Um retron é uma sequência específica de ADN que se encontra no genoma de muitas espécies de bactérias, que codifica uma transcriptase reversa e um singular híbrido ARN/ADN monocatenário chamado ADN monocatenário multicópia (msDNA, do inglês multicopy single-stranded DNA). O chamado Retron msr RNA é o ARN não codificante produzido pelos elementos retron e é o imediato precursor da síntese do msDNA. O retron msr RNA prega-se numa estrutura secundária característica que contém um resíduo de guanosina conservado ao final duma estrutura de haste e ansa. A síntese do ADN pela transcriptase reversa (RT) codificada pelo retron tem como resultado uma quimera ADN/ARN que é composta por um ADN monocatenário ligado a um ARN monocatenário. A fibra de ARN está unida à extremidade 5' da cadeia de ADN por meio duma ligação fosfodiéster 2'-5' que ocorre na posição 2' do resíduo de guanosina conservada.

Os elementos retron possuem cerca de 2 kb de comprimento. Contêm um só operão que controla a síntese dum transcrito de ARN que leva três loci: msr, msd e ret, que estão envolvidos na síntese do msDNA. A porção de ADN do msDNA está codificada pelo gene msd, a porção de ARN está codificada pelo gene msr, enquanto que o produto do gene ret é uma transcritase reversa similar às transcritases reversas dos retrovírus e outros tipos de retroelementos. Tal como outras transcritases reversas, o retron RT contém sete regiões de aminoácidos conservados (com números do 1 ao 7 na figura), incluindo uma sequência tyr-ala-asp-asp (YADD) muito conservada associada ao núcleo catalítico. O produto do gene ret é responsável por processar a porção msd/msr do transcrito de ARN em msDNA.

Durante muitos anos após a sua descoberta em viroses animais, pensava-se que a transcriptase reversa estava ausente nos procarióticas. Actualmente, não obstante, os elementos que codificam RT, ou seja, retroelementos, foram encontrados numa ampla variedade de bactérias. Os retrons foram a primeira família de retroelementos descobertos em bactérias; as outras duas famílias de retroelementos bacterianos conhecidas são os intrões do grupo II e os retroelementos geradores de diversidade (DGR, do inglês diversity-generating retroelements). Os intrões do grupo II são os retroelementos bacterianos melhor caracterizados e o único tipo conhecido que apresenta mobilidade autónoma; consistem duma RT codificada numa estrutura de ARN com splicing catalítico. A mobilidade do intrão do grupo II é mediada por uma ribonucleoproteína que compreende um laço (lariat) intrão unido a duas proteínas codificadas no intrão. A segunda família de retroelementos bacterianos, os DGR, non son móbiles, pero funcionan diversificando as sequências de ADN. Por exemplo, os DGR medeiam a mudança entre as fases patogénicas e de vida livre da bactéria Bordetella.

Como os retron não são móveis, o seu aparecimento em diversas espécies bacterianas não é um fenômeno de "ADN egoísta". Em vez disso, os retronos devem dar alguma vantagem seletiva ao organismo hospedeiro, mas não se sabe qual pode ser essa vantagem. E com a exceção da produção de msDNA, nenhum fenótipo foi claramente associado a eles. Apesar do considerável número de investigações realizadas, pouco se sabe sobre a função dos msDNA, a mobilidade dos elementos retron ou os seus efeitos na célula hospedeira.

ARN não-codificante

Retron


Niels Kjøller (født 31. december 1940 – 23. maj 2014) var en dansk politibetjent og vicekriminalinspektør i Hvidovre. Han begyndte ved Politiskolen i 1963 og arbejdede i mere end 40 år ved Hvidovre Politikreds. Efter han blev pensioneret fra politiet, udgav han erindringerne "Suspenderet" og virkede bl.a. som foredragsholder. Kjøller medvirkede også i en række tv-programmer om autentiske danske kriminalsager. I 2010 udgav han sammen med Palle Bruus Jensen bogen "Karen: Gangsterpige under besættelsen" på forlaget People's Press.

Kjøller var efterforskningsleder på mordsagen, om Peter Lundin.

Referencer

Politifolk fra Danmark
Personer fra Bornholm

Niels Kjøller


REFGR er betegnelsen for et GPS-referencenet i Grønland, der blev etableret af Kort & Matrikelstyrelsen  fra 1996 til 2001. Nettet består af 258 GPS-opmålte punkter hovedsageligt fordelt langs vestkysten, da de fleste byer og bygder ligger her. Men også på østkysten i områderne omkring llloqqortoormiut (Scoresbysund) og Tasiilaq (Amrnassalik) er der etableret punkter.

Der er mindst to REFGR-punkter i hver af de ca. 85 byer og bygder, men der er også etableret punkter på udvalgte steder udenfor byområderne. REFGR-nettet definerer reference systemet GR96 i Grønland.

Kilder og henvisninger

Geodæsi
KartografiGrønlands geografi

REFGR


Kaliwatan sa alibangbang ang Argyresthia mutuurai. Una ning gihulagway ni Sigeru Moriuti ni adtong 1964. Ang Argyresthia mutuurai sakop sa kahenera nga Argyresthia, ug kabanay nga Yponomeutidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Argyresthia

Argyresthia mutuurai


Dal 1994 al 2016 ha presieduto la International Skating Union (ISU) e fa parte dell'assemblea del Comitato Olimpico Internazionale.

Biografia
Cinquanta è nato a Roma e cresciuto a Milano, dove ha praticato hockey su ghiaccio, atletica leggera e pattinaggio di velocità.

Cinquanta è laureato in economia aziendale; al momento della sua elezione alla Presidenza dell'ISU, all'età di 56 anni, si ritirò dalla sua posizione di manager di una società chimica internazionale.

Quando Cinquanta fu eletto per la prima volta alla Presidenza dell'ISU, inizialmente era considerato un progressista che ha introdotto premi in denaro all'ISU Events dopo aver negoziato diversi contratti commerciali, tra cui un importante contratto televisivo con ABC Sports. Ciò ha permesso all'ISU di trattenere gli atleti che avrebbero altrimenti lasciato il pattinaggio olimpico per partecipare a gare di pattinaggio professionale non autorizzate per la televisione, che allora offrivano opportunità ai migliori pattinatori.

Il denaro della televisione ha anche permesso all'ISU di sostenere una serie di programmi di sviluppo sia nel pattinaggio di figura che nel pattinaggio di velocità, tra cui, ad esempio, il Gran Prix ISU di pattinaggio di figura.

Tuttavia, a causa della sua provenienza dalla specialità pattinaggio velocità, è stato oggetto di critiche da parte della comunità del pattinaggio artistico, in particolare in Canada e negli Stati Uniti. Durante lo scandalo del pattinaggio artistico ai Giochi Olimpici Invernali del 2002, è stato criticato per la sua evasività e per la sua ammissione di non "conoscere così bene il pattinaggio di figura".

Nonostante la sua dichiarata mancanza di conoscenza dello sport, ha proposto un nuovo sistema di punteggio per il pattinaggio di figura la cui caratteristica principale è la segretezza che impedirebbe a chiunque di sapere come un singolo giudice avesse assegnato il punteggio ad una competizione.

Cinquanta è stato rieletto consecutivamente alla presidenza dell'ISU in tutti i congressi elettivi dell'ISU fino a quando non ha superato l'età limite per essere presidenza e si stima che dalla sua prima elezione nel 1994, siano state introdotte circa una trentina di innovazioni nell'International Skating Union per quanto riguarda i due rami amministrati del pattinaggio di figura e del pattinaggio di velocità.

È stato cremato al cimitero di Lambrate, ove poi le ceneri sono state disperse nel Giardino del Ricordo.

Presidenza ISU
Ha ricoperto il ruolo di Presidente dell'ISU dal 1994 al 2016, mentre tra il 2000 e il 2008 è stato membro del Comitato Esecutivo del CIO.
Prima di diventare Presidente dell'ISU ha ricoperto il ruolo di Vicepresidente dell'ISU e di presidente del suo comitato tecnico per il pattinaggio di velocità su pista.

Onorificenze

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Membri del CIO

Ottavio Cinquanta


An Strongylurus arduus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stephen Elliott ngan Mcdonald hadton 1972. An Strongylurus arduus in nahilalakip ha genus nga Strongylurus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Strongylurus

Strongylurus arduus


Bacabal là một đô thị thuộc bang Maranhão, Brasil. Đô thị này có diện tích 1682,601 km², dân số năm 2007 là 93402 người, mật độ 55,51 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Maranhão

Bacabal


Bernard Lewis Fanaroff FRS (gebore 1947) is 'n Suid-Afrikaanse sterrekundige en vakbondleier. Hy het van 1994 tot 2015 in poste in die Suid-Afrikaanse regering met betrekking tot vakbondwese gedien. Hy is die mede-ontwikkelaar van die Fanaroff-Riley-klassifikasie, 'n metode om radiosterrestelsel te klassifiseer. Hy was die projekdirekteur van die Square Kilometre Array in Suid-Afrika.

Opvoeding en vroeë lewe
Fanaroff is in Johannesburg gebore, sy ouers was van Letse en Litause Joodse afkoms, en was op skool in die Northview High School. Hy het 'n BScHons (Fisika) aan die Universiteit van die Witwatersrand (WITS) in 1970 behaal en 'n PhD in radiosterrekunde aan die Universiteit van Cambridge in 1974. Terwyl hy aan sy PhD gewerk het, het hy in samewerking met die Britse sterrekundige Julia Riley 'n deurbraak gemaak in die klassifikasie van radiosterrestelsels bekend as die Fanaroff-Riley-klassifikasie, wat gebruik word om radiosterrestelsels te klassifiseer op grond van die helderheid van hul radio-emissies.

Loopbaan en navorsing
Na sy doktorale studies in Engeland het Fanaroff na Suid-Afrika teruggekeer en twee jaar lank lesings in sterrekunde aan die Universiteit van die Witwatersrand aangebied. Hy het aan die einde van 1976 van die universiteit bedank om as organiseerder van die Metaalwerkersvakbond te werk. Hy het betrokke geraak by vakbondwese, 'n vakbondgenoot geword en as nasionale sekretaris van die Nasionale vakbond van metaalwerkers van Suid-Afrika gedien. Hy het van 1994–1999 as adjunk-direkteurgeneraal in die kantoor van president Nelson Mandela gewerk. Hy was die hoof van die kantoor vir die heropbou- en ontwikkelingsprogram; Adjunk-direkteurgeneraal van die Departement van Veiligheid en Sekuriteit (1997-2000); en voorsitter van die geïntegreerde justisiestelselraad en stuurkomitee vir grensbeheer. In Mei 2010 is hy as 'n nie-uitvoerende direkteur van Eskom aangestel.

In 2003 is Fanaroff as projekdirekteur van die Square Kilometer Array (SKA) aangestel, 'n pos wat hy beklee het tot met sy aftrede in 2015, hoewel hy nog steeds in 'n adviserende hoedanigheid gedien het. Fanaroff het vroeg besef dat die Karoostreek waarin die SKA geleë is, 'n tekort aan gekwalifiseerde wiskunde- en wetenskaponderwysers het. Om hierdie probleem te oorkom en toekomstige bekwame Suid-Afrikaanse wetenskaplikes, ingenieurs en ambagsmanne aan die projek te voorsien, het Fanaroff en sy kollegas 'n vakmanopleidingsentrum opgerig as deel van 'n menslike kapitaalontwikkelingsprogram en 'n program ingestel om gekwalifiseerde onderwysers na die plaaslike skole te bring.

Erkenning en toekennings
 2012 Ambassadeur van die Jaar deur die Kaapse sakekamer en Die Burger
 2013 Die Orde van Mapungubwe: Silwer
 2017 Karl G. Jansky-dosentskap vir "uitsonderlike bydraes tot radioastronomie en sy ongeëwenaarde leierskap deur openbare diens..." en veral vir sy werk met die SKA.
 2017 Goue medalje van Wetenskap vir die samelewing van die Akademie vir Wetenskap van Suid-Afrika
 2018 Toekenning vir lewenslange prestasie deur die Nasionale Navorsingstigting
 2019 verkies tot 'n genoot van die Royal Society (FRS)
 Besoekende professor in fisika aan die Universiteit van Oxford
 Genoot van die Royal Astronomical Society
 Lid van die Internasionale Sterrekundige Vereniging
 Stigterslid van die Akademie vir Wetenskap en Kuns van Suid-Afrika
 Raadslid van die Suid-Afrikaanse Nasionale Biodiversiteitsinstituut
 Eredoktorsgrade aan ses Suid-Afrikaanse universiteite, waaronder die Rhodes-universiteit, die Universiteit van Kaapstad en die Universiteit van KwaZulu-Natal

Verwysings

Lewende mense
Geboortes in 1947
Suid-Afrikaanse akademici
Suid-Afrikaanse sterrekundiges
Suid-Afrikaanse vakbondleiers
Suid-Afrikaanse wetenskaplikes

Bernie Fanaroff


Kaliwatan sa alibangbang ang Scythris chloraema. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1887. Ang Scythris chloraema sakop sa kahenera nga Scythris, ug kabanay nga Scythrididae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Scythris

Scythris chloraema


Kaliwatan sa insekto ang Pineus pinifoliae. Una ning gihulagway ni Fitch ni adtong 1858. Ang Pineus pinifoliae sakop sa kahenera nga Pineus, ug kabanay nga Adelgidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Pineus

Pineus pinifoliae


Huyện Galich () là một huyện hành chính tự quản (raion), của Tỉnh Kostroma, Nga. Huyện có diện tích 8 km², dân số thời điểm ngày 1 tháng 1 năm 2000 là 20200 người. Trung tâm của huyện đóng ở Galich.

