Mediul Tempera-excesiv
Mediul geografic reprezintă un macrosistem alcătuit din mai multe componente(relief, apa,aer,sol, viețuitoare,inclusive omul cu activitățile sale) între care s-au format relații multiple de  natură spațială, temporală,cauzalaă evolutivă, care se oferă observației prin peisaje.
Mediul temperat-excesiv sau mediul deșerturilor temperate este un mediu geografic al extremelor. Se afla în interiorul continentelor, între 42-46 latitudine, mai exact în China de Vest, deșerturile din Asia Centrală( deșerul  Karakum, Kazal Kum, Taklamakan),Mongolia și Marele Bazin din SUA. Deșerturile temperate se găsesc în regiunile intramontane din Vestul Statelor Unite, între coasta Pacificului și Munții Stâncoși.
   Clima  este una temperat excesivă cu caracteristicile unui semideșert,  cu un sezon lung de secetă și cu unul foarte scurt de  precipitații care sunt în general solide datorită vânturilor polare care bat dinspre polul nord. Are doua anotimpuri care se intercaleaza adeseori  astfel încat uneori în mieziul verii se poate intampla sa fie temperaturi sub cinci grade și invers,  iarna  să  fie temperaturi ridicate.Temperatura maximă  înregistrată  vara este de 62C și cea minima înregistrată  iarna este de -40C.  Există  o amplitudine mare de 20C , dar care poate uneori depașii 32C. Această  diferență între temperatura de la zi la noapte se explică prin lipsa apei. Vânturile dominante sunt  vânturile polare, aducătoare de precipitații în general solide, și musonul care, bate o jumatate de an  și este aducător de secetă.
Solurile sunt preponderent nefertile, fac parte din categoria sieroziomurilor, sunt lipsite de humus datorită vegetației rare si au o culoare cenușie sau roșcată, în funcție de tipul compușilor fierului care le colorează. Aceste soluri conțin mari cantitați de carbonat de calciu și alte săruri .Lipsa precipitaților și evaporarea, scot la suprafață aceste elemente chimice care fac solul și mai nefertil.Totuși pe alocuri, în zonele mai bine populate sau in regiunile depresionare (văi,cursul unor ape), se găsesc și soluri de tipul celor Terra Rosa, care permit dezvoltarea unor culturi de plante specific și rezistente la secetă.
Vegetația este în general săraca datorită condițiilor climatice existente și este adaptată acestor condiții astfel că majoritatea vegetației este de tip ierbos în care domină gramineele la care se adaugă  leguminoasele din culturile de subzistență din zonă. Perioada  vegetativă dureaza 1-2 luni pe an( din martie până în mai), când se dezvoltă un număr redus de plante precum: rogozul, ierburi țepoase, saxaulul alb(saxaulul este un arbust înalt care crește de la unu la nouă metri Trunchiul alb-gri este de obicei de 4-10 cm grosime, dar poate ajunge până la 50 cm în diametru la bază) diferite specii de cactusi, pelinul(planta nu este una pretențioasă și crește pe terenurile necultivate, fiind ușor de recunoscut. Are miros înțepător, florile galben pal și frunzele verzi pe față și argintii pe dos), arbuști(  artemisia tridentata este un arbust grosier, cu multe ramificații, de culoare galben deschis, cu flori galbene și frunze gri-argintiu, care are în general o înălțime de 0,5-3 m), Gilia aggregata, Delphinium nuttallianum, Opuntia erinacea, Mammillaria microcarpa, Calochortus nuttallii etc.
   În peisaj se impun câmpurile de nisip cu dune ce au dimensiuni foarte mari, culmile deluroase  sau montane cu versanți dezgoliți sau ierburi și numeroase văi seci.  Această asociație vegetală poartă denumiri multiple: stepa( Europa și Asia), prerie ( America de Nord), pampas  (America de Sud), veld (sudul Africii), tussoch(Noua Zeelanda). Există însă  anumite diferențe între acestea. De exemplu, în prerii domină ierburile  înalte iar în pampas, tufișurile.
   Fauna este reprezantată de animale care au capacitatea de rezistență în condiți vitrege si la condițiile de temperaturi existente. Fauna este dominant format  din rozatoare, erbivore, carnivore. Cele reprezentative sunt: antilopa siga, calul sălbatic, măgar sălbatic, cămila cu două cocoașe, popândai, viermi dintre care se deosebește Viermele Mongol. Ciudata creatură trăiește sub nisipurile Deșertului Gobi din Mongolia. Are culoarea roșiatică și iese la suprafață foarte rar. Însă, atunci când o face, este extrem de periculos. Acesta fiinta , are capacitatea de a scuipa o saliva galbenă, foarte acida, asupra victimelor sale. Orice animal sau om atins de jetul periculos, moare .
Timp de indelungate generații, păstorii din Mongolia îl denumesc Allghoi Khorkhoi, în traducere directa "Viemele intestin", pentru că forma sa amintește de intestinele unei vaci. Cei care afirmă ca l-au zărit, îl descriu ca fiind de culoare roșiatica și avand o lungime intre 60-150 centimetri. Cercetătorii au descoperit alte doua animale, necunoscute pana atunci: o sopîrlă asemanatoare unui dragon, și un șarpe cu coarne, lung de circa 2 metri. Pe baza acestor doua noi descoperiri, echipa de cercetăori este de părere că Viermele Mongol poate fi de fapt o alta specie de sopârla sau șarpe înca neidentificat.
    Cat privește economia așezărilor omenești  din acest tip de mediu , ea este slab dezvoltată,  insă  sunt regiuni care aduc un venit frumos acestor regiuni lipsite de privilegii.  De exemplu,regiunea sudică a deșertului Gobi, de pe teritoriul Mongoliei, era unul dintre ultimele locuri sălbatice din lume, un loc rece, cu platouri întinse, stăpânite de cirezi. Astăzi, însă, zona cunoaște un boom al industriei extractive, iar marile corporații vin aici să extragă cărbuni, cupru și aur, pe care le trimit în țara vecină, China.
 Exista insa ceva dramatic in această regiune, în care miile de camioane, praful și minele reprezintă un pericol major pentru ecosistem. Aici, se află cea mai mare mină din lume: Oyu Tolgoi, care adăpostește 6 miliarde de tone de zăcăminte tot la Oyu Tolgoi se află al treilea cel mai mare zăcământ de cupru din lume, 30 de milioane de tone, suficient cât să transforme toată economia Mongoliei însa toate acestea sunt exploatate irațional și distrug mare parte din ecosistem. Oyu Tolgoi va determina o creștere a economiei Mongoliei de 20% pe an, timp de 20 de ani. Dar, în același timp, mina folosește 900 de litri de apă pe secundă. Iar traficul din zonă, care deja este de un camion pe minut, va crește semnificativ.
În urmă cu un deceniu, orașul Ordos, din Mongolia Interioară, o regiune autonomă la nord de China, a devenit cel mai mare "oraș-fantomă", după ce minele au fost închise din cauza prețului scăzut al cărbunelui. Beneficiind de forță de muncă ieftină și de un preț scăzut al electricității, Ordos a devenit un centru de creație, producând inclusiv Bitcoin, moneda digitală a cărei valoare de piață a ajuns la 70 de miliarde de dolari. În 2012, înainte ca prețul cărbunelui să scadă, Ordos reprezenta o cincime din producția de cărbune a țării. După ce mai multe mine de cărbune s-au închis, din cauza scăderii prețurilor, zona a rămas ieftină și bogată în energie generată de cărbune, ceea ce explică prezența operațiunilor Bitcoin. Electricitatea din Ordos provine, în mare parte, de la minele de cărbune din apropiere.
Cât privește turismul, acesta a crescut în ultimii ani datorită  unei ciudațenii a Turkmenistanului în anul 1970 geologii sovietici au forat în sol pentru a exploata zăcămintele de gaz, în schimb în mod accidental s-a perforat într-o cavitate subterană care sub greutatea sondei a cedat lăsând în urmă o groapă imensă. Pentru a evita o eventuală explozie sau o poluare de mari dimensiuni a aerului s-a hotărât incendierea gazelor care erau emanate din puț crezând că acestea vor arde în jur de câteva săptămâni dar acestea ard din 1970 fără întrerupere până azi. Localnicii turkmeni au numit această cavernă Poarta Iadului.În aprilie 2012, s-a ordonat ca acest crater să fie acoperit, însă aceasta nu s-a întâmplat încă. Astfel că această  torța arde  de 47 de ani fără ânrerupere și adună de la an la an tot mai mulți turiști, ridicând considerabil economiaTurkmenistanului.
Cu taoate acestea impactul antropic asupra ecosistemului este destul de dramatic mai ales în zona minelor, investitorii străini spun că nu reprezintă un pericol pentru ecosistem.  Localnicii  nu sunt, însă, de acord și spun că, deși mineritul în zonă este abia la început, deja se văd efectele. Astfel, mongolii se așteaptă la ce e mai rău.În zonă deja este un deficit de apă, iar praful te face să tușești. Chiar și animalele tușesc. Uneori, nici nu  se mai pot deosebi animalele între ele, la cât praf este.. Nomazii mongoli se tem că vor fi alungați din zonă, odată ce minele se vor extinde. Animalele mănâncă iarbă cu praf, iar oamenii vor mânca animalele contaminate. În același timp în atmosferă sunt eliminate gaze toxice iar solul nisipos se distruge datorită  camioanelor transportatoare de resurse.
Un alt pericol pentru ecosistem  îl reprezintă suprapășunatul zonelor cu puțina vegetașie . Din lipsa vegetației în marea majoritate a zonelor care fac parte din acest mediu, ecosistemul are mult de suferit.Neaflandu-se suficientă vegetație, animalele care sunt crescute  de localnici suprapășuneaza zonele cu puțina vegetatie  existent astfel incât terenurile se degradeaza, fertilitatea solului scade, gradul de aciditate, și așa destul de ridicat, crește și mai mult. De asemenea culturile de subzistența , altereaza solul puțin fertildiminuăndu-I cantitatea de humus.

Note

Legături externe

Vezi și

Mediul temperat excesiv


Tasmanijski cedar (lat. Athrotaxis), rod vazdazelenog drveća iz porodice čempresovki, dio reda borolike. Pripadaju mu dvije vrste , obje su endemi sa Tasmanije.

Jedini je rod u potporodici Athrotaxidoideae.
 Athrotaxis cupressoides D.Don
 Athrotaxis selaginoides D.Don
 Athrotaxis ×laxifolia Hook.

Izvori

Vanjske poveznice

Čempresovke

Tasmanijski cedar


Guédelon er et byggeprojekt i Treigny, Frankrig. Formålet er at opføre en middelalderlig borg kun ved brug af teknikker og materialer der var kendt i Middelalderen. Projektet vil tage omkring 25 år, og når den står færdig i 2030'erne skulle den gerne være en autentisk rekonstruktion af en 1200-tals borg.

For at være i stand til at undersøge fortidens teknologi, benytter projektet kun teknikker, værktøj og dragter, som var kendt i perioden. Materialerne, der inkluderer store mængder sten og træ, hentes alle lokalt. Jacques Moulin er arkitekter på projektet. Han tegnede borgen på baggrund af en model, der blev udviklet i 1200- og 1300-tallet af Filip 2. August af Frankrig.

Byggeriet blev påbegyndte i 1997 under Michel Guyot, der ejer Château de Saint-Fargeau, der er et slot i Saint-Fargeau 13 kilometer derfra. Området blev valgt på grund af tilgængeligheden af byggematerialerne: et forladt stenbrud, en stor skov og med en sø tæt ved. Området er et sokvområdet, og den nærmeste by er Saint-Sauveur-en-Puisaye, der ligger omkring 5 km nordøst. Man har opfundet en fiktiv ridder ved navn Guilbert Courtenay eller Guilbert de Guédelon, og en historie omkring ham. Borgen blev påbegyndte i 1228, og dette årstal følger kalenderen og er gået et år frem siden.

Projektet har skabt 55 jobs, heriblandt stenhuggere, tømrere, smede, pileflettere og rebslagere. Det er nu en stor turistattraktion for området, og mere end 300.000 personer besøger stedet hvert år. Flere forskellige eksperter har bidraget til projektet, heriblandt arkitekter, arkæologer og historikere. Sammen med de eksperimentel arkæologiske forsøg har det gjort at projektet har vundet anerkendelse i den akademiske verden.

Koncept

Den oprindelige ide om at opføre en 1200-tals bygning fra bunden kom fra Michel Guyot da han restaurerede sin ejendom i Saint-Fargeau. Formen på Guedelon minder om den oprindelige form på Saint-Fargeau. Ideen voksede og blev til et komplekst projekt der fokuserer på flere aspekter:
 Turisme: byggeriet kan besøges af turister. Der bliver arrangeret guidede rundvisninger, og en restaurant med middelalderlig mad. Stedet er nu en stor turistdestination, og den mest besøgte turistattraktion i Yonne, med over 300.00 besøgende i 2010. Heraf er omkring en tredjedel skoleklasser.
 Uddannelse: Projektet er åbent og kan bruges af grupper og skoler, hvor man kan lærer om arbejdsforhold i middelalderen, og forskellige professioner fra perioden.
 Videnskab og teknologi: Projektgruppen bruger og tester videnskabs folks og historikeres viden om middelalderlige byggeteknikker.
 Mennesker: Det er et landområdet der ligger relativt isoleret, og projektet har genereret 55 jobs og tiltrukket omkring 200 frivillige.
 Social: Området ansætter unge mennesker med forskellige problemer, og hjælper dem med professionel træning. Eksempelvis kan de få et certifikat som stenhugger.

