahstan, te na Ruskom dalekom istoku.

Arktička vrba naraste svega 15 centimetara u visinu, veoma rijetko do 25 cm.

Vanjske poveznice

Izvori

Vrbe

Arktička vrba


Ustanak na jugu Jemena bila je separatistička pobuna u Jemenu. Izbio je 27. travnja 2009. godine. Potrajao je do 2015. i prerastao u građanski rat koji traje sve do danas. Uz to je uslijedila i vojna intervencija koju su predvodili Saudijci. Saudijska Arabija i saveznici su ožujka 2015. zrakoplovstvom napali pobunjeničke šijitske snage (u Sani, oko Adena i dr.).

Na jednoj strani je pobunjenički Južni pokret (Južni otpor), a na drugoj jemenske vladine snage: Jemenska vojska, Jemenska republikanska garda, Jemensko ratno zrakoplovstvo, jemenske paravojne postrojbe i provladina plemena.

Vlada Jemena ga naziva "ustankom". Tom riječju opisuje prosvjede i napade na vladine snage u južnom Jemenu. Ustanak je izbio 27. travnja 2009. na Dan neovisnosti Južnog Jemena. Premda se za nasilje krive elementi unutar južnog secesionističkog pokreta, čelnici skupine tvrde da im je cilj postići neovisnost mirnim putem, te tvrda da su napadi došli od običnih građana kao odgovor na vladine provokacijske akcije. Ustanak je došao usred Hutijskog ustanka (Sa'daški rat), ustanka zaiditske sekte šijita, na sjeveru zemlje, pod vodstvom hutijskih zajednica. Južni vođe vodili su kratki neuspješni rat za odvajanje 1994. godine nakon ujedinjenja Jemena. Mnogi od njih su uključeni u sadašnji secesionistički pokret. Južni separatistički ustanici uglavnom su aktivni u području bivšeg Južnog Jemena, ali također i u Guvernoratu Ad Daliju, koji nije bio dio neovisne južne države.

Izvori

Povijest Jemena

Ustanak na jugu Jemena


A discografia de Spoon é composta por 10 álbuns de estúdio, quatro extended plays (EPs) e 26 singles. Formado em 1993 em Austin, Texas por Britt Daniel (vocal, guitarra) e Jim Eno (bateria), Spoon lançou seu primeiro álbum de estúdio, Telephono, em 1996 pela Matador Records. Seu sucessor, A Series of Sneaks, foi lançado em 1998 pela Elektra, que posteriormente deixou a banda. Spoon assinou com a Merge Records, onde obteve maior sucesso comercial e crítico com os álbuns Girls Can Tell (2001), Kill the Moonlight (2002), e particularmente Gimme Fiction (2005), que estreou no 44 no Billboard 200 e vendeu mais de 300.000 cópias nos EUA. Os três álbuns seguintes do grupo - Ga Ga Ga Ga Ga (2007), Transference (2010) e They Want My Soul (2014) - alcançaram o top 10 das paradas americanas, enquanto os dois últimos chegaram ao top 20 no Canadá e os 50 melhores da Austrália. O nono álbum da banda, Hot Thoughts, foi lançado em 17 de março de 2017. O décimo, Lucifer on the Sofa, foi lançado em 2022.

Álbuns

Álbuns de estúdio

Compilações

EPs

 Nefarious (1994, Fluffer)
 Soft Effects (1997, Matador; Reeditado em 2006, Mesclar)
 30 Gallon Tank (1998, Elektra)
 Love Ways (2000, Merge)
 Don't You Evah (2008, Merge)
 Got Nuffin (2009, Merge)

Singles

Outras músicas em paradas musicais

Outras canções

 "Primary (Nefarious Mix)" em "Dreamboat" (1995, Cassiel Records)
 "Don't Buy the Realistic" e "Telamon Bridge" em What's Up Matador? (1997, Matador Records)
 "Operação em andamento" no Rock and Roll Free-For-All Vol. 2 (1997, Nickel & Dime Records)
 "Tear Me Down" em Wig in a Box (2003, Off Records)
 "Decora" (capa de Yo La Tengo) em The Believer 2005 Music Issue CD (2005, The Believer)
 "The Book I Write" e 3 faixas lançadas anteriormente em Stranger than Fiction Original Soundtrack (2006, Columbia Records / Sony)
 "Well-Alright" em Dark Was the Night (2009, 4AD)