Tham khảo

Thành phố và thị trấn ở tỉnh Kostroma
Huyện của Nga

Galich


Warsaw Sports Group Open – damski turniej tenisowy rozgrywany w Warszawie na kortach ceglanych Klubu Tenisowego Legia. Impreza zaliczana jest do cyklu ITF Women's Circuit. Dyrektorem turnieju jest Dagmara Sinkiewicz. Pula nagród wynosi 60 000 dolarów amerykańskich.

Mecze finałowe

gra pojedyncza

gra podwójna

Linki zewnętrzne
 Oficjalna strona turnieju

Warsaw Sports Group Open

Warsaw Sports Group Open


An Acompsogma dioryctis in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Edward Meyrick hadton 1938. An Acompsogma dioryctis in nahilalakip ha genus nga Acompsogma, ngan familia nga Oecophoridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Acompsogma

Acompsogma dioryctis


An Synodontis macrostigma in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni George Albert Boulenger hadton 1911. An Synodontis macrostigma in nahilalakip ha genus nga Synodontis, ngan familia nga Mochokidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Synodontis

Synodontis macrostigma


Velika džamija u Agadezu ili Džamija u Agadezu je najstarija džamija u zapadnoafričkoj državi Niger. Nalazi se u istoimenom gradu Agadezu, u centralnom dijelu države. Izgrađena je 1515. godine od gline i najviša je građevina na svijetu izgrađena od takvog materijala.

Historija

Sam grad Agadez se počeo razvijati još u 11. vijeku prije nove ere a u 14. vijeku ovdje je izgrađena rezidencija sultana Agadeza, vođe lokalnih Tuareza, jednog od berberskih naroda. Grad je bio važno trgovačko središte i ujedno centar mnogih djelatnosti.
Tokom 15. i 16. vijeka zapadnim dijelom Sahare, pa tako i područjem gdje se nalazi grad Agadez, vladalo je Songajsko Carstvo. Nakon što su Songaji zauzeli ovo područje izgrađena je džamija  1515. godine nakon što su Tuarezi, kako se navodi, tehniku građenja ovim materijalima izučili u susjednom Timbuktuu.
Iako ima mišljenja da je džamija možda sagrađena i polovinom 15. vijeka, nedugo nakon izgradnje sultanove palače, arapski geograf i putopisac Al-Hasan ibn Muhammad (Lav afrikanac) koji je pohodio ovo područje početkom 16. vijeka u svojim rukopisima ne spominje ovu građevinu. Prema većini mišljena gradnja džamije se pripisuje osobi po imenu Zekerijja koji je živio u Agadezu u prvoj polovici 16. vijeka. Zekerijja, ovisno o različitim izvorima, bio je porijeklom iz Bagdada, Gadamesa (današnji zapadni dio Libije) ili je bio pratilac Askija Muhammeda, songajskog vladara i vojskovođe.
Džamija je dijelom obnovljena 1844. ili 1847. godine. Naknadna proširenja i dograđivanja džamije do današnjeg dobu ne mogu biti precizno datirana. Posljednje proširenje džamije izvedeno je 1999. godine izgradnjom novog prostora za žene.
Najupečatljivija građevina u ovom pustinjskom gradu a njen karakterističan minaret je prvo što se primijeti dolazeći u grad. Tokom historije njen minaret je služio i kao kula za čuvanje jer je Agadez dugo vremena bio utvrđeni grad. Džamija je simbol Agadeza i na neki način simbol ovog dijela Nigera. Velika džamija Agadez postala je orijentir s velikim simboličkim značenjem.

Konstrukcija

S obzirom da se grad Agadez nalazi u Sahari izražen je nedostatak prirodnih materijala kao što su kamen ili drvo kao i drugih građevinskih materijala. Pa ipak, objekti i građevine u ovom dijelu svijeta su vijekovima građene od materijala kojim ovo područje obiluje a to su pijesak i zemlja. U kombinaciji sa slamom, od blata su se pravile cigle koju su se sušile na suncu pri čemu se dobijao prilično čvrst građevinski materijal. Ovaj specifični građevinski materijal zahtijeva poseban način gradnje i održavanja što se može i primijetiti na primjeru ove džamije sa blago zaobljenim ivicama zidova. Zbog materijala od kojeg je sagrađena i klimatskih uslova, vjetra i povremenih kiša koje ispiraju materijal, vanjski zidovi se vremenom troše i potrebno ih je obnavljati. Problem potrebnog postavljanja skele tokom obnove prevaziđen je na spektakularan način tako što su prilikom građenja u zidovima, na određenim razmacima, postavljane horizontalne drvene grede koje strše i koriste se tokom obnove zidova.

Reference

Vanjski linkovi

Džamije u Nigeru
Džamije u Agadezu
Islamska arhitektura

Velika džamija u Agadezu


Chlamydomonas monadina là một loài tảo trong họ Chlamydomonadaceae, thuộc chi Chlamydomonas.

Chú thích

Tham khảo

Chlamydomonas

Chlamydomonas monadina


Gyumri (in armeno: Գյումրի, ) è una città dell'Armenia di circa  abitanti (2009), capoluogo della provincia di Shirak in Armenia.

È situata nella parte nord-occidentale dello stato a 120 km dalla capitale Erevan ed è la seconda città più popolosa del Paese.

Origini del nome
Il toponimo di questa località ha subito numerosi cambiamenti nel corso della sua storia; nota inizialmente come Kumayri, divenne poi Alessandropoli (Aleksandropol') tra il 1840 ed il 1924, poi Leninakan dopo la morte di Lenin e fino alla dissoluzione dell'Unione Sovietica nel 1990 quando prese l'attuale denominazione.

Storia

Origine
Il primo insediamento della città si suppone essere stato opera di alcuni colonizzatori greci nel V secolo a.C., intorno al 401 a.C. circa. Un'ipotesi alternativa vuole che la città sia stata fondata da una tribù di Cimmeri, basandosi sul fatto che la regione venne conquistata da questo popolo intorno al 720 a.C. e che il nome originario della città fosse Kumayri.

L'arrivo dei Russi
L'insediamento restò relativamente modesto per i secoli successivi fino a quando non divenne una fortezza russa intorno al 1837. La città entrò a far parte del territorio russo a seguito della Guerra russo-persiana, quando nel 1804 divenne il primo centro dell'Armenia orientale a diventare terra di conquista russo e fu in questo periodo che divenne uno dei centri più importanti del Transcaucaso. Nel 1829, sulla scia della Guerra russo-turca la città assistette ad un grande flusso migratorio di circa 3.000 famiglie armene provenienti dalle città di Kars, Erzurum e Dogubeyazit e da altre località appartenenti all'Impero Ottomano.

Nel 1837 lo zar Nicola I giunse a Gyumri e la ribattezzò Alessandropoli (Aleksandropol') in onore di sua moglie Carlotta di Prussia, che si era ribattezzata con il nome di Aleksandra Fёdorovna a seguito della sua conversione alla Chiesa cristiana ortodossa.

Nel 1876 vi nacque il filosofo, scrittore e mistico Georges Ivanovič Gurdjieff.

Fu sede del Trattato di Alessandropoli, siglato il 2 dicembre 1920.

Il terremoto
La città è stata colpita da un violento terremoto nel 1988 da cui ha subito ingenti danni, infatti era la città più industrializzata del Paese oltre al fatto che per molti anni a venire la popolazione ha vissuto nei container.

Nella città è stata eretta una statua dedicata al cantante franco-armeno Charles Aznavour che ha raccolto fondi per il soccorso alla popolazione nel dopo terremoto.

Infrastrutture e trasporti
La città è dotata di un aeroporto che è secondo per importanza all'aeroporto internazionale Zvartnots di Erevan.

Sport

Calcio
Il club calcistico cittadino è il Shirak Giumri che milita nella massima divisione nazionale (Gyumri City Stadium).

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Gyumri


An Allodapella daemonia in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Diakonoff hadton 1948. An Allodapella daemonia in nahilalakip ha genus nga Allodapella, ngan familia nga Tortricidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Allodapella

Allodapella daemonia


Duttaphrynus là một chi động vật lưỡng cư trong họ Bufonidae, thuộc bộ Anura. Chi này có 5 loài và 40% bị đe dọa hoặc tuyệt chủng.

Trước đây các loài được đưa vào chi Bufo. Đã được công nhận làd 28 loài bởi ASW:
 Duttaphrynus atukoralei (Bogert & Senanayake, 1966)
 Duttaphrynus beddomii (Günther, 1876)
 Duttaphrynus brevirostris (Rao, 1937)
 Duttaphrynus chandai  Das, Chetia, Dutta & Sengupta, 2013
 Duttaphrynus crocus (Wogan, Win, Thin, Lwin, Shein, Kyi & Tun, 2003)
 Duttaphrynus dhufarensis (Parker, 1931)
 Duttaphrynus himalayanus (Günther, 1864)
 Duttaphrynus hololius (Günther, 1876)
 Duttaphrynus kiphirensis (Mathew & Sen, 2009)
 Duttaphrynus kotagamai (Fernando & Dayawansa, 1994)
 Duttaphrynus mamitensis (Mathew & Sen, 2009)
 Duttaphrynus manipurensis (Mathew & Sen, 2009)
 Duttaphrynus melanostictus (Schneider, 1799)
 Duttaphrynus microtympanum (Boulenger, 1882)
 Duttaphrynus mizoramensis (Mathew & Sen, 2009)
 Duttaphrynus nagalandensis (Mathew & Sen, 2009)
 Duttaphrynus noellerti (Manamendra-Arachchi & Pethiyagoda, 1998)
 Duttaphrynus olivaceus (Blanford, 1874)
 Duttaphrynus parietalis (Boulenger, 1882)
 Duttaphrynus scaber (Schneider, 1799)
 Duttaphrynus silentvalleyensis (Pillai, 1981)
 Duttaphrynus stomaticus (Lütken, 1864)
 Duttaphrynus stuarti (Smith, 1929)
 Duttaphrynus sumatranus (Peters, 1871)
 Duttaphrynus totol (Ohler in Teynie, David & Ohler, 2010)
 Duttaphrynus valhallae (Meade-Waldo, 1909)
 Duttaphrynus wokhaensis (Mathew & Sen, 2009)
Ngoài ra còn incertae sedis:
 Bufo scorteccii (Balletto & Cherchi, 1970)

Hình ảnh

Tham khảo

Liên kết ngoài

Phân loại cóc
Cóc
Động vật lưỡng cư châu Á

Duttaphrynus


Žiganja vas () je naseljeno mjesto u sastavu općine Tržič, regija Gorenjska, Slovenija.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Tržič.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Žiganja vas je imala 481 stanovnika.

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Sloveniji
Naselja u Gorenjskoj regiji

Žiganja vas


Rachicerus honestus is a species of fly in the family Xylophagidae.

Distribution
United States.

References

Further reading

Xylophagidae
Insects described in 1877
Taxa named by Carl Robert Osten-Sacken
Diptera of North America

Rachicerus honestus


Kaliwatan sa insekto ang Haplothrips setigeriformis. Una ning gihulagway ni Fabian ni adtong 1938. Ang Haplothrips setigeriformis sakop sa kahenera nga Haplothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Unggriya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Haplothrips
Insekto sa Ungariya

Haplothrips setigeriformis


An Anoplomerus globulicollis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Jean Baptiste Lucien Buquet hadton 1860. An Anoplomerus globulicollis in nahilalakip ha genus nga Anoplomerus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Anoplomerus

Anoplomerus globulicollis


Kaliwatan sa isda ang Roeboides oligistos. Una ning gihulagway ni Carlos Alberto Santos de Lucena ni adtong 2000. Ang Roeboides oligistos sakop sa kahenera nga Roeboides, ug kabanay nga Characidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Roeboides

Roeboides oligistos


Porodica Alligatoridae  iz reda Crocodylia obuhvata aligatore and kajmane.

Filogenija

Natporodica Alligatoroidea uključuje sve krokodile (fosilne i postojeće) koji su bliskiji s američkim aligatorom nego sa nilskim krokodilom ili gavijalom.