Formål
Eksperimentel arkæologi benyttes til at teste metoder og genopdage glemte teknikker til byggeri. Det blev startet da forskere besluttede at eksperimentere og lære de gamle teknikker i stedet for blot at basere sig på modeller, hypoteser og teorier. Andre eksempler på denne tilgang er at stedet forsøger at lade arkæologer lave flinteredskaber.

Da etnografiske forskning ikke er mulig, er det kun arkæologiske fund og historiske tekster som gamle manuskripter, der kan give information om værktøj og teknikker. Derfor bruges eksperimentel arkæologi aktivt for at få viden ikke bare om værktøjet, men også hvordan det bruges. OFte har man kun kunne prøve enkeltdele under eksperimentarkæologiske forsøg, men Guédelon giver mulighed for at afprøve tingene i en større helhed og i et stort projekt.

I november 2014 sendte BBC Two serien Secrets of the Castle, hvor projektet blev kaldt "verdens største arkæologiske eksperiment". Serien havde værterne Ruth Goodman, Peter Ginn og Tom Pinfold.

Billeder af opførslen

Bibliografi
 Thomas Bitterli-Waldvogel: Guédelon. Bau einer Burg im 21. Jahrhundert. In: Burgen und Schlösser. Zeitschrift für Burgenforschung und Denkmalpflege. Heft 4, 2006. Braubach, Europäisches Burgeninstitut.
 Philippe Minard und François Folcher: Guédelon: Des hommes fous, un château fort. Paris: Aubanel, 2003.
 Richard Utz: "'There Are Places I Remember:' Situating the Medieval Past in Postmedieval Memory." Transfiguration: Nordic Journal of Christianity and the Arts 6.2 (2007), 89-108.

Se også
 Campus Galli - et lignende arbejder der forsøger at opføre en middelalderby med kloster, baseret på Sankt Gallenplanen i Meßkirch, Tyskland
 Castell Coch
 Ozark Medieval Fortress - et lignende projekt med at opføre en middelalderborg i Arkansas, USA. Dog er projektet gået i stå.
 Castle Drogo, edvardiansk imitation af et slot i England
 Middelaldercentret - en rekonstrueret købstad i Danmark der også anvender eksperimentel arkæologi

Referencer

Eksterne henvisninger

 Officiel hjemmeside (på engelsk)
 Dossier Futura-Sciences article Guédelon : renaissance d'un château médiéval
 Guedelon construction photos
 BBC News article

 Guedelon 360°-Panoramatour - August 2011

Eksperimentel arkæologi
Slotte i Frankrig
Murværk
Yonne

Guédelon


L'édition  féminine 2022 du tournoi de tennis de Lyon se déroule du 28 février au  à Lyon, sur dur en intérieur. Elle appartient à la catégorie WTA 250.

Faits marquants
Décision des instances du tennis mondial, dont la WTA, de supprimer en compétition tous les symboles représentant la Russie ou la Biélorussie, en raison de l'Invasion de l'Ukraine par la Russie.

Forfaits
  Ekaterina Alexandrova → remplacée par  Kristina Mladenovic
  Irina-Camelia Begu → remplacée par  Irina Bara
  Jaqueline Cristian → remplacée par  Ana Bogdan
  Tereza Martincová → remplacée par  Vitalia Diatchenko
  Markéta Vondroušová → remplacée par  Martina Trevisan
  Maryna Zanevska → remplacée par  Mai Hontama

Lauréates
En simple, la chinoise Zhang Shuai remporte le 5e titre de sa carrière en battant l'ukrainienne Dayana Yastremska. Il s'agit de son 1er titre depuis 2017.

En double, la paire Laura Siegemund / Vera Zvonareva remporte le titre.

Primes et points

Source:

Résultats en simple

Parcours

Tableau

Résultats en double

Parcours

Tableau

Notes et références

Notes

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Tournoi de tennis de Lyon
 Saison 2022 de la WTA

Liens externes
  Site officiel du tournoi

WTA 2022
Lyon
Tennis en France en 2022
Tennis en février 2022
Tennis en mars 2022
Sport en France en février 2022
Sport en France en mars 2022

Tournoi de tennis de Lyon (WTA 2022)


The fuel protests in the United Kingdom were a series of campaigns held in response to the rising petrol and diesel fuel prices for road vehicle use. There have been three notable campaigns amongst many other protests in the 21st century. The first major protest in 2000 was primarily led by independent lorry owner-operators. One group of lorry owner-operators from the South East of England formed a protest group called "TransAction" that protested at oil refineries and fuel depots in Essex. Protests and blockades of oil facilities caused widespread disruption to the supply of petroleum products. The aim of the protests was to secure a reduction in the fuel duty rate on petrol and diesel, which the government refused to enact. After the protest ended, the government did announce a freeze on fuel duties, and promised changes would be made to the way that goods vehicles were taxed, which would include the taxing of foreign vehicles operating on British roads.

Subsequent protests have not had as significant an impact but did result in panic buying in 2005, and again in 2007.

Ongoing protests are taking place in the United Kingdom in 2022 as a result of record high fuel prices due to the war in Ukraine.

Background
In the United Kingdom, tax on fuel for road use is made up of two elements—fuel duty and value added tax (VAT).  Fuel duty is applied at a fixed amount per litre by fuel type, and VAT is then added as a percentage of the combined total of the cost of the fuel and the fuel duty. Historically, fuel duty was increased annually, broadly in line with inflation. In 1993, the fuel price escalator was introduced by the Conservatives, justified as being designed to encourage less motor vehicle use, and thus combat climate change. The idea was to annually increase fuel duty, initially at 3%, later rising to 5%, above the rate of inflation. The Blair government then increased the rate at which the escalator exceeded inflation to 6%.

2000
By 2000, tax accounted for 81.5% of the total cost of unleaded petrol, up from 72.8% in 1993. Fuel prices in the UK had risen from being amongst the cheapest in Europe to being the most expensive in the same time frame. The protesters said that higher transport costs in the UK were making it difficult for haulage industry to remain competitive. The worldwide price of oil had increased from $10 to $30 a barrel, the highest level in 10 years. Drivers in the UK were now paying an average of 80 pence a litre for unleaded and 80.8p for diesel. The government had already abandoned the fuel tax escalator in early 2000.

Timeline and effects

In 1999, lorry drivers had undertaken protests in London against rising fuel prices and announced their intentions for a nationwide campaign. The Conservative Party organised a day of protest on 29 July 2000 to draw attention to how fuel prices had increased under Labour, visiting town centres with petitions and distributing leaflets. The Boycott the Pumps campaign, also referred to as Dump the Pumps, was organised for 1 August 2000, with motorists being urged not to visit petrol stations on that day. Support for the day was reported to be patchy, with forecourts in the North-West being hit the hardest, some reporting a 50% drop in business.

On 8 September 2000, the Stanlow Refinery near Ellesmere Port in Cheshire was blockaded by Farmers for Action, led by  David Handley. Over the next few days, pickets were reported at Milford Haven and an oil terminal at Avonmouth causing some petrol stations to run out of supplies. On 8 September 2000, fuel protesters blockaded several facilities for a limited period and disrupted fuel supplies to Yorkshire, North West England, and the Scottish Borders demanding that the government reduce fuel taxes. Some of the protesters called for a reduction of between 15 and 26 pence per litre in duties.

The protests spread so that on 10 September 2000 they included facilities at the Manchester Fuels Terminal, Kingsbury Oil Terminal, the largest inland oil terminal, and at Cardiff Docks. Panic buying of petrol began to close some petrol stations as motorists queued for fuel which was beginning to be rationed and reports of garages increasing their prices substantially. Rolling roadblocks were also reported in North East England on the A1 and A55 roads. On 11 September 2000, the government obtained an Order in Council which was authorised by the Privy Council and the Queen to take emergency powers under the Energy Act 1976 to ensure delivery of fuel to essential services. By now six of the nine refineries and four oil distribution depots were subject to protests.

By Tuesday 12 September 2000, 3,000 petrol stations were reported to be closed due to a lack of fuel. There were also reports that there would be no fuel left within 48 hours. Tony Blair, the Prime Minister put the oil companies under pressure to resume deliveries. BP said that they would resume deliveries if police escorts were given to the tankers. Tony Blair had been in contact with the oil companies during the day and announced that supplies would be on the way back to normal within 24 hours, with the oil companies having been ordered under the government's powers to commence deliveries to the emergency services. At the same time BBC News reported that the government's COBRA committee had drawn up plans to deal with the crisis, including using the military to assist in moving supplies and restricting the sale of fuel. South West Trains were reported to be reducing some of their services to preserve fuel supplies. Deliberately slow-moving convoys of lorries caused traffic jams on the M1 and M5 motorways.

On 13 September 2000 the government announced that 5% of normal fuel deliveries were made, however other reports indicated that only 3.8% amounting to  compared with a normal daily sale of . In Scotland only very limited supplies were being delivered for emergency use only. Three-quarters of petrol stations were reported to be without fuel. Some NHS trusts cancelled non-essential operations due to staff difficulties in reaching work and ambulances were only able to answer emergency calls in most parts of the UK. The National Blood Service reported that it was coping and blood supplies to hospitals were not under threat but said that there "were some significant problems in some parts of the country". The government placed the National Health Service (NHS) on red alert. Supermarkets began rationing food due to difficulties in getting food deliveries through and there were reports of panic buying. Sainsbury's warned that they would run out of food within days having seen a 50% increase in their sales over the previous two days; Tesco and Safeway stated that they were rationing some items. The Royal Mail also reported they didn't have enough fuel supplies to maintain deliveries and that schools began to close. The government began deploying military tankers around the country and designated 2,000 petrol stations to receive supplies for essential services. Some deliveries commenced from the refineries and the police supplied escorts as required to ensure that tankers could move.

On 14 September 2000, the protests began to end. Several blockades of refineries were still in operation and the first deliveries were sent to designated distribution points under the emergency powers obtained by the government. Bus companies had warned that diesel stocks were running out and that services would need to be restricted to extend supplies. The protesters said that they were giving the government sixty days to act on the issue or they would protest further. A planned protest by lorry drivers in London was contained by the Metropolitan Police and did not cause disruption. A later report following an analysis of the automated counting equipment on the road network the Department for Environment, Transport and the Regions showed that at the protest's peak, 14 September, car flows on UK motorways was 39% below normal levels and on major roads 25% below. However, for road haulage the numbers showed a smaller decline of 13% on both motorways and major roads.

By 16 September 2000, supplies were beginning to be restored, at first only to the government designated petrol stations, the number of which had risen to 3,300. The London Chamber of Commerce reported that the protests cost businesses £250 million a day. After the protests had ended the Institute of Directors estimated the cost to UK businesses at £1billion. Meanwhile, similar protests began in France, Spain, Ireland, the Netherlands, Poland and Greece.

The conditions which catalysed and sustained the fuel protests of 2000 can be understood in terms of social movement theory, for example the existence of pre-existing social networks, capacity and resources.

Reaction
During the protests the oil companies were accused of collusion with the protesters by members of the government and its advisors. It was reported that the police had kept the roads clear yet tankers were being kept in the depots and not delivering petrol. The Transport and General Workers Union said that there had been incidents of intimidation against drivers of the fuel tankers. The possibility of court injunctions against the protesters was explored by TotalElfFina who received legal advice that it would be difficult to obtain and enforce one as there was not a named individual on which to serve the injunction. The company also stated that even if roads were clear, delivering fuel might change the mood of the protesters which had been "amicable" and that "Getting fuel to the pumps would only solve the short-term problem and not deal with the original concerns of protesters". The TGWU subsequently called for a public inquiry into reports of collusion between the demonstrators and the oil companies, saying that they had evidence of protestors being allowed access to the oil companies' sites without security checks and that drivers who had been willing to deliver fuel being told not to.

The government stated that they would not back down in the face of protests or introduce an emergency budget. The government argued that the rise in prices was due to increases in the world oil market prices and not the government's fuel duty. Whilst agreeing that the government could not make policy in response to the blockades, William Hague, Leader of the Opposition criticised the government for having increased taxes, whilst the Liberal Democrats argued that the government should have responded to the protest much earlier. The Amalgamated Engineering and Electrical Union called for a reduction in fuel duties during the action.

A BBC opinion poll conducted by ICM of 514 people by telephone showed that the public support on 12 September 2000 for the protesters stood at 78% until the possibility of essential services being affected when it fell to 36%. An opinion poll for the Daily Mail of 502 people showed that over three-quarters thought the government had handled the crisis badly. Two opinion polls shortly after the protests had ended showed the Conservative Party had overtaken or reached equal standing with the governing Labour Party. By November support for the renewal of protests and the revival of the Conservative's fortunes had both been reduced, with Labour retaking a poll lead.

