Gente di mare è una serie televisiva italiana, trasmessa in prima visione su Rai Uno dal 2005 al 2007. È formata da due stagioni.

Episodi

Personaggi
 Lorenzo Crespi è il tenente di vascello Angelo Sammarco. Diventa comandante del Circomare di Tropea dopo la sospensione del tenente di vascello Giacomo Onorato perché accusato ingiustamente dell'omicidio di una donna che era la sua amante. A metà della seconda stagione viene fatto scomparire e muore assassinato dalla 'ndrangheta per mano di Carmine Amitrano che dà l'ordine di ucciderlo a suo figlio Toni.
 Vanessa Gravina è la dottoressa Margherita Scanò. Nella 2ª stagione nella prima puntata muore uccisa in un attentato.
 Patrizio Rispo è il tenente di vascello Giacomo Onorato sospeso dall'incarico di comandante del Circomare di Tropea perché accusato di omicidio ingiustamente. Muore assassinato a causa delle sue indagini per scoprire la verità che lo aveva portato ad essere sospeso dal servizio per omicidio
 Mirco Petrini è il tenente di vascello Salvatore Terrasini, diventa Il comandante del Circomare di Tropea (2ª stagione) al posto del comandante Sammarco che si allontanerà all'inizio della 2ª stagione dal Circomare per fare luce su un'importante indagine personale sulla 'ndrangheta. Anche dopo la morte di Sammarco rimane a capo del Circomare di Tropea.
 Fabio Fulco è il capitano di corvetta/comandante Davide Ruggeri che viene chiamato ad indagare sulla scomparsa di Angelo Sammarco a metà della 2ª stagione.
 Frank Crudele è il capo di 1ª classe Pietro Melluso
 Antonio Milo è il capo di 1ª classe Sante Lo Foco
 Giada Desideri è il tenente di vascello Elena Dapporto
 Myriam Catania è il capo di 2ª classe Gloria Lo Bianco
 Alessandro Lucente è il capo di 3ª classe Paolo Zannoni
 Davide Ricci è il sottocapo Luca Rebecchi
 Chiara Francini è il sottocapo Marzia Meniconi
 Cosimo Cinieri è il contrammiraglio Luigi Cordari
 Eros Pagni è Carmine Amitrano, il boss spietato della 'ndrangheta di Tropea.
 Rosa Pianeta è Viviana Amitrano
 Tiziana Lodato è Sofia Amitrano
 Giuseppe Zeno è Tony Amitrano
 Manfredi Aliquò è Franco Pittali
 Claudia Ruffo è Sara Polimenti
 Angelo Infanti è Franco Leonetti
 Francesca Chillemi è Verna Leonetti
 Domenico Fortunato è il capitano dei carabinieri Mario Zannoni
 Massimo De Lorenzo è il brigadiere dei carabinieri Vincenzo Culicchia
 Francesco Siciliano è il sostituto procuratore Giorgio Bonanni. Viene assassinato dalla 'ndrangheta a metà della 2ª stagione.
 Gilberto Idonea è Tommaso Nicotra, boss di spicco della 'ndrangheta, amico e socio in affari di Carmine Amitrano.
 Valentina Sperlì è la procuratrice Anna Licurgo
 Michel Leroy: Abdel
 Liliana Mele è Amina
 Marcello Modugno è Gretteri
 Rosa Ferraiolo è Costanza Melluso
 Eva Deidda è Marina Cataldo
 Francesco Paolo Torre è il comune di 1ª classe La Torre
 Altri interpreti: Milena Miconi, Patrizio Pelizzi, Alberto Angrisano, Manuel Rufini, Alessandro Lombardo e Marcello Arnone.

Produzione

La prima stagione, trasmessa divisa in dodici serate, è andata in onda su Rai Uno in prima serata dal 4 dicembre 2005 al 23 gennaio 2006.

Le riprese sono iniziate il 30 agosto 2004 e ultimate il 29 luglio 2005 e per le varie scene d'azione sono stati utilizzati i mezzi marittimi ed aerei della Guardia Costiera, impiegati 190 attori, 1950 comparse e 230 imbarcazioni.

Dopo il successo della prima stagione, nel 2007 viene trasmessa sempre in prima serata la seconda stagione, con due episodi da 50 minuti a settimana, tranne per la quinta serata, durante la quale sono andati in onda tre episodi. Le riprese sono iniziate il 6 novembre 2006 e terminate il 7 luglio 2007 mentre le puntate sono state trasmesse in prima visione TV dal 17 settembre al 20 novembre del 2007 su in prima serata su Rai 1.

30 gli attori principali; 230 gli attori "secondari"; più di 100 le presenze di stunt, impiegati in scene d'azione particolarmente pericolose; 1.504 i generici; più di 100 le imbarcazioni navi, yacht, barche a vela, pescherecci, motoscafi, gozzi e gommoni utilizzate durante le riprese; e infine aerei, elicotteri, motovedette e ogni tipo di natante in dotazione alla Guardia Costiera, compreso un pattugliatore di 52 metri.

Su alcuni giornali cartacei dedicati al mondo dello spettacolo (come ad esempio Oggi e TV Sorrisi e Canzoni), vi sono state delle polemiche riguardo alla prematura uscita di scena di Lorenzo Crespi. Il suo personaggio, infatti, Angelo Sammarco, che era stato l'apprezzato protagonista dell'intera prima stagione, esce di scena nella settima puntata, assassinato dalla 'ndrangheta. Crespi affermò che la decisione di abbandonare la serie era dovuta a delle minacce anonime ricevute sul set; la produzione, invece, replicò sostenendo che l'attore non aveva tenuto un comportamento professionale durante la lavorazione. Nell'ottava puntata entra in scena il nuovo protagonista, Fabio Fulco, che interpreta Davide Ruggeri, anch'egli ufficiale della Guardia Costiera.

Trama (seconda stagione)
Nell'episodio numero 1 della seconda stagione, una voce fuori campo annuncia che la narrazione riprende 6 mesi dopo la conclusione della prima stagione.

Fervono i preparativi per il matrimonio tra Angelo Sammarco e Margherita Scanò. Sammarco fa venire a Tropea il suo migliore amico, il pari grado Salvatore Terrasini, perché sia il suo testimone di nozze. I tre sono sereni, ma il ritrovamento del relitto di una nave sulla spiaggia di Tropea sconvolge la situazione di equilibrio. Angelo e Margherita indagano, ma il segreto che si cela dietro quel relitto è talmente grande che quando Margherita riesce a scoprire qualcosa, viene brutalmente assassinata, proprio pochi minuti dopo la celebrazione delle nozze con Angelo.Quest'ultimo è sconvolto, e vuole a tutti i costi fare luce sull'efferato omicidio di sua moglie, e per farlo decide di lasciare il circomare. I suoi uomini, che ne hanno sempre apprezzato l'onestà e la lealtà, sono molto dispiaciuti, ma comprendono la sua decisione. A sostituire Angelo sarà proprio Salvatore, che si troverà ad affrontare casi molto difficili in una realtà a lui nuova.

I fratelli Sofia e Tony Amitrano, nonostante la morte del padre Carmine, continuano nell'attività mafiosa, tenendo all'oscuro di tutto la madre Viviana. I due vorrebbero estromettere dai loro affari il boss Tommaso Nicotera, detenuto, ma quest'ultimo non ha alcuna intenzione di farsi sottomettere dai figli di Carmine Amitrano, che era stato suo inseparabile socio e amico. Nonostante questo, il rischio che scoppi una faida tra le due cosche è molto alto.

Distribuzione internazionale
La serie televisiva è stata trasmessa anche nei seguenti paesi in ordine alfabetico:
 Argentina e altri paesi dell'America Latina col nome Guardacostas sul canale televisivo Space.
 Belgio col nome Police maritime sul canale La Deux, poi replicato su RTL TVI.
 Croazia dal 5 marzo 2008 col nome Obalna straža sul canale RTL Televizija.
 Francia dal 30 gennaio 2007 col nome Police maritime sul canale Fox Life poi replicato su France 3; Télé 7; Planète Thalassa.
 Spagna dal 2007 in castigliano col nome Guardacostas su Canal Sur Televisión, poi replicato su Canal Sur 2, ETB 2, ed in catalano con il nome Guàrdia de costes sul canale TV3.
 Ungheria dal 2 febbraio 2008 col nome Tengeri őrjárat sul canale RTL Klub

Mezzi impiegati dalla Guardia costiera

Aerei
 Elicottero Agusta Bell 412 CP 9-02 "Koala" MM81383 (cn 25627)
 Elicottero Agusta Bell 412 CP 9-05 "Koala" MM81473 (cn 25718)
 Elicottero Agusta Bell 412 CP 9-09 "Koala" MM81511 (cn 25722)

Auto
 Fiat Doblò targati CP 2640; CP 2818; CP 2687; CP 2794
 Fiat Panda targata CP 2729
 Land Rover Defender 90 SW TD5
 SEAT Inca targata CP 2406

Navali
Pattugliatore costiero CP 903 "Luigi Dattilo"
Motovedetta d'altura CP 408 "Mario Grabar"
Motovedetta costiera CP 238
Motovedetta d'altura CP 271
Motovedetta d'altura CP 278
Motovedetta costiera CP 546
Motovedetta costiera CP 571
Motovedetta costiera CP 808
Motovedetta costiera CP 834
Motovedetta costiera CP 836
Motovedetta costiera CP 891
Motovedetta costiera CP 2043
Motovedetta costiera CP 2096
Motovedetta costiera CP 2097
Gommone GC A01
Gommone GC A08
Gommone GC 105
Gommone GC 166
Gommone GC 248

Mezzi impiegati dall'Arma dei carabinieri

Navali
Motovedetta d'altura CC 812

Altre informazioni
Le due stagioni della serie hanno in comune la location principale, Tropea, città marittima della Calabria, oltre che l'argomento centrale, quello della Guardia Costiera e dei Carabinieri che lottano quotidianamente contro la 'ndrangheta. Questa serie è stata realizzata in collaborazione con la Guardia Costiera e con la Regione Calabria. Il titolo della seconda stagione è Gente di mare 2. Successivamente, venne realizzato uno spin-off, dal titolo L'isola.

