O Centro de Congressos da Alfândega do Porto faz parte da AMTC - Associação para o Museu dos Transportes e Comunicações, fundada em 21 de Fevereiro de 1992, tratando-se de uma instituição privada sem fins lucrativos, constituída por 56 associados individuais e 25 associados institucionais.

Está localizado no edifico da Alfândega Nova (Porto), no centro histórico da cidade, na margem do rio Douro, e a dimensão do edifício histórico recuperado pelo Arquitecto Eduardo Souto Moura, galardoado com o premio Pritzker, posicionam este espaço como o local ideal para eventos como Congressos, Jantares, Exposições e Concertos, entre outros tipos de eventos.

Espaço

O Centro de Congressos é composto por 22 espaços multi-funcionais, dispondo de 36 000 m2 de área útil, incluindo 400 lugares de estacionamento, cais de embarque e cobertura de Wi-fi em todo o edifício.

A amplitude do edifício da Alfândega com amplas e luminosas salas, propicia uma versatilidade e uma multi-funcionalidade únicas para a realização de grandes eventos. As obras de recuperação dotaram as salas de equipamentos de segurança, acústica e comunicações. Todas estas características, bem como pela sua localização e singularidades arquitectónicas, fizeram com que este edifício fosse escolhido para receber a VIII Cimeira Ibero-Americana (Outubro 1998), que trouxe a Portugal os presidentes e/ou primeiros-ministros dos países latino-americanos.

Prémios
É um dos maiores e mais premiados Centro de Congressos do país.
 Prémio Melhor Centro de Congressos (Gala dos Eventos) 2007, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015/2016
 Prémio Melhor Espaço para Congressos (Portugal Trade Awards – Publituris) 2013, 2014
 Prémio Europe's Best Meetings & Conference Centre (Business Destinations Travel Awards) 2014, 2015
 Best National Supplier (IAPCO) 2015

Eventos

A partir de 1999 o Centro de Congressos começa a acolher grandes eventos dos quais podemos salientar alguns como:
 Presidência da União Europeia
 Reunião da POE – Programa Operacional da Economia
 Simpósio Internacional de turismo – ICEP
 Reunião Ministerial da OSCE
 Eurocities AGM

 Spine Week
 Red Bull Air Race
 Exposição "O Corpo Humano como Nunca o viu"
 Congresso Internacional de Nefrologia
 XXV Cimeira Luso Espanhola
 32ª Conferência Internacional IAIA
 Extreme Sailling Series
 Portugal Fashion
 Modtissimo
 TEDx O'Porto
 Exposição "Dinossauros e Mundo Pré-Histórico
 Jantar e Baile de Gala da Confraria do Vinho do Porto
 Walking Dead Live Experience – Fox Live
 15º Simpósio Anual NATA
 Concerto José Cid 10000 Anos depois entre Vénus e Marte
 Congresso de Nutrição e Alimentação
 The OportoShow
 14º Congresso EVRS – European Vitreoretinal Society
 Exposição "Máquinas de Tortura"
 F1H20
 Porto Marathon
 14th Congresso EVRS – European Vitreoretinal Society
 XXIX Annual Meeting ESVS – European Society for Vascular Surgery
 51st Congress of the European Societies of Toxicology
 2nd European Congress on Intrapartum Care
 ECML PKDD – European Conference on Machine Learning and Principles and Pratice of Knowledge Discovery in Databases
 35th European Brewery Convention
 31st European Research Networking Conference
 1st Multi Spam Large Seminars

Cronologia

1123 – 1699 Contextualização Histórica
1123 – Surge as primeiras referências escritas a cobranças de carácter aduaneiro no Porto ao foral do Bispo D. Hugo.

1254/1255 – Com a expansão do comércio para norte e após vários conflitos entre burgueses e o senhorio episcopal do Porto surge a Alfândega enquanto dispositivo do poder central.

1320 – Durante os conflitos, o rei D. Afonso IV ordenou fazer o almazém e allfandega, criando casa própria para resguardo das mercadorias.

1335 – Após vários protestos e conflitos, nesta data encontram se construídas as casas do "Almazém" para servirem de Alfândega, actual Casa do Infante.

1400 – Ao longo dos anos foram realizadas obras de ampliação e reconstrução. Com especial relevo a realizada nos inícios de 1400, no reinado de D. João I, a abertura da "Rua Nova" (actual rua Infante D. Henrique)

1410 – D. João I concedeu um novo foral para a reorganização do serviço alfandegário.

1517 – Confirmação dos direitos do rei sobre a dízima alfandegária no foral de D. Manuel.

1535 – O Rei D. João III emite o Regimento para tornar a instituição moderna e capaz de corresponder ao incremento comercial aberto pelas ligações com o Brasil.

1668 – Uniformização do regime aduaneiro do Reino após a restauração da independência

1700 – 1836 Alfândega Velha
1703 – Publica-se o Regimento da Alfândega da Cidade do Porto, no qual se dá especial atenção que a alfândega não tem instalações suficientes de armazenagem e despacho. No inicio de séc. XIX, essa Alfandega, designada de Velha, já não suportava o efeito do movimento comercial.

1821 – Foi decidido adoptar provisoriamente mais um armazém – o armazém Saavedra mais conhecido por "alfândega de Massarelos" e actual Museu do Vinho do Porto

1823 – A dispersão do serviço alfandegário e a falta de segurança dos armazéns levou às cortes liberais o pedido de uma nova casa de Alfândega.

1834 – O ministro da fazenda José da Silva Carvalho recomendou ao Administrador Geral das Alfândegas do Norte a apresentação de uma proposta em que indicasse ao Governo um edifício público que servisse para nele se estabelecer a Alfândega.

1836 – O mesmo ministro solicitou ao Governador Civil do Porto planta e orçamento das obras, bem como os meios de levantar o capital necessário para a construção de um novo edifício da Alfândega.

1840 – 1868 Projecto de uma Alfândega nova
1840 – Como as obras não avançavam, o deputado Passos Manuel, apresenta à Câmara dos Deputados um requerimento para a construção de um novo edifício em torno da Alfândega Velha.

1857 – A 16 de Junho publica-se a carta de lei que autoriza o governo a contrair um empréstimo para a construção do edifício. A 22 de Julho é organizada uma comissão para a obra da Alfândega.

1859 – A 23 de maio é aprovado, por decreto, o empréstimo devido às diligências realizadas junto banco Comercial do Porto que garantiu o mesmo.

Em 12 de Outubro de 1859 a comissão é dissolvida e o governo avança com a Construção do edifício com base no "plano Colson" cujo local para a construção do novo edifício seria a zona ribeirinha, o areal em frente de Miragaia.

As obras para a construção do novo edifício da Alfândega arrancam e a responsabilidade da obra fica a cargo do engenheiro Francisco de Carvalho Mourão Pinheiro e a obra do cais ao Eng.º Faustino José da Victoria.

1869 – 1986 Alfândega nova
1869 – O Edifício da Alfândega Nova é inaugurado, sendo bem diferente da arquitectura dos velhos edifícios do século XV característicos da Ribeira.

Composto por um corpo central e dois corpos laterais simétricos, Colson usou essencialmente o ferro na sua construção, mas com a particularidade de lhe juntar outros materiais, tais como pedra, pequenos tijolos e madeira. Contudo, à medida que a construção avançava, introduziram-se modificações e vários tipos de estrutura: pilares de cantaria e abóbadas de pedra nos pisos subterrâneos, colunas de ferro e abobadilhas nos pisos intermédios a estruturas metálicas e madeira. No corpo central, o último piso é rematado por uma cobertura única em carvalho de Riga.

1871 – O Edifício da Alfândega Nova passou a articular-se com o exterior urbano através da Rua Nova da Alfândega, construída para o efeito. Esta rua tornou se uma estrutura decisiva na mobilidade da zona ribeirinha, artéria central de passagem e escoamento de todo o trânsito.

1881 – A Alfândega estabelece também conexão com o sistema ferroviário, na sequência da rede entretanto instalada na região. A 17 de Fevereiro é realizado um 1º contrato, e um adicional em 15 de Dezembro de 1885 para a construção deste ramal da Alfândega que se iniciou a 14 de Julho do mesmo ano.

1888 – Conclusão do ramal ferroviário

1987 – 1991 Renascimento do edifício
1987 – Após de mais de 100 anos ao serviço Aduaneiro, o Edifício da Alfândega vê os seus serviços serem deslocados. Com a evolução das vias e dos meios de comunicação, muitos serviços sediados no Centro da Cidade deslocam-se para a periferia em busca de acessibilidades mais fáceis e de uma maior proximidade ao Aeroporto e ao Porto de mar (Leixões). O mesmo aconteceu com os serviços da Alfândega que gradualmente se deslocaram para próximo do terminal TIR, Porto de Leixões e Aeroporto.

Todavia na sequência de movimentações dos meios culturais da cidade e da autarquia surgiu a

Resolução do Conselho de Ministros a 27 de Março de 1987 que decidiu que o Edifício se tornaria o Museu dos Transportes, criando-se para o efeito uma comissão instaladora.

1992 – 2000 Associação para o Museu dos Transportes e Comunicações 1º Evento
1992 – A 21 de Fevereiro foi criada a Associação para o Museu dos Transportes e Comunicações. Esta instituição promove exposições permanentes relacionadas com essa temática e abre as suas portas a outras valências como a realização de todo o tipo de eventos através da criação de um Centro de Congressos no mesmo espaço.

A partir desta data o edifício começa a sua renovação sob a alçada do Arquitecto Souto Moura.

1993 – Em 26 de Março a Associação passou a dirigir o destino bem como a reconversão do Edifício, depois de assinado um protocolo com o Estado.

1998 – A amplitude do edifício da Alfândega com amplas e luminosas salas, propicia uma versatilidade e uma multi-funcionalidade únicas para a realização de grandes eventos. As obras de recuperação dotaram as salas de equipamentos de segurança, acústica e comunicações. Todas estas características, bem como pela sua localização e singularidades arquitectónicas, fizeram com que este edifício fosse escolhido para receber a VIII Cimeira Ibero-Americana (Outubro 1998), que trouxe a Portugal os presidentes e/ou primeiros-ministros dos países latino-americanos. E assim deu se o pontapé de saída para a realização de eventos neste espaço magnífico

1999 – Foi assinado o auto de cessão do edifício da Alfândega do Porto por parte do Ministério das Finanças, destinada a sede do Museu. (18 de Outubro)

Ligações Externas
Site

Centros de convenções em Portugal


Katarzyna Anna Lubnauer (née Libudzisz; born 24 July 1969) is a Polish politician, feminist, mathematician and academic teacher. She is a member of the Polish Parliament and a former leader of the liberal Modern (.Nowoczesna) political party.

Early life and education
She was born Katarzyna Libudzisz on 24 July 1969 in Łódź to mother Zdzisława, a professor of microbiology and father Jerzy, a chemist. Her family had been living in Łódź since the second half of the 19th century. She graduated from the Tadeusz Kościuszko High School No. 3 in Łódź (Polish: III Liceum Ogólnokształcące im. Tadeusza Kościuszki w Łodzi) as well as the University of Łódź. She briefly worked as a school teacher before she decided to continue her studies at the University of Łódź where she became a lecturer at the Faculty of Mathematics. She obtained her PhD degree in mathematics in 2001 after she wrote her doctoral dissertation entitled Limit Theorems in Quantum Probability. She later assumed the position of assistant professor at the Department of Probability Theory and Statistics.

Political career
In 1993 she worked for the Democratic Union and in 1994, the Freedom Union where she was one of the local leaders of the party in Łódź. Between 1998 and 2002, she was a member of the Łódź city council. In 2001, she was one of the candidates for the head of Freedom Union in Łódź. She was a member of the last General Board of the Freedom Union and in 2005 she was one of the leaders of the newly reformed Democratic Party – demokraci.pl. She unsuccessfully stood for election to the Sejm in 2001 and 2005.

She published articles in the Liberté! magazine and was one of the organizers of the Festival of Science, Technology and Arts in Łódź. In 2015, together with Leszek Jażdżewski, she was one of the initiators of the Secular School campaign, which aimed at cutting state funding to religious education classes in public schools across Poland.

During the Polish parliamentary elections in 2015, as a candidate of the Modern political party, she won a seat in the Sejm running from the first position on the party's election list in the Łódź constituency. She received a total of 18 549 votes. In 2016, she was appointed deputy chairman of the party, and from January to May 2017 she was its spokesperson. In April the same year, she also assumed the position of the chairperson of the parliamentary group of the Modern party. On 25 November 2017, during the party's congress in Warsaw, she was elected the leader of the Modern party defeating in a close vote its original founder Ryszard Petru. On 9 January 2018, she was replaced by Kamila Gasiuk-Pihowicz as the chairperson of the Modern party's parliamentary group. In November 2019, she stepped down as leader of the party and was replaced by Adam Szłapka.