Consequences
In his pre-Budget report of 8 November 2000, the Chancellor, Gordon Brown, announced numerous changes which could ease the tax burden for motorists, and which included the taxing of foreign lorries using British roads.  These changes included a cut in duty on ultra-low sulphur petrol, a freeze on fuel duty for other grades of fuel until at least April 2002 (effectively ending the fuel duty escalator), placing more vehicles into the lower vehicle excise duty (VED) band, an average cut of more than 50% on VED for lorries, and a Brit Disc vignette scheme requiring all lorries, including those from overseas, to pay tax to use British roads. The fuel duty freeze has been estimated to have cost the Treasury £2billion pounds annually in a 2004 report by the Economic and Social Research Council.

A renewed protest that same month, involving a convoy from North East England to London, did not produce the same level of support or disruption as before. It ended with a protest in Hyde Park and the closure of the Westway by vehicles left parked on it. A similar protest from John O'Groats to Edinburgh resulted in around 80 vehicles congregating in the centre of the Scottish capital. There had been some panic buying of petrol due to this protest and there were temporary closures of some petrol stations.

Brynle Williams who was one of the organisers of the protests later became a member of the Welsh Assembly for the Conservative party.

2005
In August 2005, petrol increased in price to record highs of over 90 pence, with a small number of stations charging over £1 a litre. In September the average price had reached 94.6p a litre, with the rise being partially blamed on decreased world supply after Hurricane Katrina caused damage to some oil facilities in the United States of America.

The BBC reported on 7 September 2005 that the group responsible for the blockades in September 2000 was threatening to stage protests at oil refineries from 0600 BST on 14 September 2005 unless reductions in fuel duty were made. Newspapers reported that on 10 September 2005, the government had drawn up contingency plans to maintain the supply of fuel, including using 1000 army drivers to operate tankers, introducing fuel rationing and confiscating the driving licences of those who broke the law. Panic buying was reported on 13 September 2005 as drivers stocked up on fuel with drivers reported to be waiting an hour to fill their vehicles with petrol. At its height, around 3,000 petrol stations were emptied of fuel.

However, on 14 September 2005, only a small number of protesters arrived at the refineries with no intention to start blockading the entrances. The UK Petroleum Industry Association said the day's protest had proved "thankfully amazingly quiet", with the largest event attended by People's Fuel Lobby leader Andrew Spence, attracting just 10 protesters at its peak. At the Stanlow Refinery, which was blockaded in 2000 only two protesters attended the demonstration. Further protests on 16 September 2005 occurred on the M4 motorway where lorries drove as slow as .

In responding to the protests, the government argued that lower than needed supplies by OPEC and the Katrina hurricane had a more significant impact on the price of fuel than the level of duty.

2007

Towards the end of 2007, fuel prices exceeded £1 per litre with a 2 pence rise in fuel tax in October, resulting in the highest diesel prices and the fourth highest for petrol in Europe. New protests were planned by two unconnected groups, one called "Transaction 2007" and the Road Haulage Association (RHA). The Scottish branch of the RHA proposed a rolling roadblock by around 30 vehicles, whereas Transaction 2007 intended to protest outside oil refineries. Whilst the rolling road block attracted 45 vehicles driving at around  on several motorways, the level of protest at oil refineries was lower than in 2000. One of the campaign aims of the RHA was the introduction of a fuel price regulator who would control duty during periods which was supported by Alex Salmond, First Minister of Scotland.

The protests of this period were not widely supported nor did they cause the same disruption as those in previous years. The 2007 protest which took place at the latter end of the year, culminated in 200–300 lorries descending on Central London with the police closing off the A40 fly-over for use as a lorry park for the day. Following this, a rally was held at Marble Arch. Later in the day, a deputation went to 10 Downing Street to deliver a formal petition calling for the reduction of UK fuel duty. There were those who felt that the 2007 fuel protests were politically motivated, given that many lorry owner operators and farmers would have supported the Conservative Party. The Conservative leader David Cameron gave them his support and promised a "fair fuel stabiliser", a proposal to limit the price of petrol that was part of the Conservative manifesto for the 2010 UK general election and was announced to be implemented following the budget of March 2011. The "fair fuel stabiliser" which was meant to lower taxes levied on fuel as the price rose and raise tax as the price fell, in fact tax will still rise as the oil price rises but the tax will be capped at the level of inflation at that time and will be applied twice a year, but when the oil price is falling then the tax can be greater than inflation. Quote from "Overview of Tax Legislation and Rates" section 3.44: "When oil prices are high, as now, fuel duty will increase by the retail prices index (RPI). However, if the oil price falls below a set trigger price on a sustained basis, the Government will increase fuel duty by RPI plus 1 penny per litre. The Government believes that a trigger price of $75 per barrel would be appropriate, and will set a final trigger price and mechanism after seeking the views of oil and gas companies and motoring groups".

2022

As a result of the war in Ukraine pushing the global barrel price of oil to record highs, fuel prices followed. This resulted in the highest ever fuel prices recorded in the UK. In early July, the average price for a litre of diesel reached 199.09p, while the average unleaded price was 191.55p per litre. Many petrol stations, particularly in rural areas and on motorways, were charging in excess of £2 per litre for both fuels. Protests were planned for 4 July via social media in numerous locations around the country. These demonstrations aim to push the government towards cutting fuel duty paid on fuel to lower the pump prices.

Support for these protests is mixed, with many happy to see action finally being taken against rising fuel costs. Others deem that this action will be largely ignored and instead cause motorists to buy more fuel due to the traffic that has been caused.

Gwent Police had arrested 12 people in connection to protests along the M4. They said there had been a legal notice in place banning demonstrators from driving below 30mph. "The moving protest started at around 7.00am this morning, at 8.30am four people were arrested with another eight people arrested at around 10.45am," their statement said. Furthermore, "All twelve people were arrested for breaching the legal notice by driving at under 30 mph for a prolonged amount of time." was said. Devon and Cornwall Police also released a statement saying that protests on the M5 were taken in a "safe and legal manner". "Officers escorted three vehicles off the road near Buckfastleigh. These drivers were given formal warnings and were advised over acceptable parameters of their protests, including a minimum speed and leaving lanes clear," said Superintendent Adrian Leisk. West Yorkshire Police had police deployed at Ferrybridge services, who deployed a stinger to stop motorists from leaving the services to take part in a protest on the M62 eastbound. They have defended the use of a stinger in this way and said that it acknowledged "the importance of lawful protests but will deal swiftly with any criminal offences". "It is clear deliberate disruption of the network will inconvenience huge numbers of people, draw police resources away from other important work and potentially delay the response times of all emergency services," the force tweeted.

See also
 Energy crisis
 Don't Pay UK

References

External links
BBC In Depth - World Fuel Crisis 2000
BBC News Reports in Real Media Format during the 2000 protests
 Truckers in diesel price protest - May '08
 AA Petrol Price survey and AAPetrolBusters.com price comparison website on the Wayback machine, showing prices over time.  The current price survey is slightly out of the date and AAPetrolBusters.com has ceased operations.

United Kingdom
Protests in the United Kingdom
Politics of the United Kingdom
Petroleum politics
Energy in the United Kingdom
Tax resistance in the United Kingdom
2000 in the United Kingdom
2005 in the United Kingdom
2007 in the United Kingdom
Inflation in the United Kingdom
Pricing controversies
Fuel protests

Fuel protests in the United Kingdom


Cirkler er en dansk dokumentarfilm fra 2008 instrueret af Martin Køhler Jørgensen.

Handling
Filmen handler om de mennesker, der bor længst væk fra lufthavnen i Sverige, Irland og Serbien. Mens nogle er tvunget til at blive i disse øde egne, har andre selv valgt den moderne verden fra. Men bliver man lykkeligere af at slippe for den globaliserede verdens mange valgmuligheder?

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2008

Cirkler (dokumentarfilm)


Tom Newman ist der Name folgender Personen:

* Tom Newman (Billardspieler) (1894–1943), englischer Snooker- und English-Billiards-Spieler
 Tom Newman (Musiker) (* 1943), britischer Musiker und Produzent

Tom Newman


Patrick Hamilton Pope (* 17. März 1806 in Louisville, Kentucky; † 4. Mai 1841 ebenda) war ein US-amerikanischer Politiker. Zwischen 1833 und 1835 vertrat er den Bundesstaat Kentucky im US-Repräsentantenhaus.

Werdegang
Patrick Pope besuchte die öffentlichen Schulen seiner Heimat und danach das St. Joseph's College in Bardstown. Nach einem anschließenden Jurastudium und seiner 1827 erfolgten Zulassung als Rechtsanwalt begann er in Louisville in diesem Beruf zu arbeiten. Politisch wurde er Mitglied der Demokratischen Partei. Im Jahr 1832 lehnte er die ihm angetragene Position des Secretary of State von Kentucky ab.

Bei den Kongresswahlen des Jahres 1832 wurde Pope im achten Wahlbezirk von Kentucky in das US-Repräsentantenhaus in Washington, D.C. gewählt, wo er am 4. März 1833 die Nachfolge von Nathan Gaither antrat. Da er bei den Wahlen des Jahres 1834 gegen William J. Graves von der Whig Party verlor, konnte er bis zum 3. März 1835 nur eine Legislaturperiode im Kongress absolvieren. Seit dem Amtsantritt von Präsident Andrew Jackson im Jahr 1829 wurde innerhalb und außerhalb des Kongresses heftig über dessen Politik diskutiert. Dabei ging es um die umstrittene Durchsetzung des Indian Removal Act, den Konflikt mit dem Staat South Carolina, der in der Nullifikationskrise gipfelte, und die Bankenpolitik des Präsidenten.

Nach seinem Ausscheiden aus dem US-Repräsentantenhaus praktizierte Patrick Pope wieder als Anwalt. Im Jahr 1836 wurde er Abgeordneter im Repräsentantenhaus von Kentucky. Er starb am 4. Mai 1841 in seinem Heimatort Louisville, wo er auch beigesetzt wurde.

Weblinks

Mitglied des Repräsentantenhauses der Vereinigten Staaten für Kentucky
Mitglied des Repräsentantenhauses von Kentucky
Mitglied der Demokratischen Partei (Vereinigte Staaten)
Rechtsanwalt (Vereinigte Staaten)
US-Amerikaner
Geboren 1806
Gestorben 1841
Mann

Patrick H. Pope


An Carex ormostachya in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Karl McKay Wiegand. An Carex ormostachya in nahilalakip ha genus nga Carex, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Carex

Carex ormostachya


අංගම්පොර කලාවේ විවිධාකාර ආයුධ රාශියක් ඇති අතර එතුණු කඩුව නම් වූ ආයුධය විශේෂ තැනක් ගනී. කසයක හැඩය ගත් මෙම ආයුධය තියුණු මුවහත් ඇති මිනිස් උසට වඩා වැඩි උසකින් යුත් නම්‍යශීලී ලෝහ පළු 32කින් යුක්ත වෙයි. අංගම්පොර සටන් කලාව හා බැඳුනු ආයුධ අතර සමූලඝාතන ආයුධයක් වන මෙය වඩා දියුණු හා සංකීර්ණ  සටන් හරඔ සදහා, දෑතට දෙකක් භාවිතා කරයි. දිගුකාලීනව පුහුණුවී දියුණු කරගත යුතු ඉතා සංකීර්ණ ශිල්ප ක්‍රමවේද රාශියක් එතුණු කඩු හරඹය තුල ගැබ්ව පවතී. එතුණු කඩුවෙන් සටන් කිරීමත් සමඟ ක්ෂණිකව පිනුම් කරණම් ගැසීම, විදුලි වේගයෙන් එතුණු කඩුව හැසිරවීම, එකවර ප්‍රතිවාදීන් කිහිපදෙනෙකුට පහරදීම ආදිය ඒ අතරින් ප්‍රධාන වේ. මෙම ආයුධය භාවිතයෙන් ප්‍රතිවාදියාට එල්ලකරන පහරක් හරියාකාරව සිදුනොවුණහොත් එය තමාටම වැදිය හැක.මෙය ඉතා ප්‍රවේශමෙන් පරිහරණය කළ යුතුය. එබැවින් මෙම ආයුධය අත්දැකීම් ඇති ප්‍රවීන සටන් ශිල්පීහු භාවිතා කරයි.

බාහිර සබැඳුම්

අංගම්පොර
සටන් ශිල්ප

එතුණු කඩුව


Mandla (fræðiheiti: Prunus amygdalus eða prunus dulcis) er fræ úr aldini samnefnds trés af rósaætt sem er upprunið í V-Asíu, aðallega Íran. Möndlutré verður 4-10 metra hátt og blómstrar hvítum blómum. Mandla er samt sem áður oft talin til hnetna.  Möndlur eru prótein- og trefjaríkar og ríkar af kalki og magnesíum. Unnin er olía og mjólk úr þeim.

Ræktun mandla á sér langa sögu og er möndlutré eitt það fyrsta sem talið að hafa verið ræktað skipulega. Í nútímanum er mesta möndluframleiðaslan í Bandaríkjunum, þ.e. Kaliforníu.