Smatra se da se ova natporodica odvojila od loze krokodila-gavijala u kasnoj kredi, prije oko 87 miliona godina.  Leidyosuchus  iz Albete je najraniji poznati rod. Fosilni aligatoroidi pronađeni su u cijeloj Evroaziji, kao i kopnenim mostovima preko sjevernog Atlantika i Beringovog moreuza koji su povezivali Sjevernu Ameriku s Evroazijom tokom kredinih perooda, paleogena i neogena. Aligatori i kajmani podijelili su se u Sjevernoj Americi tokom ranog tercijara ili kasne krede (prije oko 53 miliona do prije oko 65 miliona godina ) a potonji je u Južnu Ameriku stigao u paleogenu, prije zatvaranja Panamske prevlake tokom neogenskog perioda. Kineski aligator se odvojio od američkog prije otprilike 33 miliona godina  i vjerovatno je potekao iz loze koja je prešla Beringov kopneni most za vrijeme neogena. Moderni američki aligator dobro je zastupljen u fosilnim zapisima pleistocena. Aligatorov puni mitohondrijski genom sekvenciran je 1990-ih. Cijeli genom, objavljen 2014. godine, sugerira da je aligator evoluirao mnogo sporije od sisara i ptica.

Pravi aligatori
Loza, uključujući prave aligatore (Alligatorinae), javlja se u fluvijalnim naslagama doba gornje krede u Evropi, gdje nisu izumrli do pliocenskog doba. Prave aligatore danas predstavljaju dvije vrste,  A. mississippiensis  u jugoistočnom dijelu Sjedinjenih Država, koji može narasti na 4,6  m i težiti 453 kg i mali  Alligator sinensis (kineski aligator u rijeci Jangce, u Kini,  raste u prosjeku do 1,5 m. Njihovo ime potječe od španskog el lagarto, što znači gušter.

Kajmani
U Srednjoj i Južnoj Americi, porodica aligatora predstavljena je sa šest vrsta potporodice Caimaninae, koje se razlikuju od aligatora po odsustvu koštanog septuma između nosnica, a  imaju trbušni oklop sastavljen od preklapajućih koštanih skuta, od kojih je svaka sastavljena od dva dijela spojena šavom. Pored tri vrste u  rodu Caiman, opisani su glatki kajmani u rodu Paleosuchus i crni kajman u rodu Melanosuchus. Kajmani imaju tendenciju da budu pokretljiviji i sličniji krokodilu i imaju duže, oštrije zube od aligatora.

C. crocodilus, spektakularni kajman, ima najširu rasprostranjenost, od južnog Meksika do sjeverne polovine Argentine, a naraste do skromne veličine oko 2,2 m. Najveći je skoro ugroženi Melanosuchus niger, jacaré-açu ili veliki ili crni kajman u slivu Amazona. Crni kajmani narastu do 16,5 stopa, sa najvećom zabilježenom veličinom 5,79 m. Crni kajman i američki aligator jedini su članovi porodice aligatora koji predstavljaju jednaku opasnost za ljude kao i veće vrste porodice krokodila.

Iako kajmani nisu detaljno proučavani, zna se da su njihovi ciklusi parenja (za koje se ranije smatralo da su spontani ili cjelogodišnji) povezani s kišnim ciklusima i vodostajem rijeka, što povećava šanse za preživljavanje njihovih potomaka.

Taksonomija

 Natporodica Alligatoroidea
 Family Alligatoridae
 Ptporodica Alligatorinae'''
 Rod † Albertochampsa Rod Alligator † Alligator mcgrewi † Alligator mefferdi American alligator, Alligator mississippiensis
 † Alligator olseni
 † Alligator prenasalis
 Kineski aligator, Alligator sinensis
 Rod † Allognathosuchus
 Rod † Arambourgia
 Rod † Ceratosuchus
 Rod † Chrysochampsa
 Rod † Eoalligator
 Rod † Hassiacosuchus
 Rod † Hispanochampsa
 Rod † Krabisuchus
 Rod † Navajosuchus
 Rod † Procaimanoidea
 Rod † Wannaganosuchus
 Potporodica Caimaninae' Rod CaimanCaiman yacare Caiman crocodilus Kajman Rio Apaporis-a, C. c. apaporiensis  Smeđi kajman, C. c. fuscus Caiman latirostris † Caiman lutescans Rod Melanosuchus † Melanosuchus fisheri Crni kajman, Melanosuchus niger Rod † Eocaiman Rod † Mourasuchus Rod † Necrosuchus Rod † Orthogenysuchus Rod Paleosuchus Cuvierov patuljasti kajman, Paleosuchus palpebrosus Paleosuchus trigonatus Rod † Purussaurus Reference

 Vanjski linkovi
"Crocodilians: Natural History & Conservation"  crocodilian.com"Family Alligatoridae Gray 1844 (alligator)" , fossilworks.org''.

Gmizavci
Porodice gmizavaca
Rupelijske taksonomske porodice
Holocenske taksonomske porodice

Alligatoridae


Angelica Fraser (25 January 1823 – 27 November 1910) was a British social reformer. She was active in arranging bible based education for tailors and "Tailor's Hall" was opened in London. In Edinburgh she founded a temperance society for tailors and another for working women.

Life
Fraser was born in Aberdeen in 1823. Her mother, Agnes, died when she was eleven and she took a strong interest in religion.  Her father, Alexander, was the Lord Provost of Aberdeen. Fraser became interested in the education and well-being of tailors. In 1856 she first entered a tailor's workshop to educate them. She arranged for volunteers to read from the Bible as the tailors worked. The idea caught on and similar groups of lady readers were established in Belfast, London and Liverpool to read to tailors as they worked. Fraser thought that the tailors would improve their own working conditions if they were better informed and educated and in 1875 they formed the "Edinburgh Tailors' Abstinence Union".

In 1876 she formed the "Scottish Ladies' Temperance Society". The society intended to open public houses where alcohol would not be served. They identified laundresses, cooks and similar jobs which made women prone to the temptation of drink. The society planned to make them total abstainers.

Fraser moved to London in 1879 and the following year organised a conference on matters important to tailors. By 1885 monies had been raised to open an institute with a lecture hall and reading room. It was known as "Tailors' Hall". She became known as the tailors' "Florence Nightingale" or the "Tailor's Friend". In 1906, on the 50th anniversary of her first work with tailors she established an endowment fund to raise £5000 to ensure the continued work at Tailors' Hall.

Fraser remained a regular visitor to Tailor's Hall until she died at her home in London in November 1910.

References

1823 births
1910 deaths
People from Aberdeen
British social reformers

Angelica Fraser


Luganville er den næststørste by i Vanuatu med en befolkning på 18.062 i 2020. Den ligger på øen Espiritu Santo og er hovedstad i Sanma-provinsen.

Referencer

Byer i Vanuatu

Luganville


Wittenberg – miasto w Stanach Zjednoczonych, w stanie Wisconsin, w hrabstwie Shawano.

Miasta w stanie Wisconsin

Wittenberg (Wisconsin)


Kaliwatan sa alibangbang ang Marasmarcha lamborni. Una ning gihulagway ni Vasily N. Kovtunovich ug Petr Ya. Ustjuzhanin ni adtong 2014. Ang Marasmarcha lamborni sakop sa kahenera nga Marasmarcha, ug kabanay nga Pterophoridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Malawi

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Malawi
Marasmarcha

Marasmarcha lamborni


Komiteen for Uddeling af Boggaver virkede 1876-1898 og havde til formål at fordele en bevilling på Finansloven til støtte for folkebogsamlinger / folkebiblioteker. Initiativet til at støtte bibliotekerne var oprindeligt kommet fra Den Raben-Levetzauske Fond, som i 1876 afsatte 3.000 Rdl. årligt til at støtte sognebiblioteker og  bogsamlinger på landet. Disse biblioteker havde ikke tidligere modtaget støtte på denne måde. Støtten skulle fordeles af en komité under fonden. Den fik navnet Komiteen for Uddeling af Boggaver.

Finanslovsbevillingen
I 1881 stoppede Den Raben-Levetzauske Fond sin støtte. I stedet for den private støtte lykkedes det at få afsat et beløb på Finansloven  "til understøttelse af Sogne- og Folkebiblioteker". Komiteen for Uddeling af Boggaver påtog sig at administrere finanslovsbevillingen. Den uddelte beløb på mellem 35 og 50 kr. Komiteen bestod professor i historie Edvard Holm (formand), matematisk direktør i Statsanstalten for Livsforsikring Albert Andersen og litteraturhistorikeren Fr. Winkel Horn (sekretær). Komiteen administrerede en bevilling, som steg fra 6.000 kr i 1882 til 10.000 kr.  i 1897 (10.000kr. i år 1900 svarer til 721.700kr. i år 2021). Komiteen oplyste i 1897, at den havde uddelt tilskud til 288 bogsamlinger.

I 1898 ophørte komiteen sit arbejde. Den blev erstattet af Komiteen til Understøttelse af Folkebogsamlinger.

Referencer

Eksterne henvisninger
 "Statens Bogsamlingkomitè" i Bogsamlingbladet 5.årg. Af Andreas Schack Steenberg. 1910-1911, side 32-35 (L12). ("... en Oversigt over det Arbejde, Komiteen hidtil har udført. ..:")

Etableret i 1876
Ophørt i 1898
Bøger

Komiteen for Uddeling af Boggaver


Ameropterus versicolor là một loài côn trùng trong họ Ascalaphidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Burmeister miêu tả năm 1839.

Chú thích

Tham khảo

Ameropterus

Ameropterus versicolor


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Ellipes bellei. Una ning gihulagway ni Günther, K.K. ni adtong 1977. Ang Ellipes bellei sakop sa kahenera nga Ellipes, ug kabanay nga Tridactylidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Surinam

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Surinam
Ellipes

Ellipes bellei


Kaliwatan sa isda ang Iso flosmaris. Una ning gihulagway ni Jordan ug Edwin Chapin Starks ni adtong 1901. Ang Iso flosmaris sakop sa kahenera nga Iso, ug kabanay nga Isonidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Hapon

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Hapon
Iso (Isonidae)

Iso flosmaris


Il propamocarb, formula bruta C9H20N2O2, è un fungicida sistemico appartenente alla classe chimica degli azotorganici-carbammati, impiegato contro i Chromista (una volta noti come Ficomiceti) che attaccano le colture alle radici, al colletto e alla parte aerea di ortaggi e piante ornamentali (Pythium spp, Phytophthora spp, Aphanomices, Peronospora, ecc.). Può essere inoltre utilizzato per il trattamento preventivo di semi, talee e piantine prima del trapianto.

Alcuni prodotti commerciali che contengono propamocarb: Previcur, Vincent, Fitocarb, Fitocur, Caulisan.

Sicurezza
Il propamocarb ha una bassa tossicità generale e quasi nessuna teratogenicità o neurotossicità per i mammiferi. Non è cancerogeno né mutageno.  Il propamocarb non è suscettibile alla formazione di malattie resistenti. È completamente metabolizzato dalle piante e dai batteri acquatici in poche settimane, quindi non è una grave minaccia ecologica. Porta il rischio di sensibilizzazione cutanea. La LD50 orale è 2900 mg/kg per i ratti maschi e 2000 mg/kg per i ratti femmine.

In uno studio condotto su tabacco, cetrioli e spinaci, utilizzando propamocarb marcato con carbonio-14, i ricercatori hanno affermato che il propamocarb viene decomposto in anidride carbonica e quindi incorporato nei composti naturali della pianta, come gli amminoacidi.

Note

Altri progetti

Ammine
Carbammati
Fungicidi

Propamocarb


Tomești là một xã thuộc hạt Timiș, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 2250 người.

Chú thích

Liên kết ngoài

Xã của hạt Timiș

Tomești, Timiș


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Gryllacris fuscifrons. Una ning gihulagway ni Gerstaecker ni adtong 1860. Ang Gryllacris fuscifrons sakop sa kahenera nga Gryllacris, ug kabanay nga Gryllacrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Java (pulo sa Indonesya)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Java (pulo sa Indonesya)
Gryllacris

Gryllacris fuscifrons


An Acanthemblemaria hastingsi in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Lin ngan Galland hadton 2010. An Acanthemblemaria hastingsi in nahilalakip ha genus nga Acanthemblemaria, ngan familia nga Chaenopsidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Acanthemblemaria

Acanthemblemaria hastingsi


Avventure nell'occulto (Tales of the Occult) è un'antologia del 1989 di racconti fantastici di vari autori (Isaac Asimov, Ray Bradbury, H.G. Wells, Fritz Leiber, Judith Merril, Edgar Allan Poe) sull'occulto o comunque simili al tema de Ai confini della realtà. Ogni storia ha una postilla in cui Asimov dà un commento e lo relaziona alla scienza moderna. In italiano il libro ha avuto anche un'edizione con il titolo di Occulto!.