Note

Collegamenti esterni
.

Serie televisive ambientate in Calabria

Gente di mare (serie televisiva)


Jacopo Mosca (født 29. august 1993 i Savigliano) er en cykelrytter fra Italien, der er på kontrakt hos .

Referencer

Eksterne henvisninger

Mandlige cykelryttere fra Italien

Jacopo Mosca


Sayyida Ruqayya may also refer to:

People
 Ruqayyah bint Muhammad, daughter of Muhammad
 Sayyida Ruqayya bint Ali, daughter of Ali ibn Abi Talib
 Ruqayyah bint Husayn, daughter of Husayn ibn Ali

Other uses
 Sayyidah Ruqayya Mosque, in Damascus, containing the grave of Rukayyah bint Husayn
 Mashhad of Sayyida Ruqayya, in Cairo, a memorial to Sayyida Ruqayya bint Ali

See also
 Ruqayya

Sayyida Ruqayya


Matthew Thomas Gilman conhecido como Matt Gilman (Minneapolis, 15 de julho de 1985) é um cantor e compositor estadunidense de música cristã contemporânea.

Inicio
Gilman nasceu em 15 de julho de 1985, em Minneapolis, Minnesota, seu pai Thomas R. Gilman foi pastor luterano. Matt começou a ministrar nos cultos na igreja de seu pai, quando tinha 14 anos. Concluiu o ensino médio em 2002 e posteriormente se mudou para Kansas City, tendo se juntado à International House of Prayer.

Vida pessoal
Matt é casado com Alexia Gilman, juntos residem em Orlando na Flórida, com seus filhos gêmeos, Isaac e Caden.

Carreira musical
Iniciou sua carreira musical em 2008 com o álbum Holy, pela gravadora Forerunner Music, com participação de Cory Asbury. Seu segundo álbum, Awaken Love, foi lançado em 27 de agosto de 2013 também pela Forerunner Music, o álbum foi destaque na revista Billboard, onde ficou na posição n° 19 de álbuns cristãos, e na colocação 8 do Top Heatseekers.

Discografia
 Holy (2008)
 Awaken Love (2013)

Ligações externas

Cantores de música gospel dos Estados Unidos

Matt Gilman


An Agaritha iolaia in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Dillon hadton 1945. An Agaritha iolaia in nahilalakip ha genus nga Agaritha, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Agaritha

Agaritha iolaia


Kaliwatan sa insekto ang Williamsiella jacoti. Una ning gihulagway ni Laurence A. Mound ni adtong 1977. Ang Williamsiella jacoti sakop sa kahenera nga Williamsiella, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Anggola

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Anggola
Williamsiella

Williamsiella jacoti


Force India VJM08 je Formula 1 automobil dizajniran od strane Andrew Green za Force India da se natječu u Formula 1 - sezona 2015. To će se voziti po Sergio Pérez i Nico Hülkenberg.

Tehnički podaci

Šasija: Force India Karbonskim vlaknima
Prednji ovjes: Pushrod sustava (Penske)
Stražnji ovjes: Pullrod sustava (Penske)
Gume : Motegi Racing 13" (Pirelli P Zero - Pirelli Cinturato)
Kočnice : AP Racing karbon diskovi i jastučići
Motor: Mercedes-Benz PU106B Hybrid
Ukupna kubikaža: 1,6L
Broj cilindara: 6
Broj ventila: 24
Težina motora: 145 kg
V Kut: 90°
RPM: 15,000
Gorivo : Shell V-Power
Max goriva protok: 100 kg/h
Ulje: Quaker State
ERS (Energy Recovery System): Mercedes AMG High Performance Powertrains Integrirani hibridna energije oporavak preko Motor Generator Unit, radilice u kombinaciji sa električnim MGU-K, turbopunjač u kombinaciji s električnim MGU-H
MGU-K:
Maksimalna brzina: 50,000 rpm
Maksimalna snaga: 120kW
Maksimalna oporavak energije: 2 MJ po krugu
Maksimalna energetska raspoređivanje: 4 MJ po krugu.
MGU-H:
Maksimalna brzina: 125,000 rpm
Snaga: neograničeno
Maksimalna oporavak energije: neograničeno
Maksimalni raspoređivanje energije: neograničeno
Mjenjač : Mercedes AMG F1 (8+R)
Veličina:
Ukupna težina bolida : 691 kg (sa vozač)

Potpuni spisak rezultata u Formuli 1
(Legenda) (Utrke u boldu označavaju najbolju startnu poziciju, dok utrke u italicu označavaju najbrži krug utrke)

Vanjski linkovi

Force India VJM08

Bolidi Formule 1 – sezona 2015.

Force India VJM08


An Pithomictus emandibularis in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Heller hadton 1924. An Pithomictus emandibularis in nahilalakip ha genus nga Pithomictus, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Philippines. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pithomictus

Pithomictus emandibularis


Bolsa () é um edifício do  em Gotemburgo, na Suécia, usado como local de representação e assembleia municipal. Está localizada no lado norte da praça Gustavo Adolfo, no centro histórico.

Bibliografia

Ligações externas

Atrações turísticas de Gotemburgo

Bolsa (Gotemburgo)


Kaliwatan sa insekto ang Lachesilla eertmoedi. Una ning gihulagway ni Garcia Aldrete ni adtong 1990. Ang Lachesilla eertmoedi sakop sa kahenera nga Lachesilla, ug kabanay nga Lachesillidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Mehiko
 Dakbayan sa Mehiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Mehiko
Insekto sa Dakbayan sa Mehiko
Lachesilla

Lachesilla eertmoedi


Flamingo Las Vegas (tidligere The Fabulous Flamingo og Flamingo Hilton Las Vegas) er et hotel og kasino på Las Vegas Strip i bydelen Paradise ved Las Vegas i Nevada. Det ejes og drives af Caesars Entertainment.

Bygningen omfatter et kasino på 6.716 m2 og et hotel med 3.460 værelser. Bygningens arkitektoniske tema er inspireret af art deco og moderne strømlinethed i stil med arkitekturen forbundet med Miami og Miami Beach. Hotellet har i sin have et område, der anvendes som habitat for flamingoer.

Hotellet åbnede i 1946 som det tredje hotel på the Strip, og er i dag det ældste hotel på the Strip, der fortsat er åbent. Hotellet har siden åbningen i 1946 gennemgået adskillige renoveringer og ændring af ejerkreds.

The Flamingo har en tilknyttet station, Flamingo & Caesars Palace station, på Las Vegas Monorail-transportsystemet.

Historie

Byggeriet

The Flamingo er bygget på en grund på 16,2 hektar, der oprindeligt tilhørte en af de første beboere i byen, Charles "Pops" Squires, der havde købt grunden for 288 dollars og 75 cent. I 1944 solgte han grunden til Margaret Folsom for 7.500$, som kort efter solgte grunden til William Wilkerson for 84.000$. Wilkerson ejede magasinet The Hollywood Reporter og en række populære natklubber på the Sunset Strip.

Wilkerson ønskede at opføre et hotel i området og købte i 1945 yderligere land til stedet og hyrede arkitekter til at opføre hotellet i europæisk stil. På det tidspunkt var allerede opført hotel-kasinoerne El Rancho Vegas og The Last Frontier på det, der senere ville blive kendt som Las Vegas Strip. Wilkerson ønskede et hotel med luksuriøse værelser med air-condition, en spa, trænings- og helsefaciliteter, en golfbane, natklub, lækre restauranter med europæiske kokke og et kasino som i Monte Carlo. Hotellet skulle tiltrække jetsettet fra Hollywood, som Wilkerson havde kontakter til gennem sine aktiviteter med sit magasin og sine natklubber. Hotellet skulle være større end de to eksisterende i byen, så han planlagde 250 værelser, hvilket var mere end dobbelt så stort som de to eksisterende hoteller i byen.