Möndlumaðurinn
Í Danmörku er haldið ár hvert upp á hátíð Möndlumannsins (d. Mandleman fest). Þá er til siðs að fljúga litlum flugvélum um Danmörku og sturta möndlum yfir allt, skemmtikraftar klæðast Mandelmankostum og að lokum er blásinn upp stór og mikill Möndlumaður sem fólkið dansar í kring um og syngur.

Fræ
Rósaætt

Mandla


Akihiro Nishimura (født 8. august 1958) er en japansk fodboldspiller.

Japans fodboldlandshold

|-
|1980||1||0
|-
|1981||13||0
|-
|1982||2||0
|-
|1983||10||0
|-
|1984||1||0
|-
|1985||8||2
|-
|1986||5||0
|-
|1987||8||0
|-
|1988||1||0
|-
!Total||49||2
|}

Eksterne henvisninger

Japan National Football Team Database

Fodboldspillere fra Japan
Fodboldtrænere fra Japan

Akihiro Nishimura


ග්‍රහකයන් සොයා ගැනීමේ ක්‍රමවේදයන් පසුගිය දශක දෙකක කාලය තුළ විස්මයජනක වර්ධනයක් දක්නට ලැබිණි.

දහ අට වන සියවසේ අවසන් වර්ෂ කිහිපය තුළ බාරොන් ෆ්රාන්ස් ක්ෂේවර් වොන් සැ(ඤ)ච් විසි හතර දෙනෙකුගෙන් සමන්විත වන තාරකා විද්‍යාඥයින් කණ්ඩායමක් සංවිධානය වී ආකාශ ගවේෂණයේ නියුතු වෙමින් ටයිටස් බෝඩ් නියමයට අනුව සූර්්‍යයාගෙන් බොහෝ ඈත පිහිටියේ යැයි ශී්‍රමත් විලියම් හර්ෂල් විසින් 1781 දී යුරේනස් ග්‍රහලොව සොයා ගැනීමේ ප්‍රතිඵලයක කොටසක් හැටියට කලින් ප්‍රකාශ කරන ලද නැති වූ ග්‍රහලොවක් සොයා ගැනීමේ මෙහෙයීමක් අරඹන ලදී. මෙම කර්තව්‍ය සඳහා රාශි චක්‍රයේ මන්දතා සීමාවන් ට එකඟව සැම තාරකාවක් පිලිබඳවම අතින් අඳින ලද සිතියම් අවශ්‍යය විය. පසුදින රාත්‍රියේ දී නැවත ආකාශය සිතියම් කරන අතර චලනය වන වස්තූන් සොයා ගැනීමට අපේක්ෂා කරන ලදී. නැති වූ ග්‍රහලොවේ චලනය පැයකට අර්ක් තත්පර 30 ක් බව නිරීක්ෂකයින් විසින් සොයා ගන්නා ලදී.
කෙසේ වෙතත් පලමු ග්‍රහකය සිරිස් 1 සොයා ගන්නා ලද්දේ මෙම කණ්ඩායමේ සාමාජිකයකු නොව ගි්‍යුසෙපේ පියාසි(ඤ) විසින්1801 දීය. එම වස්තුව රාත්‍රි කිහිපයක් තුළ විස්තාපනය විමෙන් පසුව ඔහු වෘෂභ රාශියේ පවතින නව තාරකාවක් වැනි වස්තුවක් සොයා ගන්නා ලදී.  ඔහුගේ ගෝලයකු වූ කාල් ෆෙඩ්රිච් ගෝස් එම නොදන්නා වස්තුව පෘථිවියේ සිට කොපමණ දුරකින් පිහිටියේ දැයි සොයා ගැනීමට මෙම නිරීක්ෂණයන් භාවිත කරන ලදී. ඔහුගේ ගණනයන් ට අනුව මෙම වස්තූන් පිහිටියේ අඟහරු සහ බ්‍රහස්පති ග්‍රහලෝක අතර ය. පියාසි(ඤ) විසින් මෙය කෘෂිකර්මයට අධිපති රෝම දෙව්දුව සිරිස් නම්න් නම් කරන ලදී.

තවත් ග්‍රහකයන් තුනක් (පලාස් 2, ජූනෝ 3, වෙස්ටා 4) ඊළඟ අවුරුදු කිහිපය තුළ දී සොයා ගන්නා ලදී. තවත් වර්ෂ කිහිපයකට පසුව තාරකා විද්‍යාඥයින් තවත් මෙවැනි ග්‍රහකයන් ඇත්දයි සොයා බැලීමට කරන ලද නිරීක්ෂණයන් ඵලදායි නෙවූයෙන් තවත් ග්‍රහකයන් නැතැයි යන උපකල්පනය මත තව දුරටත් නිරීක්ෂණය කිරතම අත් හැර දමන ලදී.

කෙසේ වෙතත් කාල ලුඩ්වික් හෙන්ක් 1830 දී ග්‍රහකයන් සෙවීමේ අධිෂ්ඨානයෙන් නිරීක්ෂණ කටයුතු වල නිරත විය. අවුරුදු 15 කට පසුව එනම් අවුරුදු 38 කට පසුව සොයා ගත් නව ග්‍රහකය ඇස්ට්‍රියා 5 ඔහු විසින් සොය ගන්න ලදී. තවත් වර්ෂ දෙකක් ගතවීමට ප්‍රථමයෙන් හේබ් 6 තවත් ග්‍රහකයක් සොයා ගන්නා ලදී. ඉන්පසුව වෙනත් තාරකා විද්‍යාඥයන් මෙම ගවේෂණ කටයුතු වලට එක්වී අවුරුද්දක් පාසාම නව ග්‍රහකයක් සොයා ගන්නා ලදී.

1891 දී මැක්ස් වුල්ෆ් දිගු කල් නිරාවරණ ඡායාරූප තලයක් මත කෙටි රේඛා ලෙස දිස්වන තාරකා ඡායාරූප ශිල්පය භාවිතා කර ග්‍රහකයන් ගවේෂණය කිරීමේ පුරෝගාමියා විය. මෙම ක්‍රමය නිසා පෙර ක්‍රමයන්ගෙන් කරන ලද ගවේෂණ කටයුතු වඩා ශීඝ්‍රයෙන් ඉහල යන්නට විය. වුල්ෆ් පමණක් ග්‍රහකයන් 248 සොයා ගන්නා ලද අතර ඒ වන විට සොයා ගෙන තිබුනු මුළු ග්‍රහකයන්ගේ ගණන 300 ට මඳක් වැඩි ගණනකි. සියවසකට පසුව තවමත් හඳුනා ගෙන, අංකනය සහ නම් කරන ලද ග්‍රහකයන් ඇත්තේ දහස් ගණනකි. ගණන මීට වඩා වැඩි බව දන්නා මුත් බොහෝ තාරකා විද්‍යාඥයන් ඒවා ආකාශයේ පලිබෝධකයින් ලෙස හඳුන්වා ඒ පිලිබඳ වැඩි සැලකිල්ලක් නොදක්වයි.

1900 ගණන් වල ක්‍රමයන් සහ වර්තමාන තොරතුරු වාර්තා කිරීම

1998 වනතුරු ග්‍රහකයන් සොයා ගනු ලැබුයේ පියවර 4 ක ක්‍රියාදාමයකිනි. පළමුව පුළුල් ක්ෂේත්‍ර දුරදක්නයක් ආධාරයෙන් ආකාශයේ ප්‍රදේශයක් ඡායාරූපගත කරනු ලැබේ. ඡායාරූප යුගලක් පැයකට වරක් ගනු ලබයි. මෙලෙස යුගල් විශාල සංඛ්‍යාවක් දින කිහිපයක් තුල එකතු කර ගනු ලැබේ. දෙවනුව ත්‍රිමානේක්ෂ දූරේක්ෂයක් හරහා එකම ප්‍රදේශයේ පවතින සේයාරූප යුගලය නිරීක්ෂණය කරනු ලබයි. සූර්්‍යයා වටේ කක්ෂයේ පවතින ඕනෑම වස්තුවක් සේයාරූප යුගලය අතර සෙමින් ගමන් කරයි. වස්තුවේ ප්‍රතිබිම්බය ත්‍රිමානේක්ෂ දූරේක්ෂයේ තාරකා වල පසුබිමට මඳක් ඉහළින් පාවෙමින් පවතී. තුන්වෙනුව චලනය වන වස්තුව හඳුනාගෙන සංඛ්‍යංක අන්වීක්ෂයක් අධාරයෙන් එහි පිහිටීම නිවැරදිව සොයා ගනු ලබයි. පිහිටීම සොයා ගනු ලබන්නේ දන්නා තාරකා වල පිහිටීමට සාපේක්ෂවය.

සොයා ගැනීමේ අවසාන අදියර වන්නේ පරිගණකය ආශ්‍රයෙන් සොයා ගත් වස්තුව කලින් සොයා ගත් වස්තූන් සමඟ තනි කක්ෂයක ගමන් පවතින බව දැන ගැනීමට ක්ෂුද්‍ර ග්‍රහ මධ්‍යස්ථානය වෙත පිහිටීම සහ නිරීක්ෂණ වේලාවන් යවනු ලැබේ. එසේ වූ විට වස්තුව සඳහා ඛාණ්ඩ අංකයක් ලබා දී පළමුව නිරීක්ෂණය කරන ලද පුද්ගලයා එය සොයා ගත් පුද්ගලයා ලෙස සලකනු ලබන අතර ජාත්‍යන්තර තාරකා විද්‍යාඥ සංගමයේ අනුමැතිය ට යටත්ව එම වස්තුව නම් කරන ලද පුද්ගලයා ලෙස ගෞරවය පුද කරනු ලබයි.

පරිගනකමය ක්‍රමවේදයන්

පෘථිවිය හරහා කක්ෂය වැටී ඇති පෘථිවිය හා ගැටීමේ සම්භාවිතාවක් ඇති ග්‍රහකයන් පිලිබඳ වැඩි අවධානයක් යොමු වෙමින් පවතී. පෘථිවිය ට සමීප වැදගත් ග්‍රහකයන් වන්නේ ඇපලෝස්, ආමෝස් සහ ඇටන්ස් ය.

පෘථිවිය ට ආසන්න 433 ඊරොස් ග්‍රහකය 1898 තරම් ඈත කාලයේ දි සොයාගත් අතර 1930 ගණන් වලදී එවැනි වස්තූන් ගණනාවක් හඳුනා ගන්නා ලදී. සොයා ගැනීමේ අනු පිලිවෙල අනුව 1221 ආමෝර්, 1862 ඇපලෝ, 2101 ඇඩෝනිස් සහ 69230 හර්මීස් පෘථිවිය ට ඉතා සමීපයෙන් 1937 දී ගමන් ගන්නා ලදී. එහිදී තාරකා විද්‍යාඥයන් හට පෘථිවිය හා මෙම ග්‍රහකයන් ගැටමේ සම්භාවිතාවක් ඇති බව දැනුණි.

පසුගිය දශකයේ දී සිදුවූ සිද්ධීන් 2 ක් නිසා අනතුරුදායක තත්වයක් වැඩි වු ඇත. ඝට්ටනයක් නිසා ක්‍රිටේෂීය තෘතීය නෂ්ට වීම සිදු වූ බව ට විශ්වාස කෙරෙන වෝලාටර් ඇල්වරෙස් කල්පිතය 1994 දී නිරීක්ෂණය කරන ලද ෂූමාකර් ලෙවී 9 වල්ගා තරුව බ්‍රහස්පති ග්‍රහයා මතට කඩා වැටීම හේතුවෙන් වඩාත් පිලි ගැනීමට ලක් විය. එක්සත් ජනපද හමුදාව විසින් න්‍යෂ්ටික පිපිරීම් නිරීක්ෂණයට කක්ෂගත කළ චන්ද්‍රකා තොරතුරු වලට අනුව හෙලි කරගත් පරිදි ඉහළ වායුගෝලයේ මීටර 1 සිට 10 දක්වා විශ්කම්බයෙන් යුතු වස්තූන් අතර ඝට්ටන සිය ගණනක් සිදුවන බව නිරීක්ෂණය කරන ලදී.

මෙම සියලුම දේවල් සැලකිල්ලට ගෙන දුරේක්ෂයන් හා කෙලින්ම සම්බන්ධ කරන ලද ඡඡඪ කැමරා සහ පරිගනක වලින් සමන්විත වන ඉතා කාර්්‍යක්ෂම ස්වයංක්‍රීය පද්ධතීන් සවි කරන ලදී. 1998 සිට ස්වයංකී්‍රය පද්ධතීන් විසින් ග්‍රහකයන් විශාල සංඛ්‍යාවක් සොයා ගන්නා ලදී.

ලින්කන් පෘථිවියට සමීප ග්‍රහක පර්යේෂණ කණ්ඩායම විසින් පමණක් 2007 අගෝස්තු වන විට ග්‍රහකයන් 84764 සොයා ගන්නා ලදී. මෙම සියලුම ස්වයංක්‍රීය පද්ධතීන් මඟින් පෘථිවියට සමීප ග්‍රහක 4711 ක් සොයා ගන්නා ලද අතර ඒවායින් 600 කට වඩා වැඩි ගණනක් විශ්කම්බය කිලෝ මීටරයකට වඩා වැඩිය.