Racconti
Avventure nell'occulto (Tales of the Occult, 1989) ed. Mondadori 1993, comprende i seguenti racconti, nella traduzione di Giuseppe Lippi, quando non indicato diversamente.
Introduzione - Isaac Asimov
Sotto il bisturi (Under the Knife) - H. G. Wells
I figli dello zodiaco (Children of the Zodiac, 1891) - Rudyard Kipling
La cercatrice (The Girl Who Found Things, 1973) - Henry Slesar
La banshee emigrata (The Emigrant Banshee) - Gertrude Henderson
Il giovane signor Brown (Young Goodman Brown, 1835) - Nathaniel Hawthorne
In uno specchio scuro (Through a Glass, Darkly, 1948) - Helen McCloy
Cena muta (Dumb Supper, 1950) - Kris Neville
Il cuore rivelatore (The Tell-Tale Heart, 1843) - Edgar Allan Poe (trad. Elio Vittorini)
La casa e il cervello (The Haunted and the Haunters: or the House and the Brain Blackwood's, 1859) - Edward George Bulwer-Lytton (trad. Lidia Zazo)
Mano d'uomo morto (The Dead Man's Hand, 1944) - Manly Wade Wellman
La falce (The Scythe, 1943) - Ray Bradbury
Il grande esperimento di Keinplatz (The Great Keinplatz Experiment, 1885) - Sir Arthur Conan Doyle
Conosci Dave Wenzel? (Do You Know Dave Wenzel?, 1974) - Fritz Leiber
Calura d'agosto (August Heat) - W. F. Harvey (trad. Lidia Zazo)
Parlami di morte (Speak to Me of Death, 1950) - Cornell Woolrich(trad. Antonietta Francavilla)
La donna che pensava di saper leggere (The Woman Who Thought She Could Read, 1958) - Avram Davidson
Appuntamento nel tempo (Tryst in Time, 1936) - C. L. Moore
Il melo di Blood (The Blood Seedling) - John Hay (trad. Maria Nicola)
Il cercatore di persone scomparse e il sigillo di Salomone (The Tracer of Lost Persons and the Seal of Salomon Cypher) - Robert William Chambers (trad. Maria Nicola)
La signorina Esperson (Miss Esperson, 1962) - August Derleth
Il guardone (Peeping Tom, 1954) - Judith Merril
Il dito che avanza (The Moving Finger, 1901) - Edith Wharton
Occulto! (Tales of the Occult, 1989) Newton Compton 1999, comprende i seguenti racconti, nella traduzione di Gianni Pilo, quando non indicato diversamente.
Dal fantastico all'occulto (Introduzione) di Gianni Pilo
L'Occulto (The Occult), introduzione di Isaac Asimov
Sotto i ferri (Under the Knife) - H. G. Wells
I Figli dello Zodiaco (Children of the Zodiac, 1891) - Rudyard Kipling
La ragazza che trovava le cose (The Girl Who Found Things, 1973) - Henry Slesar
La banshee emigrata (The Emigrant Banshee) - Gertrude Henderson
Il giovane Onesto Brown (Young Goodman Brown, 1835) - Nathaniel Hawthorne
Attraverso uno specchio, oscuramente (Through a Glass, Darkly, 1948) - Helen McCloy
Cena muta (Dumb Supper, 1950) - Kris Neville
Il cuore rivelatore (The Tell-Tale Heart, 1843) - Edgar Allan Poe (trad. Daniela Palladini)
La casa e il cervello (The Haunted and the Haunters: or the House and the Brain Blackwood's, 1859) - Edward George Bulwer-Lytton
La mano del morto (The Dead Man's Hand, 1944) - Manly Wade Wellman
La falce (The Scythe, 1943) - Ray Bradbury
Il grande esperimento di Keinplatz (The Great Keinplatz Experiment, 1885) - Sir Arthur Conan Doyle
Conosci Dave Wenzel? (Do You Know Dave Wenzel?, 1974) - Fritz Leiber
Caldo d'agosto (August Heat) - W. F. Harvey
Parlami della morte (Speak to Me of Death, 1950) Cornell Woolrich
La donna che pensava di saper leggere (The Woman Who Thought She Could Read, 1958) - Avram Davidson
Appuntamento nel tempo (Tryst in Time, 1936) - C. L. Moore
La piantina di Blood (The Blood Seedling) - John Hay
Il Rintracciatore di Persone Scomparse e il Sigillo dello scritto cifrato di Salomone (The Tracer of Lost Persons and the Seal of Salomon Cypher) - Robert William Chambers
La signorina Esperson (Miss Esperson, 1962) - August Derleth
Tom, il ragazzo che "spiava" (Peeping Tom, 1954) - Judith Merril
Il tocco commovente (The Moving Finger, 1901) - Edith Wharton

Edizioni

Occulto!: ventidue straordinari racconti del soprannaturale, a cura di Isaac Asimov, Martin H. Greenberg e Charles G. Waugh; introduzione all'edizione italiana di Gianni Pilo, Newton Compton, 1999

Collegamenti esterni

Raccolte di racconti fantastici

Avventure nell'occulto


An Calamaria apraeocularis in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Smith hadton 1927. An Calamaria apraeocularis in nahilalakip ha genus nga Calamaria, ngan familia nga Colubridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Calamaria

Calamaria apraeocularis


Medaljefordeling ved vinter-OL 2022 er en liste over nationale olympiske komitéer sorteret efter antal af medaljer vundet under vinter-OL 2022 i Beijing, Kina, der afholdtes fra d. 5. til d. 20. februar 2022.

Medaljeoversigt

Referencer

Eksterne henvisninger

Vinter-OL 2022
2022

Medaljefordeling ved vinter-OL 2022


An Chlorophorus ruficornis in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Olivier hadton 1790. An Chlorophorus ruficornis in nahilalakip ha genus nga Chlorophorus, ngan familia nga Cerambycidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Mabibilngan ini ha:
 France.
 Portugal.

Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Chlorophorus

Chlorophorus ruficornis


Ny administrativ hovedstad Sportshal er en indendørs multiarena i Egyptens nye hovedstad, Egypten, med plads til 5.200 tilskuere til sportsarrangementer.

I arenaen blev benyttet under VM i håndbold 2021 for mænd, for gruppekampene, slutspilskampe og placeringskampe.

Referencer

Eksterne henvisninger

Etableret i 2020
Idrætsanlæg i Egypten
Multiarenaer
Kairo

Egyptens nye hovedstad Sportshal


An Neotaranomis atropurpurea in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Chemsak ngan Noguera hadton 2001. An Neotaranomis atropurpurea in nahilalakip ha genus nga Neotaranomis, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Honduras. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Neotaranomis

Neotaranomis atropurpurea


Kaliwatan sa alibangbang ang Orimba preciosa. Una ning gihulagway ni Hans Ferdinand Emil Julius Stichel ni adtong 1929. Ang Orimba preciosa sakop sa kahenera nga Orimba, ug kabanay nga Riodinidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Orimba

Orimba preciosa


An Fundulopanchax in uska genus han Actinopterygii. An Fundulopanchax in nahilalakip ha familia nga Nothobranchiidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Fundulopanchax

Fundulopanchax


Ang Surkhī Ghar ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Surkhī Ghar (bukid sa Apganistan, lat 34,07, long 68,33), Wardak,
 Surkhī Ghar (bukid sa Apganistan, lat 34,16, long 68,23), Wardak,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Surkhī Ghar


Biografia
George Westinghouse, Jr. inventò i freni pneumatici in ambito ferroviario. Ottenne il suo primo brevetto a 22 anni. Originario di New York, si stabilì a Pittsburgh, Pennsylvania per lungo tempo. Westinghouse fu uno dei rivali di Thomas Edison in ambito elettrotecnico. Il sistema Westinghouse di distribuzione elettrica, basato sulla corrente alternata, prevalse sul sistema Edison a corrente continua. Nel 1911, Westinghouse ricevette dal American Institute of Electrical Engineers la Edison Medal "For meritorious achievement in connection with the development of the alternating current system."

Primi anni
George Westinghouse Jr. nacque a Central Bridge (New York) nel 1846, figlio di un meccanico e di sua moglie. All'età di 15 anni, allo scoppio della Guerra civile americana, Westinghouse si arruolò nella New York National Guard, servendo fino a che i suoi genitori lo rivollero a casa. Nell'aprile 1863, persuase i propri genitori di lasciarlo riarruolare, si unì alla Compagnia M del "16th New York Cavalry" e divenne caporale. Nel dicembre 1864, lasciò l'esercito per entrare in marina, servendo come terzo assistente ingegnere sulla USS Muscoota. Nell'agosto 1865, alla fine della guerra, ritornò in famiglia a Schenectady (New York) e si iscrisse allo Union College. Lasciò la scuola al termine del primo anno.

Westinghouse aveva 19 anni quando creò la sua prima invenzione, il motore rotativo a vapore. Creò anche il Westinghouse Farm Engine. A 21 anni, inventò il "car replacer", dispositivo per guidare le carrozze deragliate sulle rotaie, e il deviatoio "frog", dispositivo per scambiare i binari su cui viaggia un treno.

Nel 1867, Westinghouse incontra e sposa Marguerite Erskine Walker. Ebbero il figlio George Westinghouse terzo e rimasero sposati per 47 anni. La coppia si stabilì a Pittsburgh, Pennsylvania. Successivamente a Lenox (Massachusetts), poi a Washington DC.

Nel 1872, fondò l'omonima società. La società è attualmente tra i principali costruttori di materiale elettrico ed elettro-nucleare (centrali atomiche, alternatori, turbine, motori, sistemi di automazione) oltre che di telefonia e di produzione siderurgica.

Fu amico e finanziatore di Nikola Tesla ed uno dei maggiori rivali di Thomas Edison. Fu sostenitore ed attuatore delle teorie del serbo per la realizzazione di un sistema globale di distribuzione ed utilizzo dell'energia elettrica basato sulle potenzialità della corrente alternata: sistema poi dimostratosi vincente ed attualmente universalmente diffuso, nei confronti del sistema a corrente continua sostenuto da Edison.

Freni ad aria

Al tempo, Westinghouse fu testimone di un incidente ferroviario, in cui due tecnici si guardarono in faccia senza riuscire a fermare in tempo il treno, con la tecnologia dell'epoca. I frenatori dovevano andare da una carrozza all'altra a gattoni su ogni carrozza e applicare il freno manualmente. Nel 1869, a 22 anni, Westinghouse inventò un sistema frenante ad aria compressa. Il sistema Westinghouse era composto da un compressore sulla locomotiva, un serbatoio e una valvola su ogni vettura, un tubo rigido lungo ogni vettura veniva connesso con una tubazione flessibile tra un vagone e l'altro, in modo da unire in un solo comando tutti i freni delle vetture contemporaneamente. Un sistema di sicurezza impediva l'applicazione involontaria dei freni in caso di rottura della linea ad aria. Fu brevettato da Westinghouse il 28 ottobre 1873. La Westinghouse Air Brake Company (WABCO) fu creata appositamente per produrre e commercializzare tale sistema frenante. Tutti i sistemi frenanti ad aria di ferrovie e veicoli pesanti, come camion, si basano sul sistema WABCO.

Westinghouse migliorò anche i segnali ferroviari. Nel 1881 fondò la Union Switch and Signal.

Relazioni sindacali
La settimana lavorativa di sei giorni, col sabato a mezza giornata, un importante passo avanti verso la settimana di 5 giorni lavorativi, fu introdotta da George Westinghouse nella fabbrica di Pittsburgh nel 1881.

Onorificenze
 1906, John Fritz Medal
 1911, Edison Medal
 1918, viene inaugurato a Pittsburgh il Westinghouse Park.
 1930, il Westinghouse Memorial viene posto nel Schenley Park di Pittsburgh.
 1932, viene chiamato George Westinghouse Bridge il ponte vicino allo stabilimento di Turtle Creek. La targa ricorda:

 1986, la casa natale di George Westinghouse Jr. presso Central Bridge (New York) è registrata nel National Register of Historic Places.

Brevetti
 , grain and seed winnowers
 , improvements in steam engine and pump
 , improvement in atmospheric car-brake pipes
 , improvement in steam-power-brake couplings
 , improvement in valves for fluid brake-pipes
 , improvement in fluid-pressure brake apparatus
 , fluid-pressure regulator
 , electrical converter
 , system of electrical distribution
 , system for the protection of railroad-tracks and gas-pipe lines
 , fluid-meter
 , fluid-pressure automatic brake mechanism
 , alternating current electric meter
 , fluid-pressure automatic brake
 , switch and signal apparatus
 , pipe-coupling
 , conduit electric railway
 , draw-gear apparatus for cars
 , incandescent electric lamp
 , electric railway
 , current-collecting device for railway-vehicles
 , elevator
 , electric railway
 , fluid pressure automatic brake
 , draft appliance for railway cars
 , draw-gear and buffing apparatus
 , electric railway system
 , draw-gear and buffing apparatus
 , automatic fluid pressure brake apparatus
 , gearing
 , elastic-fluid turbine
 , electric railway

Note

Bibliografia
 American Society of Mechanical Engineers, Transactions of the American Society of Mechanical Engineers. The electrification of Railways, G. Westinghouse. Page 945+.
 Fraser, J. F. (1903). America at work. London: Cassell. Page 223+.
 Leupp, Francis E. (1918).  George Westinghouse; his life and achievements Boston:  Little, Brown and Company.
 Hubert, P. G. (1894). Men of achievement. Inventors. New York: Charles Scribner's Sons. Page 296+.
 Jonnes, Jonnes (2003). Empires of Light: Edison, Tesla, Westinghouse, and the Race to Electrify the World. New York: Random House. ISBN 978-0-375-75884-3
 Klein, Maury (2009). The Power Makers: Steam, Electricity, and the Men Who Invented Modern America. New York: Bloomsbury Press. ISBN 978-1596916777
 Moran, Richard (2002). Executioner's Current:  Thomas Edison, George Westinghouse, and the Invention of the Electric Chair New York: Alfred A. Knopf. ISBN 978-0-375-72446-6
 New York Air Brake Company. (1893). Instruction book. 1893.
 Prout, Henry G. A Life of George Westinghouse.
 Westinghouse Air Brake Company. (1882). Westinghouse automatic brake. (ed., Patents on Page 76.)
 Grassani, Enrico, La guerra delle correnti e l'invenzione della sedia elettrica, Elettrificazione n. 715, Novembre-Dicembre 2015, pp. 78–85.