Ligações externas
 Website oficial
 Spoon na AllMusic

Discografias de músicos dos Estados Unidos

Discografia de Spoon


දේශබන්ධු අසංක ගුරුසිංහ  (ඉංග්‍රීසි: Asanka Gurusinha)  (උපත 1966 සැප්තැම්බර් 16 , කොළඹ දි) ශ්‍රී ලංකා ජාතික ක්‍රිකට් කණ්ඩායම නියෝජනය කළ දක්ෂ ක්‍රිකට් ක්‍රීඩකයෙකි.  වමතින් පන්දුවට පහරදෙන අසංක ගුරුසිංහ  වමත් පිතිකරුවන් අතර ඉතා ඉහළින් වැජඹුන ක්‍රීඩකයෙකි. 1996 වර්ෂයේ ලෝක කුසලාන ක්‍රිකට් තරඟාවලිය දිනවිමට දායක විය. අසංක වර්තමාන ශ්‍රී ලංකා ක්‍රිකට් කළමනාකරු, ජාතික ක්‍රිකට් තේරීම් කමිටු සාමාජිකද වෙයි.

ජීවන සටහන්

දේශබන්ධු අසංක ගුරුසිංහ  නාලන්දා විද්‍යාලය, කොළඹහි ආදි සිසුවෙකි.
1982 සිට 1985 දක්වා අසංක කොලඹ නාලන්ද  විද්‍යාලයේ  ජේෂ්ට ක්‍රිකට් පිලේ ක්‍රීඞා කල අතර 1985 දී නාලන්දා නායකයාවිය. අසංක වසර 1985 දී ඔබ්සර්ව බාටා හොඳම පාසැල් ක්‍රිකට් ක්‍රීඞකයාට හිමි සම්මානය ලබාගත්තාය.

අසංක ඕස්ට්‍රේලියාවේ වාසය කරයි.

ආශ්‍රිත
 National Awards Conferred by His Excellency the President of Sri Lanka

චරිත කතා
ශ්‍රී ලාංකිකයෝ
ශ්‍රී ලාංකික බෞද්ධයෝ
ලාංකික සිංහලයෝ
ආදි නාලන්දියයෝ
1966 උපත්
ක්‍රිකට් ක්‍රීඩකයෝ
ශ්‍රී ලාංකික ක්‍රිකට් ක්‍රීඩකයෝ

අසංක ගුරුසිංහ


El galápago occidental (Actinemys marmorata o Emys marmorata) o la tortuga del Pacífico es una especie de tortuga de aproximadamente 20 cm de longitud de caparazón. Su distribución se limita a la costa oeste de Estados Unidos y México, que va desde el estado occidental de Washington hasta el norte de Baja California, se considera extinta en Canadá.

Taxonomía
Su clasificación de género se mezcla. Emys y Actinemys fueron utilizados entre las fuentes publicadas en 2010.

Morfología
El dorsal es de color marrón oliva oscuro o mate por lo general, con o sin reticulaciones oscuras o rayas. El plastrón es de color amarillento, a veces con manchas oscuras en el centro de los escudos. El caparazón mide de 11-21 cm de longitud. El caparazón dorsal es bajo y ancho, la más ancha por lo general detrás de la media, y en los adultos es lisa, sin una quilla o estrías. Los machos tienen una garganta de color amarillo claro o amarillo pálido y un plastrón cóncavo, y la cloaca es igual o posterior al borde del caparazón.