ග්‍රහකයන් සොයා ගැනීමේ ඓතිහාසික ක්‍රම


Garde Communale (em árabe: الحرس البلدي) foi uma tropa paramilitar encarregada de monitorar e proteger os municípios durante a Guerra Civil Argelina.

Criação
A Garde Communale foi criada em 1996 como força auxiliar do governo argelino, sob o impulso da autoridade das Forças Armadas Nacionais Argelinas. Desempenhou um papel significativo na guerra antiterrorista contra os grupos armados islamistas.

História
Durante a Guerra Civil Argelina, as forças do Exército Argelino responsáveis pela segurança do país nas grandes cidades e comunas, foram confrontadas com ataques terroristas crescentes que causavam muitas baixas em suas fileiras. As autoridades militares, desejosas de aliviar o exército, que praticamente sozinho suportava o peso da luta antiguerrilha, decidiram, em conjunto com o Ministério do Interior, criar uma guarda comunitária em 3 de agosto de 1996.

Para fazer isso, recrutavam a partir do mesmo agrupamento das facções guerrilheiras e dos bandos armados locais. A juventude da antiga Frente Islâmica de Salvação ingressou na guarda, por cálculo político ou por necessidade. Na difícil situação econômica dos jovens, um emprego na segurança era uma dádiva.
Os recrutas eram supervisionados pela Gendarmerie Nationale e recebiam um treinamento acelerado de dois meses, usavam o uniforme e eram pagos, o governo podia oferecer-lhes vantagens como moradia e veículos, porém continuava suspeitoso e não lhes confiava armamento mais sofisticado.

A Garde Communale foi colocada sob a autoridade dos autarcas da Delegação Executiva Comunitária (DEC) e dos walis (prefeitos) e integrada no novo sistema de luta antiguerrilha, a guarda conseguiu assegurar as áreas urbanas reconquistadas e permitir que o corpo do exército antiterrorista realizasse seus primeiros ataques contra os maquis do Grupo Islâmico Armado em 1994. Os membros da guarda não deixaram os centros das cidades em seus estágios iniciais e só operavam dentro dos centros urbanos. A Garde Communale foi algumas vezes empregada em operações de busca contra grupos armados islamistas nas montanhas.

Dissolução
A Garde Communale foi dissolvida por decreto em 31 de outubro de 2012.

Ver também
Patriotas (Argélia)
Organização dos Jovens Argelinos Livres

Notas

Organizações paramilitares
Guerra Civil da Argélia

Garde communale


L'église Saint-Étienne est une église située à Chepniers, dans le département français de la Charente-Maritime en région Nouvelle-Aquitaine.

Historique

L'église est inscrite au titre des monuments historiques par arrêté du .

Architecture

Intérieur

Extérieur

Galerie

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Liste des monuments historiques de la Charente-Maritime
 Églises de la Charente-Maritime

Liens externes

Chepniers
Monument historique inscrit en 1935
Chepniers
Chepniers

Église Saint-Étienne de Chepniers


Socioøkonomi (også kendt som samfundsøkonomi) er den samfundsvidenskab, der studerer, hvordan økonomisk aktivitet påvirker og bliver formet af samfundsmæssige processer. Generelt analyserer den, hvordan samfund, på grund af deres lokale eller regionale økonomi eller verdensøkonomien, udvikler sig, stagnerer og regresserer.

Begrebet socioøkonomi bliver sommetider brugt som en fællesbetegnelse med forskelligartet anvendelse. Begrebet 'samfundsøkonomi' kan i bred forstand henvise til "brugen af økonomi i studiet af samfundet". Mere snævert betragter nutidig praksis individers adfærdsmæssige interaktioner og grupper gennem social kapital og sociale "markeder" (hvilket for eksempel ikke udelukker sortering ved ægteskab) og dannelse af sociale normer. Den studerer i den sidstnævnte forholdet mellem økonomi og sociale værdier.

En særskilt supplerende anvendelse beskriver samfundsøkonomi som "en disciplin der studerer det gensidige forhold mellem økonomisk videnskab på den ene side og socialfilosofi, etik og menneskelig værdighed på den anden" med henblik på social rekonstruktion og forbedring eller også lægger den vægt på multidisciplinære metoder fra videnskabelige områder som sociologi, historie og statskundskab. Ved at kritisere mainstream-økonomien for sine påståede filosofiske forudsætninger (for eksempel i sin stræben efter egeninteresse) og forsømmelse af dysfunktionelle økonomiske forhold, har sådanne fortalere en tendens til at klassificere samfundsøkonomi som heterodoks.

Socioøkonomer fokuserer ofte på de sociale konsekvenser ved økonomiske forandringer. Disse forandringer kan være blevet bragt af nye teknologier, markedsmanipulation, internationale handelstraktater, love eller regler, naturlige farer, osv. Disse ændringer kan påvirke forbrugsmønstre, fordelingen af indkomster og rigdom, den måde folk opfører sig på (Både hvad angår købsbeslutninger og livskvalitet). Den samfundsøkonomiske udvikling kan have vidtrækkende samfundsmæssige konsekvenser, fra lokale effekter på et lille samfund til effekter på et helt samfund.

Målet med socioøkonomisk undersøgelse er generelt at skabe socioøkonomisk udvikling, som regel ved fremskridt i parametre såsom BNP, forventet levealder, læsefærdighed, beskæftigelsesniveau mfl.

Selvom det er sværere at måle, bliver ændringer i mindre håndgribelige faktorer også betragtet. Heraf kan nævnes: personlig værdighed, foreningsfrihed, personlig sikkerhed og frihed fra frygten for fysisk skade og omfanget af deltagelsen i civilsamfundet.

Se også

 Økonomisk sociologi
 Adfærdsøkonomi
 Økonomisk imperialisme (økonomi)
 Industrielle revolution
 Politisk økonomi
 Samfundsklasse
 Historisk materialisme

 Socionomics
 Gary Becker
 Marek Belka
 Amitai Etzioni
 Jose Perez Adan
 Bruttonationalprodukt
 Human Development Index

 Index of Economic Freedom
 Human Poverty Index
 Indeks for bæredygtig økonomisk velfærd
 Genuine Progress Indicator
 Happy Planet Index
 Bruttonationalykke
 Legatum Prosperity Index

Referencer

Litteraturliste
 Gustav Cassel, [1931] 1932. The Theory of Social Economy. Reprinted 1967, Augustus M. Kelley. Fra Mises Instituttet, vælg blandt sektioner (tryk +).
 Hellmich, Simon N. (2015) What is Socioeconomics? An Overview of Theories, Methods, and Themes in the Field, Forum for Social Economics 44 (1), 1-23.
 Pokrovskii, Vladimir N. (2011) Econodynamics. The Theory of Social Production, Springer, Berlin.
 Max Weber, 1922. Økonomi og Samfund, 2 v. Beskrivelse og scroll til kapitel-forhåndsvisnings links.
 Friedrich von Wieser, [1924] 1928. Social Economics. Forord af Wesley C. Mitchell. Genoptryk 2003, Routledge. Scroll to chapter-preview links links.

Eksterne henvisninger

 Association for Social Economics
 The Society for the Advancement of Socio-Economics
 Economy and Society
 Journal of Socio-Economics
 Review of Social Economy
 Socio-Economic Review

Økonomi
Økonomisk sociologi
Schools of economic thought
Sociologiske fagområder

Socioøkonomi


Cymbidieae, tribus kaćunovki, dio potporodice Epidendroideae. Podijeljen je na desetak podtribusa., , u najnoviji (11. podtribus) smješten je rod podtribus Dipodium, izdvojen iz podtribusa Eulophiinae.

Podtribusi

 Tribus Cymbidieae Pfitzer
 Subtribus Cymbidiinae Benth.
 Cymbidium Sw. (80 spp.)
 Acriopsis Reinw. ex Blume (6 spp.)
 Thecopus Seidenf. (2 spp.)
 Thecostele Rchb. fil. (1 sp.)
 Devogelia Schuit. (1 sp.)
 Grammatophyllum Blume (13 spp.)
 Porphyroglottis Ridl. (1 sp.)
 Subtribus Eulophiinae Benth.
 Ansellia Lindl. (1 sp.)
 Claderia Hook. fil. (1 sp.)
 Imerinaea Schltr. (1 sp.)
 Graphorkis Thouars (4 spp.)
 Eulophia R. Br. (275 spp.)
 Subtribus Catasetinae Schltr.
 Cyanaeorchis  Barb. Rodr. (3 spp.)
 Grobya  Lindl. (5 spp.)
 Galeandra  Lindl. (32 spp.)
 Clowesia  Lindl. (8 spp.)
 Catasetum  Rich. ex Kunth (182 spp.)
 Dressleria  Dodson (13 spp.)
 Cycnoches  Lindl. (31 spp.)
 Mormodes  Lindl. (89 spp.)
 Subtribus Cyrtopodiinae Benth.
 Cyrtopodium R. Br. (49 spp.)
 Subtribus Oncidiinae Benth.
 Psychopsis  Raf. (4 spp.)
 Psychopsiella  Lückel & Braem (1 sp.)
 Trichopilia  Lindl. (43 spp.)
 Cuitlauzina  La Llave & Lex. (9 spp.)
 Rossioglossum  (Schltr.) Garay & G. C. Kenn. (12 spp.)
 Cohniella  Pfitzer (26 spp.)
 Trichocentrum  Poepp. & Endl. (65 spp.)
 Grandiphyllum  Docha Neto (11 spp.)
 Saundersia  Rchb. fil. (2 spp.)
 Lockhartia  Hook. (33 spp.)
 Ornithocephalus  Hook. (54 spp.)
 Dunstervillea  Garay (1 sp.)
 Caluera  Dodson & Determann (5 spp.)
 Eloyella  P. Ortiz (10 spp.)
 Zygostates  Lindl. (28 spp.)
 Phymatidium  Lindl. (10 spp.)
 Rauhiella  Pabst & P. I. S. Braga (3 spp.)
 Chytroglossa  Rchb. fil. (3 spp.)
 Thysanoglossa  Porto & Brade (3 spp.)
 Platyrhiza  Barb. Rodr. (1 sp.)
 Hintonella  Ames (1 sp.)
 Centroglossa  Barb. Rodr. (7 spp.)
 Trichoceros  Kunth (9 spp.)
 Telipogon  Mutis ex Kunth (247 spp.)
 Hofmeisterella  Rchb. fil. (3 spp.)
 Fernandezia  Lindl. (104 spp.)
 Vitekorchis  Romowicz & Szlach. (7 spp.)
 Oncidium  Sw. (374 spp.)
 Ecuadorella  Dodson & G. A. Romero (3 spp.)
 Nohawilliamsia  M. W. Chase & Whitten (1 sp.)
 Otoglossum  (Schltr.) Garay & Dunst. (24 spp.)
 Cyrtochiloides  N. H. Williams & M. W. Chase (3 spp.)
 Miltoniopsis  God.-Leb. (6 spp.)
 Caucaea  Schltr. (26 spp.)
 Cyrtochilum  Kunth (204 spp.)
 Miltonia  Lindl. (11 spp.)
 Cischweinfia  Dressler & N. H. Williams (11 spp.)
 Oliveriana  Rchb. fil. (14 spp.)
 Systeloglossum  Schltr. (5 spp.)
 Aspasia  Lindl. (7 spp.)
 Brassia  R. Br. (67 spp.)
 Tolumnia  Raf. (26 spp.)
 Erycina  Lindl. (7 spp.)
 Rhynchostele  Rchb. fil. (18 spp.)
 Notyliopsis  P. Ortiz (1 sp.)
 Zelenkoa  Chase & Williams (1 sp.)
 Gomesa  R. Br. (139 spp.)
 Solenidium  Lindl. (3 spp.)
 Capanemia  Barb. Rodr. (17 spp.)
 Plectrophora  H. Focke (9 spp.)
 Leochilus  Knowles & Westc. (14 spp.)
 Pterostemma  Kraenzl. (6 spp.)
 Schunkea  Senghas (1 sp.)
 Suarezia  Dodson (1 sp.)
 Sanderella  Kuntze (2 spp.)
 Rodriguezia  Ruiz & Pav. (48 spp.)
 Seegeriella  Senghas (3 spp.)
 Warmingia  Rchb. fil. (4 spp.)
 Macradenia  R. Br. (10 spp.)
 Trizeuxis  Lindl. (1 sp.)
 Macroclinium  Barb. Rodr. (48 spp.)
 Santanderella  P. Ortiz (1 sp.)
 Cypholoron  Dodson & Dressler (2 spp.)
 Notylia  Lindl. (52 spp.)
 Polyotidium  Garay (1 sp.)
 Sutrina  Lindl. (2 spp.)
 Ionopsis  Kunth (7 spp.)
 Comparettia Poepp. & Endl. (88 spp.)
 Quekettia  Lindl. (7 spp.)
 Archivea  Christenson & Jenny (1 sp.)
 Subtribus Eriopsidinae Szlach.
 Eriopsis Lindl. (5 spp.)
 Subtribus Maxillariinae Benth.
 Maxillaria  Ruiz & Pav. (661 spp.)
 Neomoorea  Rolfe (1 sp.)
 Lycaste  Lindl. (50 spp.)
 Anguloa  Ruiz & Pav. (9 spp.)
 Sudamerlycaste  Archila (49 spp.)
 Xylobium  Lindl. (34 spp.)
 Scuticaria  Lindl. (12 spp.)
 Rudolfiella  Hoehne (7 spp.)
 Bifrenaria  Lindl. (23 spp.)
 Guanchezia  G. A. Romero & Carnevali (1 sp.)
 Horvatia  Garay (1 sp.)
 Teuscheria  Garay (10 spp.)
 Subtribus Zygopetalinae Schltr.
 Zygopetalum  Hook. (12 spp.)
 Cryptarrhena  R. Br. (2 spp.)
 Dichaea  Lindl. (131 spp.)
 Benzingia  Dodson (11 spp.)
 Chaubardiella  Garay (8 spp.)
 Stenia  Lindl. (23 spp.)
 Huntleya  Bateman ex Lindl. (15 spp.)
 Kefersteinia  Rchb. fil. (60 spp.)
 xAckersteinia  Neudecker (0 sp.)
 Stenotyla  Dressler (8 spp.)
 Cochleanthes  Raf. (1 sp.)
 Warszewiczella  Rchb. fil. (10 spp.)
 Pescatoria  Rchb. fil. (22 spp.)
 Euryblema  Dressler (2 spp.)
 Chondroscaphe  (Dressler) Senghas & Gerlach (14 spp.)
 Daiotyla  Dressler (5 spp.)
 Echinorhyncha  Dressler (5 spp.)
 Aetheorhyncha  Dressler (1 sp.)
 Ixyophora  Dressler (8 spp.)
 Chondrorhyncha  Lindl. (7 spp.)
 Pridgeonia  Pupulin (1 sp.)
 Cheiradenia  Lindl. (1 sp.)
 Warreella  Schltr. (2 spp.)
 Warreopsis  Garay (4 spp.)
 Vargasiella  C. Schweinf. (3 spp.)
 Warrea  Lindl. (3 spp.)
 Otostylis  Schltr. (2 spp.)
 Paradisanthus  Rchb. fil. (4 spp.)
 Hoehneella  Ruschi (2 spp.)
 Koellensteinia  Rchb. fil. (19 spp.)
 Galeottia  A. Rich. (12 spp.)
 Batemannia  Lindl. (5 spp.)
 Zygosepalum  Rchb. fil. (8 spp.)
 Chaubardia  Rchb. fil. (3 spp.)
 Neogardneria  Schltr. (1 sp.)
 Aganisia  Lindl. (4 spp.)
 Promenaea  Lindl. (19 spp.)
 Pabstia  Garay (6 spp.)
 Subtribus Stanhopeinae Benth.
 Braemia  Jenny (1 sp.)
 Paphinia  Lindl. (16 spp.)
 Horichia  Jenny (1 sp.)
 Houlletia  Brongn. (10 spp.)
 Schlimmia  Planch. & Linden (2 spp.)
 Trevoria  F. Lehm. (6 spp.)
 Cirrhaea  Lindl. (7 spp.)
 Gongora  Ruiz & Pav. (75 spp.)
 Acineta  Lindl. (13 spp.)
 Lueddemannia  Rchb. fil. (3 spp.)
 Lacaena  Lindl. (2 spp.)
 Vasqueziella  Dodson (1 sp.)
 Polycycnis  Rchb. fil. (18 spp.)
 Lueckelia  Jenny (1 sp.)
 Kegeliella  Mansf. (4 spp.)
 Soterosanthus  Lehm. ex Jenny (1 sp.)
 Stanhopea  Frost ex Hook. (78 spp.)
 Embreea  Dodson (1 sp.)
 Sievekingia  Rchb. fil. (11 spp.)
 Coryanthes  Hook. (65 spp.)
 Subtribus Coeliopsidinae Szlach.
 Coeliopsis Rchb. fil. (1 sp.)
 Lycomormium Rchb. fil. (5 spp.)
 Peristeria Hook. (10 spp.)
 Subtribus Dipodiinae
 Dipodium R. Br. (40 spp.)