Voci correlate
 WABCO
 Westinghouse Electric Company
 Westinghouse Electric

Altri progetti

Collegamenti esterni

Westinghouse, George

George Westinghouse


Kaliwatan sa uk-ok ang Stylotermes ahmadi. Una ning gihulagway ni Akhtar ni adtong 1975. Ang Stylotermes ahmadi sakop sa kahenera nga Stylotermes, ug kabanay nga Stylotermitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Stylotermes

Stylotermes ahmadi


Gyrinophilus là một chi động vật lưỡng cư trong họ Plethodontidae, thuộc bộ Caudata. Chi này có 4 loài và 75% bị đe dọa hoặc tuyệt chủng.

Tham khảo

Plethodontidae
Động vật lưỡng cư Bắc Mỹ

Gyrinophilus


Maracandula pygmaeus là một loài côn trùng trong họ Myrmeleontidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Hagen miêu tả năm 1861.

Chú thích

Tham khảo

Maracandula

Maracandula pygmaeus


An Chamaeleo monachus in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Gray hadton 1865. An Chamaeleo monachus in nahilalakip ha genus nga Chamaeleo, ngan familia nga Chamaeleonidae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Chamaeleo

Chamaeleo monachus


Phường 6 là một phường thuộc thành phố Cà Mau, tỉnh Cà Mau, Việt Nam.

Địa lý
Phường 6 có vị trí địa lý:
Phía đông giáp xã Định Bình
Phía tây giáp Phường 5 và Phường 7
Phía nam giáp xã Hòa Thành
Phía bắc giáp phường Tân Thành và xã Tân Thành.

Phường 6 có diện tích 12,34 km², dân số năm 2019 là 19.365 người, mật độ dân số đạt 1.569 người/km².

Hành chính
Phường 6 được chia thành 10 khóm: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10.

Lịch sử
Sau năm 1975, Phường 6 thuộc thị xã Cà Mau.

Ngày 20 tháng 12 năm 1975, Bộ Chính trị Đảng Cộng sản Việt Nam ra Nghị quyết số 19/NQ điều chỉnh lại việc hợp nhất tỉnh ở miền Nam Việt Nam cho sát với tình hình thực tế, theo đó tỉnh Cà Mau và tỉnh Bạc Liêu được tiến hành hợp nhất vào ngày 1 tháng 1 năm 1976 với tên gọi ban đầu là tỉnh Cà Mau – Bạc Liêu. Khi đó, phường 6 thuộc thị xã Cà Mau, tỉnh Cà Mau – Bạc Liêu.

Ngày 10 tháng 3 năm 1976, Ban đại diện Trung ương Đảng và Chính phủ đổi tên tỉnh Cà Mau – Bạc Liêu thành tỉnh Minh Hải. Khi đó, phường 6 thuộc thị xã Cà Mau, tỉnh Minh Hải.

Ngày 29 tháng 12 năm 1978, Hội đồng Chính phủ ban hành Quyết định 326-CP. Theo đó, phường 6 thuộc thị xã Cà Mau.

Ngày 6 tháng 11 năm 1996, Quốc hội ban hành Nghị quyết về việc chia tỉnh Minh Hải thành hai tỉnh là tỉnh Bạc Liêu và tỉnh Cà Mau. Khi đó, phường 6 thuộc thị xã Cà Mau, tỉnh Cà Mau.

Ngày 14 tháng 4 năm 1999, Chính phủ Việt Nam ban hành Nghị định số 21/1999/NĐ-CP về việc thành lập thành phố Cà Mau thuộc tỉnh Cà Mau. Phường 6 trực thuộc thành phố Cà Mau.

Chú thích

Tham khảo

Phường 6, thành phố Cà Mau


Julius Leigh Jacobsen (28 May 1862 – 1 June 1916) was an English-born, Australian chess player who won the Australian Chess Championship in 1897 and the New South Wales Championship in 1901. He was also the tutor of William Samuel Viner, who later became the Australian Chess Champion himself.

Chess career
Jacobsen's chess prowess first came to public attention when he was fourteen, when he defeated some very strong English players, leading Wilhelm Steinitz to dub him the "boy prodigy". At the age of sixteen, he defeated Henry Bird (+4 -2 =1) in an April 1879 match. He then stopped playing chess and moved to what is now South Africa the following year; he arrived in Australia about six years later. In Australia, he resumed playing chess and became the country's national champion in 1897.

Style
An article published in the Sydney Mail in 1897, shortly after Jacobsen's victory in that year's Australian Chess Championship, stated that "His style of play is very attractive to onlookers, and his chess combinations are rapidly conceived and brilliantly executed." His obituary in the Sydney Morning Herald said that his "...style was extremely brilliant, and he played rapidly even in complicated positions."

References

External links

1862 births
1916 deaths
19th-century chess players
Australian chess players
Sportspeople from Kingston upon Hull
 People from former British colonies and protectorates in Africa
British emigrants
Immigrants to Australia

Julius Leigh Jacobsen


Yamaceratops é um gênero de dinossauros do final do Cretáceo. Era um primitivo Ceratopsia que viveu no deserto de Gobi, da Mongólia. Inicialmente, os fósseis encontrados foram pensados ser do Início do Cretáceo, mas a idade foi reavaliada em 2009.

A espécie-tipo, Yamaceratops dorngobiensis, foi descrito por P. J. Makovicky e M. A. Norell, em setembro, 2006. Os autores consideram que o animal tinha um intermediário posição filogenética entre Liaoceratops e Archaeoceratops dentro Neoceratopia.

O nome do gênero refere-se a Yama, nome de uma divindade no Budismo tibetano; o nome da espécie faz referência ao Leste de Gobi. O holótipo IGM 100/1315 consiste em um crânio parcial; outro material foi encontrado em 2002 e 2003 e tem sido relacionado com o gênero.

Ceratopsia
Espécies fósseis descritas em 2006

Yamaceratops


Anak Dalita é um filme de drama filipino de 1956 dirigido por Lamberto V. Avellana.

Foi selecionado como representante das Filipinas à edição do Oscar 1957, organizada pela Academia de Artes e Ciências Cinematográficas.

Elenco

 Rosa Rosal - Cita
 Tony Santos - Vic
 Joseph de Cordova - Kardo
 Vic Silayan - Fidel
 Vic Bacani - Ipe
 Leroy Salvador - Soldier
 Rosa Aguirre - Tinay

Filmes em língua tagalo
Filmes das Filipinas de 1956
Filmes de drama das Filipinas
Filmes sobre crimes
Filmes em língua filipina
Filmes em preto e branco

Anak Dalita


L'asse centrale "Lázaro Cárdenas" (Eje Central Lázaro Cárdenas, o semplicemente Eje Central) è un importante asse viario di Città del Messico, che attraversa la città da nord a sud.

L'asse urbano è intitolato al presidente del Messico Lázaro Cárdenas e nacque dall'unione di sei vie precedenti: le due più importanti erano avenida San Juan de Letrán e avenida Niño perdido, divisi da avenida Arcos de Belén. A sud di questo tratto centrale, l'attuale asse comprende inoltre avenida Panamá, a sud dell'Asse 8 Sud (Eje 8 Sur) e fino alla calle Ajusco, e il tratto sud della stessa calle Ajusco, che collega l'asse con il Río Churubusco. A nord l'asse comprende ancora la calle Gabriel Leyva e l'antica calle de Santa Maria la Redonda, ampliata fino a connettersi con l'Avenida de los Insurgentes.

L'attuale nome di Eje Central Lázaro Cárdenas sostituì i precedenti nomi delle strade nel progetto urbanistico di viabilità che portò alla creazione degli Ejes viales che indirizzano il traffico soprattutto a senso unico da sud a nord, attraversando l'intero centro cittadino. Gli altri assi creati con il progetto urbanistico sono numerati progressivamente verso est e verso ovest a partire dall'Asse centrale.

L'asse centrale "Lázaro Cárdenas" è di grande importanza nel traffico della città e lungo il suo percorso sorgono edifici, quartieri, negozi e istituzioni della capitale, come il Gimnasio Olímpico Juan de la Barrera, la Colonia Portales, la chiesa di Santa Maria della Natività, la Colonia Obrera, la Colonia de los Doctores, il Palacio de Bellas Artes, la Torre Latinoamericana, il teatro Blanquita e la Piazza delle tre Culture.

Il logo dell'asse centrale "Lázaro Cárdenas" è costituito da un cerchio bicolore, diviso in due metà verticali, diverso da quello degli altri assi.

Note

Altri progetti

Città del Messico (Distretto Federale)

Asse centrale "Lázaro Cárdenas"


{{Spesieboks
|name =
|image =
|status =
|status_system = iucn3.1
|status_ref =
|genus = Gymnosporia
|species = harenensis
|authority = (Sebsebe) Jordaan, (2006)
|range_map =
|synonyms =* Maytenus harenensis <small>Sebsebe</small>
}}Gymnosporia harenensis is 'n struik wat hoort tot die genus Gymnosporia''. Die spesie is endemies aan Ethiopië en kom in die Baleberge voor.

Sien ook
 Alfabetiese lys van Suid-Afrikaanse bome

Bron
 Plants of the World Online

Gymnosporia
Flora van Ethiopië
Endemiese plante van Ethiopië

Gymnosporia harenensis


Huyện Onega () là một huyện hành chính tự quản (raion), của Tỉnh Arkhangelsk, Nga. Huyện có diện tích 9 km², dân số thời điểm ngày 1 tháng 1 năm 2000 là 24800 người. Trung tâm của huyện đóng ở Onega.

Tham khảo

Huyện của Tỉnh Arkhangelsk
Huyện của Nga

Onega


Ang Nueva Francia ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Nueva Francia (lungsod sa Arhentina), Provincia de Santiago del Estero,

Mehiko

 Nueva Francia (lungsod sa Mehiko), Estado de Chiapas, Jiquipilas,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko

Nueva Francia


Kaliwatan sa alibangbang ang Phobetron hipparchia. Una ning gihulagway ni Cramer ni adtong 1777. Ang Phobetron hipparchia sakop sa kahenera nga Phobetron, ug kabanay nga Limacodidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Phobetron

Phobetron hipparchia


William Lash Miller, CBE, FRSC (1866 – 1940) was a Canadian chemist, chemistry professor, and pioneer of physical chemistry.

Lash Miller was born on 10 September 1866 at Galt, Canada West.

Lash Miller studied chemistry at the University of Toronto with bachelor's degree in 1887. He then studied from 1887 to 1889 under August Wilhelm von Hofmann, in 1889 under Viktor Meyer in Göttingen, and in 1890 in Munich, where he received his doctorate in organic chemistry under Adolf von Baeyer. Subsequently, he studied with Wilhelm Ostwald in Leipzig, which was a turning point in his chemistry career. From then on, he often spent summers in Ostwald's laboratory in Leipzig. In 1891 Lash Miller became a demonstrator at the University of Toronto and was again in 1892 with Wilhelm Ostwald in Leipzig, where he earned a second doctorate (in physical chemistry). At the University of Toronto, Lash Miller became in 1894 a lecturer, in 1900 an associate professor, and in 1908 a professor of physical chemistry in Toronto. In 1937 he retired as a professor emeritus.

Lash Miller was considered one of the most important Canadian chemists at the time of his death. He built up the teaching of physical chemistry in Canada and was also one of Canada's first representatives of physical chemistry (and clinical biochemistry), with which he dealt from about 1915. With Ostwald he devoted much of his scientific efforts to implement Gibbs' very theoretical concepts on a laboratory scale. Lash Miller did research on many areas of physical chemistry; in particular, he extended Gibbs' treatment of multicomponent systems.

Miller served as the doctoral advisor of biochemist Clara Benson.

Miller was elected to the Royal Society of Canada in 1899 and served as its President for 1934–1935. He was one of the main organizers of the Canadian Institute of Chemistry and was in 1926 its president. In 1926 he became the first Canadian honorary member of the American Chemical Society. He was a member of the editorial staff of the Journal of the American Chemical Society and of The Journal of Physical Chemistry A. He was made Commander of the Order of the British Empire in 1935. The Lash Miller Chemical Laboratories building, at the University of Toronto, is named in his honor.

Chemist William Lash Miller is not to be confused with lawyer William Miller Lash, his double cousin (first cousin on both sides).

He died on 1 September 1 1940 in Toronto.