Distribución
Originalmente iban desde el norte de Baja California, México, al norte de la Puget Sound región de  Washington. A partir de 2007 se han vuelto raras o ausentes en el área de Puget Sound. Tienen una distribución dispersa en la mayor parte del noroeste, y existen algunas poblaciones aisladas en el sur de Washington. Son raras en el Valle de Willamette, al norte de Eugene, Oregon aumenta la abundancia, pero al sur de esta ciudad, donde las temperaturas son más altas. Pueden ser localmente común en algunos arroyos, ríos y lagunas en el sur de Oregon. Se informó de su presencia al este de las Montañas de la Cascada, pero estos pueden haber sido sobre la base de los individuos introducidos. Se extienden hasta los 305 m  de altitud en Washington, y sobre los 915 m de Oregon.

Ecología y comportamiento

Viven tanto en aguas permanentes y temporales, incluyendo pantanos, arroyos, ríos, estanques y lagos. Viven en los hábitats con un gran número de rocas o troncos para tomar el sol. También toman el sol en la parte superior de la vegetación acuática o se posicionan justo debajo de la superficie, donde las temperaturas del agua son elevadas. Los individuos muestran un comportamiento agresivo hacia los demás, mientras toman el sol, rápidamente saltan al ser abordados por los seres humanos, incluso a distancias de más de 50 m. En consecuencia, esta especie es a menudo pasado por alto en la naturaleza. Sin embargo, es posible observar las tortugas si se mueve lentamente y escondiéndose detrás de árboles y arbustos.

Buscan refugio en aguas profundas, debajo de troncos sumergidos y rocas, en madrigueras de castor, y suelen "nadar" en sedimentos profundos. Son extremadamente difíciles de detectar en estas condiciones. Las tortugas pueden ser alentados a utilizar sustratos artificiales o balsas, lo que permite una fácil detección de las especies de hábitats complejos.

Alimentación
Son omnívoros y la mayor parte de su dieta animal incluye insectos, cangrejos y otros invertebrados acuáticos. Comen de vez en cuando peces, renacuajos y ranas, y comen carroña cuando está disponible. Los alimentos vegetales son algas filamentosas, las vainas de lirio, tule y las raíces de totora.

Reproducción

Las hembras producen 5-13 huevos por puesta. Depositan los huevos una vez o dos veces al año. Pueden viajar a cierta distancia del agua para la puesta de huevos,  0.8 km (media milla) de distancia desde el agua y hasta 90 m (300 pies) por encima de la fuente más cercana de agua, pero la mayoría de los nidos están a 90 m (300 pies) del agua. La hembra por lo general deja el agua por la noche y puede ir muy lejos antes de seleccionar un sitio de anidación, a menudo en un área abierta de arena o tierra dura que se enfrenta hacia el sur. El nido es en forma de botella con una abertura de unos 5 cm (2 pulgadas). Las hembras dedican un tiempo considerable, que cubre el nido con tierra y vegetación baja adyacentes, lo que hace difícil para una persona encontrarlo a menos que haya sido afectado por un depredador.

Las crías
Algunas crías pasan el invierno en el nido, y este fenómeno parece ser más prevalente en las zonas septentrionales. Las lluvias de invierno puede ser necesarias para aflojar el suelo donde algunos nidos son depositados. Puede ser que el nido sea el lugar más seguro para las crías y un refugio mientras esperan el regreso del buen tiempo. Si se trata de crías o huevos que pasan el invierno, en primer lugar los jóvenes aparecen en la primavera del año siguiente a la deposición de los huevos. Las tortugas crecen con lentitud en la naturaleza, y su edad en su primera reproducción puede ser de 10 a 12 años en la parte norte de la cordillera. Pueden sobrevivir más de 30 años en estado salvaje.

Referencias
 Rhodin 2010, p. 000.105.
 Tortoise & Freshwater Turtle Specialist Group (1996). Actinemys marmorata. In: IUCN 2008. IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 23 February 2009.
 Rhodin 2010, p. 000.139.
 Species Actinemys marmorata at The Reptile Database.
 Rhodin, Anders G.J.; Paul van Dijk, Peter; Inverson, John B.; Shaffer, H. Bradley (2010-12-14). "Turtles of the World 2010 Update: Annotated Checklist of Taxonomy, Synonymy, Distribution and Conservation Status" (pdf). Archived from the original on 2010-12-15. https://web.archive.org/web/20110717125632/http://www.iucn-tftsg.org/wp-content/uploads/file/Accounts/crm_5_000_checklist_v3_2010.pdf. Retrieved 2010-12-15.