Personal life
In 1991, she married Maciej Lubnauer, a financier with whom she has a daughter named Anna. She has obtained qualifications as a sailing instructor. She has also publicly declared herself an atheist.

See also
Ryszard Petru
Modern
Politics of Poland

References

1969 births
Living people
21st-century Polish women politicians
Polish women mathematicians
20th-century Polish mathematicians
21st-century Polish mathematicians
Politicians from Łódź
Members of the Polish Sejm 2015–2019
Members of the Polish Sejm 2019–2023
Modern (political party) politicians
Women members of the Sejm of the Republic of Poland
Polish atheists
University of Łódź alumni
Members of the Polish Sejm 2023–2027

Katarzyna Lubnauer


Bernard Monnereau (18 September 1935 – 24 August 2019) was a French rower.

Monnereau was born in Tôtes in 1935. He competed at the 1960 Summer Olympics in Rome in double sculls partnered with René Duhamel, where they came fourth. They won a gold medal at the inaugural 1962 World Rowing Championships in Lucerne in the double sculls. At the 1964 Summer Olympics in Tokyo, Monnereau and Duhamel came sixth in the double sculls.

References

1935 births
2019 deaths
French male rowers
World Rowing Championships medalists for France
Rowers at the 1960 Summer Olympics
Rowers at the 1964 Summer Olympics
Olympic rowers for France
European Rowing Championships medalists
Mediterranean Games gold medalists for France
Mediterranean Games medalists in rowing
Competitors at the 1963 Mediterranean Games

Bernard Monnereau


Wolfgang Murnberger (born 13 November 1960) is an Austrian film director. He directed more than forty films since 1984.

Selected filmography
I Promise (1994)
Komm, süßer Tod (2000)
Silentium (2004)
The Bone Man (2009)
 (2010, TV film)
Not My Daughter (2010, TV film)
My Best Enemy (2011)
 (2013, TV film)
Life Eternal (2015)
 (2015, TV film)
 (2016, TV film)

References

External links

1960 births
Living people
Austrian film directors
Austrian television directors

Wolfgang Murnberger


Mistress Nell er en amerikansk stumfilm fra 1915 af James Kirkwood.

Medvirkende
 Mary Pickford som Nell Gwyn.
 Owen Moore som Charles II.
 Arthur Hoops som Duke.
 Ruby Hoffman som Louise.
 Amelia Rose som Orange Moll.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1915

Mistress Nell


Destrnik () je naseljeno mjesto i općina u Sloveniji, u Podravskoj regiji.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Ptuj.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, općina Destrnik je imala 2.647 stanovnika, od čega u samom Destrniku 172.

Općina Destrnik

Napomena: Nastala iz stare općine Ptuj.

Destrnik (naseljeno mjesto)

Reference

Vanjski linkovi

Općine u Sloveniji
Općine u Podravskoj regiji
Naselja u Sloveniji
Naselja u Podravskoj regiji
Naselja u Destrniku

Destrnik


An Hemanthias signifer in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Garman hadton 1899. An Hemanthias signifer in nahilalakip ha genus nga Hemanthias, ngan familia nga Serranidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hemanthias

Hemanthias signifer


An Trimmatom eviotops in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Schultz hadton 1943. An Trimmatom eviotops in nahilalakip ha genus nga Trimmatom, ngan familia nga Gobiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Trimmatom

Trimmatom eviotops


Maywood – miasto w Stanach Zjednoczonych, w stanie Kalifornia, w hrabstwie Los Angeles. W 2010 zamieszkiwało je 27,395 osób. Miasto leży na wysokości 46 metrów n.p.m. i zajmuje powierzchnię 3,052 km².

Prawa miejskie uzyskało 2 września 1924.

Przypisy

Linki zewnętrzne

Miasta w hrabstwie Los Angeles

Maywood (Kalifornia)


Zapad 2017 () – rosyjsko–białoruskie ćwiczenia wojskowe przeprowadzone w 2017 roku (rosyjsko-białoruskie ćwiczenia wojskowe odbywają się co roku).

Przebieg
Według oficjalnych informacji organizatorów przeprowadzone zostało w dniach 14–20 września 2017 i miało w nich wziąć udział 9700 białoruskich i 3000 rosyjskich żołnierzy (łącznie około 13 tysięcy) oraz 700 jednostek sprzętu wojskowego, ale według informacji NATO skala i rozmiar ćwiczeń były znacznie większe od oficjalnie deklarowanych - wzięło w nich udział około 100 tys. żołnierzy z Rosji i Białorusi, a obszar ćwiczeń daleko odbiegał od deklarowanego.

Podana znacznie zaniżona liczba "13 tysięcy żołnierzy", miała zdjąć z organizatorów ćwiczeń obowiązek formalnego powiadomienia i zaproszenia obserwatorów na ćwiczenia w ramach OBWE na mocy Dokumentu Wiedeńskiego. Według niego każde ćwiczenie wojskowe z udziałem ponad 13 tysięcy żołnierzy musi zostać poprzedzone zaproszeniem obserwatorów z pozostałych 56 państw uczestniczących w OBWE.

W 2017 roku scenariusz ćwiczeń zakładał, że Białoruś przy pomocy Rosji broniła się przed atakiem trzech fikcyjnych państw: Wejsznorii leżącej na terenie północno-zachodniej rzeczywistej Białorusi, Lubenii i Besbarii.

Reakcje
8 września 2017 roku 200 osób protestowało w stolicy Białorusi Mińsku przeciwko przeprowadzeniu wspólnych ćwiczeń wojskowych z Rosją.

Zobacz też
 Zapad 2021

Przypisy

Linki zewnętrzne

Ćwiczenia z wojskami
2017 w Rosji
2017 na Białorusi
Stosunki białorusko-rosyjskie

Zapad 2017


An Cochoa azurea in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Temminck hadton 1824. An Cochoa azurea in nahilalakip ha genus nga Cochoa, ngan familia nga Muscicapidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cochoa

Cochoa azurea


Manny & Lo (bra Meninas de Ninguém) é um filme estadunidense de 1996, do gênero comédia dramática, dirigido por Lisa Krueger e estrelado por Scarlett Johansson, Aleksa Palladino e Mary Kay Place.

Filmes dos Estados Unidos de 1996
Filmes de comédia dramática dos Estados Unidos
Filmes em língua inglesa
Gravidez precoce em filmes

Manny & Lo


Kaliwatan sa murag-anay ang Cornitermes pugnax. Una ning gihulagway ni Emerson ni adtong 1925. Ang Cornitermes pugnax sakop sa kahenera nga Cornitermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Cornitermes

Cornitermes pugnax


Tiên Lục là một xã thuộc huyện Lạng Giang, tỉnh Bắc Giang, Việt Nam.

Diện tích, dân số
Xã Tiên Lục có diện tích 14,38 km², dân số năm 1999 là 10578 người, mật độ dân số đạt 736 người/km².

Tham khảo

Xã Tiên lục được biết đến với cây Dã Hương ngàn năm tuổi đứng sừng sững giữa đất trời như chứng minh cho sức sống vĩnh hằng của một dân tộc gan góc, quả cảm.

Cây nằm tại Thôn Giữa- Xã Tiên lục cạnh đình Viễn Sơn cổ kính, từng được vua Lê Cảnh Hưng (1740-1786) ban sắc phong là Quốc chúa đô mộc Dã Đại vương. Mặc cho vật đổi sao dời, cây dã hương vẫn thi gan cùng tuế nguyệt, bao trọn cả xóm làng trong giông bão, đạn bom. Cũng như đình Viễn Sơn, dù đã trải qua nhiều biến cố, thăng trầm của lịch sử nhưng vẫn uy nghi sóng đôi cùng cây dã cổ kính.
Cây cao 36m, đường kính trên 2,5m, chu vi thân chỗ lớn nhất đo được 11 mét. Trong bộ từ điển bách khoa La Rousse của Pháp có in bức ảnh cây dã hương Tiên Lục, ghi rõ dòng chữ Cây dã Tiên Lục - cây dã thứ 2 thế giới (cây già nhất ở châu Phi), có vòng đời gần 1000 năm vì thân cây đã bị rỗng rất rộng nên khó mà xác định tuổi cây cho chính xác. Năm 2002, Ban Dự án tỉnh Bắc Giang đã tiến hành khảo sát địa chất, diệt mối và thả tắc kè lên cây để tiêu diệt côn trùng gây hại khác, đồng thời xây bờ vây xung quanh. Việc bảo tồn cây Dã được triển khai song hành với bảo tồn cụm di tích đình Viễn Sơn và chùa Phúc Quang, phát triển nơi đây thành điểm du lịch văn hóa của huyện Lạng Giang, thu hút đông đảo du khách trong và ngoài nước đến tham quan.

Tiên Lục


UUU, Uuu eller uuu kan have flere betydninger, heriblandt:

 Uuu (forkortelse af unununium) - det midlertidige, systematiske symbol for røntgenium
 U (sprog) - et austroasiatisk sprog med ISO 639-3-koden uuu
 uuu (uracil-uracil-uracil) - den ene af de to codoner for fenylalanin

UUU


An Aphanosara planistes in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Forbes hadton 1931. An Aphanosara planistes in nahilalakip ha genus nga Aphanosara, ngan familia nga Cosmopterigidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aphanosara

Aphanosara planistes


An Dirphya argenteovittata in uska species han Coleoptera. An Dirphya argenteovittata in nahilalakip ha genus nga Dirphya, ngan familia nga Cerambycidae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 D. a. argenteovittata
 D. a. fuscicornis

Mga kasarigan

Dirphya

Dirphya argenteovittata


Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija je bila domaćin Olimpijskih igara 1984 u Sarajevu, koje su održane od 8. februara  do 19. februara 1984. Jugoslaviju je predstavljao 71 takmičar u svih deset sportskih disciplina. Sportisti iz Jugoslavije učestvuju po dvanaesti put na Zimskim olimpijskim igrama. Na svečanom otvaranju zastavu Jugoslavije nosio je Jure Franko. Prije ovih igara, Jugoslavija nikada nije osvojila medalju na Zimskim olimpijskim igrama, ali na ovim igrama Jure Franko je osvojio srebrnu medalju i tako postao nacionalni heroj.

Osvajači medalja

Sudionici po sportovima

Alpsko skijanje

Muškarci

Žene

Biatlon

Bob

Brzo klizanje

Muškarci

Žene

Skijaško trčanje

Muškarci

Žene

Umjetničko klizanje

Muškarci

Žene

Hokej na ledu

Grupa A
Dvije najbolje ekipe (osjenčene) prošle su u završnicu.

Zapadna Njemačka 8-1 Jugoslavija
Švedska 11-0 Jugoslavija
SSSR 9-1 Jugoslavija
Jugoslavija 5-1 Italija
Poljska 8-1 Jugoslavija

Takmičari
 Igor Beribak
 Mustafa Bešić
 Dejan Burnik
 Marjan Gorenc
 Edo Hafner
 Gorazd Hiti
 Drago Horvat
 Peter KleMuškarcic
 Jože Kovač
 Vojko Lajovec
 Tomaž Lepša
 Blaž Lomovšek
 Drago Mlinarec
 Murajica Pajić
 Cveto Pretnar
 Bojan Razpet
 Ivan Ščap
 Matjaž Sekelj
 Zvone Šuvak
 Andrzej Vidmar
 Domine Lomovšek

Sankanje

Muškarci

Žene

Nordijska kombinacija

Discipline:
 skijaški skokovi - mala skakaonica (Tri skoka, najbolja dva se računaju i prikazana su ovdje.)
 skijaško trčanje - trka 15 km

Skijaški skokovi

Reference

Vanjski linkovi
 Šlužbeni olimpijski izvještaji
 MOK - baza podataka rezultata
 Srpski olimpijski komitet
 Svi rezultati sa ZOI 1984

Države na Zimskim olimpijskim igrama 1984.
1984
ZOI

Jugoslavija na Zimskim olimpijskim igrama 1984.


An Chromalizus procerus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Schmidt hadton 1922. An Chromalizus procerus in nahilalakip ha genus nga Chromalizus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Chromalizus

Chromalizus procerus


Thomas Stephen Chalmers (Glasgow, 26 de dezembro de 1935 – 29 de abril de 2019) foi um futebolista escocês que jogou como um atacante. Ele é lembrado por marcar o gol da vitória do Celtic na final da Liga dos Campeões de 1967 contra a Inter de Milão.

Carreira

Clubes
Nascido no distrito de Garngad, em Glasgow. Chalmers frequentou a Escola Secundária de St Roch, Chalmers começou sua carreira de futebol no Ashfield.

Pouco tempo depois, Chalmers assinou com o Celtic, fazendo sua estréia na liga em março de 1959. Ele passaria 12 temporadas completas com os Hoops, ajudando o clube a ganhar seis títulos da liga, três Copas da Escócia, quatro Copas da Liga, além de fazer parte do time que ficou conhecido como "Leões de Lisboa".