Izvori

Cymbidieae


Keur Mallé (aussi appelé Saare Mallé en Peulh) est un village du Sénégal situé dans la Commune de Thiaré, dans l'arrondissement de Koumbal, département de Kaolack, région de Kaolack.

Le village a été créé par le guide religieux Tafsir Mallé Diallo. Il est habité par des Peulhs, des Wolofs et des Bambaras.

Les principales activités des habitants sont l'agriculture, l'élevage, le commerce et le maraîchage.

Plusieurs jeunes du village immigrent dans les centres villes régionaux du Sénégal, principalement à Dakar et Saint-Louis et en France.

Une partie des habitants peulhs a quitté le village pour s'installer à Ndoffane pour les études secondaires de leurs enfants.

Références

Village au Sénégal

Keur Mallé


وهو أبو الحسن علي بن محمد بن أحمد بن الحسن الواعظ المعروف بالمصري، ولد في بغداد في شهر محرم عام 251 هـ، الموافق عام 865م، وسافرإلى مصر، وأقام فيها مدة طويلة، ثم رجع إلى بغداد فعرف بالمصري، ولقد سمع الحديث ورواه: عن أحمد بن عبيد بن ناصح، وعبد الله بن الحسن الهاشمي، ومحمد بن أبي العوام الرياحي، وابي إسماعيل الترمذي، وعبد الله بن أحمد الدورقي ، وغيرهم من البغداديين.

وسمع في مصر: من مالك بن يحيى بن مالك، وعبد الله بن محمد ابن أبي مريم، وأبي يزيد القؤاطيسي، وسلمان بن شعيب الكيساني، وعبد الملك بن يحيى بن بكير، ومقدام بن داود، وخير بن عرفة، ويحيى بن أيوب العلافي وأمثالهم.

وروى عنه: محمد بن إسماعيل الوراق، ومحمد بن المظفر، والدارقطني، ومحمد بن فارس الغوري، وأحمد بن محمد ابن دوست، وأبو الحسن بن رزقويه، وأبو القاسم الحصري، وأبو الحسين بن بشران.

كان أبو الحسن ثقة أميناً عارفاً، جمع حديث الليث بن سعد وابن لهيعة، وصنف كتباً كثيرة في الزهد، وكان له مجلس يتكلم فيه بلسان الواعـظ.

قال الأزهري: إن أبا الحسن المصري كان يحضر مجلس وعظه الرجال والنساء، وكان يجعل على وجهه برقعاً، تخوفاً أن يفتتن به النساء من حسن وجهه.،

وفاته
توفي يوم الأحد لتسع ليال بقين من ذي القعدة عام 338 هـ/ 949م، ودفن في مقبرة الخيزران وله سبع وثمانون عاماً.

مصادر

 البداية والنهاية - ابن كثير - 11/222.

علماء حديث من مصر
مواليد 251 هـ
مواليد 865
وفيات 338 هـ
وفيات 949
مدفونون في مقبرة الخيزران

أبو الحسن المصري


Louis Berdez (* 29. Dezember 1839 in Vevey; † 11. März 1905 in Menton) war ein Schweizer Theologe, Jurist und Politiker.

Biografie
Louis Berdez studierte an den Universitäten Basel, Heidelberg und Lausanne Theologie. In Heidelberg wurde er 1859 Mitglied des Corps Helvetia. Das Theologiestudium schluss er 1863 mit dem Lizenziat ab. Anschliessend begann er in Lausanne das Studium der Rechtswissenschaften, zu dessen Fortsetzung er abermals nach Heidelberg und später Paris ging. 1866 erwarb er auch das Lizenziat der Rechte. Nach dem Studium liess er sich im Kanton Waadt nieder, wo er 1868 das Anwaltspatent erhielt. 1898 war er Vorsitzender der Anwaltskammer.

Dem Grossen Rat des Kantons Waadt gehörte Berdez von 1870 bis 1885 und von 1889 bis 1897 als liberaler Abgeordneter an. Durch seine Interpellation von 1892 im waadtländischen Kantonsparlament kam es zur Ablösung der radikalen Regierung durch eine liberale. Berdez setzte sich auf Kantonsebene für eine Stärkung der Volksrechte ein. Von 1884 bis 1885 war er Vizepräsident des Verfassungsrats der neuen Verfassung von 1885.

Dem Schweizer Nationalrat gehörte Berdez von 1873 bis 1877 an. Er wandte sich gegen die Verfassungsreform von 1872 und den Gotthardkompromiss. In der Wahl zum Schweizer Bundesrat von 1881 scheiterte er nur knapp.

Berdez zählt zu den herausragenden Vertretern des Liberalismus im Kanton Waadt.

Weblinks

Einzelnachweise

Nationalrat (Waadt)
Grossrat (Waadt)
Rechtsanwalt (Schweiz)
Reformierter Theologe (19. Jahrhundert)
Corpsstudent (19. Jahrhundert)
Schweizer
Geboren 1839
Gestorben 1905
Mann

Louis Berdez


يومينس الثاني وهو ابن أتالوس الأول وكان ملك بيرغاموم بين أعوام 197 – 159 قبل الميلاد وخلال الجزء الأكبر من حكمه كان حليفا وفيا للرومان والذين أعطوه عدة مزايا. وكان قد انتصر على أنطيوخس الثالث الكبير في معركة ماغنيسيا عام 190 ق م وكجائزة أعطي ملكا من خيرسونيس في تراقيا إلى جبال طوروس وما فيها من محميات من المدن اليونانية والتي لم تعلن حرة.

تدخل الرومان في نزاعاته مع جيرانه وزار روما ليتناقش على أعمال بيرسيوس المقدوني وكان يستقبل بالترحاب. وفي طريق عودته هرب من محاولة اغتيال من قبل مبعوثين من بيرسيوس، ورغم انه ناصر الرومان في الحرب المقدونية الثالثة لم يظهر الاهتمام أو الحماس المطلوب (حتى أنه أعاد قواته الإضافية) فأصبح موضع شك بأنه يعاون الأعداء.

وفقا بوليبيوس فقد كان للشك أسس لكن يومينس قال انه تم التفاوض من أجل تبادل الأسرى فحسب، ولكن لم يأت شيء من هذه المفاوضات (مهما كان الهدف الحقيق من هذه المفاوضات) لكي يدرأ يومينس الشبهات أرسل تهانيه إلى روما عن طريق أخيه أتالوس (الذي أصبح لاحقا اتالوس الثاني) بعد أن هزيمة بيرسيوس عام 168 ق م في معركة بيدنا.

استقبل أتالوس بلطف ولكن ببرود فقام يومينس كإجراء احترازي بزيارة روما بنفسه ولكن عند وصوله إلى بروندوسيوم (برينديزي) أمر بأن يترك إيطاليا فورا، ولم يتحصل بعدها على مباركات من روما أبدا، والذين أظهروا تفضيلا لأتالوس في زيارته الثانية ويشك أن الهدف كان تنصيبه بدل يومينس، ولكن أتالوس لم يقبل العرض.

أمضى يومينس السنوات الثلاث الأخيرة من حكمه في نزاعات مع بروسياس الثاني ملك بيثينيا والكلتيين في غلاطية، ثم مات عام 159 ق م وكان موته على الأغلب هو ما منع حربا مع روما.

كان يومينيس ضعيف البنية ولكنه كان حاكما وسياسيا داهية ونشيطا ولذي رفع دولته من منطقة مجهولة إلى قوة مسيطرة في الأناضول، وخلال حكمه أصبحت بيرغاموم مدينة مزدهرة كان يسقبل فيها العلماء ومنهم كان كراتيس من مالوس مؤسس مدرسة النقد البيرغامومية، ذلك زينها بالبنايات الرائعة ومنها المذبح الكبير لزيوس مع إفريز يمثل معركة العمالقة، لكن أعظم بناء كان مكتبة المدينة والتي تأتي ثانية بعد مكتبة الإسكندرية.

انظر أيضا
الأسرة الأتالية

مراجع

جنرالات إغريقيون
حكام في آسيا في القرن 2 ق م
سنة الولادة غير معروفة
ملوك بيرغامون
وفيات 159 ق م
يونانيون في القرن 2 ق م

يومينس الثاني


Pavel Popescu (, Timișoara, România) este un politician român, economist și membru al Camerei Deputaților din România din 2016. A deținut președinția Comisiei pentru apărare, ordine publică și siguranță națională în 2022, iar în prezent este membru al aceleiași comisii. În perioada 2016-2020, a fost reprezentantul circumscripției electorale a județului Timiș în Parlamentul României, iar în 2020 a candidat și a câștigat mandatul de deputat de București.

A fost unul dintre românii care au decis să emigreze în Norvegia, lucrând în industria construcțiilor ca simplu muncitor și apoi ca șef de echipă. În același timp, a dobândit experiență profesională în domeniul IT, oferind consultanță companiilor din domeniu. În 2016, în urma tragediei de la Colectiv, a decis să se întoarcă în România pentru a-și servi țara.

Activ în sfera diplomației parlamentare și în promovarea unor proiecte strategice pentru consolidarea poziției României în NATO și UE, Popescu este unul dintre cei mai vocali parlamentari care pledează pentru consolidarea parteneriatului României cu Statele Unite și pentru combaterea influenței Chinei în regiunea Mării Negre. Printre proiectele pe care le-a promovat se numără legea care interzice participarea operatorilor conectați la Partidul Comunist Chinez la licitațiile pentru rețelele 5G din România și implementarea screening-ului pentru investițiile străine printr-o instituție inspirată din modelul CFIUS.