Emydidae
Reptiles de América del Norte
Reptiles de Estados Unidos
Reptiles de México
Animales descritos en 1852
Taxones descritos por Spencer Fullerton Baird
Taxones descritos por Charles Frédéric Girard

Actinemys marmorata


An Anthurium warocqueanum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Thomas Moore. An Anthurium warocqueanum in nahilalakip ha genus nga Anthurium, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Anthurium

Anthurium warocqueanum


An Arisaema heterophyllum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carl Ludwig von Blume. An Arisaema heterophyllum in nahilalakip ha genus nga Arisaema, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Arisaema

Arisaema heterophyllum


El Departamento de Correcciones de Nuevo México (New Mexico Corrections Department; NMCD) es una agencia de Nuevo México. Tiene su sede en un área no incorporada del Condado de Santa Fe. La agencia gestiona prisiones estatales.

Prisiones
Prisiones estatales:
 Central New Mexico Correctional Facility
 Penitenciaría de Nuevo México
 Roswell Correctional Center
 Southern New Mexico Correctional Facility
 Springer Women's Facility (anteriormente: Springer Correctional Center) (la única prisión para mujeres)
 Western New Mexico Correctional Facility

Prisiones privadas:
 Northwest New Mexico Correctional Facility (anteriormente: New Mexico Women's Correctional Facility)
 Guadalupe County Correctional Facility
 Lea County Correctional Facility
 Northeast New Mexico Detention Facility
 Otero County Prison Facility

Notas

Enlaces externos
 Departamento de Correcciones de Nuevo México (en inglés)

Nuevo México
Agencias estatales de Nuevo México


Maria Anna af Sachsen (født 15. november 1799, død 24. marts 1832) var en tysk prinsesse af Sachsen, der var storhertuginde af Toscana fra 1824 til 1832 som ægtefælle til storhertug Leopold 2. af Toscana.

Maria Anna var datter af prins Maximilian af Sachsen og Caroline af Parma. Hun blev gift den 16. november 1817 i Firenze med Leopold 2. af Toscana i hans første ægteskab. De fik tre børn.

Albertinske linje af Huset Wettin
Storhertuginder af Toscana
Kongelige fra Sachsen
Personer fra Dresden

Maria Anna af Sachsen


Franz Poland (* 25. August 1857 in Pirna; † 31. März 1945 in Dresden) war ein deutscher Klassischer Philologe und Gymnasiallehrer.

Leben
Franz Poland war der Sohn des Juristen Franz Poland (1813–1901), der zunächst als Advokat in Pirna und später als Richter in Dresden arbeitete. Der Sohn Franz Poland besuchte das katholische Progymnasium und anschließend ab 1872 die Kreuzschule in Dresden, die damals unter der Leitung von Friedrich Hultsch stand. Von 1877 bis 1882 studierte Poland an der Universität Leipzig Klassische Philologie, Germanistik, Alte Geschichte und Kunstgeschichte. Er schloss sein Studium 1882 mit der Promotion zum Dr. phil. und dem ersten Staatsexamen ab, leistete dann den Militärdienst beim 108. sächsischen Artillerieregiment ab und trat 1883 als Kandidat sein Probejahr an der Kreuzschule in Dresden an. Schon im folgenden Jahr wurde er als Oberlehrer an das neu gegründete Wettiner Gymnasium versetzt, an dem er seine gesamte Berufslaufbahn verbrachte. 1903 wurde er zum Gymnasialprofessor ernannt, 1908 zum Konrektor gewählt, 1910 zum Nachfolger des verstorbenen Rektors Otto Meltzer. Als Schulleiter organisierte Poland ab 1911 die Umwandlung der Anstalt von einem humanistischen Gymnasium in eine Reformschule nach dem Frankfurter Modell. Am Ersten Weltkrieg nahm Poland von November 1914 bis Ende 1915 teil. Als Kompagnieführer (zuletzt Hauptmann) diente er an der Unteroffiziersschule in Marienberg, später bei einem Ersatzbataillon in Pirna. Während seiner Dienstzeit wurde er vom Konrektor Dr. Karl Müller vertreten. Am 23. März 1923 trat Poland in den Ruhestand. Vom 1. Januar bis Ostern 1928 vertrat er den Rektor Ernst Boehm, der an die Universität Leipzig als Leiter des Pädagogischen Seminars gewechselt war.