Seu envolvimento com o time acabou ficando limitado depois que ele sofreu uma lesão na perna na Final da Copa da Liga Escocesa de 1969, ele perdeu o resto dessa temporada, incluindo outra final europeia.

Seu total de 236 gols é o quinto maior na história do clube. Ele é lembrado como um dos melhores jogadores do Celtic.

Depois de deixar o Celtic Park em setembro de 1971, aos 35 anos, Chalmers continuou a aparecer na primeira divisão da Escócia, com breves passagens por Greenock Morton e Partick Thistle antes de sua aposentadoria em 1975.

Ele foi introduzido no Hall da Fama do Futebol Escocês em 2016.

Na Seleção
Chalmers jogou cinco vezes pela Seleção Escocesa de Futebol entre 1964 e 1966, marcando três gols.

Vida Pessoal
O pai de Chalmers, David, jogou no Clydebank na década de 1920 e seu filho Paul também jogou profissionalmente com vários clubes depois de começar sua carreira com o Celtic na década de 1980.

Em 1955, ele foi diagnosticado com meningite por tuberculose e recebeu apenas semanas para viver antes de ser tratado com sucesso.

Em 2017, foi confirmado que Chalmers, de 81 anos, estava sofrendo de demência (a mesma condição que afligia seu capitão no Celtic, Billy McNeill) e não conseguiu participar dos eventos do 50º aniversário dos Leões de Lisboa.

Faleceu em 29 de abril de 2019 aos 83 anos de idade.

Títulos
 Celtic
 Liga dos Campeões: 1966-67
 Liga Escocesa: 1965-66, 1966-67, 1967-68 e 1968-69

 Copa Escocesa: 1964-65, 1966-67 e 1968-69
 Scottish League Cup: 1966-67, 1967-68, 1968-69 e 1969-70

Nascidos em 1935
Futebolistas da Escócia
Futebolistas do Celtic Football Club
Futebolistas do Dumbarton Football Club
Jogadores da Seleção Escocesa de Futebol
Naturais de Glasgow

Stevie Chalmers


Gujarati Wikipedia (abbreviated gu-WP) is the Gujarati language version of Wikipedia, an online encyclopedia. It was founded in July, 2004. It has  articles. As of  , it generates 3 million monthly views.

Facts and statistics

Started: July 2004

Founders:

Current size:  articles

Total edits:

Total users:  users

Active editors:  in the past month

Active administrators:  administrators

Total pages:  pages

Total files:  files

Statistics
As of February 2009, the Gujarati edition has some  articles and  registered users.

As of October 4, 2022, it contains 29,986 articles and has 70,004 contributors, including 73 active contributors and 3 administrators.

As of  , it contains  articles and has  contributors, including  in the past month and  administrators.

See also
 English Wikipedia blackout
 Deletionpedia

Footnotes

References

 (alkaline paper).

External links

 Gujarati Wikipedia on Meta-Wiki
 List of Wikipedia

Internet properties established in 2004
Wikipedias by language
Wikipedia in India

Gujarati Wikipedia


Szkieletnica wonna (Skeletocutis odora (Sacc.) Ginns) – gatunek grzybów z rzędu żagwiowców (Polyporales).

Systematyka i nazewnictwo
Pozycja w klasyfikacji według Index Fungorum: Skeletocutis, Incrustoporiaceae, Polyporales, Incertae sedis, Agaricomycetes, Agaricomycotina, Basidiomycota, Fungi.

Po raz pierwszy gatunek ten został opisany w 1888 r. przez P.A. Saccardo jako Poria nivea. Do rodzaju Skeletocutis przeniósł go James Herbert Ginns w 1984 r.

Synonimy:
 Antrodia odora (Sacc.) Gilb. & Ryvarden 1985
 Polyporus odorus Peck 1885
 Poria odora Sacc., 1888
 Skeletocutis odora f. investiens Zmitr. & Malysheva 2015
 Skeletocutis odora (Sacc.) Ginns 1984 f. odora
Polską nazwą zaproponował Władysław Wojewoda w 2003 r., Stanisław Domański w 1965 r. opisywał ten gatunek pod nazwą powleczka czyłymska.

Morfologia
Owocnik jednoroczny, rozpostarty, rozpostarto-odgięty lub siedzący. Owocniki rozpostarte mają grubość do 1 cm i szerokość do 20 cm. Obrzeże o szerokości 1–3 mm, strzępiaste, o barwie od białej do białobrązowej. Owocniki występują pojedynczo lub w grupach. Hymenofor rurkowaty, o barwie początkowo białej, potem żółtawo-brązowej. Rurki w stanie suchym żółtobrązowe, sztywne, kruche, korkowate, o długości do 8 mm. Pory wielokątne, często ścieśnione, drobne (w liczbie 4–6 na 1 mm), o cienkich krawędziach. Kontekst o grubości do 1 mm, barwie od białej do lekko kremowej, początkowo miękki, potem włóknisty, w końcu twardy. Na niewielkiej głębokości stopniowo przechodzi w ciemną, korkowatą tramę. Owocnik nie zmienia barwy pod wpływem KOH.

Owocnik wytwarza dość silny, kwaśny zapach.
 Cechy mikroskopowe
System strzępkowy dimityczny. Występują głównie strzępki generatywne. Są rzadko rozgałęzione, dość gęsto septowane, o grubości 2,5–5 μm. Strzępki szkieletowe znacznie mniej liczne, sporadycznie tylko rozgałęzione, o grubości 2–5 μm w tramie i 8–12 μm w hymenium. Czasami występują niepozorne, wrzecionowate, zanurzone w hymenium cystydiole o średnicy 3–4 μm. Podstawki o rozmiarach 8–12 × 4–5 μm, z dwoma krótkimi sterygmami. bazydiospory cylindryczne lub nieznacznie kiełbaskowate, brodawkowate, hialinowe, gładkie, o rozmiarach 3,5–5 × 1–1,5 μm.

Występowanie i siedlisko
Szkieletnica wonna znana jest głównie w Europie i Rosji. W Ameryce Północnej notowana tylko w stanie Nowy Jork w USA. W Polsce jest rzadka. Do 2021 r. w piśmiennictwie naukowym podano jej 4 stanowiska historyczne, 18 współczesnych i jedno wątpliwe. Znajduje się na Czerwonej liście roślin i grzybów Polski. Ma status V – gatunek narażony na wymarcie. Znajduje się na listach gatunków zagrożonych także w Norwegii, Szwecji, Finlandii, Słowacji. W latach 1995–2004 gatunek ten podlegał ochronie częściowej, a od roku 2004 podlega ochronie ścisłej bez możliwości zastosowania wyłączeń spod ochrony uzasadnionych względami gospodarki rolnej, leśnej lub rybackiej.

Grzyb nadrzewny. Występuje na martwym drewnie w lasach – na pniach i opadłych gałęziach, głównie na drewnie iglastym. Owocniki wytwarza do zimy. W Polsce notowana na drewnie jodły pospolitej, świerka pospolitego i sosny pospolitej, ale w południowej i środkowej części Półwyspu Skandynawskiego notowana była także na topoli osice, czasami porasta także owocniki czyrenia świerkowego (Phellinus chrysoloma).

Saprotrof powodujący białą zgniliznę drewna. Często zajmuje znaczną powierzchnię pni, powodując intensywną ich zgniliznę. Na raz zasiedlonym drewnie rozwija się aż do jego rozkładu. Wskutek jego rozwoju drewno rozpada się wzdłuż słojów przyrostu rocznego na warstwy i włókna.

Gatunki podobne
Od podobnych hub odróżnia się jednorocznym, soczystym i szybko rosnącym owocnikiem. W stanie świeżym rurki łatwo się rozdzielają, w stanie suchym stają się twardsze, ale łatwo można je ciąć nożykiem. W obrębie rodzaju szkieletnica odróżnia się najsilniejszym, kwaśnym zapachem. Mikroskopowo charakterystyczną cechą szkieletnicy wonnej jest bardzo niewielka ilość strzępek szkieletowych i równoległy układ strzępek, zwłaszcza dolnych.

Przypisy

Incrustoporiaceae
Mykobiota Polski
Grzyby chronione

Szkieletnica wonna


Conrad Nagel (Keokuk, 16 de março de 1897 — Nova Iorque, 24 de fevereiro de 1970) foi um ator e cantor estadunidense.

Foi um dos fundadores da Academia de Artes e Ciências Cinematográficas, tendo sido um de seus presidentes. Foi também um dos criadores do Óscar.

Biografia
Nascido numa família dedicada à música, graduou-se pelo Highland Park College, na cidade de Des Moines; bacharelou-se em Oratória, e iniciou a carreira artística em 1914, atuando no teatro ainda quando estudante.

Ao se transferir para o cinema em 1918, seu estilo sofisticado e a bela aparência tornaram-no bastante popular, e lhe renderam muitos papéis em comédias românticas e dramas históricos.

Com o surgimento do cinema sonoro, sua carreira permaneceu firme; adaptou-se logo (diziam nos estúdios: "contratem o Nagel. Ele pode falar") e continuou atuante até a década de 1950. Apesar de ter se tornado um desafeto de Louis B. Mayer por ter apoiado a fundação do Screen Actors Guild e passado a receber papéis de pouca qualidade e em menor número, continuou a atuar em filmes, no rádio, na Broadway e na televisão.

Todos seus três casamentos terminaram em divórcio; foi pai de um casal de filhos; morreu em Nova Iorque, em 1970. Seu corpo foi cremado e as cinzas entregues à família.

Filmografia parcial

Filmes mudos

Little Women (1918)
The Lion and the Mouse (1919)
The Redhead (1919)
Romeo's Dad (1919)
The Fighting Chance (1920)
Unseen Forces (1920)
Midsummer Madness (1920)
What Every Woman Knows (1921)
The Lost Romance (1921)
Sacred and Profane Love (1921)
Fool's Paradise (1921)
Saturday Night (1922)
Hate (1922)
The Ordeal (1922)
Nice People (1922)
The Impossible Mrs. Bellew (1922)
Singed Wings (1922)
Grumpy (1923)
Bella Donna (1923)
Lawful Larceny (1923)
The Rendezvous (1923)
Name the Man (1924)
Three Weeks (1924)
The Rejected Woman (1924)
Tess of the d'Urbervilles (1924)
Sinners in Silk (1924)
Married Flirts (1924)
The Snob (1924)
So This Is Marriage? (1924)
Excuse Me (1925)
Cheaper to Marry (1925)
Pretty Ladies (1925)
Sun-Up (1925)
The Only Thing (1925)
Lights of Old Broadway (1925)
Dance Madness (1926)
Memory Lane (1926)
The Exquisite Sinner (1926)
The Waning Sex (1926)
Tin Hats (1926)
There You Are! (1926)
Heaven on Earth (1927)
Slightly Used (1927)
Quality Street (1927)
The Girl from Chicago (1927)
London After Midnight (1927)
If I Were Single (1927)
Tenderloin (1928)
The Crimson City (1928)
Glorious Betsy (1928)
Diamond Handcuffs (1928)
The Michigan Kid (1928)
The Mysterious Lady (1928)
The Kiss (1929)

Filmes sonoros

State Street Sadie (1928)
Caught in the Fog (1928)
The Terror (1928)
Red Wine (1928)
The Redeeming Sin (1929)
Kid Gloves (1929)
The Idle Rich (1929)
The Thirteenth Chair (1929)
The Hollywood Revue of 1929 (1929)
The Sacred Flame (1929)
Dynamite (1929)
The Ship from Shanghai (1930)
Second Wife (1930)
Redemption (1930)
The Divorcee (1930)
One Romantic Night (1930)
Numbered Men (1930)
A Lady Surrenders (1930)
Du Barry, Woman of Passion (1930)
Today (1930)
Free Love (1930)
East Lynne (1931)
The Right of Way (1931)
Bad Sister (1931)
Three Who Loved (1931)
Son of India (1931)
The Reckless Hour (1931)
The Pagan Lady (1931)
Hell Divers (1931)
The Man Called Back (1932)
Divorce in the Family (1932)
Kongo (1932)
Fast Life (1932)
The Constant Woman (1933)
Ann Vickers (1933)
The Marines Are Coming (1934)
Dangerous Corner (1934)
One Hour Late (1935)
Death Flies East (1935)
One New York Night (1935)
Ball at Savoy (1936)
The Girl from Mandalay (1936)
Wedding Present (1936)
Yellow Cargo (1936)
Navy Spy (1937)
The Gold Racket (1937)
Bank Alarm (1937)
The Mad Empress (1939)
One Million B.C. (1940)
I Want a Divorce (1940)
Forever Yours (1945)
The Adventures of Rusty (1945)
Stage Struck (1948)
All That Heaven Allows (1955)
Hidden Fear (1957)
A Stranger in My Arms (1959)
The Man Who Understood Women (1959)

Ligações externas

 Silent Ladies and Gents
 Conrad Nagel em Golden Silents
 Photographs of Conrad Nagel

Atores dos Estados Unidos
Apresentadores dos Óscares

Conrad Nagel


A Universidade Daejin (hangul=대진대학교; hanja=大眞大學校; rr=Daejin Daehakgyo) é uma universidade privada da Coreia do Sul. Seu presidente atual é Lee Myeon-jae.  Ela foi criada em 1991 pela Daesun Jinrihoe, um grupo religioso coreano. A localização foi escolhida devido à sua posição próxima ao ponto médio da linha que liga Halla-san com Baekdu-san e, portanto, no coração simbólico da península coreana.