Wilkerson påbegyndte opførelsen af hotellet i november 1945 med et budget på 1,2 mio. $. Han havde lånt 600.000$ i banken og 200.000$ af sin ven Howard Hughes og som den spiller han var, forsøgte han at vinde den resterende del af budgettet ved spillebordet. Han tabte imidlertid 200.000$, og han måtte derfor låne yderligere penge, en million dollar, denne gang hos Harry Rothberg, en person fra New Yorks underverden med tætte forbindelser til den amerikanske mafia. Rothberg trak andre gangstere ind i projektet, herunder Meyer Lansky, Gus Greenbaum, Moe Sedway og Lanskys barndomsven Benjamin "Bugsy" Siegel, der alle blev medejere af Wilkersons projekt.

Siegel havde forinden haft planer om at etablere hotelkasino i Las Vegas grundet Nevadas liberale holdning til spil i kasinoer og spil udenfor væddeløbsbaner. På dette tidspunkt ejede Siegel en stor del af informationstjenesten Trans America Wire, og Siegel og mafiaen havde store interesser i ulovligt spil på øst- og vestkysten af USA. Siegel havde købt hotellet El Cortez på Fremont Street for $600.000, men hans planer for udvidelse af hotellet blev bremset af bystyret i Las Vegas, der kendte til Siegels forbindelser til underverdenen. Siegel så sig herefter om efter muligheder uden for Las Vegas' bygrænse, og Wilkersons projekt passede fint ind i planerne. Wilkerson og Siegel havde kendt hinanden siden 1930'erne, hvor de havde mødt hinanden i Los Angeles, hvor Siegel havde været en kendt gæst i Wilkersons natklubber. Siegel og Wilkerson arbejdede sammen om hotellets opførelse, og Siegel fik hurtigt hyret nye arkitekter og en ny hovedentreprenør, Del Webb. Der opstod hurtigt uenighed om beslutningerne, og Siegel pressede med støtte fra de øvrige gangstere Wilkerson ud af den kreative kontrol med projektet, hvorefter Siegel alene stod for færdiggørelsen.

Byggeriet var imidlertid vanskeligt grundet materialemangel efter afslutningen af 2. verdenskrig. For at skaffe materialer betalte Siegel betydelige overpriser for materialerne, der imidlertid ofte blev stjålet på byggepladsen. tilsvarende betalte han byggearbejderne høje lønninger for at få fremskyndet byggeriet. Samtidig foretog Siegel løbende ændringer i planerne, og han lod eksempelvis det færdiggjorte køkken rive ned og ombygget, da han ikke var tilfreds med det færdige resultat. Byggeriet blev følgelig forsinket, ligesom budgettet blev kraftigt overskredet. Siegel skulle på et tidspunkt have mistet besindelsen over for hovedentreprenøren Del Webb, og fortalt, at han personligt havde slået 16 mand ihjel. Da Webb fik et bekymret udtryk i ansigtet, slog Siegel det hen med en bemærkning om, at han ikke behøvede være bange for noget, fordi "det er kun hinanden vi slår ihjel" (d.v.s. inden for mafiaen). Der blev skåret ned på antallet af værelser for at spare, og for at skaffe penge solgte Siegel andele ud til sine investorer, bl.a. Meyer Lansky og andre mafiamedlemmer, der dog nærede mistanke om, at Siegel selv tog andele af omkostningerne. Siegel pressede til sidst Billy Wilkerson til at sælge sine andel i projektet, og Wilkerson flygtede herefter til Paris.

Åbning i 1946 af The Flamingo Hotel & Casino

Siegel åbnede The Flamingo Hotel & Casino den 26. december 1946. På det tidspunkt havde hotellet kostet 6 millioner dollars, hvilket på den tid var et svimlende beløb. Hotellet blev markedsført som "The West's Greatest Resort Hotel" og var med sine 105 værelser det første luksushotel på the Strip ca. 6-7 km fra Las Vegas centrum.

Ved åbningen optrådte bl.a. Jimmy Durante og Rose Marie. Flere af Sigels venner og bekendt fra Hollywood deltog ved åbningen, bl.a. George Raft og Sonny Tufts. Åbningen fandt imidlertid sammen med en kraftig vinterstorm i området og mange jetsettere meldte afbud til åbningen, herunder storinvestoren Meyer Lansky. Åbningen var en katastrofe for Siegel, ikke blot på grund af de mange afbud til den stort anlagte premiere. De lokale fandt det luksuriøse hotel overdrevent. Der var dresscode for gæsterne, hvor mændene skulle være iført minimum jakkesæt med slips og kvinderne aftenkjole, ligesom tjenerne var iført smoking. For at fuldende fiaskoen tabte kasinoet mere end 300.000$ i løbet af de første par uger.

De høje omkostninger, de manglende gæster og de store omkostninger, der skulle betales for at færdiggøre de sidste dele af hotellet fik Siegel til at lukke hotellet og i stedet koncentrere sig om at låne flere penge til færdiggørelsen.

Genåbning i 1947 og likvidering af Siegel
Siegel arbejdede med at få færdiggjort hotellet og han gennemførte en genåbning af hotellet i marts 1947 under det nye navn The Fabulous Flamingo. Genåbningen blev en succes, hvor mange af Hollywoods stjerner besøgte hotellet og gav det positiv omtale. Driften af hotellet gav overskud, og idéen om et luksushotel i Las Vegas viste sig at være en god idé.

Den amerikanske mafia havde investeret betydelige beløb i Siegels projekt og var utålmodige for at se afkast af investeringen. Siegels projekt med The Flamingo var blevet drøftet på et møde blandt mafiabosserne, herunder barndomsvennen Meyer Lansky og den uformelle leder af De fem familier, Lucky Luciano, på et møde i december 1946 i Havanna på Cuba, den såkaldte Havanna-konference. På mødet havde der været stemning for at likvidere Siegel, men beslutningen blev udskudt i sidste øjeblik. Nu hvor hotellet endelig begyndte at give overskud, var mafiaen ivrig for at få sine investeringer tilbage. Siegel havde lagt sig ud med flere mafiabosser over projektet, og mafiaen havde tabt tålmodigheden med Siegel.

Den 20. juni 1947 blev Siegel dræbt af en ukendt gerningsmand, der affyrede mindst ni skud med en militærriffel mod Siegel, der sad i en stol i veninden Virginia Hills hjem i Beverly Hills. Umiddelbart efter spadserede mafiamedlemmerne Moe Sedway, Gus Greenbaum og Morris Rosen ind på The Flamingo og overtog kontrollen med hotellet.

Tiden efter Siegel (1947–1960)
Det lykkedes Moe Sedway, Gus Greenbaum og Morris Rosen at gøre hotellet til en betydelig succes. De rettede fokus mod et bredere publikum, og allerede i 1948 opnåede hotellet et overskud på 4 millioner $. The Fabulous Flamingo blev berømt for sine overdådige shows og sine efter datidens forhold luksuriøse værelser med air-conditioning, flotte haver og swimming pools. Blandt de mange entertainere, der optrådte mellem 1947 og 1953, var Sammy Davis Jr., Lena Horne, The Mills Brothers, Betty Hutton og Spike Jones.

Der blev i 1953 foretaget en større renovering af hotellet og kasinoet, hvor bl.a. den oprindelige indgang blev revet ned og erstattet af et andet indgangsparti og et stort "Champagne Tårn" med flamingoer installeret. Fra 1955 til 1960 var kasinohotellet ejet af bl.a. Albert Parvin med 30% og en række andre investorer, herunder Tony Martin og skuespilleren George Raft.

Tiden efter 1960

I 1960 blev the Flamingo solgt for $10,5 million til en gruppe investorer, herunder Morris Lansburgh og Daniel Lifter, der begge var bosidende i Miami og havde forbindelser til den amerikanske mafia. Lansky fungerede efter sigende som mellemmand ved handelen, og skulle herfor have modtaget $200,000.

Kirk Kerkorian købte The Flamingo i 1967, og solgte det igen i 1972 til Hilton Corporation, der omdøbte hotellet til Flamingo Hilton i 1974. Der har i alle årene løbende været renoveringer og ombygninger af hotellet, og de sidste af de originale dele af Siegels hotel blev revet ned i 1993.

I 1998 overdrog Hilton sine kasinoaktiviteter, herunder The Flamingo til Park Place Entertainment, der i 2000 ændrede hotellkasinoets navn til Flamingo Las Vegas. Park Place Entertainment udskilte aktiviteten til Caesars Entertainment, Inc., der i 2005 blev købt af Harrah's Entertainment, der i 2010 skiftede navn til Caesars Entertainment Corporation in 2010.

Hotellet gennemgik en større renovering i 2018.

Faciliteter og attraktioner

Habitat
Hotellet har en stor have, der fungerer som habitat for en række dyr, fugle og fisk, herunder chilenske flamingoer, ænder og skildpadder. Der var tidligere pingviner i haven, men de er flyttet til en zoo.

Metrostation
The Flamingo indeholder en togstation på Las Vegas Monorail-nettet, kaldet The Flamingo/Caesars Palace station.