Neben dem Schuldienst und im Ruhestand beschäftigte sich Poland mit wissenschaftlichen Studien. Sein Forschungsschwerpunkt war das griechische Vereinswesen. Daneben hatte er auch die Vermittlung der gesamten Antike in der Öffentlichkeit im Blick. Gemeinsam mit anderen Fachleuten (Fritz Baumgarten, Ernst Reisinger, Richard Wagner) verfasste er Schriften über Die hellenische Kultur und Die hellenistisch-römische Kultur, die schließlich zusammengefasst unter dem Titel Die antike Kultur in ihren Hauptzügen erschienen. Von 1917 bis zu seinem Tod gab Poland die Philologische Wochenschrift heraus, ein wichtiges Rezensionsorgan der Altertumswissenschaft in Deutschland. Neben diesen publizistischen Tätigkeiten war es besonders Polands Vereinsarbeit, die ihn zu einem Propagator der Antike machte. Er war Vorsitzender des Gymnasialvereins, Vorstandsmitglied des sächsischen Philologenvereins sowie Gründer und Leiter der Dresdner Gruppe des Deutschen Altphilologenverbandes. Außerdem gründete Poland die Dresdner Altertumsgesellschaft, deren zweite Abteilung er bis ins hohe Alter leitete und in der er zahlreiche Vorträge hielt.

Franz Poland war ab 1887 mit Emma Marie Anna Stock (1863–1936) verheiratet. Das Paar hatte unter anderem zwei Söhne, den Gymnasiallehrer Franz Theodor Poland (1889–1947) und Wolfgang Poland (1897–1916), die im Ersten Weltkrieg an der Front kämpften.

Schriften (Auswahl)
 De legationibus Graecorum publicis. Leipzig 1885 (Dissertation)
 De collegiis artificum Dionysiacorum. Dresden 1895
 Reuchlins Verdeutschung der ersten olynthischen Rede des Demosthenes. Berlin 1899
 Die hellenische Kultur. Leipzig 1905. Zweite Auflage, Leipzig 1908. Dritte Auflage, Leipzig 1913
 Geschichte des griechischen Vereinswesens. Leipzig 1909. Nachdruck Leipzig 1967
 Die hellenistisch-römische Kultur. Leipzig 1913. Zweite Auflage, Leipzig 1915
 Die antike Kultur in ihren Hauptzügen. Leipzig 1922. Zweite Auflage, Leipzig 1925

Literatur
 Edwin Müller: Franz Poland. Zu seinem 70. Geburtstag am 25. August 1927. Dresden 1927 (mit Lebenslauf und Bild)
 Franz Zimmermann: Franz Poland zum fünfundsiebzigsten Geburtstag. Leipzig 1932 (mit Bild)
 Wettiner Gymnasium zu Dresden 1879–1929. Festschrift zur Jubelfeier 1929; zugleich Jahresbericht für die Zeit von Michaelis 1927 bis Ostern 1929. Dresden 1929
 Franz Theodor Poland: Ahnenstämme der Familien Poland/Breitung. Dresden 1939

Weblinks

Einzelnachweise

Altphilologe (19. Jahrhundert)
Altphilologe (20. Jahrhundert)
Schulleiter (Dresden)
Gymnasiallehrer
Person im Ersten Weltkrieg (Deutsches Reich)
Deutscher
Geboren 1857
Gestorben 1945
Mann

Franz Poland


Farrington Daniels (* 8. März 1889 in Minneapolis, Minnesota; † 23. Juni 1972) war ein US-amerikanischer Physikochemiker.