Seus cursos de graduação são divididos entre seis faculdades: Cultura, Humanidades, Ciências Sociais, Ciências Naturais, Ciências e Engenharia e Artes. Também são oferecidos cursos no nível de pós-graduação, através de escolas de pós-graduação especializadas em Educação, Indústria, Administração de Empresas e Assuntos Jurídicos. A Universidade Daejin possui um programa de estudos no exterior, localizado nos campi de duas universidades da República Popular da China: Universidade Soochow em Suzhou e Universidade Regular de Harbin em Harbin.

Alunos notáveis
 Bae Soo-bin
 Choi Jin-hyuk
 Haha
 Hong In-young
 Lim Seul-ong (2AM)
 Jeong Jin-woon (2AM)
 Ki Tae-young
 Kim Shi-hoo
 Lim Ju-hwan
 Park Ki-woong
 Taeyang (BIGBANG)

Ligações externas
website oficial

Universidade Daejin
Fundações na Coreia do Sul em 1992

Universidade Daejin


Kaliwatan sa insekto ang Rallicola acutifrons. Una ning gihulagway ni Carriker Jr. ni adtong 1944. Ang Rallicola acutifrons sakop sa kahenera nga Rallicola, ug kabanay nga Philopteridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Rallicola

Rallicola acutifrons


Ang Arroyo de Fierro ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Arroyo de Fierro (suba), Provincia de Mendoza,

Mehiko

 Arroyo de Fierro (lungsod), Estado de Veracruz-Llave, Martínez de la Torre,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko

Arroyo de Fierro


Eurosong 1958. bio je treći Eurosong. Održan je 12. marta 1958. u Hilversum. Pobijedila je Francuska s pjesmom "Dors, mon amour", u izvedbi André Claveau.

Reference

Vanjski linkovi
 Službeni sajt

Eurosong po godinama
1958

Eurosong 1958.


Báječní muži s klikou é um filme de comédia tchecoslovaco de 1978 dirigido e escrito por Jiří Menzel e Oldrich Vlcek. Foi selecionado como represente da Tchecoslováquia à edição do Oscar 1979, organizada pela Academia de Artes e Ciências Cinematográficas.

Elenco

 Rudolf Hrusínský - Pasparte
 Vladimír Mensík - Slapeta
 Jirí Menzel - Kolenatý
 Vlasta Fabianová - Emílie Kolárová-Mladá
 Blazena Holisová - Evzenie
 Jaromíra Mílová - Pepicka
 Josef Kemr - Benjamín
 Oldrich Vlcek - Berousek
 Josef Somr - Ourada
 Vladimír Huber - Hynek
 Marie Rosulková - Madame
 Hana Buresová - Aloisie

Ligações externas

Filmes em língua tcheca
Filmes da Checoslováquia

Báječní muži s klikou


An Ricola macrops in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Regan hadton 1904. An Ricola macrops in nahilalakip ha genus nga Ricola, ngan familia nga Loricariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Ricola

Ricola macrops


Kaliwatan sa alibangbang ang Leucoma euphrix. Una ning gihulagway ni Collenette ni adtong 1960. Ang Leucoma euphrix sakop sa kahenera nga Leucoma, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Leucoma

Leucoma euphrix


Ad-Duwadijja (arab. الدوادية) – wieś w Syrii, w muhafazie Idlib. W 2004 roku liczyła 396 mieszkańców.

Przypisy

Miejscowości w muhafazie Idlib

Ad-Duwadijja


An Myxodagnus belone in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Böhlke hadton 1968. An Myxodagnus belone in nahilalakip ha genus nga Myxodagnus, ngan familia nga Dactyloscopidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Myxodagnus

Myxodagnus belone


An Mogurnda furva in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Allen ngan Douglass Fielding Hoese hadton 1986. An Mogurnda furva in nahilalakip ha genus nga Mogurnda, ngan familia nga Eleotridae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an duro. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mogurnda

Mogurnda furva


Ang Samsēṟsang ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Shamshayr Sang (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Ghaznī, lat 33,67, long 67,34),
 Shamshayr Sang (suba nga anhianhi sa Apganistan, Wilāyat-e Ghōr, lat 34,15, long 65,20),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Samsēṟsang


Ang Gora Siakhreg ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Siyāh Rēg (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Zābul),
 Kōh-e Siyāh Rēg (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Bāmyān, lat 34,91, long 68,00),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Gora Siakhreg


Kaliwatan sa alibangbang ang Swammerdamia heroldella. Una ning gihulagway ni Hübner ni adtong 1825. Ang Swammerdamia heroldella sakop sa kahenera nga Swammerdamia, ug kabanay nga Yponomeutidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Swammerdamia

Swammerdamia heroldella


An Psilogaster achilleae in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Scriba hadton 1793. An Psilogaster achilleae in nahilalakip ha genus nga Psilogaster, ngan familia nga Lasiocampidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Psilogaster

Psilogaster achilleae


Rapunzel's Tangled Adventure, originalmente conhecido como Tangled: The Series, é uma série de televisão estadunidense do Disney Channel, e estreou a 24 de março de 2017 e terminam a 1 de março de 2020.

A série conta com novas canções de Alan Menken, que escreveu a partitura e canções para o filme original e Glenn Slater. Mandy Moore e Zachary Levi vão reprisar seus papéis.

A 15 de fevereiro de 2017, antes da estreia da série, a série foi renovada para uma segunda temporada que estreou a 24 de junho de 2018 e terminou a 14 de abril de 2019.

Em maio de 2018, a série foi renovada para uma terceira é última temporada que estreou a 7 de outubro de 2019 e terminou a 1 de março de 2020.

Episódios

Filme (2017)

1ª Temporada (2017-18)

2ª Temporada (2018-19)

3ª Temporada (2019-20)

Listas de televisão
Tangled (franquia)

Lista de episódios de Rapunzel's Tangled Adventure


Upper Red Hook is a hamlet and census-designated place (CDP) in the town of Red Hook in Dutchess County, New York, United States. It was first listed as a CDP prior to the 2020 census.

The community is in northwestern Dutchess County, in the northeastern part of the town of Red Hook. U.S. Route 9 passes through the CDP, leading north  to Hudson and southwest through Red Hook village  to Rhinebeck.

Demographics

References

Census-designated places in Dutchess County, New York
Census-designated places in New York (state)

Upper Red Hook, New York


Little Meshoppen Creek is a tributary of Meshoppen Creek in Susquehanna County and Wyoming County, in Pennsylvania, in the United States. It is approximately  long and flows through Auburn Township in Susquehanna County and Messhoppen Township and Messhoppen in Wyoming County. The watershed of the creek has an area of . The creek is a Coldwater Fishery and Migratory Fishery and is not designated as an impaired waterbody. Numerous industries involved the creek in the 19th century, including a tannery, several mills, and a water company that constructed a dam on the creek.

Course
Little Meshoppen Creek begins in a small, unnamed pond in Auburn Township, Susquehanna County. It flows south through a broad valley for over a mile before reaching White Pond. From the southwestern end of this pond, the creek flows south-southwest for a few miles, receiving two unnamed tributaries from the right. It then turns south for several tenths of a mile, passing near an unnamed pond and receiving an unnamed tributary from the left before turning south-southeast and then south-southwest, passing through Carlin Pond. At the southern end of the pond, the creek receives an unnamed tributary from the right and meanders south for a few miles, receiving another unnamed tributary from the left and eventually exiting Susquehanna County.

Upon exiting Susquehanna County, Little Meshoppen Creek enters Meshoppen Township, Wyoming County. Here, the creek meanders south-southeast for more than a mile before receiving an unnamed tributary from the right and crossing Pennsylvania Route 267. The creek flows south alongside Route 267 for a few tenths of a mile before turning southeast for several tenths of a mile. It then receives another unnamed tributary from the left before turning south, meandering in this direction for several tenths of a mile. In this reach, the creek enters the borough of Meshoppen and reaches its confluence with Meshoppen Creek.

Little Meshoppen Creek joins Meshoppen Creek  upstream of its mouth.

Hydrology, geography, and geology
The elevation near the mouth of Little Meshoppen Creek is  above sea level. The elevation near the creek's source is  above sea level.

Little Meshoppen Creek is not designated as an impaired waterbody. In a court case from the 1890s, several parties provided evidence that the creek had been shrinking for around 40 years. Measurements showed that the creek's discharge above the Meshoppen Water Company's dam was , while below the dam, it was .

Watershed and biology
The watershed of Little Meshoppen Creek has an area of . The mouth of the creek is in the United States Geological Survey quadrangle of Meshoppen. However, its source is in the quadrangle of Auburn Center.

Roundtop Energy has been issued a permit to construct and maintain an electric aerial line crossing an unnamed tributary of Little Meshoppen Creek, as well as a  steel natural gas pipeline crossing two unnamed tributaries of the creek, and place fill and remove material from the floodway of an unnamed tributary for site entry and wetland mitigation.

Little Meshoppen Creek is classified as a Coldwater Fishery and a Migratory Fishery.

History
Little Meshoppen Creek was entered into the Geographic Names Information System on August 2, 1979. Its identifier in the Geographic Names Information System is 1179598.

Ezekiel Mowrey built a sawmill on Little Meshoppen Creek in 1809. In 1840, a Dr. John Smith constructed a gristmill on the creek in its lower reaches. Clark Burr and his sons built a tannery near the sawmill in 1860. Meanwhile ,the gristmill eventually came to be owned by Daniel Hankinson, who in 1868 nearly doubled the mill's size and made various other improvements.

The Meshoppen Water Company, which was chartered in 1869, had an iron water main running  up Little Meshoppen Creek by 1880. Also by this year, a quarry was being operated by Brownscombe and King in the watershed. In the 1890s, the Meshoppen Water Company was sued by Dennis Harley for replacing their water main with a larger one, diverting additional water away from the creek.

A  masonry arch bridge carrying Pennsylvania Route 267 over Little Meshoppen Creek in Meshoppen was built in 1893. A  concrete tee beam bridge was built over the creek in Meshoppen in 1927. As of 2017, the Pennsylvania Route 267 bridge in Meshoppen is slated for replacement. A longer and wider replacement, built to last 100 years, was opened in November 2017.

See also
West Branch Meshoppen Creek, next tributary of Meshoppen Creek going upstream
List of rivers of Pennsylvania

References

Tributaries of the Susquehanna River

Little Meshoppen Creek


An Flabellobasis capensis in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni George Francis Hampson hadton 1901. An Flabellobasis capensis in nahilalakip ha genus nga Flabellobasis, ngan familia nga Pyralidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Flabellobasis

Flabellobasis capensis


Kaliwatan sa karpa ang Tor tambra. Una ning gihulagway ni Achille Valenciennes ni adtong 1842. Ang Tor tambra sakop sa kahenera nga Tor, ug kabanay nga karpa. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kapos sa datos. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Karpa
Karpa sa Java (pulo sa Indonesya)
Karpa sa Borneo
Tor

Tor tambra


Kaliwatan sa ito ang Isbrueckerichthys calvus. Una ning gihulagway ni Jerep, Shibatta, Pereira ug Oyakawa ni adtong 2006. Ang Isbrueckerichthys calvus sakop sa kahenera nga Isbrueckerichthys, ug kabanay nga Loricariidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Isbrueckerichthys

Isbrueckerichthys calvus


Codici
 FLG – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Flagstaff (Arizona) (Stati Uniti)

Musica
 FLG – Fedde Le Grand produttore di musica elettronica olandese

Flg


Francisco Vargas (born 12 November 1963) is a Colombian racewalker. He competed in the men's 20 kilometres walk at the 1984 Summer Olympics.