Shows

Hotellets hovedscene har plads til 780 tilskuere. Scenen blev indtil 2019 kaldt The Donny & Marie Showroom, efter Donny og Marie Osmond, der optrådte på The Flamingo i 11 år mellem 2008 og 2019. En anden scene på hotellet kaldes Bugsy's Cabaret, der siden 2002 har vist showet "X Burlesque". På scenen vises også showt Piff the Magic Dragon.

Artister, der har optrådt på hotellet
Flere berømte artister har optrådt på The Flamingo, herunder Judy Garland i 1958, Bobby Darin i 1963 (i flere uger), Fats Domino i 1963 (og i flere år), Jerry Lee Lewis og Ray Charles i 1963. The Supremes i 1966, James Brown og Little Richard i 1967, Tom Jones og Wayne Newton i 1968, Ella Fitzgerald i 1970 og B.B. King i 1971.

Af nyere optrædener kan nævnes Kenny Rogers i 1997, Foreigner i 2000, The Beach Boys i 2003, Sly & the Family Stone i 2007, Aaron Carter og Alien Ant Farm i 2017, Richard Marx og Smash Mouth i 2017, Rita Ora og Gin Blossoms i 2018.

Af længerevarende optrædener kan udover Donny og Marie Osmonds 11 år lange tilknytning til hotellet med 1.730 shows og i alt 9 millioner solgte billetter nævnes Gladys Knight & the Pips, der optrådte i det meste af 2003, samt Toni Braxton, der optrådte fra 2006 til 2008, og Olivia Newton-John der optrådte på The Flamingo fra april 2014 til slutningen af 2016.

I populærkulturen

Film og tv
Den oprindelige Ocean's 11 fra 1960 blev filmet på hotellet, ligesom en flashback scene i genindspilningen fra 2001 er indspillet der. I den oprindelige film fra 1960 røves kasinoerne af Dean Martin, Frank Sinatra, Peter Lawford, Sammy Davis Jr. m.fl.

Elvis-filmen Viva Las Vegas (dansk titel: Elvis i det store race) fra 1964 har flere scener optaget på hotellet.

Filmen Bugsy fra 1991 med Warren Beatty i hovedrollen om Bugsy Siegel har flere scener knyttet til hotellet og dets historie. Mange af detaljerne er dog ændret for den dramatiske effekt.

I Netflix-serien Lilyhammer indgår en natklub i Lillehammer i Norge ved navn The Flamingo, der bygges af seriens hovedperson Giovanni Henriksen (aka Frank "The Fixer" Tagliano), der angiver inspirationen til at være Bugsy Siegel og dennes hotel.

Litteratur
Hunter S. Thompson og Oscar Zeta Acosta boede på the Flamingo, da de på et tidspunkt skulle dække "National Conference of District Attorneys on Narcotics and Dangerous Drugs", der blev afholdt lige overfor hotellet. Flere af Thomsons og Acostas eksperimenter med stoffer blev foretaget på hotellet. Forløbet er beskrevet i Thomsons bog Fear and Loathing in Las Vegas: A Savage Journey to the Heart of the American Dream.

Referencer

Eksterne henvisninger

 History of the Flamingo Hotel, YouTube

Etableret i 1946
Mafia
Hoteller i Las Vegas
Kasinoer i Las Vegas

Flamingo Las Vegas


Paratorchus aculeatus – gatunek chrząszczy z rodziny kusakowatych i podrodziny Osoriinae.

Gatunek ten opisany został w 1982 roku przez H. Pauline McColl jako Paratrochus aculeatus. W 1984 roku ta sama autorka zmieniła nazwę rodzaju na Paratorchus, w związku z wcześniejszym użyciem poprzedniej nazwy dla rodzaju mięczaków.

Chrząszcz o walcowatym ciele długości od 2,3 do 3,2 mm, barwy rudobrązowej z  nieco jaśniejszymi odnóżami i czułkami. Wierzch ciała ma delikatnie punktowany oraz rzadko owłosiony. Długość szczecinek okrywowych jest mniejsza niż odległości między nimi. Owalne oczy buduje pojedyncze, płaskie omatidium. Przedplecze ma od 0,45 do 0,48 mm długości i jest najszersze mniej więcej pośrodku. Powierzchnię przedplecza cechuje płytkie punktowanie i delikatna, siateczkowata mikrorzeźba. Odwłok ma wyraźnie widoczne linie łączeń między tergitem a sternitem tylko w przypadku trzeciego segmentu, a dziewiąty tergit niezbyt silnie wydłużony ku tyłowi w dwa długie, spiczaste wyrostki tylne o szerokim rozstawie i pozbawiony guzka środkowego. U samca ósmy sternit odwłoka ma wgłębienie środkowe nie odgraniczone listewkami. Narząd kopulacyjny samca ma bardzo krótki wyrostek boczny i szeroką część rurkowatą, pokrytą drobnymi, cierniowatymi guzkami. Samicę cechuje gruszkowata spermateka o wymiarach 0,175 × 0,075 mm i prostym w części środkowej przewodzie.

Owad endemiczny dla Nowej Zelandii, znany tylko z regionu Auckland na Wyspie Północnej. Spotykany jest w ściółce i próchnicy, na wysokości od 20 do 274 m n.p.m.

Przypisy

Kusakowate
Chrząszcze Nowej Zelandii
Gatunki i podgatunki zwierząt nazwane w 1982 roku

Paratorchus aculeatus


Płaskosz borówki, płaskosz borówkowy (Exobasidium vaccinii (Fuckel) Woronin) – gatunek grzybów z klasy płaskoszy (Exobasidiomycetes). Jest pasożytem roślin, głównie z rodziny wrzosowatych (Ericaceae).

Systematyka i nazewnictwo
Pozycja w klasyfikacji według Index Fungorum: Exobasidium, Exobasidiaceae, Exobasidiales, Exobasidiomycetidae, Exobasidiomycetes, Ustilaginomycotina, Basidiomycota, Fungi.

Po raz pierwszy zdiagnozował go w 1861 r. K.W.G.L. Fuckel nadając mu nazwę Fusidium vaccinii. Obecną, uznaną przez Index Fungorum nazwę nadał mu M.S. Woronin w 1867 r.

Synonimy:
 Cylindrosporium deformans Unger
 Exobasidium vaccinii (Fuckel) Woronin 1867 f. vaccinii
 Exobasidium vaccinii (Fuckel) Woronin 1867 var. vaccinii
 Fusidium vaccinii Fuckel 1861
 Fusidium vaccinii Fuckel 1861 f. vaccinii

Anamorfa: Fusidium vacccini Fuckel.

Nazwy polskie taksonów na podstawie ustaleń Komisji do spraw polskiego nazewnictwa grzybów.

Morfologia
Na liściach i pąkach kwiatowych porażonych roślin tworzy przylegającą, gęstą grzybnię, często powodując zniekształcenie liści. Przyjmują on łyżeczkowaty kształt. Grzybnia osiąga średnicę do 1 cm, początkowo jest czerwona z żółtawym obrzeżem, potem różowawo-biała, w końcu biała. Dziej się tak dlatego, że w miarę dojrzewania owocnika jego górna powierzchnia pokrywa się białą warstwą hymenium. Podstawki zazwyczaj 3–4- sterygmowe. Bazydiospory o wymiarach 1–19 × 2–4 μm, kiełbaskowate lub lekko zakrzywione, cylindryczne. Dojrzałe posiadają 1–3 przegrody.

Płaskosz borówkowy wytwarza także bezpłciowe zarodniki konidialne o wymiarach 8–11 × 1 μm. Zarówno płciowe bazydiospory, jak i bezpłciowe konidia rozprzestrzeniają się unoszone prądami powietrza. Infekcja odbywa się zazwyczaj wiosną na młodych liściach. Po zainfekowaniu rośliny grzybnia patogenu przerasta całe tkanki liści, pąków kwiatowych i łodyg. W porażonej roślinie patogen zimą nie ginie i następnej wiosny rozwija się nadal.

Występowanie i znaczenie
Znane jest występowanie tego gatunku w Europie (w tym na Grenlandii) i w Ameryce Północnej (Kanada, USA). Pasożytuje na różnych gatunkach borówek, najczęściej na borówce brusznicy, ale także na różanecznikach, zwłaszcza z grupy azalii. Wywołuje u niego chorobę o nazwie gruboszowatość różanecznika.

Wywołuje choroby przynoszące straty gospodarcze. Zwalczanie za pomocą fungicydów i antybiotyków okazało się nieskuteczne. Stwierdzono, że najbardziej jak dotąd skuteczne jest opryskiwanie roztworem chlorku niklu, azotanu i siarczanu niklu w stężeniu 0,3 g /l. Ostatnio na zachodzie Europy zwalcza się chorobę preparatem Bayleton zawierającym triadimefon. W uprawach domowych, gdy choroba zostanie wcześnie wykryta, możliwe jest ręczne jej zwalczanie – należy po prostu wyciąć i zniszczyć (najlepiej spalić) porażone pędy.