Leben
Während des Zweiten Weltkriegs war er Leiter der metallurgischen Abteilung des Manhattan-Projekts. 1944 entwickelte er die Grundzüge des nuklearen Kugelhaufenreaktors, dem er die noch heute gebräuchliche Bezeichnung pebble bed reactor gab und der später in Deutschland weiterentwickelt wurde. Ab 1950 engagierte er sich bei der Union of Concerned Scientists gegen das atomare Wettrüsten. An der Universität von Wisconsin baute er ein Labor zur Solarenergienutzung auf und gilt heute als einer von deren Pionieren. Ein Preis der International Solar Energy Society (ISES) für Verdienste um die Solarenergienutzung ist nach ihm benannt. Er schrieb mehrere Lehrbücher über physikalische Chemie und Solarenergie, die hohe Auflagen erzielten und war Mitgründer der ersten US-amerikanischen Zeitschrift über Solarenergie.

1950 war Lithiumfluorid in den USA von Farrington Daniels, C. A. Boyd und D. F. Saunders für die Festkörperdosimetrie vorgeschlagen worden. Die Intensität des Thermolumineszenzlichts ist proportional zu der Menge der zuvor absorbierten Strahlung. Diese Art der Thermolumineszenzdosimetrie wird seit 1953 unter anderem bei der Behandlung von Krebspatienten eingesetzt und überall dort verwendet, wo Personen beruflich strahlenexponiert sind.

Ehrungen
 1947 Mitglied der National Academy of Sciences
 1948 Mitglied der American Philosophical Society
 1957 Mitglied der American Academy of Arts and Sciences
 1957 Priestley-Medaille

Literatur
 Robert A. Alberty: Farrington Daniels (1889–1972). A Biographical Memoir. National Academy of Sciences, 1994. (PDF)

Weblinks

Einzelnachweise

Physikochemiker
Mitglied der National Academy of Sciences
Mitglied der American Academy of Arts and Sciences
Mitglied der American Philosophical Society
US-Amerikaner
Geboren 1889
Gestorben 1972
Mann

Farrington Daniels


Richters Gård er en fredet bindingsværksbygning i Vestergade i Køge på Sjælland. Bygningen blev opført i 1644 af handelsmand, Svend Poulsen, hvor den erstattede tre små huse, der var ejet af Cort Richter som gården fik navn efter.. De var alle tre gået til ved den store brand i 1633.

Bygningen er et fremtrædende eksempel på Køge's mange velbevarede borgerlige renæssance byhuse i bindingsværk. Husets store og rige facade rummer et væld af velbevarede og kunstnerisk sikre,
skårede ornamenter. Fremhæves kan bl.a. inskriptionen over indgangen i porten HERREN BEVARE DIN INDGANG OG UDGANG FRA NU OG TIL EVIG TID AMEN 1644.

Ejendommen er fredet og renoveret i samarbejde med Nationalmuseet tilbage i 1918. Ejendommen har huset mange ting gennem tiden krambod, skænkestue, vognmandsforretning, forsikringsselskab, rejsebureau, brugskunst mv. i dag ligger der i bygningens nederste etage en ølstue.

Se også
 Fredede bygninger i Køge Kommune

Referencer

Eksterne henvisninger

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Køge
Bindingsværksbygninger i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Køge Kommune

Richters Gård


جابالي (Жабаљ) هي مدينة وبلدية في جنوب باكا في مقاطعة فويفودينا ذاتية الحكم في صربيا. ويبلغ عدد سكان البلدة 9,107 نسمة، والبلدية 25,777 نسمة. وهي تقع في الجزء الجنوبي الشرقي من باتشكا، والمعروفة باسم شايكاشكا.