References

1963 births
Living people
Athletes (track and field) at the 1983 Pan American Games
Athletes (track and field) at the 1984 Summer Olympics
Colombian male racewalkers
Olympic athletes for Colombia
Place of birth missing (living people)
Pan American Games competitors for Colombia
20th-century Colombian people

Francisco Vargas (athlete)


Kaliwatan sa insekto ang Brueelia subis. Una ning gihulagway ni Carriker Jr. ni adtong 1963. Ang Brueelia subis sakop sa kahenera nga Brueelia, ug kabanay nga Philopteridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Brueelia

Brueelia subis


An Propimelodus eigenmanni in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Van der Stigchel hadton 1946. An Propimelodus eigenmanni in nahilalakip ha genus nga Propimelodus, ngan familia nga Pimelodidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Propimelodus

Propimelodus eigenmanni


Kaliwatan sa insekto ang Paragongylopus lii. Una ning gihulagway ni Ho, G.W.C. ni adtong 2017. Ang Paragongylopus lii sakop sa kahenera nga Paragongylopus, ug kabanay nga Diapheromeridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Yunnan Sheng

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Yunnan Sheng
Paragongylopus

Paragongylopus lii


Rajiv Gandhi Internasionale Lughawe (IATA: HYD – ICAO: VOHS) is 'n internasionale lughawe wat Hyderabad, die hoofstad van die Indiese deelstaat Telangana bedien. Dit is geleë in Shamshabad, ongeveer 24 km suid van Hyderabad. Dit is op 23 Maart 2008 geopen om Begumpet-lughawe te vervang, wat die enigste burgerlughawe was wat Hyderabad bedien het. Dit is vernoem na Rajiv Gandhi, voormalige eerste minister van Indië. Dit is die grootste lughawe van Indië volgens oppervlakte, gebou op 'n terrein van 2 224 ha, Dit word besit en bedryf deur GMR Hyderabad International Airport Limited (GHIAL), 'n openbare-privaatkonsortium.

Dit is in AirHelp se lys van top 10 lughawens in die wêreld gelys. Dit is die vierde besigste lughawe in Indië volgens passasiersverkeer, en het tussen April 2021 en Maart 2022 12,4 miljoen passasiers en 140 075 ton vrag hanteer.

Die lughawe het 'n geïntegreerde passasiersterminaal, 'n vragterminaal en twee aanloopbane. Daar is ook lugvaartopleidingsfasiliteite, 'n brandstofplaas, 'n sonkragaanleg en twee MRO-fasiliteite. Die lughawe dien as 'n spilpunt vir Alliance Air (Indië), Blue Dart Aviation, SpiceJet en IndiGo. Dit is 'n fokusstad vir Air India.

Eienaarskap
Die lughawe word besit en bedryf deur GMR Hyderabad International Airport Ltd (GHIAL), 'n openbare-private onderneming. Dit bestaan uit openbare entiteite Airports Authority of India (13%) en die regering van Telangana (13%), sowel as 'n private konsortium tussen GMR Group (63%) en Malaysia Airports Holdings Berhad (11%). Volgens die konsessie-ooreenkoms tussen GHIAL en die sentrale Indiese regering het GHIAL die reg om die lughawe vir 30 jaar te bedryf, met die opsie om dit vir nog 30 jaar voort te sit.

Fasiliteite

Struktuur
Die lughawe is oor 2 224 ha versprei, waarvan 810 ha ontwikkel is vir lughawebehoeftes met hoofsaaklik 690 ha grond aan die lugkant en 120 ha grond vir landkantfasiliteite. Die oorblywende 1 414 ha is vir uitbreiding van die lughawe geoormerk. Geen verdere grond sal verkry word nie. Die lughawe is volledig beplan binne die 2 224 hektaar.

Aanloopbane

Die lughawe het twee aanloopbane:
 Aanloopbaan 09L/27R: 3 707 x 45 m.
 Aanloopbaan 09R/27L: 4 260 x 60 m, met instrumentlandingstelsel toegerus.

Aanloopbaan 09R/27L, die oorspronklike en primêre aanloopbaan, is lank genoeg om die Airbus A380, die wêreld se grootste passasiersvliegtuig, te kan ontvang. Aanloopbaan 09L/27R was oorspronklik 'n taxibaan, en is in Februarie 2012 ingewy. Sy lengte is korter as die hoofaanloopbaan en kan vliegtuie soos die Airbus A340 en Boeing 747-8 hanteer. Dit word hoofsaaklik gebruik wanneer aanloopbaan 09R/27L instandhouding ondergaan, en namate lugverkeer na die lughawe toeneem, sal dit meer gereeld gebruik word. Noord van hierdie aanloopbane is die drie parkeervoorskote: die vrag-, passasiersterminaal en MRO-voorskote. Die passasiersterminaal-voorskoot bevat parkeerplekke aan beide die noorde- en suidekant van die terminale. Hyderabad was die eerste stad in suid-Indië wat 'n parallelle aanloopbaan gehad het ten tye van die inwyding van die tweede aanloopbaan.

Terminaal

RGIA het 'n geïntegreerde passasiersterminaal, wat 105 300 vk. meter dek en het 'n kapasiteit vir 12 miljoen passasiers per jaar.  Die westelike kant van die terminaal hanteer internasionale vlugte terwyl die oostekant vir binnelandse bedrywighede is. Daar is 46 immigrasietoonbanke en 96 inkloktoonbanke met 19 kiosks vir selfinklok. Daar is altesaam nege hekke, waarvan sewe aan die suidekant van die terminaal geleë is en die ander twee aan die noordekant. Drie hekke is elk toegerus met twee lugbrûe om die hantering van wyerompvliegtuie te versnel. Publieke lughawesitkamergeriewe word verskaf deur Plaza Premium Lounge, wat drie sitkamers in die terminaal bedryf; daar is ook drie aparte sitkamers vir BBP's. Die pre-sekuriteit "lughawedorpie" is 'n ontmoetingspunt vir passasiers wat opgelaai moet word.

Die lughawe het 57 parkeerplekke vir vliegtuie, 47 afgeleë parkeerplekke en 10 lugbrûe. In Januarie 2019 het die GHIAL nog 26 parkeerplekke bygevoeg wat dit 'n totaal van 83 parkeerplekke gee.

Verwysings

Lughawens in Indië
Geboue en strukture in Indië

Rajiv Gandhi Internasionale Lughawe


Lone Dröscher Nielsen (født 4. november 1964 i Aalborg) er en dansk naturbeskyttelsesforkæmper, der etablerede Nyaru Menteng Orangutan Reintroduction Project i Kalimantan, Borneo, Indonesien i 1998.

Tidlige liv og arbejde
Hun voksede op i Aabybro i Nordjylland og stødte for første gang på en orangutang, mens hun som fjortenårig arbejdede frivilligt i Aalborg Zoo. Senere, da hun arbejdede som stewardesse for Scandinavian Airlines, meldte hun sig som frivillig til et månedlangt projekt på den indonesiske ø Borneo, og her kom hun i kontakt med orangutanger igen. Fra 1996 til 2010 boede Dröscher Nielsen i Borneo for at redde borneo-orangutangen fra udryddelse som følge af tabet af sit naturlige levested på grund af skovhugst og oliepalmeplantager.

Nyaru Menteng

Dröscher Nielsen søgte råd fra Dr. Willie Smits fra Borneo Orangutan Survival (BOS) Foundation om muligheden for at oprette et nyt projekt i det centrale Kalimantan for at løse problemet med det stigende antal forældreløse orangutanger. Dr Smits indvilligede i at hjælpe, og med økonomisk støtte fra Gibbon Foundation og BOS Indonesia grundlagde Dröscher Nielsen Nyaru Menteng Orangutan Reintroduction Project i 1998. Hun var i stand til at bygge faciliteterne under en aftale med det indonesiske ministerium for skovbrug, og Nyaru Menteng åbnede officielt sine døre for det første dusin orangutanger i 1999.

Reservatet var designet til at rumme op til 100 forældreløse orangutanger, mens de gennemgik rehabilitering. Foruden karantænebure og en medicinsk klinik havde reservatet et stort skovområde, hvor orangutanger kunne lære de nødvendige færdigheder til at leve i naturen. Nyaru Menteng blev hurtigt det største rehabiliteringscenter for primater i verden med over 600 forældreløse og fordrevne orangutanger i sin pleje i 2009 og et personale på 200 personer.

Mange af disse orangutanger er kun få uger gamle ved ankomsten, og alle er psykologisk traumatiserede. Reservatet redder ikke kun de hovedsageligt forældreløse babyorangutanger fra de lokale beboere og ulovlige dyrehandlere, men har også udviklet en proces for deres gradvise genindføring i den resterende regnskov i Borneo.

Babyer og unge orangutanger, der bringes til centret, plejes 24 timer i døgnet af et hold af "babysittere". Mens de vokser og lærer, føres de til "skovskole", hvor de, med personalet til stede, lærer at klatre i træer og overleve i skoven. I en alder af omkring otte år flyttes de i grupper på omkring 25 til en naboø, som er den første fase i deres frigivelse.

Dröscher Nielsen boede nær Nyaru Menteng Rescue Center, Kalimantan, Borneo og ledede en specialiseret klinik af dyrlæger og paramedicinere samt en arbejdsstyrke af lokale indonesere, der arbejder som babysittere, der plejer de forældreløse orangutanger i centret. I 2010 blev hun tvunget til at forlade Borneo og vendte tilbage til Europa på grund af en livstruende sygdom. Hun arbejdede som Senior Expert Advisor i den internationale organisation Red Orangutangen fra sin base i Wales. I juli 2018 kom Dröscher Nielsen med en officiel udtalelse som svar på kommentarer fra hendes tidligere arbejdsgiver, Red Orangutangen om hendes opførsel, og forklarede hvorfor hun flyttede til Orangutan Land Trust.

Tv og film
DR lavede i 2007 TV-dokumentaren Kvinden med aberne om Lone Dröscher Nielsen tilrettelagt af journalist Anna Katrin Nørgaard. Nyaru Menteng har været med i Animal Planet 's prisvindende serie Orangutan Island, BBCs Orangutan Diary, Saving Planet Earth og Growing Up .. . Orangutang (BBC / Discovery Channel ). Dröscher Nielsen medvirkede i den australske dokumentarfilm The Burning Season fra 2008.

Bøger
I 2006 udgav Dröscher Nielsen Fra skovbørnehave til frihed med Pia Lykke Bertelsen på engelsk, tysk og dansk. Bogen er en fotografisk historie, der følger to babyorangutanger, Emma og Emil, der vokser op i rehabiliteringscentret og til sidst frigives i naturen med fotos af Humphrey Watchman, Steve Leonard, Sam Gracey, Lone Dröscher Nielsen og Danielle Brandt.

I 2013 udgav Dröscher Nielsen & Robert Kirstejn Schmidt biografien 'Kvinden med Aberne' (Lindhardt og Ringhof). I bogen fortælles historien om, hvordan Lone Dröscher Nielsen i 1999 grundlagde et center for den truede orangutang på Borneo, og i 2012 var hun med til at udsætte den første gruppe af rehabiliterede orangutanger i Borneos regnskov. I bogen følger vi Lone tilbage til centeret for første gang efter to års fravær og i hendes gensyn med nogle af de orangutanger, der har haft en helt speciel betydning for hende.

KVINDEN MED ABERNE er historien om en kvinde, der har forfulgt drømmen om at gøre en forskel, selvom det har haft både fysiske og sociale omkostninger. Lones livsrejse fra en opvækst i Nordjylland til en tilværelse i den indonesiske jungle har budt på mange unikke oplevelser, men også skæbnesvangre valg. I bogen fortæller hun historien om, hvorfor det har været det hele værd. (Saxo).

Hæder
Dröscher Nielsen blev udnævnt til Ridder af Dannebrog i 2014.

Referencer

Eksterne links

 Meet Lone at Orangutan Outreach  (engelsk)
 Video af Lone Drøscher Nielsens præsentation på Qi GLOBAL 2009 (engelsk)

Personer fra Jammerbugt Kommune
Aktivister fra Danmark
Riddere af Dannebrog

Lone Dröscher Nielsen


Ang Gora Kadanak ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Kōh-e Kādānak (bungtod), Farāh,
 Pushtah-ye Kādānak, bukid, Bādghīs,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Gora Kadanak


An Nothylemera in uska genus han Lepidoptera. An Nothylemera in nahilalakip ha familia nga Geometridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Nothylemera

Nothylemera


Sigle
 Long Wave Spectrometer – spettrometro per onde lunghe dell'Infrared Space Observatory

Codici
 LWS – codice aeroportuale IATA dell'Aeroporto Nez Percé di Lewiston (Stati Uniti d'America)

Mineralogia
 Lws – abbreviazione di lawsonite

Altro
 LWS – abbreviazione di Landwasserschlepper, veicolo militare anfibio tedesco della seconda guerra mondiale

Note

LWS


Leucochrysa riodoce là một loài côn trùng trong họ Chrysopidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được C. Tauber miêu tả năm 2007.

Chú thích

Tham khảo

Leucochrysa

Leucochrysa riodoce


Utrke u disciplini ekipni sprint na Svjetskom prvenstvu u nordijskom skijanju 2015. u muškoj konkurenciji održane su 22. februara 2015. Učestvovalo je 56 skijaša iz 28 zemalja.