Selected publications
 On the Conversion of Chemical Energy into Electrical, Journal of Physical Chemistry, 10 (1892), 459–466
 with F. J. Smale: Introduction to qualitative analysis, 1896
 On the Second Differential Coefficients of Gibbs Function ζ. The Vapor Tensions, Freezing and Boiling Points of Ternary Mixtures, Journal of Physical Chemistry, 1 (1896–1897), 633–642
 Chemical and Physical Reactions, 1902
 On the Mechanism of Induced Reactions, 1907
 The Theory of the Direct Method of Determining Transport Numbers, Journal of Physical Chemistry, 69 (1910), 436–441
 with T.R. Rosebrugh: Mathematical Theory of Changes in Concentration at the Electrode. Brought About by Diffusion and by Chemical Reactions, Journal of Physical Chemistry, 14 (1910), 816–885
 The Influence of Diffusion on Electromotive Force Produced in Solutions by Centrifugal Action, Transactions of the Electrochemical Society, 21 (1912). 209–217
 Toxicity and Chemical Potential, Journal of Physical Chemistry, 24 (1920), 562–569
 The Method of Willard Gibbs in Chemical Thermodynamics, Chemical Reviews, 1 (1924-1925), 293–344
 with A.R. Gordon: Numerical Evaluation of Infinite Series and Integrals Which Arise in Certain Problems of Linear Heat Flow, Electrochemical Diffusion, etc., Journal of Physical Chemistry, 35 (1931), 2785–2884

References

External links

 Miller Family archival papers held at the University of Toronto Archives and Records Management Services

University of Toronto alumni
Ludwig Maximilian University of Munich alumni
Academic staff of the University of Toronto
Canadian Commanders of the Order of the British Empire
Canadian physical chemists
1866 births
1940 deaths
Fellows of the Royal Society of Canada

William Lash Miller


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Leptoderes flavipennis. Una ning gihulagway ni Brunner von Wattenwyl ni adtong 1891. Ang Leptoderes flavipennis sakop sa kahenera nga Leptoderes, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sri Lanka

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sri Lanka
Leptoderes

Leptoderes flavipennis


An Labeo nigripinnis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Francis Day hadton 1877. An Labeo nigripinnis in nahilalakip ha genus nga Labeo, ngan familia nga cyprinidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Labeo

Labeo nigripinnis


An Mimosybra salomonum in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1939. An Mimosybra salomonum in nahilalakip ha genus nga Mimosybra, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mimosybra

Mimosybra salomonum


Uciekaj! (ang. Get Out) – amerykański horror z 2017 roku w reżyserii Jordana Peele'a, wyprodukowany przez wytwórnie Blumhouse Productions, QC Entertainment i Monkeypaw Productions. Główne role w filmie zagrali Daniel Kaluuya, Allison Williams, Lil Rel Howery, Bradley Whitford, Caleb Landry Jones, Stephen Root i Catherine Keener.

Premiera filmu odbyła się 24 stycznia 2017 podczas Festiwalu Filmowego Sundance. Miesiąc później, 24 lutego, obraz trafił do kin na terenie Stanów Zjednoczonych. W Polsce premiera filmu odbyła się 28 kwietnia 2017 roku.

Film wyróżniono m.in. Oscarem za najlepszy scenariusz oryginalny.

Fabuła
Czarnoskóry Chris Washington (Daniel Kaluuya) i biała Rose Armitage (Allison Williams) są szczęśliwą, kochającą się parą. Rose chce, żeby chłopak poznał jej rodziców. Chris zgadza się, chociaż obawia się ich reakcji. Wraz z Rose przyjeżdża do posiadłości Armitage'ów. W domu panuje dziwna, ciężka atmosfera. Początkowo gość sądzi, że rodzice dziewczyny nie akceptują jego koloru skóry. Dowiaduje się, że wiele czarnoskórych osób zaginęło ostatnio w okolicy i zaczyna się niepokoić. Prawda okazuje się bardziej przerażająca niż jego najśmielsze podejrzenia by sugerowały.

Obsada
 Daniel Kaluuya jako Chris Washington
 Allison Williams jako Rose Armitage
 Bradley Whitford jako Dean Armitage
 Catherine Keener jako Missy Armitage
 Caleb Landry Jones jako Jeremy Armitage
 Lil Rel Howery jako Rod Williams
 Betty Gabriel jako Georgina
 Marcus Henderson jako Walter
 LaKeith Stanfield jako Andre Hayworth/Logan King
 Stephen Root jako Jim Hudson
 Erika Alexander jako detektyw Latoya
 Geraldine Singer jako Philomena King
 Zailand Adams jako jedenastoletni Chris

Odbiór

Box office
Przy budżecie szacowanym na 4,5 mln dolarów, film Uciekaj! zarobił 176 mln w Stanach Zjednoczonych i Kanadzie, a 79,4 mln w pozostałych państwach; łącznie 255,4 mln USD.

Krytyka w mediach
Film Uciekaj! spotkał się z pozytywną reakcją krytyków. W serwisie Rotten Tomatoes 98% z 376 recenzji jest pozytywne, a średnia ocen, wystawionych na ich podstawie, wyniosła 8,32 na 10. Na portalu Metacritic średnia ocen z 48 recenzji wyniosła 85 punktów na 100.

W recenzji dla pisma Chicago Sun-Times Richard Roeper chwalił reżyserię Jordana Peele'a, jego kreatywność, poczucie humoru oraz ochocze odwoływanie się do "świetnych" filmów grozy. Albert Nowicki (His Name Is Death) docenił zarówno satyryczny charakter, jak i wątek socjologiczny filmu.

Nagrody i nominacje
Film zdobył ponad sto nagród i nominacji, między innymi po dwie nominacje do Złotych Globów i nagród BAFTA, oraz pięć nominacji do Oscarów.

Przypisy

Bibliografia

Filmy w reżyserii Jordana Peele'a
Amerykańskie filmy z gatunku horror
Amerykańskie filmy z 2017 roku
Filmy wytwórni Universal Pictures
Filmy fantastyczne z 2017 roku

Uciekaj!


Kaliwatan sa isda ang Cyprinodon ceciliae. Una ning gihulagway ni Lozano-vilano ug Contreras-balderas ni adtong 1993. Ang Cyprinodon ceciliae sakop sa kahenera nga Cyprinodon, ug kabanay nga Cyprinodontidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa nangamatay.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Estado de Nuevo León
 Mehiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Estado de Nuevo León
Isdangtunay sa Mehiko
Cyprinodon

Cyprinodon ceciliae


Bengt-Arne "B-A" Strömberg (born 13 February 1954) is a Swedish former football player and coach of IFK Norrköping, IF Elfsborg and Floda IBK. He was  the only FIFA licensed coach in Sweden. After 25 years as football coach, Strömberg changed profession and became a lorry driver.

References
Much of the content of this article comes from the equivalent Swedish-language Wikipedia article.  Retrieved on 21 January 2018. Some of the following references are cited by that Swedish-language article:

1954 births
Living people
Swedish football managers
Footballers from Gothenburg
Men's association football players not categorized by position
Association football players not categorized by nationality

Bengt-Arne Strömberg


Renocila richardsonae là một loài chân đều trong họ Cymothoidae. Loài này được Williams & Bunkley-Williams miêu tả khoa học năm 1992.

Chú thích

Tham khảo

Renocila

Renocila richardsonae


Ampulex bredoi là một loài côn trùng cánh màng trong họ Ampulicidae, thuộc chi Ampulex. Loài này được Arnold miêu tả khoa học đầu tiên năm 1947.

Xem thêm
Danh sách các loài trong họ Ampulicidae

Chú thích

Tham khảo

Ampulex

Ampulex bredoi


Kodros () – półlegendarny król Aten w XI wieku p.n.e.

Życiorys
Pochodził z Pylos w Mesenii, był potomkiem Nestora. Podczas najazdu Heraklidów na Peloponez uszedł wraz z ojcem, Melantosem, do Aten. Tam zostali gościnnie przyjęci przez króla Tymojtesa, ostatniego władcę z rodu Tezeusza, który oddał tron Melantosowi. Po śmierci ojca Kodros odziedziczył władzę w Atenach.

Za panowania Kodrosa Attyka została najechana przez Peloponezyjczyków. Wyrocznia delficka przepowiedziała najeźdźcom zwycięstwo, o ile ci oszczędzą króla Aten. Kodros dowiedział się jednak o tym proroctwie i postanowił poświęcić swoje życie dla ratowania miasta. W przebraniu ubogiego człowieka wyszedł poza mury miejskie udając, że zbiera drewno. Napotkawszy żołnierzy wroga, wdał się z nimi w utarczkę i zginął z ręki jednego z nich. Po tym wydarzeniu Peloponezyjczycy, świadomi swojej klęski, odstąpili od najazdu i wrócili do domu.

Po śmierci Kodrosa władzę w Atenach objął jego syn, Medon, nie przybierając jednak tytułu królewskiego i zapoczątkowując tym samym okres archontatu. Inni potomkowie Kodrosa rozproszyli się po świecie i zasiedlili wybrzeża Jonii. Jeden z nich, Neleus, miał osiąść w Milecie.

Przypisy

Królowie w mitologii greckiej
Zmarli w XI wieku p.n.e.

Kodros


Figlio dell'ex calciatore e allenatore elvetico Pierre-Albert, Stéphane Chapuisat segnò 21 gol in 103 partite con la maglia della  e prese parte al , al  e al .

Carriera
Chapuisat cominciò la sua carriera professionistica nel  nel 1987; nel 1991 si trasferì al  in Bundesliga, prima di approdare nel . Rimase a Dortmund fino al 1999, quando si fece ritorno in Svizzera, al , in cui giocò per tre anni. Nel 2002 fu ceduto a un'altra squadra di Lega Nazionale A, lo , prima di trasferirsi alla squadra della sua città natale, il Losanna, in Challenge League. Terminò la sua carriera agli inizi del 2006, dopo l'esperienza nelle file del Losanna.

Vinse la Champions League con il Borussia Dortmund nell'edizione 1996-1997. Fu votato giocatore svizzero dell'anno per quattro volte, nel 1992, nel 1993, nel 1994 e nel 2001. Mise a segno 106 gol in 226 match di Bundesliga col Borussia Dortmund. Con Giovane Élber, Aílton, Claudio Pizarro e Robert Lewandowski è uno dei cinque calciatori stranieri ad aver segnato più di 100 gol nella massima serie tedesca. Nel novembre del 2003, nei festeggiamenti per il 50º anniversario della UEFA, fu nominato Golden Player dalla federazione calcistica elvetica, come più forte giocatore svizzero dei precedenti 50 anni.

Si è ritirato nel 2006 dopo oltre 600 presenze e circa 300 marcature tra i professionisti.

Palmarès

Club

Competizioni nazionali

Borussia Dortmund: 1994-1995, 1995-1996

Borussia Dortmund: 1995, 1996

Grasshoppers: 2000-2001

Competizioni internazionali

Borussia Dortmund: 1996-1997

Borussia Dortmund: 1997

Individuale
 Capocannoniere del Campionato svizzero: 2
 2000-2001 (21 reti, a pari merito con Christian Giménez), 2003-2004 (24 reti)

Golden Player dell'ASF (2004)

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Calciatori figli d'arte
Calciatori campioni d'Europa di club
Golden Player 50º anniversario UEFA
Calciatori della Nazionale svizzera

Stéphane Chapuisat


Recz là một thị trấn thuộc huyện Choszczeński, tỉnh Zachodniopomorskie ở tây-bắc Ba Lan. Thị trấn có diện tích 12 km². Đến ngày 1 tháng 1 năm 2011, dân số của thị trấn là 2963 người và mật độ 239 người/km².

Tham khảo

Thị trấn của Zachodniopomorskie

Recz


An Labeo cylindricus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Peters hadton 1852. An Labeo cylindricus in nahilalakip ha genus nga Labeo, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Labeo

Labeo cylindricus


An Calasesia coccinea in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni William Beutenmüller hadton 1898. An Calasesia coccinea in nahilalakip ha genus nga Calasesia, ngan familia nga Sesiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Calasesia

Calasesia coccinea


Bosna i Hercegovina:

 Markovići (Goražde), naselje u općini Goražde
 Markovići (Kiseljak), naselje u općini Kiseljak
 Markovići (Šekovići), naselje u općini Šekovići

Crna Gora:

 Markovići (Budva), naselje u općini Budva

Hrvatska:

 Markovići (Vižinada), naselje u općini Vižinada, Istarska županija

Markovići


Systaria insulana là một loài nhện trong họ Miturgidae.

Loài này thuộc chi Systaria. Systaria insulana được William Joseph Rainbow miêu tả năm 1902.

Chú thích

Tham khảo

Systaria

Systaria insulana


Kaliwatan sa insekto ang Graphopsocus vietnamicus. Una ning gihulagway ni Liang, F., Fasheng Li ug X. Liu ni adtong 2013. Ang Graphopsocus vietnamicus sakop sa kahenera nga Graphopsocus, ug kabanay nga Stenopsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Viyetnam

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Viyetnam
Graphopsocus

Graphopsocus vietnamicus


Kinaze,  alternativno poznate i kao fosfotransferaze su enzimi koji prenose fosfatne grupe sa visokoenergijskih fosfata donorskih molekula, poput ATP, na specifične supstrate. Ovaj proces se naziva fosforilacija, a  ne treba ga poistovećivati safosforolizom, koju kataliziraju fosforilaze. Fosforilacija je transfer fosfatne grupe na molekulu, a ne obrnuto, tj. fosforoliza, odnosno prenos molekulskog fragmenta na fosfatnu grupu. Enzim koji uklanja fosfatne grupe je poznat kao fosfataza.