الاسم
جاء اسمها من الكلمة الصربية "žaba" / жаба («الضفدع»). في الصربية، تعرف البلدة باسم جابالي (Жабаљ)، في المجرية كما جابليا Zsablya أو يوجيفالفا Józseffalva (بين عامي 1886 و 1919)، في الألمانية باسم يوزفدورف Josefdorf، والكرواتية باسم جابالي Žabalj.

أعلام
 لاسلو ديك

مراجع

بلدات في صربيا
أماكن مأهولة في مقاطعة جنوب باتشكا
بلديات ومدن فويفودينا

جابالي


Naim Avigdor Güleryüz (d.1933), 500. Yıl Vakfı Başkanı ve 500. Yıl Vakfı Türk Musevileri Müzesi kurucu proje koordinatörü ve küratörü, Yahudi asıllı araştırmacı ve yazar.

Osmanlı İmparatorluğu ve Türkiye Cumhuriyeti Yahudiler alanında araştırmalar yapmaktadır. 500. Yıl Vakfı Kurucu Başkan Vekili, 500. Yıl Vakfı Türk Musevileri Müzesi Kurucu Proje Koordinatörü ve Küratörü, UNESCO Millî Komisyonu Uygarlıklararası Diyalog Komitesi Roportörü, Beyoğlu Belediyesi Yerel-Sivil Güç Merkezi Sosyal ve Kültürel Etkinlikler Başkanı gibi sosyal çalışmalarda fiilen yer almaktadır. ABD, Kanada, Meksika, Şili, Küba ve Avrupa'nın değişik kentlerinde konusu ile ilgili konferanslar verdi, uluslararası sempozyumlara ve kongrelere katıldı, fotoğraf sergileri açtı. Ulusal ve yurt dışı basında değişik dillerde sayısız makalesi yayımlandı. Türk Yahudileri Tarihi, İstanbul Sinagogları, The History of the Turkish Jews, 500. Yıl Vakfı Türk Musevileri Müzesi Albümü, 700 Years of Togetherness ve ünlü fotoğraf sanatçısı İzzet Keribar'ın fotoğraflarını kapsayan Türkiye Sinagogları kitaplarının yazarı. Edirne Yahudileri Tarihi, Gaziantep Yahudileri Tarihi, Hahambaşılık Kurumu ve Laik Toplum liderleri kitaplarını da hazırlamaktadır. İstanbul Üniversitesi Hukuk Fakültesi mezunu olup Fransızca, İngilizce ve İspanyolca bilmektedir.

Dış bağlantılar
 500. Yıl Vakfı Türk Musevileri Müzesi

Kaynakça

1933 doğumlular
İstanbul Üniversitesi Hukuk Fakültesinde öğrenim görenler
20. yüzyıl Türk yazarları
21. yüzyıl Türk yazarları
Resim aranan yazarlar
20. yüzyıl Türk tarihçileri
21. yüzyıl Türk tarihçileri
Türkiye Yahudileri
Yahudi asıllı Türk yazarlar
Yaşayan insanlar
Türk akademisyenler

Naim Güleryüz


Color Sample er en dansk dokumentarfilm fra 2013 instrueret af Sune Blicher.

Handling
På albummet BRO/KNAK udfordrer den danske guitarist Jakob Bro grænserne mellem klassisk musik, jazz og elektronika. Color Sample er en dokumentarisk, eksperimenterende musikvideo, der følger Jakob Bro på sin rejse ind i ukendt, musikalsk land.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2013

Color Sample


William Allen (August 13, 1827 – July 6, 1881) was a United States Representative from Ohio during the early part of the American Civil War, serving two terms from 1859 to 1863.

Early life and career
Allen was born near Hamilton, Ohio, where he attended the public schools. As a young man, he taught school, then studied law. Allen was admitted to the bar in 1849 and commenced practice in Greenville, Ohio, in 1850. He was the prosecuting attorney of Darke County from 1850 until 1854.