Rezultati

Polufinala

Finale
Finalna utrka počela je u 15:03.

Reference

Svjetsko prvenstvo u nordijskom skijanju 2015.

Svjetsko prvenstvo u nordijskom skijanju 2015 – ekipni sprint (muškarci)


Jerzy Riegel (ur. 10 stycznia 1931 w Bydgoszczy, zm. 25 października 2019 tamże) – polski artysta fotograf. Członek Okręgu Kujawsko-Pomorskiego Związku Polskich Artystów Fotografików.

Życiorys
Jerzy Riegel mieszkał i pracował w Bydgoszczy, fotografował od 1948 roku. W latach 1948–1962 pracował jako fotochemigraf w Zakładach Graficznych Wydawnictw Szkolnych i Pedagogicznych; w Bydgoszczy. Od roku 1962 do 1972 był pracownikiem Drukarni Map Pomorskiego Okręgu Wojskowego w Bydgoszczy. W 1965 roku został mistrzem fotografii reprodukcyjnej. W 1967 roku został przyjęty w poczet członków Okręgu Kujawsko-Pomorskiego Związku Polskich Artystów Fotografików, z siedzibą (od 1975 roku) w Toruniu; wprowadzony przez Edwarda Hartwiga (legitymacja nr 343). W 1972 roku ponownie podjął pracę w Zakładach Graficznych Wydawnictw Szkolnych i Pedagogicznych w Bydgoszczy, gdzie pracował do 1988 roku. Od 1987 roku był rzeczoznawcą Ministerstwa Kultury i Sztuki do spraw fotografii.

Jerzy Riegel był autorem lub współautorem wystaw fotograficznych; indywidualnych, zbiorowych; krajowych i międzynarodowych. Uprawiał fotografię analogową, tradycyjną w temacie pejzażu, portretu, scen rodzajowych oraz dokumentacji fotograficznej Bydgoszczy. Szczególne miejsce w twórczości Jerzego Riegla zajmowała izohelia. Prowadził spotkania, prelekcje, sympozja, warsztaty fotograficzne. Był przewodniczącym lub członkiem jury konkursów fotograficznych.

W 2007 roku został laureatem Nagrody Artystycznej prezydenta Bydgoszczy. W 2017 był jednym z wyróżnionych "Bydgoskim Autografem" (odsłonięciem podpisu, tabliczki z autografem, w Alei Bydgoskich Autografów, na ul. Długiej) za zasługi w promocji Bydgoszczy w kraju i za granicą.

Fotografie Jerzy Riegla znajdują się w zbiorach Muzeum Okręgowego w Bydgoszczy oraz Muzeum Okręgowego w Toruniu.

30 października 2019 pochowany na cmentarzu przy ul. Ludwikowo w Bydgoszczy.

Odznaczenia
 Złota Odznaka Zawodowego Pracownika Poligrafii (1980);
 Medal w Służbie Oświaty (1985);
 Srebrny Medal "Zasłużony Kulturze Gloria Artis" (2017);
Źródło.

Wystawy
 "V Biennale Fotografików" (Gdańsk 1971);
 "40 lat izohelii" (Wrocław, Warszawa 1973);
 "Izohelie"; Mała Galeria ZPAF (Toruń 1977);
 "Wystawa fotografii artystycznej"; Centrum Sztuki Współczesnej (Sofia 1978);
 "Izohelie V"; Stadt Kabinet Kulturerbe (Magdeburg 1983);
 "Fotografika"; Dom Kultury (Hawirzow, Czechy 1992);
 "Bydgoszcz w izohelii" (Kopenhaga 1998);
Źródło.

Publikacje (albumy)
 "Bydgoszcz minionego wieku";
 "Bydgoszcz Jerzego Riegla i poetów";
 "Technika, alchemia i sztuka. O fotografii Jerzego Riegla" (2015);
Źródło.

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Fotograf – legenda: Uwiecznił Bydgoszcz, jakiej już nie ma (2015)

 Fotograf Bydgoski – Jerzy Riegel (2012)

Polscy fotografowie współcześni
Członkowie Związku Polskich Artystów Fotografików
Odznaczeni Srebrnym Medalem "Zasłużony Kulturze Gloria Artis"
Ludzie urodzeni w Bydgoszczy
Urodzeni w 1931
Zmarli w 2019

Jerzy Riegel


Eotettix is a genus of spur-throated grasshoppers in the family Acrididae. There are about 6 described species in Eotettix.

Species
 E. davisi Hebard, 1918
 E. hebardi Rehn, 1906
 E. palustris Morse, 1904 (little swamp grasshopper)
 E. pusillus Morse, 1904 (little eastern grasshopper)
 E. quercicola Hebard, 1918
 E. signatus Scudder, 1897 (handsome Florida grasshopper)

References

 Brunke A, Majka C (2010). "The adventive genus Xantholinus Dejean (Coleoptera, Staphylinidae, Staphylininae in North America: new records and a synthesis of distributional data". . ZooKeys 65: 51-61.
 Capinera J.L, Scott R.D., Walker T.J. (2004). Field Guide to Grasshoppers, Katydids, and Crickets of the United States. Cornell University Press.
 Otte, Daniel (1995). "Grasshoppers [Acridomorpha] C". Orthoptera Species File 4, 518.

Further reading

Melanoplinae

Eotettix


Wasilij Pietrowicz Jermakow,  (ur. 11 marca 1845 we wsi Cierucha w guberni mohylewskiej Imperium Rosyjskiego, zm. 16 marca 1922 w Kijowie Ukraińskiej SRR) – rosyjski matematyk zajmujący się analizą, w tym równaniami różniczkowymi i rachunkiem wariacyjnym. W 1870 udowodnił kryterium zbieżności szeregów znane dziś jako kryterium Jermakowa. Profesor Uniwersytetu Kijowskiego, od 1874. członek korespondencyjny Petersburskiej Akademii Nauk (po 1917. Rosyjskiej Akademii Nauk), od 1899. profesor Kijowskiego Instytutu Politechnicznego. Autor podręczników akademickich z matematyki.

Przypisy

Bibliografia

Urodzeni w 1845
Zmarli w 1922
Rosyjscy matematycy XIX wieku
Rosyjscy matematycy XX wieku
Członkowie korespondenci RAN
Wykładowcy Cesarskiego Uniwersytetu Kijowskiego Świętego Włodzimierza

Wasilij Jermakow


Kaliwatan sa alibangbang ang Stigmella aeneofasciella. Una ning gihulagway ni Herrich-schäffer ni adtong 1855, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Aleksey Maksimovich Gerasimov ni adtong 1952. Ang Stigmella aeneofasciella sakop sa kahenera nga Stigmella, ug kabanay nga Nepticulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Uropa

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Uropa
Stigmella

Stigmella aeneofasciella


Lombardiet Rundt 2020 var den 114. udgave af cykelløbet Lombardiet Rundt. Det er på UCI's World Tour-kalender i 2020 og blev kørt den 15. august 2020. Løbet skulle efter planen havde været kørt 10. oktober, men på grund af coronaviruspandemien og dens påvirkning af årets cykelkalender, blev det flyttet frem til august.

Løbet blev vundet af danske Jakob Fuglsang fra .

Hold og ryttere

Startliste

Resultater

Eksterne henvisninger

2020
UCI World Tour 2020

Lombardiet Rundt 2020


Andrei Jämsä (født 14. februar 1982 i Pärnu, Sovjetunionen) er en estisk roer.

Jämsä vandt bronze ved OL 2016 i Rio de Janeiro, som del af den estiske dobbeltfirer. Bådens øvrige besætning var Allar Raja, Tõnu Endrekson og Kaspar Taimsoo. I finalen blev esterne besejret af Tyskland, som vandt guld, samt af Australien, der tog sølvmedaljerne. Han deltog også ved både OL 2004 i Athen, OL 2008 i Beijing og OL 2012 i London, dog uden at vinde medalje ved nogen af disse lege.

Jämsä har, som del af den succesfulde estiske dobbeltfirer, desuden vundet hele tre EM-guldmedaljer og én EM-sølvmedalje, samt tre VM-bronzemedaljer.

OL-medaljer
 2016:  Bronze i dobbeltfirer

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra Estland
Personer fra Pärnumaa

Andrei Jämsä


Kaliwatan sa alibangbang ang Nemophora askoldella. Una ning gihulagway ni Milliére ni adtong 1879. Ang Nemophora askoldella sakop sa kahenera nga Nemophora, ug kabanay nga Adelidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Nemophora

Nemophora askoldella


Sigle
 Multiple-image Network Graphics – formato di file animato del Portable Network Graphics

Codici
 MNG – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Maningrida (Northern Territory) (Australia)
 MNG – codice ISO 3166-1 alpha-3 della Mongolia
 mng – codice ISO 639-3 della lingua mnong orientale

Mineralogia
 Mng – abbreviazione di manganosite

Note

Mng


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Macromotettixoides lativertex. Una ning gihulagway ni Deng, W.-a., C. Lei, Z. Zheng, Xiaodong Li, L.-l. Lin ug Minping Lin ni adtong 2014. Ang Macromotettixoides lativertex sakop sa kahenera nga Macromotettixoides, ug kabanay nga Tetrigidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Guangxi Zhuangzu Zizhiqu

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Guangxi Zhuangzu Zizhiqu
Macromotettixoides

Macromotettixoides lativertex


Kaliwatan sa uk-ok ang Schedorhinotermes seclusus. Una ning gihulagway ni Hill ni adtong 1933. Ang Schedorhinotermes seclusus sakop sa kahenera nga Schedorhinotermes, ug kabanay nga Rhinotermitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Schedorhinotermes

Schedorhinotermes seclusus


Hrvatska:

 Mala Peratovica, naselje grada Grubišnog Polja, Bjelovarsko-bilogorska županija
 Velika Peratovica, naselje grada Grubišnog Polja, Bjelovarsko-bilogorska županija

Peratovica


Nights from the Alhambra er et livealbum fra den canadiske singer-songwriter og multiinstrumentalist Loreena McKennitt, der blev udgivet i 2007. Det er også hendes første videoalbum. Det blve optaget i september 2006 på Palacio de Carlos V i Alhambra, Granada, Spanien.

Spor

 Disk 1
 "The Mystic's Dream" (The Mask and Mirror)
 "She Moved Through the Fair" (Elemental)
 "Stolen Child" (Elemental)
 "The Mummers' Dance" (The Book of Secrets)
 "Penelope's Song" (An Ancient Muse)
 "Marco Polo" (The Book of Secrets)
 "The Bonny Swans" (The Mask and Mirror)
 "Dante's Prayer" (The Book of Secrets)
 "Caravanserai" (An Ancient Muse)

 Disk 2
 "Bonny Portmore" (The Visit)
 "Santiago" (The Mask and Mirror)
 "Raglan Road" (An Ancient Muse - uudgivet nummer)
 "All Souls Night" (The Visit)
 "The Lady of Shalott" (The Visit)
 "The Old Ways" (The Visit)
 "Never-Ending Road (Amhrán Duit)" (An Ancient Muse)
 "Huron `Beltane` Fire Dance" (Parallel Dreams)
 "Cymbeline" (The Visit)

Rækkefølgen er den samme på DVD'en, men de er blot på én disk. DVD'en inkluderer også McKennitts introduktion til sangene, hvilket ikke indgår på CD'en.

Referencer

Eksterne henvisninger

Loreena McKennitt-album
Livealbum fra 2007

Nights from the Alhambra


Prolinom/serinom-bogati upredenozavojnički protein 1 jest protein koji je kod ljudi kodiran genom  PSRC1 sa  hromosoma 1.

Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnog lanca je 363 aminokiseline, a molekulska težina 38.796 Da.

Funkcija

Ovaj gen kodira protein bogat prolinom. Studije srodnog mišjeg gena sugeriraju da je ovaj gen reguliran putem p53 i da može učestvovati u supresiji rasta posredovanoj preko p53. Opisane su alternativno prerađene varijante transkripta koje kodiraju različite izoforme.

Reference

Dopunska literatura

Geni na hromosomu 1
Ljudski proteini
Proteomika

PSRC1


An Mispila obscura in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Charles Joseph Gahan hadton 1890. An Mispila obscura in nahilalakip ha genus nga Mispila, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mispila

Mispila obscura


Monastero di San Vittore (Feltre) – monastero a Feltre
 Monastero di San Vittore (Gambassi Terme) – monastero a Gambassi Terme
Monastero di San Vittore – monastero a Mandello del Lario
 Monastero di San Vittore (Meda) – monastero a Meda
Monastero di San Vittore al Corpo – monastero a Milano

Pagine correlate

 Abbazia di San Vittore
 Chiesa di San Vittore

Note

Monastero di San Vittore


Mullin – miasto w Stanach Zjednoczonych, w stanie Teksas, w hrabstwie Mills.