Biografie
Pavel Popescu s-a născut la 17 iunie 1987 la Timișoara. Studiile liceale le-a făcut la Liceul de Informatică "Grigore Moisil" din Timișoara,. A urmat cursurile Facultății de Economie și de Administrare a afacerilor la Universitatea de Vest din Timișoara (2008-2011), specializarea informatică economică (trei ani, conform CV-ului personal), iar apoi pe cele ale Facultății de Științe Economice, Informatică și Inginerie "Vasile Goldiș" din Arad (2011-2014), specializarea administrarea afacerilor, unde este licențiat ca economist. A mai participat la un program de leadership desfășurat de Aspen Institute Romania.

S-a înscris la cursurile de master în anul 2018 și a primit bursă de studii conform datelor înscrise în declarația de avere depusă în anul 2019. A declarat o bursă de studii și declarația de avere depusă în 2020, aferentă anului 2019. Cu toate acestea, a recunoscut că nu a avut timp să participe la cursurile masterale de la Universitatea de Vest și a abandonat programul

În timpul studiilor, a fost voluntar și președinte al asociației studențești creștine AMICUS, o organizație internațională care oferă oportunități de dezvoltare personală și, în același timp, satisface nevoile sociale ale unei comunități.

Între 2008 și 2011 a lucrat în România ca manager proiect (2008), specialist vânzări (2008-2009), intermediar contracte leasing (2009-2010) și consultant proiect IT (2010-2011). Din 2012 până în 2016 a lucrat în Norvegia ca muncitor, lider de echipă, consultant business și administrator.

Imediat după incendiul de la Colectiv, Pavel Popescu a solicitat ajutorul Spitalului de Arși din Bergen (Norvegia) pentru transportul și tratarea victimelor dezastrului. Specialiștii norvegieni au intrat în contact cu Dorel Săndesc, secretar de stat în Ministerul Sănătății la acea vreme, dar și cu alți medici din Marea Britanie și Finlanda. Echipa medicală a ajuns în România la 12 ore de la demersul lui Popescu.

Activitate politică

Implicarea în Partidul Național Liberal
Membru al PNL din 2016, Pavel Popescu s-a implicat în activitatea filialei Timiș până în 2019, când a fost solicitat să preia președinția interimară a filialei sectorului 4, București. A fost reales în 2021 la conducerea acestei filiale.

La Congresul PNL din septembrie 2021, a fost ales vicepreședinte al partidului și responsabil cu portofoliul de comunicare, IT și digitalizare Pavel Popescu este un politician de centru-dreapta, pro-UE, cunoscut pentru pozițiile sale în favoarea consolidării pieței libere, a inițiativei private, a parteneriatului strategic cu Statele Unite ale Americii, a consolidării sistemului național de apărare și a poziției României pe flancul estic al NATO.

Primul mandat
Pavel Popescu a fost invitat de PNL să candideze la alegerile parlamentare din 2016, pentru un post de deputat în Timiș. Popescu a obținut postul de deputat după redistribuiri.

În decursul mandatului de deputat, Pavel Popescu a avut 120 de luări de cuvânt în 88 de ședințe, 9 declarații politice, 8 declarații politice depuse în scris, 81 de inițiative legislative dintre care 16 au fost promulgate, 339 de întrebări și interpelări și 25 de moțiuni. A făcut parte din Comisia pentru muncă și protecție socială și din Comisia pentru sănătate și familie, precum și din Comisia parlamentară de anchetă pentru investigarea eventualelor nereguli și fraude semnalate în spațiul public cu ocazia deplasării muncitorilor sezonieri români la cules de sparanghel. Este secretar al Comisiei pentru tehnologia informației și comunicațiilor și membru al Comisiei pentru buget, finanțe și bănci. A fost președinte al Grupului parlamentar de prietenie cu Regatul Norvegiei, membru supleant al Delegației Parlamentului României la Adunarea Parlamentară a NATO și membru al Grupului Ecumenic de Rugăciune.

Îndeplinește funcția președinte al PNL Sector 4 și pe cea de vicelider al Grupului Parlamentar al Partidului Național Liberal. Mai este membru al Rețelei Parlamentare a Organizației pentru Cooperare și Dezvoltare Economică.

În cadrul PNL a fost președinte al Comisiei pentru Comunicații și Societatea Informațională.

În calitate de politician, Pavel Popescu s-a concentrat pe zona de digitalizare a sistemului public și infrastructură digitală. A organizat și a participat la discuții cu specialiști și factori de decizie din străinătate în ceea ce privește implementarea sistemelor de comunicații 5G. Împreună cu Robert Blair, Director of Policy and Strategic Planning la Departamentul de Comerț al SUA a participat la dezbaterea "Understanding Chinese 5G Security Threats" organizată de Parliamentary Intelligence Security Forum.

La 5 martie 2019, Pavel Popescu anunțat că PNL va cere declanșarea unei anchete publice privind contribuția Huawei la infrastructura critică a României și va încerca să interzică participarea companiei chineze la dezvoltarea rețelei 5G din cauza potențialelor riscuri de securitate. În urma acestei declarații, publicația "Sputnik" a cerut intervenția procurorilor și părerea serviciilor de intelligence despre acest lucru.

A cerut, de asemenea, blocarea investițiilor chineze în domenii strategice și condiționarea strictă strictă a lor în alte domenii, pe teritoriul statului român. Popescu este un susținător al proiectului de lege privind tehnologia 5G.

Este considerat artizanul operaționalizării Autorității pentru Digitalizarea României.

Popescu a participat la Forumul Parlamentar Transatlantic, organizat de Adunarea Parlamentară a NATO în două rânduri: pe 4-12 decembrie 2019, când a luat parte și la Forumul Parlamentar pentru Securitate și Intelligence și la o serie de întâlniri bilaterale cu experți și oficiali ai SUA precum și pe 12-14 decembrie 2017.

În iulie 2018 s-a implicat în transferul în Belgia a doi mineri care au suferit arsuri multiple într-un accident de muncă.

În octombrie 2018 s-a implicat în transferul unui tânăr cu arsuri multiple în Belgia. Tânărul era victima unei explozii care a avut loc la Piatra Neamț.

La 11 noiembrie 2019, Popescu a fost propus ministru al Transporturilor sau al Comunicațiilor de către PNL. Propunerea nu a fost agreată.

Al doilea mandat
În 2020, Pavel Popescu a candidat pentru un nou mandat de deputat în circumscripția București. Popescu este membru al Comisiei pentru apărare, ordine publică și siguranță națională din Camera Deputaților, pe care a prezidat-o din februarie până în septembrie 2022. De asemenea, este activ în Comisia pentru tehnologia informației și comunicațiilor și în Grupul de rugăciune ecumenică.

Este membru supleant al delegației parlamentare a României la NATO și președinte al grupului de prietenie cu Regatul Norvegiei.

În iulie 2022, a organizat la București cea de-a 22-a ediție a Parliamentary Intelligence Security Forum cu tema Războiul din Ucraina - remodelarea hărții securității globale. Evenimentul a reunit sute de parlamentari naționali și internaționali, miniștri, oficiali guvernamentali, experți în informații, apărare și securitate, precum și reprezentanți ai mediului academic, de afaceri și ai societății civile pentru a dezbate aspecte cheie privind contextul de securitate pe flancul estic al NATO și nu numai.

Popescu este un susținător al modernizării legislației privind securitatea națională pentru a face față noilor provocări de securitate din țară și din regiune.

În Parlament, este promotorul unui proiect de lege pentru crearea unei structuri similare cu CFIUS din Statele Unite pentru monitorizarea investițiilor străine.

În contextul războiului din Ucraina provocat de Federația Rusă, a interpelat Guvernul pe tema expulzării diplomaților ruși de pe teritoriul României.

Este una dintre cele mai radicale voci ale Parlamentului pe tema influenței Chinei în regiune, adoptând o serie de poziții precum:Deputatul PNL Pavel Popescu anunță că va depune un proiect de lege privind blocarea tuturor investițiilor companiilor chineze în domenii strategice pentru următorii 10 ani. El face apel la politicieni, la instituțiile statului și la jurnaliști "să conștientizeze măcar în ceasul al doisprezecelea pericolul pe care îl reprezintă conducerea comunistă a Chinei de azi pentru economia, unitatea și sănătatea statului român".A fost inițiatorul proiectului de lege pentru declararea zilei de 11 iulie drept Ziua Națională a Prieteniei Româno-Americane, precum și al proiectului de lege pentru autorizarea Guvernului României de a dona 3 milioane de euro Muzeului Memorial VOC (Victims of Communism Memorial) din Washington DC.

Controverse
La 21 noiembrie 2019, Pavel Popescu a solicitat companiei Huawei să "înceteze orice tentativă de intimidare directă sau indirectă" la adresa sa. Huawei România s-a declarat surprinsă de declarația lui Popescu, invitându-l la o întâlnire de clarificare a aspectelor ridicate de postarea sa și declarând "o politică de toleranță zero față de un astfel de comportament precum cel descris de domnul deputat Pavel Popescu".

Viață personală
Pavel Popescu este căsătorit cu Josepha Ortiz Popescu și are un copil.

Vorbește fluent norvegiana și engleza.

Note

Vezi și
 Legislatura 2016-2020 (Camera Deputaților)
 Parlamentul României

Legături externe
 Activitatea parlamentară
 "N-as da Norvegia pe nimic in lume". Povestea lui Pavel, romanul care a strans o echipa de medici pentru ranitii din Colectiv

Politicieni români în viață
Deputați români 2016-2020
Membri ai Partidului Național Liberal
Nașteri în 1987
Deputați români 2020-2024

Pavel Popescu


HF & VUC FYN er en uddannelsesinstitution på Fyn og omkringliggende øer, hvor det er muligt at forbedre en folkeskoleeksamen, supplere en studentereksamen eller tage en hf-eksamen eller hf-enkeltfag. Desuden tilbydes grundlæggende læse-, skrive- og matematikundervisning samt ordblindeundervisning for voksne (VUC).

I Svendborg og Marstal udbydes HF-søfart.

HF & VUC FYN tilbyder undervisning i disse byer:
 Odense
 Middelfart
 Søndersø
 Glamsbjerg
 Nyborg
 Faaborg
 Svendborg
 Rudkøbing
 Marstal
De fleste af HF & VUC FYN's uddannelser udbydes også som fjernundervisning.

Eksterne henvisninger

Uddannelsesinstitutioner i Danmark
Fyn

HF & VUC Fyn


The Santa Clara River () is an  long river in Ventura and  Los Angeles counties in Southern California. It drains parts of four ranges in the Transverse Ranges System north and northwest of Los Angeles, then flows west onto the Oxnard Plain and into the Santa Barbara Channel of the Pacific Ocean.

The watershed has provided habitat for a wide array of native plants and animals and has historically supplied humans with water, fish, and fertile farmland. The northern portion of the watershed was home to the Tataviam people while the southern portion was occupied by the Chumash people. Much of the Santa Clara River Valley is used for agriculture which has limited the use of structural levees to separate the natural floodplain from the river. Although it is one of the least altered rivers in Southern California, some levees exist where the river flows through areas of significant urban development.

History
The Santa Clara River was originally named the Río de Santa Clara on August 9, 1769, by the Portolá expedition on the march north from San Diego to found a mission at Monterey, to honor Saint Clare of Assisi who died on August 11, 1253. The Santa Clara River Valley was then known as the Cañada de Santa Clara.

The Santa Clara-Mojave River Ranger District of the Angeles National Forest is named after the Santa Clara River.

Floods

The failure and near complete collapse of the St. Francis Dam took place in the middle of the night on March 12, 1928. The dam was holding a full reservoir of  of water that surged down San Francisquito Canyon and emptied into the river.

Course

The Santa Clara River's headwaters take drainage from the northern slopes of the San Gabriel Mountains near the Angeles Forest Highway, inside the western part of the Angeles National Forest. Its largest fork, Aliso Canyon, is about  long and forms the primary headstream. These branches combine into the broad wash of the main stem near the town of Acton which flows west through Soledad Canyon, crossing under California State Route 14 near the town of Canyon Country. The Sierra Pelona Mountains on the north provide additional watershed and seasonal tributaries. The river receives Bouquet Creek, Placerita Creek, and San Francisquito Creek within the City of Santa Clarita. The riverbed surface remains dry most of the year here, except on extreme occasions of heavier than average rainfall. The river then crosses west under Interstate 5 and receives Castaic Creek from the right.

After the Castaic Creek confluence, the river starts to flow primarily southwest through the Santa Clarita Valley. Near the county line between Los Angeles County and Ventura County, the river enters the Santa Clara River Valley flowing past Buckhorn and Fillmore, incorporating additional flow from Piru Creek and Sespe Creek, both from the right, and Santa Paula Creek at the town of Santa Paula, where it passes the large South Mountain Oil Field on the south bank.  The Santa Clara River then bends southwest, passing the Saticoy Oil Field on the north bank where South Mountain marks its entrance onto the broad Oxnard Plain. The river ends at the Pacific Ocean after flowing across the north side of this plain made fertile with the silt deposited by the river. A sand bar usually stands across the mouth at the Santa Clara Estuary Natural Preserve that lies within McGrath State Beach in Oxnard and bounded on the north by the city of Ventura wastewater treatment plant.