Przypisy

Płaskosze
Mykobiota Polski

Płaskosz borówki


Judit Bárdos, married Pecháček (born 12 May 1988) is a Slovak actress of Hungarian ethnicity. She is the daughter of politician Gyula Bárdos and journalist Ágnes Bárdos. Bárdos won the Best Actress Award at the 2012 The Sun in a Net Awards for her performance in the 2011 film The House. In 2018, she won Best Supporting Actress Award at The Sun in a Net Awards for her role in Out.

Selected filmography
The House (2011)
Fair Play (2014)
In Silence (2014)
Svět pod hlavou (television, 2017)
Out (2017)
Sunset (2018)
The Grandson (2022)
The Last Race (2022)

References

External links

1988 births
Living people
Hungarians in Slovakia
Slovak film actresses
Slovak television actresses
Slovak stage actresses
Actors from Bratislava
21st-century Slovak actresses
Sun in a Net Awards winners

Judit Bárdos


Elierce Barbosa de Souza (ur. 8 marca 1988 w Posse) – brazylijski piłkarz występujący na pozycji pomocnika, obecnie zawodnik Cerezo Osaka.

Życiorys

Kariera piłkarska
Od 2008 roku był zawodnikiem w klubach: SE Palmeiras B, SE Palmeiras, AA Ponte Preta, AD São Caetano, Clube Náutico Capibaribe, Cruzeiro EC, Santos FC, EC Bahia i Cerezo Osaka.

1 stycznia 2017 podpisał kontrakt z japońskim klubem Cerezo Osaka, umowa do 31 stycznia 2020; kwota odstępnego 730 tys. euro.

Sukcesy

Klubowe
 Cruzeiro EC
 Mistrz Brazylii: 2013, 2014
 Mistrz Campeonato Mineiro: 2014
 EC Bahia
 Mistrz Campeonato Baiano: 2014
 Zdobywca drugiego miejsca Copa do Nordeste: 2015
 Cerezo Osaka
 Zdobywca Pucharu Japonii: 2017
 Zdobywca Pucharu Ligi Japońskiej: 2017
 Zdobywca Superpucharu Japonii: 2018
 Zdobywca drugiego miejsca Copa Suruga Bank: 2018

Bibliografia

  w bazie cerezo.jp

Brazylijscy piłkarze
Piłkarze SE Palmeiras
Piłkarze AA Ponte Preta
Piłkarze AD São Caetano
Piłkarze Clube Náutico Capibaribe
Piłkarze Cruzeiro EC
Piłkarze Santosu FC
Piłkarze EC Bahia
Piłkarze Cerezo Osaka
Urodzeni w 1988

Elierce Barbosa de Souza


Maria Bernardete Freitas Simões Falcão, mais conhecida como Bernardete Falcão (Angra do Heroísmo, 1924 − Funchal, 8 de Junho de 2017) foi uma poetisa portuguesa.

Terminou os estudos liceais aos dezassete anos, no Liceu de Angra do Heroísmo. Aluna exemplar, foi colaboradora e diretora do periódico académico "Vida Académica."

Com dezasseis anos, participou nos "Jogos Florais do Liceu de Angra", tendo sido premiados quatro textos seus, exprimia-se nesses textos em prosa e em poesia, escrevendo contos e reportagens, o que demonstra bem a sua extraordinária versatilidade. O seu lado feminista emergia logo aos 16 anos quando proferiu uma palestra sobre a vida de Madame Curie aos escuteiros de Angra explicando que tinha escolhido o tema por ser mulher e pretender enaltecer o seu sexo.

Casou com um madeirense, tendo-se radicado na Ilha da Madeira onde, também, se dedicou ao ensino. Continuou, no entanto, a publicar em jornais nos Açores, Madeira e Continente.

Publicou o seu primeiro livro de poesia em 1961, intitulado O Mar é que teve a culpa, recebendo laudatórias críticas da imprensa regional e nacional. Este livro foi prefaciado por Maria Lamas, escritora com quem manteve correspondência ao longo da vida, iniciada aquando da colaboração de Maria Bernardete Falcão na revista Modas & Bordados, com a publicação de uma novela intitulada "História dos Humildes, Paulina". Alguma da correspondência entre Bernardete Falcão e Maria Lamas foi publicada na Revista Islenha n.° 49, por Ana Margarida Falcão e Ana Isabel Moniz.

Sobre o O Mar é que teve a culpa, Maria Lamas escreveu no prefácio, "Cada palavra destes poemas tão belos, escritos ao ritmo das marés, tem a marca dos horizontes marítimos sem fim, ora calmos, ora tempestuosos, agora claros e luminosos, logo velados pela bruma."

Em 9 de junho de 1962, apresentou uma conferência no Ateneu Comercial do Funchal intitulada "A Poesia da Mulher e a Mulher na Poesia". Nesta conferência participou as mais altas individualidades da Ilha da Madeira e dos Açores, sendo a poetisa apresentada por Horácio Bento de Gouveia que escreveu, "Bem que Orfeu só tivesse existência da sua imaginação dos helenos na vida real há descendentes dele. D. Bernardete Falcão pertence à sua estirpe."

Esta conferência recebeu o aplauso geral na imprensa açoriana e madeirense, e a pedido da Estação Rádio da Madeira e da Direcção de Rádio Clube de Angra, a conferência foi gravada e posteriormente retransmitida, tendo sido publicada pela mão do Centro Açoriano em livro.

Publicou mais um livro de poesia, em 1963, intitulado Nada Mais que o Momento. E em 1983, uma obra dramática para crianças intitulada Andorinha e as árvores falantes. Teve alguns das suas poesias e textos publicados na Revista Margem. Participou com um texto no livro de homenagem de João Pestana ao escultor Ricardo Veloza.

Uma das temáticas recorrentes na sua poesia está associada à ideia de insularidade. Maria Bernardete Falcão explora a Ilha e o Mar na sua dupla condição de filha das Ilhas, e a própria afirmou ser "uma açoriana com coração de madeirense."

A 14 de junho de 2017, a Assembleia Legislativa da Madeira aprovou por unanimidade um voto de pesar pela sua morte proposto pelo partido Juntos Pelo Povo (JPP).

Poetas de Portugal
Naturais de Angra do Heroísmo
Poetas do século XX
Poetas do século XXI
Escritoras do século XX
Escritoras do século XXI
Portugueses do século XX
Portugueses do século XXI

Bernardete Falcão


Kaliwatan sa karpa ang Barbodes truncatulus. Una ning gihulagway ni Herre ni adtong 1924. Ang Barbodes truncatulus sakop sa kahenera nga Barbodes, ug kabanay nga karpa.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya
 Mindanao
 Pilipinas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Karpa
Karpa sa Asya
Karpa sa Mindanao
Karpa sa Pilipinas
Barbodes

Barbodes truncatulus


Burka là một huyện thuộc tỉnh Baghlan, Afghanistan. Dân số thời điểm năm 1999 là 49,204 người.

Tham khảo

Xem thêm

Tỉnh Baghlan
Huyện của Afghanistan

Burka (huyện)


Costera é uma comarca da Comunidade Valenciana, na Espanha. Está localizada na província de Valência, e sua capital é o município de Xàtiva. Limita com as comarcas de Canal de Navarrés, Ribera Alta, Safor, Vall d'Albaida e Alto Vinalopó.

Municípios

Comarcas da Comunidade Valenciana

La Costera


Franco Atchou (3 de dezembro de 1995) é um futebolista profissional togolês que atua como defensor.

Carreira
Franco Atchou integrou a Seleção Togolesa de Futebol no Campeonato Africano das Nações de 2017.

Futebolistas do Togo
Jogadores da Seleção Togolesa de Futebol
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2017

Franco Atchou


Vayyari Bhamalu Vagalamari Bhartalu () is a 1982 Telugu-language comedy film, produced by R. V. Gurupadam under the G.R.P. Art Pictures banner and directed by Katta Subba Rao. It stars N. T. Rama Rao, Krishna, Sridevi and Raadhika, with music composed by Rajan–Nagendra.

Plot

The film is a funny comedy tale which revolves around two pairs. Pedda Babu and Chinna Babu are two brothers who belong to a Zamindar family, since their family is joint from generations, their elders want to continue the hierarchy in this generation also, so they decide to make siblings as their daughters-in-law. Simultaneously, there are two sisters Indumathi and Chandramathi, who are grown up with a lot of love and affection among each other, so they also want to marry brothers so they are not separated for the rest of their life. Both pairs see each other, fall in love and get married. After the marriage, maternal uncles of both brothers and sisters Ramalingam and Somalingam respectively, create disputes and ego clashes between the sisters, which lead to separation of the family. The rest of the film is about how both the brothers teach the lesson to their wives and reunite the family.

Cast

Soundtrack

Music composed by Rajan–Nagendra. Lyrics were written by Veturi. Music released by AVM Audio Company.