Miasta w stanie Teksas

Mullin


Karl Winkler (ur. 23 października 1899 w Wormacji, zm. 5 czerwca 1960 tamże) – niemiecki piłkarz występujący na pozycji napastnika, a także trener. Brat innego piłkarza, Williego Winklera.

Kariera piłkarska
W swojej karierze Winkler reprezentował barwy zespołów SV Normannia Pfiffligheim, Wormatia Worms oraz SV Wiesbaden.

Kariera trenerska
Winkler karierę rozpoczął w Rot-Weiß Oberhausen, grającym w Gaulidze. Po II wojnie światowej prowadził zespoły Oberligi:
Rot-Weiß Oberhausen, Preußen Dellbrück, 1. FC Köln, Schwarz-Weiß Essen oraz Wormatia Worms, a także w międzyczasie Bayer 04 Leverkusen z 2. Oberligi.

Bibliografia

Profil na Worldfootball

Niemieccy piłkarze
Niemieccy trenerzy piłkarscy
Piłkarze Wormatii Worms
Trenerzy piłkarzy Bayeru 04 Leverkusen
Trenerzy piłkarzy 1. FC Köln
Urodzeni w 1899
Zmarli w 1960
Ludzie urodzeni w Wormacji
Trenerzy piłkarzy Omonii Nikozja

Karl Winkler


Ang Asaga Strait ngalan niining mga mosunod:

American Samoa

 Āsaga Strait, agianan, Eastern District,
 Asaga Strait (agianan sa American Samoa), Manu'a District,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot American Samoa

Asaga Strait


Protein 120 domena upredene zavojnice (CCDC120), znan i kao JM11 protein,  je protein koji je kod ljudi kodiran istoimenim genom CCDC120. Funkcija CCDC120 nije formalno identificirana, ali strukturne komponente, konzerviranost i interakcije mogu se izračunračunarski procijenitiati.

Gen
Kod čovjeka, gen CCDC120 nalazi se na hromosomu X, na poziciji Xp11.23. Postoji šest različitih varijanti transkripta CCDC120 proizvedenih alternativnim splajingom.

Obilježja
Transkript iRNK CCDC120 sadrži ponavljanje od 120 bp blizu 3' kraja.

Homologija

Paralozi
CCDC120 has 3 identifiable paralogs in humans, FERM domen-sadržavajući 4A, FERM domomen-sadržavajući 4B i C1orf106.

Ortolozi
Ortološki prostor CCDC120 može se pratiti do riba poput Danio rerio, Oryzias latipes i Dicentrarchus labrax.

Protein
Protein CCDC120   ima četiri različite izoforme, u rasponu od 618 do 696 aminokiselina.   Isoform 1 is the longest isoform and is encoded by transcript 1 of the CCDC120 gene.

Interakcije
Eksperimentalno je  pokazalano da postoje interakcije  CCDC120 s vezujućim proteinom 1C Usherovog sindoma,  CYTH2 MDFI, centrosomnim proteinom od 170kDa,  pseudogenom 1 i keratinom 15]]. Ostale interakcije identificirane su koekspresijom i datiranjem podataka i mogu se vidjeti na slici.

Posttranslacijske modifikacije
Algoritmi sugeriraju brojna mjesta osforilacije serina, kao i nekoliko mjesta fosforilacije treonina i tirozina.  Mnogo od ovih lokacija konzervirano je kod Gorilla gorilla gorilla ,  Mus musculus  i  Danio rerio .  Identificirano  je i  jedno mjesto N-glikozilacije.

Struktura
Predviđa se da proteinska struktura CCDC120 sadrži, kao što i samo ime govori, 65 aminokiselinskih zavojnica na položaju 109-173. Višestruki algoritmi identificiraju tri različita mjesta na kojima se alfa-heliksi mogu stvoriti strukture koje su konzervirana e u gorila i Danio rerio. Algoritmi se ne slažu ni na jednom mjestu za strukturu beta-lista.

Ekspresija

Promotor
Prema algoritmima, CCDC120  ima promotor dužine  601bp, koji sadrži niz mogućih mjesta faktora transkripcije,  kao što je prikazano na slici.

Reference u naučnoj literaturi
Utvrđeno je da je CCDC120 reguliran pod impulsnim elektromagnetskih polja u ljudskim osteoblastolikim ćelijama. CCDC120 ima 7-baznu deleciju kod metastaznog olfaktornog  neuroblastoma. CCDC120 je smanjeno reguliran nakon hipoksično-ishemijske ozljede mozga novorođenih pacova.

Reference

Ljudski proteini
Geni na hromosomu X

CCDC120


Kaliwatan sa alibangbang ang Stenoptilia bandamae. Una ning gihulagway ni Jacques-Marie-Frangile Bigot ni adtong 1964. Ang Stenoptilia bandamae sakop sa kahenera nga Stenoptilia, ug kabanay nga Pterophoridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Demokratikanhong Republika sa Konggo
 Kotidaybor

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Demokratikanhong Republika sa Konggo
Insekto sa Kotidaybor
Stenoptilia

Stenoptilia bandamae


La Lezione di musica (o Gentiluomo e dama alla spinetta) è un dipinto a olio su tela (74x64,5 cm) di Jan Vermeer, databile al 1662 circa e conservato nelle collezioni reali a St. James's Palace (Londra). È firmato IV Meer sul margine inferiore destro della cornice del secondo dipinto.

Storia
Il dipinto è probabilmente quello descritto come "Una giovane dama che suona il virginale in una stanza, con un gentiluomo che ascolta, dello stesso [Vermeer]" nel catalogo dell'asta della collezione Dessius tenutasi ad Amsterdam il 16 maggio 1696. In quell'occasione l'opera raggiunse la buona quotazione di 80.0 fiorini.

Nel 1718 il dipinto apparteneva al pittore italiano Giovanni Antonio Pellegrini, che allora si trovava in Olanda, per poi passare nella collezione del console inglese a Venezia Joseph Smith. Da questa raccolta fu acquistato nel 1762 da Giorgio II d'Inghilterra, come opera di Frans van Mieris il Vecchio. Solo nel tardo XIX secolo l'attribuzione a Vermeer è stata rettificata.

Descrizione e stile
In una stanza illuminata a pieno giorno, una donna di spalle suona la spinetta, mentre un uomo, in piedi, l'ascolta. Si tratta di una tela dedicata al tema della musica con sottosignificati amorosi, come se ne trovano altre nel catalogo del pittore. In questo caso l'uomo ha un atteggiamento attento e compunto, appoggiandosi impettito a un bastone e allo strumento musicale, che farebbe pensare a un maestro di musica severo, ma potrebbe anche essere un estimatore amoroso della ragazza. Farebbe pensare a ciò la presenza della viola da gamba appoggiata a terra: concerti di strumenti tra musicisti di sesso opposto era infatti nella pittura olandese del Secolo d'oro un'allegoria della sintonia amorosa. Grazie allo specchio appeso dietro la spinetta possiamo vedere il volto della ragazza, significativamente rivolto verso l'uomo, nonché una gamba del cavalletto su cui il pittore, altrimenti invisibile spettatore, sta dipingendo. Si tratta di un motivo presente nell'arte dei Paesi Bassi fin dal XV secolo.

La spinetta è decorata da cavallucci marini e reca l'iscrizione "MVSICA · LETITIÆ · CO[ME]S / MEDICINA · DOLOR[IS]" ossia - un proprio esametro latino - ("MVSICA  LETITIAE CO[NSOR]S MEDICINA DOLOR[VM]" ("La musica è compagna della gioia e balsamo per il dolore (oppure 'gli dolori')", allusione alla consolazione il conforto dell'armonia musicale). Si tratta probabilmente della fedele copia di uno strumento creato dall'artigiano specializzato di Anversa Andreas Ruckers.

La scena principale è collocata in fondo alla stanza scorciata con maestria, come dimostra la scacchiera marmorea sul pavimento. A sinistra due grandi finestre con vetri piombati inondano la stanza di luce. In primo piano, sull'altro lato, si vede un tavolo coperto da un pesante tappeto persiano, su cui è posato un vassoio metallico e una brocca in ceramica smalata bianca: si tratta di oggetti di casa Vermeer che si ritrovano anche in altre opere dell'artista. A medio campo una sedia in tralice foderata di velluto azzurro crea una vivace macchia di colore. Sulla parete di fondo, oltre allo specchio, sta appeso un altro dipinto con una mezza figura, forse una Carità romana, sulla cui cornice si trova la firma dell'artista. Molto probabilmente si tratta di una tela in possesso della benestante suocera dell'artista.

Sulla presenza di un significato allegorico del dipinto si sono fatte varie ipotesi. Forse l'armonia musicale, oltre che a un tema amoroso, sottintende qui alle emozioni interiori, che si possono condividere o meno con gli altri, come farebbe credere anche la figura della Carità.

Bibliografia

Altri progetti

Collegamenti esterni

Lezione di musica
Dipinti su musicisti
Dipinti a Londra
Dipinti con specchi

Lezione di musica (Vermeer)


Hipomanganati ili manganat(V) su hemijski spojevi mangana koji u sebi sadrži anion MnO43−. To su pretežno nestabilni spojevi koji vrlo lahko disproporcioniraju do mangan(IV)-oksida i permanganata. Zbog hipomanganatnog iona, ovi spojevi su tipično plave boje.

Dobijanje
Hipomanganati se mogu dobiti oksidacijom mangan(IV)-oksida sa natrij-oksidom u istopljenom natrij-nitritu.

Također moguća je i redukcija permanganata ili šestovalentnih manganata sa sulfitima u bazičnom okruženju.

Osobine
Zbog iona MnO43− hipomanganati su karakteristično plavi. Osim toga, ovi spojevi su i paramagnetični.

Vrijednost pKs hipotetične hipomanganske kiseline iznosila bi 3. Faza protolize za reakciju od [O3Mn(OH)]2− do MnO43− je 13,7, a druge faze protolize nisu poznate, jer se hipomanganati u kiselim rastvorima vrlo brzo raspadaju a stabilni su samo u bazičnim rastvorima.

Upotreba
Hipomanganati nemaju neki veći tehnički značaj. Oni su uglavnom kratkovječni međuproizvodi koji se ne mogu lahko izolirati pri proizvodnji kalij-permanganata. U oksidativnim otopinama pri dokazivanju mangana, pri dodavanju manje količine kisika nastaju hipomanganati umjesto zelenih iona manganata.

Reference

Literatura

Hipomanganat
Hipomanganat
Hipomanganat

Hipomanganat


An Chromis multilineata in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Alphone Guichenot hadton 1853. An Chromis multilineata in nahilalakip ha genus nga Chromis, ngan familia nga Pomacentridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Chromis

Chromis multilineata


Omaha er ein amerikanskur býur, ið liggur í eystara parti av stakríkinum Nebraska, tætt við markið til Iowa.
Omaha er størsti býur í Nebraska og býurin hevði í 2018 meiri enn 468.000 íbúgvar. Áin Missouri rennur tætt framvið býinum.

Kend fólk
Fred Astaire (1899-1987), amerikanskur dansari, sangari og sjónleikari
Gerald Ford (1913-2006), amerikanskur forseti
Marlon Brando (1924-2004), amerikanskur sjónleikari
Warren Buffet (1930), amerikanskur ríkmaður
Nick Nolte (1941), amerikanskur sjónleikari

Ávísingar úteftir
Heimasíða: cityofomaha.org

Keldur

Nebraska
Býir í Nebraska

Omaha


Chantoozies is the debut studio album by Australian group Chantoozies. The album was released in August 1988 by Mushroom Records and peaked at number 6 on the ARIA Charts. It is the only full-length studio album to feature founding member Tottie Goldsmith.

Track listing
 LP (L 93279)

Charts

Weekly charts

Year-end Charts

Certifications

References

1988 debut albums
Mushroom Records albums
Synth-pop albums by Australian artists
Chantoozies albums

Chantoozies (album)


Tarnów er en by med 109.358 indbyggere (2018) i det sydlige Polen, cirka 75 km øst for Kraków. Tarnów var mellem 1975 og 1998 hovedby i Tarnow vojvodskap, men ligger siden 1999 i Lillepolens vojvodskap. Byen er et vigtigt jernbaneknudepunkt på forbindelsen mellem Lviv og Kraków. Motorvejen fra Kraków til Ukraine går forbi Tarnów. Den kredsfrie byer en selvstændig bykommune (gmina miejska). Den ligeledes selvstændige landkommune (gmina wiejska) Tarnów har et areal på 82,81 km² und 25.472 indbyggere (2018).

I det 16. århundrede havde byen cirka 1.200 indbyggere og ca. 200 huse; efter at svenske tropper i 1655 plyndrede byen faldt indbyggertallet fra ca. 2.000 til under 800. I 1870 var indbyggertallet 21.779. 1939 var der ca. 40.000 indbyggere, omkring halvdelen af dem var jøder.