Watershed
Although located just north of the heavily populated Los Angeles Basin, the  Santa Clara River watershed remains one of the most natural on the South Coast. It is separated from the Los Angeles Basin by the low Santa Susana Mountains, along the north side of which the Santa Clara River runs. On the east are the San Gabriel Mountains, and on the north are the Santa Ynez Mountains, Sespe Mountains, San Cayetano Mountains, and Tehachapi Mountains. Piru, Castaic and Sespe Creeks, each over  long, are the primary tributaries of the Santa Clara River. While Piru and Castaic Creeks form reservoirs for the California State Water Project (Pyramid Lake and Lake Piru on Piru Creek, and Elderberry Forebay and Castaic Lake on Castaic Creek), Sespe Creek is designated a National Wild and Scenic River, unique among Southern California streams. There are 57 archaeological sites and 12 historical landmarks in the watershed.

The Santa Clara River watershed borders on the Ventura River/Matilija Creek watershed on the west. On the northwest lies the Santa Ynez River watershed. On the north is the interior drainage basin of Tulare Lake in the Central Valley. To the east is the Mojave River and to the south is the Los Angeles River. The Santa Clara River is the second largest river in Southern California; the larger one is the Santa Ana River.

Estuary
The estuary has been modified by human activities at least since 1855. By the late 1920s roads and agricultural fields had become established. In the late 1950s the former delta area was occupied by the Ventura Water Reclamation Facility and agricultural fields with levees constraining the river from these areas and directing the flow to the Harbor Boulevard bridge. McGrath State Beach was established in 1948. The estuary has been designated a Natural Preserve within McGrath State Beach on the south bank of the river mouth.

From the north bank of the river, the city of Ventura releases some  of treated effluent daily that flows into the Santa Clara Estuary Natural Preserve from their water reclamation facility (VWRF). A sand berm separates the river from the ocean most of the year. In years with adequate rainfall, the river breaks the berm which is then slowly rebuilt by ocean action through the rest of the year. When the river watershed has an exceptionally dry year, the berm acts as a dam, allowing the water level to rise with the discharge. In August 2014, with the frequent flooding of the access road and many of the campsites in the state park, a report found that the park had only been open five of the past eighteen months because of repeated flooding. When the berm is broken when it is not raining, fish can become stranded in the sudden draining of the estuary waters.

The estuary was identified on the 1998, 2002 and 2006 Clean Water Act 303(d) lists of impaired water bodies. In 2012, the Los Angeles Regional Water Quality Control Board required the Counties of Ventura and Los Angeles together with cities along the river to limit the total maximum daily load of bacteria potentially harmful to human health that discharges from stormwater outfalls into the Santa Clara River, primarily during the dry season.  Sources of bacteria of concern in urban runoff from the county, City of Fillmore, City of Oxnard, City of Santa Clarita, City of Santa Paula, and City of Ventura include pet and animal wastes, sanitary sewer overflows, and organic debris such as leaves and grass. Examples of ways they will improve water quality include increased frequencies of street sweeping and stormwater catch basin cleaning; field surveys to locate and eliminate both dry season street runoff and leaks from the sanitary sewer systems; and enhanced public education.

Ecology

The river is habitat for threatened species such as the unarmored three-spined stickleback, steelhead, southwestern pond turtle, and least Bell's vireo. The endemic, endangered Santa Ana sucker (Catostomus santaanae) lives in parts of the Santa Clara River system.

Historic documentation of an important recreational steelhead trout (Oncorhynchus mykiss) fishery occurs for the Santa Clara River into the mid 1900s. The steelhead trout run on the Santa Clara river prior to 1940 is estimated to have had thousands of fish and to have been one of the largest steelhead runs in southern California. Construction of the Vern Freeman Diversion Dam and other migration barriers on the mainstem, Santa Paula Creek, Sespe Creek, Piru Creek, and other tributaries during the mid 1900s appear to be correlated with the demise of the steelhead run as habitat availability decreased and surface flows decreased. Adult steelhead still try to migrate up the river with an adult trapped at the Vern Freeman Dam in 2001. A wild rainbow trout population still exists in the headwaters of the Santa Paula, Sespe, Hopper, and Piru Creek tributaries and is producing out-migrating steelhead smolts bound for the Pacific. However, challenges to outgoing smolt migration include low to no stream flows downstream of the dam or predation in the coastal estuary. Lampreys, a parasite, also impact the steelhead. Invasive species such as Arundo donax also create changes that are not favorable to spawning trout. Genetic analysis of the steelhead in the Santa Clara River watershed has shown them to be of native and not hatchery stocks.

There were beaver (Castor canadensis) historically in the Santa Clara River until Europeans arrived, according to oral Ventureño history taken by ethnolinguist John Peabody Harrington in the early twentieth century. The full reference is: "The beaver comes and gnaws the tree on the side towards which it leans, and at last falls over. The tree is leaning towards our house. I am beginning to fear that it will fall on us. The beaver builds its house in the river or the cienegas in the time of our ancestors. There were beavers at Ventura and also at Saticoy." This historical observer record is consistent with a beaver skull collected in 1906 in the Sespe Creek tributary by Dr. John Hornung, a zoologist at the Los Angeles Museum of Natural History.

Pronghorn antelope (Antilocapra americana) used to roam along the Santa Clara River, as Father Pedro Font, describe in his diary on the de Anza Expedition February 1776, "We saw in the plain a very large drove of antelopes which, as soon as they saw us, fled like the wind, looking like a cloud skimming along the earth." Also for antelope, there is a Ventureño word for antelope: q'aq, which is different from their separate words for deer and elk.(personal communication with Timothy Henry, January 30, 2011)

In 2002, eight Southwest willow flycatchers hatched in the Hedrick Ranch Nature Area (HRNA), a  preserve just east of Santa Paula managed by the Friends of Santa Clara River. The first SWFs to hatch on the river in recent times was at the Fillmore Fish Hatchery in 2000.

Quagga mussels were discovered in Lake Piru in 2013. They are an invasive species found in rivers and lakes in the U.S.

River modifications

In Ventura County
The Harbor Boulevard bridge, the most westerly crossing, marks the upstream boundary of McGrath State Beach and the Ventura Water Reclamation Facility while the estuary continues a little farther upstream. In 1969 the river breached the north bank, flowed through an area that had historical been part of the estuary, flooded a new golf course and Harbor Boulevard, and deposited silt and debris into recently completed Ventura Harbor just upcoast from the reclamation facility.

Over the years, many communities have used the river banks as dumps to create levees that would keep the river from flooding adjacent lands during occasional years with heavy winter rains. Three dump sites about  upstream from the mouth came under the control of the Ventura Regional Sanitation District by 1988. The district used the landfill gases to produce electricity until 2001. As the landfill aged and its contents decomposed, the release of gas became intermittent and the gases from the recovery system are burned off in a flare. The defunct power plant was built just upstream of the Victoria Avenue bridge, the second crossing upstream from the ocean.

The riverbed was mined extensively for sand and gravel throughout the post–World War II building boom for the construction of homes and highways. Mining  the riverbed for sand and gravel impacts the riparian zones by destroying habitat and changes sediment flow regimes. The mining decreased significantly in the 1990s due to increased costs needed to satisfy environmental concerns and concerns that the removal of material increased scouring and undermining of bridge foundations and pipelines that crossed the river.  there were still 3 active gravel operations in the upstream area.

There are also water diversions, most notably the Freeman Diversion Dam, located approximately  from the ocean The United Water Conservation District, formed in 1950, battles groundwater overdraft through a combination of aquifer recharge and providing alternative surface water supplies. The District owns Lake Piru and key facilities along the Santa Clara River that are used to manage groundwater supplies.  The district provides wholesale water delivery through three pipelines to various portions of the Oxnard Plain.

The Vern Freeman Diversion Dam, built by United Water in 1991 on the Santa Clara river, channels water to shallow basins designed to replenish the aquifer.  For decades before the structure was built, earthen dams were constructed in the river to divert water to farmers and replenished the aquifer. The berms would have to be rebuilt whenever winter rains created a flow that breached the berms. Southern California Steelhead were declared endangered in 1997 and the fish ladder on the structure was deemed insufficient. The National Marine Fisheries Service determined in 2015 that fixing this was a high priority since it is the first structure the steelhead encounter when attempting to migrate from the ocean. A judge determined in 2018 that the federal Endangered Species Act had been violated by United Water by failing to ensure that the structure provided an adequate water supply and migratory passageway for steelhead.

Treated Wastewater

In Los Angeles County
The main channel of the Santa Clara River through the city of Santa Clarita remains largely natural, a variety of modifications have been made to the river and its major tributaries. The South Fork of the Santa Clara River features a system of 14 weirs that regulate the flow of the river through Newhall, Valencia, and Saugus. Bouquet Creek is channelized at the confluence of every minor creek that flows into it, most notably along a  stretch of its riverbed near its confluence with the Santa Clara River.

The unincorporated community of Valencia is an under-construction, large scale master-planned community in Los Angeles County along the river in the easterly portion of the Santa Clarita Valley adjacent to Ventura County. The required permits for the project describe how the work will fill in and alter more than  of flood plain and tributaries. These include threatened and endangered fauna and flora, including the California condor, the California gnatcatcher, the southwestern willow flycatcher, the least Bell's vireo, the arroyo toad, the San Fernando Valley spineflower, and the threespine stickleback. The area is included in Los Angeles County's Strategic Ecological Areas program, which designates areas of "irreplaceable biological resources". The water reclamation plant serving  the development will be near the boundary with Ventura County. The plant will treat an estimated  of water every day before releasing it into the river as it flows towards the ocean and into Ventura County.

During the decades the project on the Newhall Ranch has been in planning, it has faced legal actions and environmental concerns. The downstream impact and other effects also drew Ventura County officials and citizens into opposition to the project. The landmark California Environmental Quality Act (CEQA) used to challenge the development, may have led to a better-designed project while saving crucial habitat. In 2014, the California 2nd District Court of Appeal overturned a Los Angeles County Superior Court ruling and found that the environmental impact report adequately analyzed the project's potential impact on endangered fauna and flora and Native American cultural artifacts. The ruling also supported the agency's determination that storm-drain runoff from the project's  into the Santa Clara River would not harm juvenile steelhead trout downstream in Ventura County. Subsequently, the California Supreme Court agreed to review a petition that stated the appellate court opinion exempting developers from protections for the unarmored threespine stickleback would apply to other protected species such as the California Condor.  the state Supreme Court directed lower courts to toss out the EIRs mentioned above for two phases of construction. After the EIRs had been toss out by the state Supreme Court in May 2016, changes were made to address the concerns. The California Department of Fish and Wildlife certified the environmental impact report in 2017.  In July 2017, the Los Angeles County Board of Supervisors certified a revised environmental analysis and re-approved land-use permits for the Mission Village and Landmark Village communities.

Restoration

There has been significant interest in protecting and restoring the river habit. The riparian natural areas that remain along the river are of interest to several conservancy organizations. Easements are obtained that allow historical farming to continue and permanently protect the land from development. The river's natural processes in the floodplain can continue with natural flooding of open space and agricultural fields.  This avoids building levees that increase the risk of flooding downstream. The giant reed, or arundo, is a thirsty, invasive plant that lacks food value for native animals and impairs the growth of native plants.

The city of Santa Clarita protects significant portions of the natural ecology of the river within the Santa Clara River Open Space preserve, which includes portions of San Francisquito Creek and the South Fork of the Santa Clara River north of Lyons Avenue in Newhall.

Two wildlife corridor protection ordinances adopted by the county of Ventura restrict activities that impede the movement of mountains lions and other wildlife between the Santa Monica Mountains and the Los Padres National Forest. The river is included within the corridor especially at the junctions with major tributaries that connect to the Los Padres National Forest.

See also
 Santa Clara River Trail
 List of rivers of California

Notes

References

External links

Los Angeles County Public Works

Friends of the Santa Clara River
Nature Conservancy of California site on the Santa Clara River
SCOPE Santa Clarita Organization for Planning The Environment
California State Coastal Conservancy's Santa Clara River Parkway Project

Rivers of Los Angeles County, California
Rivers of Ventura County, California
Archaeological sites in California
Geography of Oxnard, California
San Gabriel Mountains
Sierra Pelona Ridge
Santa Clarita, California
Santa Paula, California
Rivers of Southern California
Rivers with fish ladders

Santa Clara River (California)


Aceasta este o listă de filme românești din 1990:

Lista

Note

Legături externe
Filme românești din 1990 la IMDb.com
Filme românești din 1990 la Cinemagia.ro

Filme din 1990Filme românești
România
Liste de filme românești

Listă de filme românești din 1990


Le dème de Piérii, en  / Dímos Pieríon, est un ancien dème du district régional de Piérie, en Macédoine-Centrale, Grèce. Depuis 2010, il est fusionné au sein du dème de Kateríni.

Selon le recensement de 2011, la population du dème compte .

Notes et références

Voir aussi

Liens externes

Ancien dème en Grèce

Piérii