References

External links

Indian comedy films
Films scored by Rajan–Nagendra
1982 comedy films
1982 films
1980s Telugu-language films

Vayyari Bhamalu Vagalamari Bhartalu


Kaliwatan sa lumot ang Gyalectidium conchiferum. Una ning gihulagway ni Robert Lücking ug Volkmar Wirth. Ang Gyalectidium conchiferum sakop sa kahenera nga Gyalectidium, ug kabanay nga Gomphillaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Habagatang Amerika
Gyalectidium

Gyalectidium conchiferum


Ang Shākh Āb ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Shākh Āb (suba nga anhianhi), Samangān,
 Shākh Āb (mga bungtod), Samangān,
 Shākh Āb (bukid), Samangān,
 Shākh Āb (tubud), Herāt,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Shākh Āb


一向寺銅造阿弥陀如来坐像(いっこうじどうぞうあみだにょらいざぞう)は、栃木県宇都宮市西原二丁目の一向寺にある仏像で、一般的に「汗かき阿弥陀」として知られている。宇都宮家第12代当主であった宇都宮満綱によって、1405年(応永12年)4月に建立されたものといわれる。当初は宇都宮家菩提寺の長楽寺に奉納されたが、その後長楽寺が廃寺となった際に一向寺の客仏となった。「銅造阿弥陀如来坐像」の名で美術工芸品部門工芸品の重要文化財に指定されている。

詳細
本像は、一向寺の本堂南の収蔵庫に奉納されている。台座は鉄および大谷石製。高さ105cmでほぼ等身像。全身の衣に千文字超が刻まれており、これに発起人が一向寺の忽阿上人、宇都宮家第12代当主の宇都宮満綱が願主で、345人の血判のもと建立したとある。当初は宇都宮氏の菩提寺であった長楽寺に本尊として奉納されたとされる。その後、江戸時代初期に宇都宮城縄張拡張に伴い西原に移転し、明治に入りその廃寺に伴い一向寺に移されたという。

本像は「汗かき阿弥陀」とされ、火災防止の仏としての信仰も受けている。

汗かき阿弥陀の伝承
本仏像は「汗かき阿弥陀」の異名でも知られ、国家の危機を汗をかいて知らせるといわれる。起源は宇都宮家に凶事がある際に汗をかいてそれを知らせたというもの。その他、以下の凶事・異変時に汗をかいた(湿気を帯びる)という伝承がある。
 1723年(享保8年)- 五十里洪水の前日
 1868年(慶応4年)- 戊辰戦争(阿弥陀の化身が本堂を覆い、その汗によって火災から守った)
 1869年(明治2年)- 材木町火災の前日
 1923年(大正12年)- 関東大震災の直前
 1941年(昭和16年)- 太平洋戦争の前
 1945年(昭和20年)- 宇都宮空襲の前日

経緯
 1405年(応永12年)4月 - 宇都宮満綱が大工の秦景重に鋳造させ、長楽寺に奉納する。
 1619年(元和5年)頃 - 宇都宮城縄張りの拡張工事に伴い、長楽寺が西原の一向寺の西隣に移設される。
 1869年(明治2年)- 西原の長楽寺が廃寺となり、本像は東隣の一向寺に移され客仏となる。
 1914年(大正3年)8月25日 - 国の重要文化財に指定される。

関連項目
 一向寺
 長楽寺
 宇都宮氏
 宇都宮満綱
 宇都宮市

時宗
栃木県の重要文化財
宇都宮市の文化
室町時代の文化
室町時代の仏教
日本の仏像

一向寺銅造阿弥陀如来坐像


Vårdö è un comune finlandese di  abitanti, situato nella regione delle Isole Åland.

Società

Lingue e dialetti

Lo svedese è l'unica lingua ufficiale di Vardö; 9,3% parlano altre lingue, compreso il finlandese (5,0%). Il comune ha anche dato il benvenuto a immigrati recenti che parlano altre lingue.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Vårdö

Vårdö


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Oteroa. Ang Oteroa sakop sa kabanay nga Acrididae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Oteroa

Oteroa


Em geometria, o rombicosidodecaedro diminuído é um dos sólidos de Johnson (J76). Pode ser construído como um rombicosidodecaedro com uma cúpula pentagonal removida.

Ligações externas

Sólido de Johnson

Rombicosidodecaedro diminuído


Kaliwatan sa isda ang Acipenser sinensis. Una ning gihulagway ni Gray ni adtong 1835. Ang Acipenser sinensis sakop sa kahenera nga Acipenser, ug kabanay nga Acipenseridae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kritikal nga nagtikapuo. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Acipenser

Acipenser sinensis


Kaliwatan sa lumot ang Diorygma microsporum. Una ning gihulagway ni M. Cáceres ug Robert Lücking. Ang Diorygma microsporum sakop sa kahenera nga Diorygma, ug kabanay nga Graphidaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Amihanang Amerika
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Amihanang Amerika
Abungawg-uhong sa Habagatang Amerika
Diorygma

Diorygma microsporum


Kenneth E. Mapp američki je političar, bivši guverner Američkih Djevičanskih ostrva. Iako je registriran kao republikanac, na izbore je bio prijavljen kao nezavisni kandidat.

Bio je senator s Američkih Djevičanskih ostrva u tri mandata, a izabran je za zamjenika njihovog guvernera u periodu od 1995. do 1999. Također je bio nezavisni kandidat za guvernera tih ostrva na izborima 2010, ali ga je porazio guverner John de Jongh. I na izborima 2014. bio je kandidat, kada je pobijedio svoju protivkandidatkinju Donnu Christian-Christensen, dugogodišnju delegaticu u Kongresu, tek u drugom krugu glasanja. Na dužnost guvernera Djevičanskih ostrva stupio je 5. januara 2015. i na njoj proveo jedan mandat.

Reference

Živi ljudi
Rođeni 1955.
Biografije, New York City
Američki političari
Guverneri Američkih Djevičanskih ostrva

Kenneth Mapp


Mansourasaurus ("Mansoura lizard") is a genus of herbivorous lithostrotian sauropod dinosaur from the Quseir Formation of Egypt. The type and only species is Mansourasaurus shahinae.

The discovery of Mansourasaurus was considered quite significant by paleontologists, because very few Late Cretaceous sauropod remains have been found in Africa, where the rocky strata that preserve remains elsewhere and produce rich fossil beds were typically not found exposed at or near ground level.

Discovery and naming

Hesham Sallam, a paleontologist at Mansoura University, together with a team of students discovered a sauropod skeleton in the Dakhla Oasis in Egypt's Western Desert. In 2016, it was reported that over thirty dinosaur specimens had been excavated, among them titanosaurian sauropods.

Based on this skeleton, the type species Mansourasaurus shahinae was named and described in January 2018, by Hesham M. Sallam, Eric Gorscak, Patrick M. O'Connor, Iman A. El-Dawoudi, Sanaa El-Sayed, Sara Saber, Mahmoud A. Kora, Joseph J. W. Sertich, Erik R. Seiffert and Matthew C. Lamanna. The generic name refers to the Mansoura University. The specific name honours Mona Shahin, one of the founders of the Mansoura University Vertebrate Paleontology Center.

The Mansourasaurus specimen described in 2018 is its holotype, MUVP 200, discovered in a layer of the Quseir Formation dating from the late Campanian, about seventy-three million years old. It consists of a partial skeleton with skull and lower jaws. It contains a fragment of the skull roof, a part of the lower braincase, the dentaries of the lower jaws, three neck vertebrae, two back vertebrae, eight ribs, the right scapula, the right coracoid, both humeri, a radius, a third metacarpal, three metatarsals, and parts of osteoderms. The skeleton was found on a surface of four by three metres. It was not articulated. The authors concluded that the holotype is a juvenile specimen, because the bones of its shoulder girdle had not yet fused. An ulna, specimen MUVP 201, found at twenty metres distance from the skeleton, was not referred to the species as it seemed somewhat too large for the holotype individual and a general connection to the species could not be proven.

Description
The not fully-grown holotype individual was about  long. It probably weighed about 5,000 kg, approximately the same as a bull African elephant.

The describing authors indicated a number of distinguishing traits. These are autapomorphies, unique derived characters. Each lower jaw dentary bears ten teeth. Where the dentaries touch each other, at the front of the lower jaws, they possess a common "chin", equalling a third of the front height. The horizontal groove in the inner side of the dentary, the fossa Meckeliana, largely opens to below. The anterior middle neck vertebrae are pierced by a foramen in the rear side. In at least one anterior middle neck vertebra the parapophysis, the process which bears the facet for the lower rib head, has a horizontal length equal to the vertebral centrum as a whole. With some anterior neck vertebrae, the bone web between the heads of the neck rib is pierced by a foramen. The lower end of the radius has a transverse width four times larger than the width measured from the front to the rear.

Phylogeny
Mansourasaurus was placed in the Titanosauria in a derived position as a sister species of Lohuecotitan. A cladistic analysis showed it to belong to a clade of otherwise largely Eurasian sauropods, also including Ampelosaurus, Lirainosaurus, Nemegtosaurus, Opisthocoelicaudia and Paludititan, more or less contemporaneous forms. Hypotheses about relationships between Late Cretaceous African and Eurasian sauropods had been hard to test, because very few of their remains had been found in Africa. Mansourasaurus represents the best-known continental African (i.e. excluding Madagascar) titanosaur of the Upper Cretaceous from the time period after the Cenomanian. Its existence would show that the continent was far less isolated from the various Eurasian landmasses than had been assumed. The ancestors of Mansourasaurus would have reached Africa from Europe.