Biohemija i značaj

Kinaze posreduju transfer fosfata od energijski bogatih  molekula (kao što je adenozin trifosfat |(ATP)  na molekulu njihovog supstrat. Kinaze su potrebne za stabilizaciju ove  reakcije, jer  fosfoanhidridna veza sadrži visoku razinu energije. Kinaze pravilno usmjeravaju svoje podloge i fosforil grupe  u okviru svojih aktivnih  mjesta, čime se povećava brzina reakcije. Osim toga,  najčešće koriste pozitivno nabijene aminokiselinske ostatke, koji elektrostatski stabilizuju  stanje tranzicije u interakciji sa negativno napunjenom fosfatnom grupom. Alternativno, neke kinaze, za koordiniranje  fosfatne grupe, u njihovom aktivnom mjestu,  koriste veze metalnog  kofaktora.

Kinaze se intenzivno koriste i  u prijenosu signala i reguliranju složenih procesa u ćelijama. Fosforilacija molekula može pojačati ili inhibirati njihovu aktivnost i modulirati sposobnost za interakciju s drugim molekulama. Dodavanje i uklanjanje fosforil grupa pruža ćelijama sredstvo kontrole, jer  različiti kinaze mogu da odgovoriti na različite uvjete ili signale. Mutacije kinaza koje dovode do gubitka  ili gubitak funkcije mogu kod ljudi izazvati rak i druge bolesti ljudi, uključujući i određene vrste leukemije i neuroblastoma, glioblastoma, spinocerebelarna ataksija (tip 14), oblici agamaglobulinemije, i mnoge druge.

Tipovi
Među  najvećim grupama kinaza su proteinske kinaze, koje modificiraju aktivnost specifičnih proteina. Kinaze se široko koriste u prenosu signala i kontroli kompleksnih procesa u ćelijama. Kod ljudi je do sada poznato 518 različitih kinaza. Zanimljivim predmetom proučavanja čini ih veoma široka raznovrsnost, kao i njihova uloga u signalizaciji.

Razne druge kinaze deluju na male molekule kao što su lipidi, ugljikohidrati, aminokiseline i nukleotidi, bilo u okviru procesa signalizacije ili kao priprema za metaboličke puteve. Kinaze često nose ime prema supstratima na koje djeluju.

Reference

Vanjski linkovi
http://rarediseases.info.nih.gov/gard/3672/nonspherocytic-hemolytic-anemia-due-to-hexokinase-deficiency/resources/1
http://www.patient.co.uk/doctor/phosphofructokinase-deficiency-glycogen-storage-disease

EC 2.7.1

Kinaza


The Climbers er en amerikansk stumfilm fra 1919 af Tom Terriss.

Medvirkende
 Corinne Griffith som Blanche Sterling
 Hugh Huntley som Richard Sterling
 Percy Marmont som Ned Warden
 Henry Hallam som George Hunter
 Josephine Whittell som Clara Hunter

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1919

The Climbers (film fra 1919)


Kemine, właśc. Mämmetweli (ur. ok. 1770, zm. 1840) – turkmeński poeta.

Pisał utwory satyryczne z silnymi akcentami społecznymi, liryki i wiersze dydaktyczne. Jego utwory krążyły w ustnym przekazie, zanim zostały wydane w 1959.

Bibliografia
 Nowa encyklopedia powszechna PWN t. 3, Warszawa 1998.

Poeci
Urodzeni w XVIII wieku
Zmarli w 1840

Kemine


Nothing But the Truth er en amerikansk stumfilm fra 1920 af David Kirkland.

Medvirkende
 Taylor Holmes som Robert Bennett
 Elsie Mackay som Gwendolyn Gerald
 Ned Sparks
 Marcelle Carroll som Dolly
 Ben Hendricks Sr. som Commodore Dan
 Radcliffe Steele
 Elizabeth Garrison som Mrs. Clarence
 Charles Craig som Mr. Clarence
 Colin Campbell som Dickie
 Beth Franklyn som Mrs. Ralston
 Edna Phillips som Mrs. Commodore Dan

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920

Nothing But the Truth (film fra 1920)


Lenny Nangis (Basse-Terre, 24 de março de 1994) é um futebolista profissional francês que atua como atacante.

Carreira
Lenny Nangis começou a carreira no .

Naturais de Basse-Terre
Futebolistas da França
Futebolistas do Stade Malherbe Caen
Futebolistas do LOSC Lille
Futebolistas do Sporting Club Bastiais

Lenny Nangis


George Wright (born 20 February 1963) is a Canadian athlete. He competed in the men's triple jump at the 1988 Summer Olympics.

References

1963 births
Living people
Athletes (track and field) at the 1988 Summer Olympics
Canadian male triple jumpers
Olympic track and field athletes for Canada
Place of birth missing (living people)

George Wright (triple jumper)


Cochranella là một chi động vật lưỡng cư trong họ Centrolenidae, thuộc bộ Anura. Chi này có 42 loài và 31% bị đe dọa hoặc tuyệt chủng.

Danh sách loài
 Cochranella adiazeta Ruíz-Carranza and Lynch, 1991
 Cochranella albomaculata (Taylor, 1949)
 Cochranella amelie Cisneros-Heredia & Meza-Ramos, 2007
 Cochranella ametarsia (Flores, 1987)
 Cochranella anomala (Lynch and Duellman, 1973)
 Cochranella armata Lynch and Ruíz-Carranza, 1996
 Cochranella balionota (Duellman, 1981)
 Cochranella bejaranoi (Cannatella, 1980)
 Cochranella cariticommata Wild, 1994
 Cochranella castroviejoi Ayarzagüena and Señaris, 1997
 Cochranella chami Ruíz-Carranza and Lynch, 1995
 Cochranella chancas Duellman and Schulte, 1993
 Cochranella cochranae Goin, 1961
 Cochranella cristinae Ruíz-Carranza and Lynch, 1995
 Cochranella croceopodes Duellman and Schulte, 1993
 Cochranella daidalea Ruíz-Carranza and Lynch, 1991
 Cochranella duidaeana (Ayarzagüena, 1992)
 Cochranella euhystrix (Cadle and McDiarmid, 1990)
 Cochranella euknemos (Savage and Starrett, 1967)
 Cochranella flavopunctata (Lynch and Duellman, 1973)
 Cochranella garciae Ruíz-Carranza and Lynch, 1995
 Cochranella geijskesi (Goin, 1966)
 Cochranella granulosa (Taylor, 1949)
 Cochranella griffithsi Goin, 1961
 Cochranella ignota (Lynch, 1990)
 Cochranella luminosa Ruíz-Carranza and Lynch, 1995
 Cochranella luteopunctata Ruíz-Carranza and Lynch, 1996
 Cochranella mache Guayasamin & Bonaccorso, 2004
 Cochranella megacheira (Lynch and Duellman, 1973)
 Cochranella megistra (Rivero, 1985)
 Cochranella midas (Lynch and Duellman, 1973)
 Cochranella nephelophila Ruíz-Carranza and Lynch, 1991
 Cochranella nola Harvey, 1996
 Cochranella ocellata (Boulenger, 1918)
 Cochranella ocellifera (Boulenger, 1899)
 Cochranella orejuela (Duellman and Burrowes, 1989)
 Cochranella oreonympha Ruíz-Carranza and Lynch, 1991
 Cochranella oyampiensis (Lescure, 1975)
 Cochranella phenax (Cannatella and Duellman, 1982)
 Cochranella pluvialis (Cannatella and Duellman, 1982)
 Cochranella posadae Ruíz-Carranza and Lynch, 1995
 Cochranella prasina (Duellman, 1981)
 Cochranella punctulata Ruíz-Carranza and Lynch, 1995
 Cochranella ramirezi Ruíz-Carranza and Lynch, 1991
 Cochranella resplendens (Lynch and Duellman, 1973)
 Cochranella revocata (Rivero, 1985)
 Cochranella ritae (B. Lutz in B. Lutz and Kloss, 1952)
 Cochranella riveroi (Ayarzagüena, 1992)
 Cochranella rosada Ruíz-Carranza and Lynch, 1997
 Cochranella ruizi Lynch, 1993
 Cochranella savagei Ruíz-Carranza and Lynch, 1991
 Cochranella saxiscandens Duellman and Schulte, 1993
 Cochranella siren (Lynch and Duellman, 1973)
 Cochranella solitaria Ruíz-Carranza and Lynch, 1991
 Cochranella spiculata (Duellman, 1976)
 Cochranella spilota Ruíz-Carranza and Lynch, 1997
 Cochranella spinosa (Taylor, 1949)
 Cochranella susatamai Ruíz-Carranza and Lynch, 1995
 Cochranella tangarana Duellman and Schulte, 1993
 Cochranella truebae (Duellman, 1976)
 Cochranella vozmedianoi Ayarzagüena and Señaris, 1997
 Cochranella xanthocheridia Ruíz-Carranza and Lynch, 1995

Hình ảnh

Chú thích

Tham khảo

  (2007): Revision of the characters of Centrolenidae (Amphibia: Anura: Athesphatanura), with comments on its taxonomy and the description of new taxa of glassfrogs. Zootaxa 1572: 1-82. PDF fulltext
 Taylor, 1951: Two new genera and a new family of tropical American frogs. Proceedings of the Biological Society of Washington, ,  (texte intégral).

Cochranella
Họ Ếch thủy tinh

Cochranella


Ikarus è stata un'azienda ungherese produttrice di autobus e filobus, fondata nel 1895 e con sede a Budapest, incorporata nel 1999 nel gruppo Irisbus. In seguito alla chiusura dell'azienda nel 2003, essa è stata acquistata da Műszertechnika.

Storia
Fondata nel 1895 a Budapest col nome di Uhry Imre Kovács- és Kocsigyártó Üzeme da Imre Uhry, iniziò come officina per le riparazioni di carri e carrozze. Durante la prima guerra mondiale l'azienda si è focalizzata sulla riparazione degli autocarri, diventando una delle più grandi del settore ed espandendo, negli anni '30 verso la produzione di autocarri e autobus su telai di altre aziende come Mercedes-Benz e FIAT. I principali clienti furono la Budapesti Közlekedési Vállalat (BKV) di Budapest e le Magyar Államvasutak (MAV).

Con la Grande depressione l'azienda finì in bancarotta nel 1932. Nonostante ciò i figli di Uhry fondarono una nuova azienda, denominata Uhri Testvérek Autókarosszéria és Járműgyár. Nonostante un inizio senza commissioni di particolare rilevanza, nel 1936 la BKV ordinò ben 50 autobus Mercedes-Benz

Nel 1933 il figlio di Imre Uhry fonda la Uhri Testvérek Autókarosszéria és Járműgyár, sulle macerie dell'azienda del padre. Per i primi tre anni l'azienda non riceve grandi commesse, ma nel 1936 la BKV ordina 50 autobus diesel su telaio Mercedes-Benz-MÁVAG.

In Ungheria, dopo la Seconda Guerra Mondiale, c'è un gran bisogno di autobus, visto che la maggior parte era andata distrutta durante l'Assedio di Budapest, questo obbliga gli ingegneri a lavorare pesantemente. Viene sviluppato perciò, nel 1948 il Tr 3,5, lungo 7,7 metri e con motore Rába.

Nel 1948 l'azienda, come molte altre, è vittima della statalizzazione, a cui seguì la fuga della famiglia Uhry dall'Ungheria.

Sempre nel 1948 la BKV ordina un nuovo modello di autobus, e nasce così il Tr 5, costruito sul telaio del MÁVAG LO 5000.

Nel 1949 il Governo della Seconda Repubblica Ungherese, fonde l'azienda con la Repülőgépgyár Rt., un'azienda produttrice di aeroplani, e con la Ikarus Gép- és Fémáru Rt., ridenominandola Ikarus Karosszéria- és Járműgyár. Solo nel 1951 il marchio Ikarus apparirà sui modelli prodotti dall'azienda.

Nel 1951, dopo lunghe discussioni sui successori del Tr 3,5 e del Tr 5, nasce il primo modello a portare il marchio Ikarus: l'Ikarus 30. Ideato inizialmente come autobus urbano, si rivela inadatto sia per le dimensioni che per la struttura, tuttavia ha successo, principalmente all'estero, come pullman.

Sempre nel 1951 inizia la produzione dell'Ikarus 60, successore del Tr 5, che viene prodotto anche in variante filobus (Ikarus 60T).

Nella seconda metà degli anni '50 vengono progettati i successori del 30 e del 60: l'Ikarus 31 e l'Ikarus 620.

Nel 1963, lo Stato ungherese, fonde la Általános Mechanikai Gépgyár (ÁMG) con Ikarus, che guadagna uno stabilimento presso Székesfehérvár.

Con la caduta del Blocco Sovietico, l'azienda entra in un lungo periodo di crisi, a cui si uniscono la bancarotta dell'Unione Sovietica e il conseguente blocco delle esportazioni da parte del governo ungherese. Nonostante ciò l'azienda riesce a rimanere a galla.

Negli anni '80 l'azienda, tramite la controllata American Ikarus, esporta modelli in America, fino al 1993, quando la American Ikarus assume il nome di North American Bus Industries (NABI) rompendo i legami con Ikarus.