Historie
Byen blev kom første gang på skrift omkring 1125 og blev i 1229 nævnt som Tarnowo.

Den 7. marts 1330 fik byen sine by-rettigheder efter Magdeburgrettighederne. Samme år blev borgen færdigbygget. I dag eksisterer den kun som en ruin. I denne tid kom der mange nye bosættere til Tarnów, derunder også tyskere, fra Krakau og det nuværende Nowy Sącz (tysk Neu Sandez) til Tarnów og til omegnen. 1376 blev en kirke nævnt for første gang nævnt. De første jøder bosatte sig i det 15. århundrede. I det 16. århundrede kom mange skottere, derunder familier med navne som Dun, Huyson og Nikielson. I flere århundreder var Tarnów en privat by, indtil den sidste ejer fyrst Eustachy Sanguszko i 1787 gav afkald på regeringsmagten.

I det 16. århundrede havde byen cirka 1.200 indbyggere og ca. 200 huse; efter at svenske tropper i 1655 plyndrede byen faldt indbyggertallet fra ca. 2.000 til under 800. I 1870 var indbyggertallet 21.779. 1939 var der ca. 40.000 indbyggere, omkring halvdelen af dem var jøder.
mange af de polakker, som før 1. Verdenskrig bosatte sig på Lolland-Falster, kom fra dette område.
Efter Polens første deling i 1772 hørte Tarnów til den af Østrig besatte del. I 1785 blev bispedømmet Tarnów grundlagt. 1846 fandt en bondeopstand sted mod Det habsburgske monarki. I 1856 opnåede byen tilslutning jernbaneforbindelsen Krakau–Lemberg. Byen havde i 1860 24.627 indbyggere, hvoraf 11.349 var jøder.

1898 var Tarnów en betydende handelsby i det daværende østrigske Galizien. Den største industrivirksomhed var en landbrugsmaskinfabrik. Med en teologisk læreanstalt, en katolsk præsteskole, et seminarum og et gymnasium var byen også er vigtigt uddannelsessted.

Omkring 1900 emigredede mange polske landarbejdere fra området omkring Tarnów til Lolland-Falster.

I maj 1915 kom der i området mellem Tarnów og Gorlice til Gennembrudsslaget ved Gorlice-Tarnów, der endte med Det Russiske Kejserriges hærs værste nedelag i 1. verdenskrig.

Byen har en relativt stor roma-befolkning. Tarnów er den vigtigste by i det område, som tidligere blev kaldt Galicien; mange af de polakker, som før 1. Verdenskrig bosatte sig på Lolland-Falster, kom fra dette område.

Den 14. juni 1940 sendte Gestapo den første fangetransport med overvejende kristelige polakker i KZ Auschwitz I for at aflaste byens fængsel. Af denne transports 728 fanger overlevede kun ca. 200 2. verdenskrig. Under Holocaust i 2. verdenskrig holdt de tyske besættere ca. 20.000 polske jøder indespærret i Ghetto Tarnow og tusinder af dem blev deporteret til udryddelseslejrene, overvejende til udryddelseslejren Bełżec. Lejren blev afviklet i december 1942, da så godt som alle jøder i Generalguvernementet var dræbt.

Seværdigheder
 Den gamle bydel har velbevarede, middelalderlige gader, bygninger fra gotikken og renæssancen og resterne af byens gamle forsvarsmure.
 Diözesanmuseet i Tarnów (pl. Muzeum Diecezjalne w Tarnowie). Stiftmuseet har en stor samling af religiøs kunst.
 Det historiske museum for regionen Tarnów, ved markedspladsen.
 Det etnografiske museum (Muzeum Etnograficzne w Tarnowie) har blandt andet en permanent udstilling om romaernes historie og kultur.
 Katedralen Sankt Maria (pl. Najświętszej Maryi Panny). Den blev bygget i det 14. århundrede og ombygget flere gange fra 15. til det 19. århundrede.
 Markedspladsen med rådhuset fra det 15. og 16. århundrede og borgerhuse fra 16. til 18. århundrede.
 Resterne af den gamle synagoge i Tarnów (Bima) fra 17. til 19. århundrede.
 Den jødiske kirkegård har et stenmonument til minde om de tusinder af byens jøder, der omkom i 2. verdenskrig.
 Szeklers' port og monument til minde om den polske general og nationalhelt Józef Bem (1794-1850), født i Tarnów.

Eksterne henvisninger

 Byens hjemmeside (polsk)
 Ghettoens historie fra 1942 (engelsk)
 Materiale fra United States Holocaust Memorial Museum

Byer i Polen

Tarnów


Holbrook is a masculine given name and a surname. It may refer to:

Surname
Amory Holbrook (1820–1866), American attorney and politician in the Oregon Territory
Ann Catherine Holbrook (1780–1837, British actress and writer
Anna Kathryn Holbrook (born 1957), American soap opera actress
Bill Holbrook (born 1958), American comic strip artist
Boyd Holbrook (born 1980 or 1981), American film and television actor
Chad Holbrook (born 1971), American college baseball coach
Charles R. Holbrook III (born 1938), American politician
David Holbrook (1923–2011), British writer
Eddie Holbrook (), American former college men's basketball head coach
Edward Dexter Holbrook (1836–1870), a congressional delegate from the Idaho Territory
Elizabeth Bradford Holbrook (1913–2009), Canadian portrait sculptor
Florence Holbrook (1860–1932), American educator, writer, pacifist
Frank Kinney Holbrook (c. 1874–1916), first African-American intercollegiate athlete at the University of Iowa
Frederick Holbrook (1813–1909), American politician and 27th Governor of Vermont
Hal Holbrook (1925–2021), American actor
Henry Holbrook (1820–1902), English-born merchant and politician in British Columbia
Jarita Holbrook (born 1965), American astronomer
John Holbrook (bishop) (born 1962), Anglican bishop
John Holbrook (publisher) (1761–1838), American publisher and entrepreneur
John Edwards Holbrook (1796–1871), American zoologist, herpetologist, physician and naturalist
Joseph Holbrook (1806–1885), Mormon pioneer in Utah
Josiah Holbrook (1788–1854), founder of the Lyceum movement in the United States
Julian Holbrook (1897–1980), British Army brigadier
Justin Holbrook (born 1976), Australian rugby league head coach
Karen Holbrook (born 1942), former president of Ohio State University
Leonard Holbrook (1882–1974), British Royal Navy rear admiral, brother of Norman Douglas Holbrook
Lucius Roy Holbrook (1875–1952), American major general
Norman Douglas Holbrook (1888–1976), British Royal Navy commander and recipient of the Victoria Cross, brother of Leonard Holbrook
Percy Holbrook (1859–1946), British priest
Rick Holbrook (1948–2007), American Olympic weightlifter
Sam Holbrook (born 1965), Major League Baseball umpire
Sammy Holbrook (1910–1991), Major League Baseball catcher
Steve Holbrook (born 1952), English former footballer
Stewart Holbrook (1893–1964), American writer
Teri Holbrook (), American mystery writer
Terry Holbrook (born 1945), English football referee
Terry Holbrook (ice hockey) (born 1950), Canadian former ice hockey player
Thomas Holbrook (born 1949), American politician
Willard Ames Holbrook Jr. (1898–1986), American major general

Given name
Holbrook Blinn (1872–1928), American stage and film actor
Holbrook Gaskell (1813–1909), British industrialist
Holbrook Jackson (1874–1948), British journalist, writer and publisher
Holbrook Working (1895–1985), American professor of economics and statistics at Stanford University's Food Research Institute

English-language surnames
English masculine given names
Masculine given names

Holbrook (name)


Kaliwatan sa alibangbang ang Olapa furva. Una ning gihulagway ni George Francis Hampson ni adtong 1905. Ang Olapa furva sakop sa kahenera nga Olapa, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Olapa

Olapa furva


Langley Castle er et restaureret beboelsestårn fra middelalderen, der nu drives som hotel, som ligger i Langley i South Tyne-dalen omkring 5 km syd for Haydon Bridge, Northumberland, England.
Bygningen blev opført i midten af 1300-tallet af Sir Thomas de Lucy.

Det er en listed building af første grad.

Se også
 Liste over borge og slotte i England

Referencer

Eksterne henvisninger

Slotte i Northumberland

Langley Castle


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Antipodectes monteithi. Una ning gihulagway ni Rentz, D.C.F. ni adtong 1985. Ang Antipodectes monteithi sakop sa kahenera nga Antipodectes, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 State of Queensland

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa State of Queensland
Antipodectes

Antipodectes monteithi


An Canthigaster rivulata in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Temminck ngan Hermann Schlegel hadton 1850. An Canthigaster rivulata in nahilalakip ha genus nga Canthigaster, ngan familia nga Tetraodontidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Canthigaster

Canthigaster rivulata


Bakers Pride Oven Company is an American manufacturer of commercial baking, cooking and broiling equipment. The brand was founded in 1945 in The Bronx, New York. Bakers Pride works in partnership with foodservice dealers and awards dealerships who maintain a commercial showroom, engineering department, or warehouse.

History
Bakers Pride was founded in 1945 and began offering the Y-602 Double Pizza Oven. Many New York pizzerias purchased this oven for creating chef quality pizza. Some original models are still in operation. The brand offers a full line of deck ovens and gas counter top ovens such as the VH-1828 series. The GC182 oven features two separate 18 inch conveyors.

Chef Jeff Pond of A4 Pizza stated he always used Bakers Pride ovens which, along with Blodgett and Marsal & Sons, are the most popular pizza ovens in the New York region. The company also offers electric ovens which can produce up to four pies in 15 minutes.

Company
The brand was a subsidiary of Standex International. It was acquired by Middleby Corporation in 2019.

References

External links

American brands
Home appliance manufacturers
Manufacturing companies based in New York City
Baking industry

Bakers Pride


Isabel de Castela (Toro, 1283 — 24 de julho de 1328) foi rainha consorte de Aragão, Valência, Sicília e Maiorca pelo seu primeiro casamento com Jaime II de Aragão, e duquesa da Bretanha e viscondessa de Limoges pelo seu segundo casamento com João III da Bretanha.

Família
Isabel era a filha primogênita do rei Sancho IV de Leão e Castela e de Maria de Molina. Seus avós paternos eram o rei Afonso X de Leão e Castela e Iolanda de Aragão. Seus avós maternos eram o infante de Castela, Afonso de Molina, e Maior Afonso de Meneses, sua segunda esposa.

A infanta teve seis irmãos mais novos, que eram: o rei Fernando IV de Leão e Castela; Afonso, noivo de Joana Nunes de Lara; Henrique; Pedro, senhor de Cameros; Filipe, senhor de Ribera e Cabrera, e Beatriz, consorte do rei Afonso IV de Portugal.

Biografia
Por algum tempo, Isabel esteve noiva de Afonso de Lacerda, filho de Fernando de La Cerda, infante de Castela e da princesa Branca de França. Porém, o casamento não se realizou.

Primeiro casamento
Em dezembro de 1291 ou 1293, em Sória, Isabel casou-se com Jaime II, filho de Pedro III de Aragão e de Constança de Hohenstaufen, como sua primeira esposa. Ela tinha entre 8 ou 10 anos de idade apenas, e ele, 24 ou 26. Foi necessária uma dispensa papal pois eles compartilhavam de graus de consanguinidade.

O casamento jamais foi consumado, e em 1295, foi anulado devido ao parentesco do casal.

Segundo casamento
Anos mais tarde, em 1320, na cidade de Burgos, Isabel casou-se com o futuro duque João III da Bretanha, como sua segunda esposa. Ele era filho de Artur II, Duque da Bretanha e de Maria, Viscondessa de Limoges. Ela tinha 26 ou 27 anos, e ele, 23 ou 24.

Em março de 1312, seu marido lhe concedeu o título viscondessa de Limoges. Em agosto do mesmo ano, ela tornou-se duquesa da Bretanha com a ascensão de João.

Isabel faleceu na data de 24 de julho de 1328, com cerca de 45 anos de idade. Este casamento também não resultou em filhos.

Após sua morte, o duque casou-se com Joana de Saboia, mas morreu sem descendência.

Ascendência

Naturais de Toro (Espanha)
Rainhas de Aragão
Rainhas da Sicília
Condessas de Barcelona
Infantas de Castela
Viscondessas da França
Duquesas da Bretanha
Espanhóis do século XIII
Mulheres do século XIII
Mulheres do século XIV
Mulheres da Espanha medieval
Mulheres da França medieval
Rainhas consortes de Maiorca
Anscáridas
Casa de Barcelona
Casa de Dreux

Isabel de Castela (1283–1328)


An Nematabramis steindachnerii in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Canna Maria Louise Popta hadton 1905. An Nematabramis steindachnerii in nahilalakip ha genus nga Nematabramis, ngan familia nga cyprinidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Nematabramis

Nematabramis steindachnerii