See also

 2018 in paleontology

References

Lithostrotians
Late Cretaceous dinosaurs of Africa
Campanian life
Fossils of Egypt
Fossil taxa described in 2018

Mansourasaurus


Kaliwatan sa insekto ang Stimulopalpus pentospilus. Una ning gihulagway ni Li, Fasheng ni adtong 2002. Ang Stimulopalpus pentospilus sakop sa kahenera nga Stimulopalpus, ug kabanay nga Amphientomidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Stimulopalpus

Stimulopalpus pentospilus


相浦 紀道(あいのうら  のりみち、天保12年6月23日(1841年8月9日) - 明治44年(1911年)4月1日)は、日本の海軍軍人、政治家、華族。最終階級は海軍中将。貴族院議員、従二位、勲一等、功三級、男爵。旧名、忠一郎。

経歴
佐賀藩士相浦蕃慎の長男として生れる。藩校・弘道館で学び、佐賀藩海軍に入り、戊辰戦争に従軍。

明治2年(1869年)、「延年艦」副長となり、「長鯨丸」「飛隼丸」の各船長、「日進」乗組などを歴任。明治4年(1871年)、海軍大尉に任官。「摂津艦」「雲揚」「龍驤艦」の各艦長などを歴任。明治6年(1873年)3月、水路寮出仕、水路寮測量課長、海軍兵学校次長などを務めた。

明治12年(1879年)9月、現場に復帰し「筑波」艦長となり、以後、「金剛」「扶桑」の各艦長を経て、明治18年(1885年)12月に海軍少将となる。常備小艦隊司令官、兵器会議議長、技術会議議長、海軍省第2局長、常備艦隊長官、佐世保鎮守府長官などを歴任、明治27年(1894年)7月、警備艦隊長官となり、警備艦隊が西海艦隊と改称し日清戦争に従軍。同年12月、旅順口根拠地司令長官に就任。

明治28年(1895年)2月、海軍中将に昇任し、同年8月には日清戦争の戦功により男爵を授かる。さらに横須賀鎮守府司令長官、常備艦隊長官 、佐世保鎮守府司令長官、二度目の横須賀鎮守府司令長官を歴任した。

明治33年(1900年)5月に待命となり予備役に編入。明治34年(1904年)7月10日、貴族院男爵議員に選出され、死去するまで在任。明治38年(1905年)10月19日、後備役となる。明治42年(1909年)6月23日に退役した。

栄典
位階
 1873年(明治6年)6月25日 - 正六位
 1886年(明治19年)7月8日 - 正五位
 1886年(明治19年)10月28日 - 従四位
 1892年(明治25年)2月13日 - 正四位
 1898年(明治31年)9月20日 - 従三位
 1900年(明治33年)7月10日 - 正三位

勲章等
 1887年(明治20年)11月25日 - 勲三等旭日中綬章
 1889年(明治22年)11月25日 - 大日本帝国憲法発布記念章
 1894年(明治27年)11月24日 - 勲二等瑞宝章
 1895年(明治28年)
8月20日 - 男爵・功三級金鵄勲章・旭日重光章
11月18日 - 明治二十七八年従軍記章
 1906年(明治39年)4月1日 - 勲一等瑞宝章
 1911年(明治44年)4月1日 - 旭日大綬章

親族
養嗣子 相浦六之助(早田雲平四男、1889年離縁)
長女 相浦武子(六之助の妻)
継嗣(孫):相浦助一(六之助の子息、1911年5月1日男爵襲爵、1943年11月爵位返上)
弟:相浦多三郎(陸軍少将)

脚注

注釈

出典

参考文献
『貴族院要覧(丙)』昭和21年12月増訂、貴族院事務局、1947年。
 外山操編『陸海軍将官人事総覧 海軍篇』芙蓉書房出版、1981年。
 霞会館華族家系大成編輯委員会『平成新修旧華族家系大成』上巻、霞会館、1996年。
衆議院・参議院編『議会制度百年史 - 貴族院・参議院議員名鑑』大蔵省印刷局、1990年。
 福川秀樹『日本海軍将官辞典』芙蓉書房出版、2000年。
 秦郁彦編『日本陸海軍総合事典』第2版、東京大学出版会、2005年。

大日本帝国海軍中将
横須賀鎮守府司令長官
佐世保鎮守府司令長官
海軍兵学校 (日本)の教員
貴族院男爵議員
明治時代の貴族院議員
在職中に死去した日本の貴族院議員
勲一等旭日大綬章受章者
勲一等瑞宝章受章者
勲二等旭日重光章受章者
勲二等瑞宝章受章者
勲三等旭日中綬章受章者
功三級金鵄勲章受章者
佐賀藩海軍の人物
佐賀県出身の人物
1841年生
1911年没

相浦紀道


Poul Hage (født 16. marts 1906 i Brandelev, død 11. december 1984, Næstved) var en dansk skakspiller og skakproblemist, der vandt danmarksmesterskabet i Skak i 1937, 1938, 1949 og 1950.

Hage blev født Brandelev ved Næstved. Hans far var læge, og han lærte skak og problemskak af sin fars lægekollega, etatsråd L. Lorck. Hage blev selv læge og havde en praksis i Rønne på Bornholm.

Hage debuterede som opgaveforfatter i Skakbladet i 1926 og komponerede omkring 300 opgaver. Ni af hans opgaver fik førstepræmier i turneringer. Som skakspiller repræsenterede han Københavns Skakforening og skiftede senere til Studenternes Skakforening. Han blev danmarksmester i skak fire gange: 1937, 1938, 1949 og 1950.

Referencer

Eksterne henvisninger

Skakspillere fra Danmark
Problemskak
Danmarksmestre i skak

Poul Hage


Eutichurus tropicus là một loài nhện trong họ Miturgidae.

Loài này thuộc chi Eutichurus. Eutichurus tropicus được Ludwig Carl Christian Koch miêu tả năm 1866.

Chú thích

Tham khảo

Eutichurus

Eutichurus tropicus


Home Folks er en amerikansk stumfilm fra 1912 af D. W. Griffith.

Medvirkende
 Mary Pickford
 Charles Hill Mailes
 Kate Bruce
 Robert Harron
 Wilfred Lucas

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1912
Dramafilm fra USA

Home Folks


Varšavski ustanak (1. avgust – 3. oktobar 1944.) bio je oružani ustanak protiv njemačkih trupa koje su okupirale Varšavu, koji je organizovala Domovinska vojska kao dio operacije "Burza" ("Bura"), u kombinaciji sa otkrivanjem i službene aktivnosti najviših struktura poljskog državnog podzemlja. Najveća vojna operacija Domovinske vojske. Maksimalni domet ustanka pokrivao je dio gradskih četvrti na lijevoj obali, malu oblast desne obale Varšave, kao i Kampinosku šumu, Legionowo i okolinu Marki. Bila je to najveća bitka koju je podzemna organizacija vodila protiv okupatorskih snaga tokom Drugog svjetskog rata.

Varšavski ustanak bio je vojno usmjeren protiv Njemačke, a politički protiv SSSR-a i njemu podređenih poljskih komunista. Komanda Domovinske vojske planirala je da prije ulaska Crvene armije sama oslobodi glavni grad, nadajući se da će ojačati međunarodnu poziciju vlade Republike Poljske u egzilu i zaustaviti proces potčinjavanja i sovjetizacije Poljske koji je vodio Staljin. Nakon izbijanja ustanka, Crvena armija je zaustavila ofanzivu prema Varšavi, a sovjetski diktator je uporno odbijao da pruži ustanku bilo kakvu ozbiljnu pomoć. Podrška koju su pobunjenicima pružile Sjedinjene Američke Države i Velika Britanija, međutim, bila je ograničene prirode i nije bitno uticala na situaciju u Varšavi. Kao rezultat toga, slabo naoružane ustaničke jedinice vodile su usamljenu borbu protiv nadmoćnih njemačkih snaga 63 dana, koja je završila kapitulacijom 3. oktobra 1944. godine.

Tokom dvomjesečnih borbi, gubici poljske vojske iznosili su oko 16.000 ubijenih i nestalih, 20.000 ranjenih i 15.000 zarobljenih. Usljed vazdušnih napada, artiljerijske vatre, teških uslova života i masakra koje su organizovale njemačke trupe, stradalo je između 150.000 i 200.000 civilnih stanovnika glavnog grada. Kao rezultat pobunjeničkih borbi i sistematskog rušenja grada od strane Nijemaca, uništena je većina zgrada na lijevoj obali Varšave, uključujući stotine neprocjenjivih spomenika i objekata velike kulturne i duhovne vrijednosti.