Nel 1999 viene incorporata nel gruppo italiano Irisbus (poi Iveco Bus) che però decide di chiudere l'azienda nel 2003.

Ikarus in Germania

L'ultimo veicolo in uso in Germania fu un Ikarus 280 della Kraftverkehrsgesellschaft Dreiländereck a Zittau.

I veicoli della serie 55 e 66 esistono per le rievocazioni storiche.

Vi sono anche Ikarus 601 e 31/311.

Degli otto Ikarus 250, del Partito Socialista Unificato di Germania dal 1984 al 1989, è rimasto il numero ABI-ZK 89 della Vetter Busunternehmen a Zörbig. Il bus, allestito per i 40 anni della DDR fu usato da Erich Mielke.

Quando usato da Erich Honecker vi fu integrato un termometro e apparecchi per la ripresa a circuito chiuso.

Successori

Hungarian Bus Kft.
Pochi mesi dopo il fallimento di Ikarus, il presidente del consiglio d'amministrazione, Gábor Széles, fonda una nuova azienda, partecipata al 50% dalla Műszertechnika Holding Rt. (proprietà di Széles), con l'obiettivo di continuare la produzione. Acquista infatti lo stabilimento di Székesfehérvár e i diritti del marchio Ikarus da Irisbus.

Iniziò la produzione di un modello basato sul C56, a sua volta basato sul 256, denominato IK HB 122L.

L'azienda dopo una misera produzione chiude nel 2007.

Note

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Aziende ungheresi
Costruttori ungheresi di autobus
Costruttori ungheresi di filobus

Ikarus


An Phobetica ignobilis in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Turner hadton 1939. An Phobetica ignobilis in nahilalakip ha genus nga Phobetica, ngan familia nga Gelechiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Phobetica

Phobetica ignobilis


Rypin là một thị trấn thuộc huyện Rypiński, tỉnh Kujawsko-Pomorskie ở trung-bắc Ba Lan. Thị trấn có diện tích 10 km². Đến ngày 1 tháng 1 năm 2011, dân số của thị trấn là 16528 người và mật độ 1508 người/km².

Tham khảo

Thị trấn của Kujawsko-Pomorskie

Rypin


An Apterichtus ansp in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Böhlke hadton 1968. An Apterichtus ansp in nahilalakip ha genus nga Apterichtus, ngan familia nga Ophichthidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Apterichtus

Apterichtus ansp


Diamantslibning er en dansk dokumentarfilm fra 1965.

Handling
November 1965.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1965

Diamantslibning


An Homoeographa in uska genus han Lepidoptera. An Homoeographa in nahilalakip ha familia nga Pyralidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Homoeographa

Homoeographa


Rantasalmi è un comune finlandese di  abitanti, situato nella regione del Savo Meridionale.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Rantasalmi

Rantasalmi


Kaliwatan sa murag-anay ang Hospitalitermes damenglongensis. Una ning gihulagway ni He ug Gao ni adtong 1984. Ang Hospitalitermes damenglongensis sakop sa kahenera nga Hospitalitermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Hospitalitermes

Hospitalitermes damenglongensis


Carriera
Ex calciatore di Vasas Budapest, Pisa e MTK Budapest, la cui carriera venne compromessa nel 1926 da un grave infortunio al ginocchio.

La sua lunga carriera di allenatore si svolse in Europa e America Latina dagli anni venti agli anni sessanta. A neanche trent'anni ebbe l'opportunità di allenare la Nazionale cilena ai Mondiali del 1930, in Uruguay, nei quali portò la squadra al secondo posto del girone A. Con i suoi 29 anni, è il secondo allenatore più giovane ad aver condotto una nazionale al mondiale dopo Juan José Tramutola.

In Italia, iniziò con l'AC Messina, in Serie B, subentrando nel 1932 ad Engelbert König. Dopo un biennio passò ad allenare il Pisa. Esordì in Serie A con il  nel 1936, poi passò per breve tempo in Germania, al Norimberga, e in Francia, al Metz. In seguito tornò a Italia allenando per una stagione il  e per un biennio il .

Dopo la Seconda guerra mondiale proseguì la sua carriera prevalentemente in America Latina allenando il Chivas nonché le Nazionali di Messico e Perù. Scomparve nel 1962 mentre era alla guida del Porto.

Statistiche

Cronologia presenze e reti in Nazionale

Palmarès

Giocatore

Competizioni nazionali

 MTK Budapest: 1916-1917, 1917-1918, 1918-1919, 1919-1920, 1920-1921, 1921-1922, 1922-1923, 1924-1925

 MTK Budapest: 1922-1923, 1924-1925

 Olympique Marsiglia: 1926-1927

Individuale
 Capocannoniere del campionato ungherese: 3
 1919-1920 (28 gol), 1920-1921 (21 gol), 1921-1922 (26 gol)

Note

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Calciatori della Nazionale ungherese

György Orth


Tristan Albatrossen (Diomedea dabbenena) er en stor havfugl i familien Albatrosser, en af de store albatrosser af slægten Diomedea, den blev først bredt anerkendt som en selvstændig art i 1998.

Beskrivelse
Det kan praktisk taget ikke skelnes fra vandrealbatros, til havs; Tristan albatrossen er mindre og har en lidt mørkere ryg. Tristan albatrossen er 110 cm og har et vingefang på op til 3,05 meter.  Tristan albatrossen når aldrig den helt hvide fjerdragt som vandrealbatros, og dens næb er omkring 25. mm kortere.

Levevis
Tristan albatrossen lever af fisk og blæksprutter .

Den yngler to gange og har rede i våd hede fra 400 til 700 meters højde. De er monogame og begynder ikke at yngle, før de er omkring 10 år gamle.

Udbredelse og habitat
På grund af vanskelighederne med at skelne dem fra vandrealbatrosser er deres udbredelse til søs stadig ikke fuldt kendt, men brugen af satellitsporing har vist, at de fouragerert i store områder i det sydlige Atlanterhav, med hanner der søger vest for yngleøerne mod Sydamerika og hunner mod øst mod Afrika. Der har været observationer nær Brasilien og også ud for Australiens kyst.

Tristan albatrosser er endemiske til øerne i Tristan da Cunha-gruppen og mere specifikt Gough Island . Størstedelen af verdens bestand yngler på Gough Island, - omkring 1.500 par. Nogle år yngler et par på Inaccessible Island .

Bevarelse
Den har tidligere været klassificeret som en truet art af IUCN, men blev det mistænkt for at være mere truet end generelt antaget og er ude for en markant tilbagegang. Efter vurderingen af dens status blev Tristan albatrossen i 2008 overført til status som kritisk truet . De har et udbredelsesområde på 14 milikoner km2 og et yngleområde på 80 km2.

Kilder og henvisninger

 Burg, T.M.; Croxall, J.P. (2004). "Global population structure and taxonomy of the wandering albatross species complex". Molecular Ecology. 13 (8): 2345–2355. doi:10.1111/j.1365-294X.2004.02232.x. .

 Double, M. C. (2003). "Albatrosses (Diomedeidae)". In Hutchins, Michael; Jackson, Jerome A.; Bock, Walter J.; Olendorf, Donna (eds.). Grzimek's Animal Life Encyclopedia. 8 Birds I Tinamous and Ratites to Hoatzins. Joseph E. Trumpey, Chief Scientific Illustrator (2nd ed.). Farmington Hills, MI: Gale Group. pp. 113–116. .

 Wanless, Ross M.; Angel, Andrea; Cuthbert, Richard J.; Hilton, Geoff M.; Ryan, Peter G. (7 June 2007). "Can predation by invasive mice drive seabird extinctions?". Biology Letters. 3 (3): 241–244. doi:10.1098/rsbl.2007.0120. . PMC 2464706. .

 BirdLife Arter Faktaark.

IUCN Rødliste - kritisk truede arter
Albatrosser

Tristan albatros


Luka Cindrić (ur. 5 lipca 1993 w Ogulinie) – chorwacki piłkarz ręczny, środkowy rozgrywający, od 2019 zawodnik FC Barcelona.

Reprezentant Chorwacji, brązowy medalista mistrzostw Europy (2016). Zwycięzca Ligi Mistrzów w barwach Vardara Skopje (2016/2017).

Kariera klubowa
W latach 2012–2014 występował w HRK Karlovac. W sezonie 2012/2013, w którym rozegrał 33 mecze i zdobył 243 goli, został królem strzelców ligi chorwackiej. W pierwszej części sezonu 2013/2014 wystąpił w 15 spotkaniach ligowych, w których rzucił 131 bramek. Ponadto zagrał w dwóch meczach Challenge Cup, w których zdobył osiem bramek. W styczniu 2014 przeszedł do Metalurga Skopje, z którym w sezonie 2013/2014 zdobył mistrzostwo Macedonii. Będąc zawodnikiem Metalurga, wystąpił przez półtora sezonu w 11 meczach Ligi Mistrzów, rzucając 45 goli. Grał ponadto w Lidze SEHA, w której zdobył 47 bramek.

W latach 2015–2018 był zawodnikiem Vardara Skopje, z którym zdobył trzy mistrzostwa Macedonii, trzy Puchary Macedonii (2015/2016, 2016/2017 i 2017/2018) oraz Superpuchar Macedonii. W sezonie 2016/2017, w którym rozegrał 18 meczów i rzucił 61 bramek, wygrał z Vardarem Ligę Mistrzów. W rozegranym 3 czerwca 2017 spotkaniu półfinałowym z FC Barceloną (26:25) zdobył cztery gole, w tym decydującego o zwycięstwie na cztery sekundy przed końcem czasu gry. W rozegranym 4 czerwca 2017 finale z PSG (24:23) rzucił trzy bramki. W sezonie 2016/2017 wygrał z Vardarem też Ligę SEHA (zdobył 56 goli), zostając najlepszym środkowym rozgrywającym rozgrywek. W sezonie 2017/2018, w którym w 17 meczach rzucił 66 bramek, ponownie dotarł z Vardarem do Final Four Ligi Mistrzów (4. miejsce). Ponadto po raz drugi wygrał Ligę SEHA, w której w 16 spotkaniach zdobył 66 goli (10. miejsce w klasyfikacji najlepszych strzelców), zostając wybranym najlepszym środkowym rozgrywającym sezonu i Final Four oraz najlepszym zawodnikiem Final Four.

W lipcu 2018 został graczem Vive Kielce, z którym podpisał trzyletni kontrakt (informację od transferze podano w czerwcu 2017). W kieleckiej drużynie zadebiutował 22 września 2018 w wygranym meczu Ligi Mistrzów z niemieckim Rhein-Neckar Löwen (35:32), w którym zdobył pięć goli. Po raz pierwszy w Superlidze wystąpił 25 września 2018 w spotkaniu z Pogonią Szczecin (48:29), w którym rzucił dwie bramki.

Kariera reprezentacyjna
W 2013 uczestniczył w mistrzostwach świata U-21 w Bośni i Hercegowinie (4. miejsce), podczas których rozegrał dziewięć meczów i zdobył 14 goli.

W reprezentacji Chorwacji seniorów zadebiutował w 2014. W 2016 wraz z nią zdobył brązowy medal mistrzostw Europy – w turnieju, który odbył się w Polsce, zagrał w ośmiu meczach, w których rzucił dwie bramki. W 2017 uczestniczył w mistrzostwach świata we Francji, w których zdobył 39 goli w dziewięciu spotkaniach. W 2018 wystąpił w mistrzostwach Europy w Chorwacji, podczas których rzucił 25 bramek i miał 22 asysty w siedmiu meczach. W 2019 uczestniczył w mistrzostwach świata w Danii i Francji, w których rozegrał sześć spotkań i zdobył dziewięć goli. W trakcie turnieju doznał kontuzji, a w kadrze zastąpił go kołowy Kristian Bećiri.

Sukcesy
 Metalurg Skopje
 Mistrzostwo Macedonii: 2013/2014

 Vardar Skopje
 Liga Mistrzów: 2016/2017
 Liga SEHA: 2016/2017, 2017/2018
 Mistrzostwo Macedonii: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
 Puchar Macedonii: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
 Superpuchar Macedonii: 2017

 Vive Kielce
 Puchar Polski: 2018/2019
 Mistrzostwo Polski: 2018/2019

 Reprezentacja Chorwacji
 3. miejsce w mistrzostwach Europy: 2016

 Indywidualne
 Król strzelców chorwackiej ekstraklasy: 2012/2013 (243 bramki; HRK Karlovac)
 Najlepszy środkowy rozgrywający Ligi SEHA: 2016/2017, 2017/2018 (Vardar Skopje)
 Najlepszy zawodnik Final Four Ligi SEHA: 2017/2018 (Vardar Skopje)
 Najlepszy środkowy rozgrywający Final Four Ligi SEHA: 2015/2016, 2017/2018 (Vardar Skopje)

Przypisy

Piłkarze ręczni Metalurga Skopje
Piłkarze ręczni Vive Kielce
Reprezentanci Chorwacji w piłce ręcznej
Piłkarze ręczni na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2016
Urodzeni w 1993
Ludzie urodzeni w Ogulinie
Piłkarze ręczni FC Barcelona

Luka Cindrić