Congress
Allen was elected as a Democrat to the Thirty-sixth and Thirty-seventh Congresses (March 4, 1859 – March 3, 1863), where he served as chairman, Committee on Expenditures in the Department of the Interior (Thirty-seventh Congress).

Later career and death
He declined to be a candidate for renomination in 1862 and resumed the practice of law. He became affiliated with the Republican Party at the close of the Civil War and was appointed judge of the Court of Common Pleas of the second judicial district in 1865.

He declined the Republican nomination for election to the Forty-sixth Congress in 1878 because of failing health. He was  interested in banking until his death in Greenville, Ohio, in 1881. He was buried in Greenville Cemetery.

External links

1827 births
1881 deaths
People of Ohio in the American Civil War
Politicians from Hamilton, Ohio
Democratic Party members of the United States House of Representatives from Ohio
People from Greenville, Ohio
County district attorneys in Ohio
Ohio Republicans
19th-century American legislators

William Allen (congressman)


Meiji (car)
Meiji (razdoblje)
Meijijevska revolucija
Meiji (morska planina)
Ustav Japanskog Carstva, Meijijevski ustav, Ustav Meiji
Meiji (jingu), carsko šintoističko svetište
Meiji Yasuda Seimei Hoken, osiguravajuće društvo

Meiji


11103 Miekerouppe este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
11103 Miekerouppe este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Kitt Peak National Observatory în cadrul proiectului Spacewatch. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,89 ua, o excentricitate de 0,08 și o înclinație de 1,9° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 11001-12000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1995
Centura de asteroizi

11103 Miekerouppe


Erwin Wurm (født 1954 i Bruck an der Mur) er en østrigsk billedhugger. Han bor og arbejder i Wien og Limberg (Nedre Østrig).

I Danmark kan man se Wurms værker på Loiusiana Museum for moderne kunst eller på Museum Jorn i Silkeborg.

Galleri

Billedhuggere fra Østrig
Fotografer fra Østrig

Erwin Wurm


Urelytrum, rod od osam vrsta jednogodišnjeg raslinja (1) i trajnica iz porodice trava raširenih po tropskoj i južnoj Africi i Madagaskaru.. Dio je podtribusa Rhytachninae.

Većina vrsta su hemikriptofiti. Urelytrum isalense, madagaskarski je endem

Vrste
 Urelytrum agropyroides (Hack.) Hack.
 Urelytrum annuum Stapf
 Urelytrum auriculatum C.E.Hubb.
 Urelytrum digitatum K.Schum.
 Urelytrum giganteum Pilg.
 Urelytrum henrardii Chippind.
 Urelytrum isalense A.Camus
 Urelytrum muricatum C.E.Hubb.

Izvori

Rhytachninae

Urelytrum


Within the fields of computer science and robotics, interaction protocols are possible communication scenarios between individual agents in multi-agent systems. Some protocols are described quite qualitatively (for example, many parts of the traffic code), but others have a formal model, whose implementations can be tested for conformance (for example, some cryptographic protocols).

FIPA defines markup for interaction protocol diagrams and several standard interaction protocols, including Dutch auction, English auction and reply-response.

See also
Multi-agent planning

References

Data interchange standards
Markup languages

Interaction protocol


Helen Tamiris, născută Elena Becker (), a fost o dansatoare, coregrafă și profesoară americană.

În 1930 a fondat propria ei școală și companie de dans, pe care le-a condus până în 1945. În 1960 împreună cu soțul ei, Daniel Nagrin (de asemenea dansator), au fondat Tamiris-Nagrin Dance Company.

Multe dintre lucrările ei, cum ar fi Walt Whitman Suite din 1934, se bazează pe o tematică americană. Din 1945 până în 1957, a coregrafiat mai multe musicaluri de pe Broadway, precum Annie Get your Gun în 1946, Touch-and-Go de 1949 și Fanny în 1954.

Note

Nașteri în 1905
Decese în 1966
Dansatori americani
Coregrafi americani

Nașteri pe 24 aprilie
Decese pe 4 august

Helen Tamiris