Varšavski ustanak se smatra jednim od najvažnijih događaja u novijoj istoriji Poljske. Zbog svojih tragičnih posljedica, posebno velikih ljudskih i materijalnih gubitaka, pitanje legitimnosti odluke o podizanju ustanka i dalje je predmet rasprava i žestokih polemika.

Reference

Literatura

Vanjski linkovi

1944. u Poljskoj
Bitke u Drugom svjetskom ratu
Njemačka u Drugom svjetskom ratu
Poljska u Drugom svjetskom ratu
Varšava
Vojna historija Poljske

Varšavski ustanak


<p align="justify">Miss Paraná BE Emotion 2018 foi a 63ª edição do tradicional concurso de beleza feminina de Miss Paraná BE Emotion, onde irá levar a representante do estado para disputar a coroa anual de Miss Brasil 2018, único caminho para o Miss Universo. Esta edição contou com trinta (30) candidatas municipais. E à Miss Paraná 2017 Patrícia Garcia,  coroou Deise Caroline do Rio Branco do Sul  . O concurso foi  realizado no dia 22 de março no Teatro Regional Calil Haddad com sede em Maringá.

Resultados

Colocações

Prêmios especiais

Jurados

Técnico e Oficial
 Bruna Brito - Peronal Trainer (Júri Técnico)
 Fabrizzia Vassallo - Médica / Odontóloga ( Júri Técnico e Oficial)
 Márcio Paloschi - Artista Visual/Figurinista  ( Júri Técnico e Oficial)
 Michael Costa - Jornaista  ( Júri Técnico e Oficial)
 Kamilla Salgado - Empresaria , Modelo e Miss Brasil Mundo 2010 (Júri Oficial)
 Eliéser Ambrósio - Modelo , ator e apresentador (Júri Oficial)
 Carlos KUBO - Artista Plástico (Júri Oficial)
 Patricia Silva -  Empresaria e Colunista no Jornal O Diário (Júri Oficial)

Candidatas
Disputarão o título este ano:

 Apucarana - Jhenifer Marques

 Arapongas - Isabela Stella

 Araucária - Vivian Luz

 Capanema - Luana Scheibe

 Cascavel - Jordana Tavares

 Cianorte - Franciele Acarone

 Colombo - Merilin Jaqueline

 Curitiba - Dóris Rangel

 Dois Vizinhos - Aline Dal'Agnol

 Guarapuava - Eliza Leite

 Itaipulândia - Sabrina Muller

 Ivaiporã - Adrielly Palopoli

 Jacarezinho - Laís Lemes

 Jesuítas - Jéssica Raizi

 Londrina - Nubya Naves Hamida

 Matelândia - Amanda Reginato

 Medianeira -  Nayara Mayer

 Morretes - Juliana Damborowiski

 Mourãoense - Daniela Ferraz

 Nova Esperança - Nathália Monesi

 Palotina - Emanuele Kupas

 Pinhais - Débora Gonçales

 Planalto - Nádia Denes

 Quatiguá - Bianca Ribeiro

 Quinta do Sol - Kawane Schwingel

 Rio Branco do Sul - Deise Ribas

 Santa Helena - Maíra Oliveira

 São José dos Pinhais - Pietra Possamai

 São Miguel do Iguaçu - Adrielle Malaggi

 Umuarama - Alana Martins

Referências

Links Externos
 Sites
 Site do Miss Brasil (Band)

 Site do Miss Brasil

 Site do Miss Universe

 Plataformas digitais
 Miss Paraná no Facebook

 Miss Paraná no Instagram

Concursos de beleza de 2018 no Brasil

2018
2018 no Paraná

Miss Paraná 2018


Kaliwatan sa bolinao ang Cetengraulis mysticetus. Una ning gihulagway ni Albert Günther ni adtong 1867. Ang Cetengraulis mysticetus sakop sa kahenera nga Cetengraulis, ug kabanay nga Engraulidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Isdangtunay sa Mehiko
Isdangtunay sa Tinípong Bángsà
Cetengraulis

Cetengraulis mysticetus


hmh – codice ISO 639-3 della lingua huishui hmong sudoccidentale

Hmh


Cercomantispa keiseri là một loài côn trùng trong họ Mantispidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Handschin miêu tả năm 1963.

Chú thích

Tham khảo

Cercomantispa

Cercomantispa keiseri


Leeteuk (born Park Jeong-su; July 1, 1983) is a South Korean singer-songwriter and television host. He is the leader of the K-pop boy band Super Junior and its subgroups, Super Junior-T and Super Junior-H. He has hosted numerous television programs and award shows, and acted in several films and television dramas in cameo or supporting roles. He made his television debut with a bit part appearance in the drama All About Eve in 2000. He has since acted in Dream High (2011), All My Love For You (2011), My Bittersweet Life (2011), Salamander Guru and The Shadows (2012), Persevere, Goo Hae Ra (2015), Borg Mom (2017), Secret Queen Makers (2018) and Work Later, Drink Now (2021).

After debuting with the boy band Super Junior in 2005, he participated in several Super Junior–centric television shows; Super Junior Show (20052006), Super Adonis Camp (2006), Super Junior Mini-Drama (2006), Super Junior's Music Diary (2007), and television dramas; Mystery 6 (2006) and Super Junior Unbelievable Story (2008). He made his film debut by acting in Attack on the Pin-Up Boys (2007) which featured all members of the boy band except Kyuhyun who was injured. He participated in the concert documentary films I Am (2012) and SM Town The Stage (2015), which were screened in selected cinemas. He became a radio DJ through the radio programs Leeteuk's Music Show which aired on TBS in 2006 and Super Junior Kiss the Radio (Sukira) which was aired on KBS Cool FM from 2006 until 2011, and for a few months in 2016.

He started his career as a host in the weekly music show M! Countdown from 2005 until 2008. He rose to prominence after co-hosting Strong Heart from 2009 until 2012, which led him to win the Best Newcomer Award in the variety show category at the 3rd SBS Entertainment Awards. He also hosted Star King (20112012) and participated in the third season of the reality show We Got Married (2012) until he enlisted in the military in October 2012 as an active duty soldier. While in the military, he participated in the musical theater The Promise, which was produced by the Ministry of National Defense to commemorate the 60th anniversary of the Korean War armistice. He won the Newcomer Award at the 7th Daegu International Musical Festival for his role as Miss Kim in the musical. He was also chosen to host the 2013 Military Service Award, an annual award ceremony to honour military personnel, during his enlistment.

After he was discharged from the military in 2014, he hosted the biannual celebrity sports competition, Idol Star Athletics Championships. He has hosted the program nine times; twice in 2015, 2018 and 2019, and once in 2016, 2020 and 2021. He started hosting I Can See Your Voice in 2015, which has since grown into a global television franchise and was adapted in other regions and languages. He is also the host of the longest-running South Korean cooking show The Best Cooking Secrets from 2017 until 2020, which airs on the educational channel EBS. Besides television works, he frequently hosts South Korean awards ceremony such as the Golden Disc Awards (2012, 2015 and 2016), Gaon Chart Music Awards (20152018, and 20202021), and Asia Artist Awards (20162021). He has hosted multiple concert events such as the Asia Song Festival (20142018), Dream Concert (20152017, and 20192020), and 2018 Winter Olympics promotional concerts; K-Drama Festa in Pyeongchang (2017) and Dream Concert in Pyeongchang (2017).

Films

Television shows

Web series

Radio shows

Stage

Others
Leeteuk also hosted the following events:

See also
 Super Junior filmography

Explanatory notes

References

South Korean filmographies

List of Leeteuk performances


Västernorrlands län er ein sýsla í Svøríki. Í vestri hevur Västernorrlands län mark við Jämtlands län, í suðri við Gävleborgs län og i norðri við Västerbottens län. Høvuðsstaðurin er Härnösand.

Västernorrlands län hevur umleið 242 156 íbúgvar (2013) og eina vídd við 22 957,1 km².

Kommunur

 Härnösands kommuna
 Kramfors kommuna
 Sollefteå kommuna
 Sundsvalls kommuna
 Timrå kommuna
 Ånge kommuna
 Örnsköldsviks kommuna

Keldur

Sýslur í Svøríki

Västernorrlands län


An Rhamdella cainguae in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Bockmann ngan Miquelarena hadton 2008. An Rhamdella cainguae in nahilalakip ha genus nga Rhamdella, ngan familia nga Heptapteridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Rhamdella

Rhamdella cainguae


Paa Kant med Samfundet er en amerikansk stumfilm fra 1918 af Cecil B. DeMille.

Medvirkende
 Raymond Hatton -John Tremble
 Kathlyn Williams - Jane Tremble
 Edythe Chapman
 Elliott Dexter - George Coggeswell
 Noah Beery
 Guy Oliver - McFarland
 John Burton - Charles Barden
 Tully Marshall - F.P. Clumley
 William H. Brown - Stauberry

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1918
Dramafilm fra USA

Paa Kant med Samfundet


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Nocaracris latipes. Una ning gihulagway ni Boris Petrovich Uvarov ni adtong 1928. Ang Nocaracris latipes sakop sa kahenera nga Nocaracris, ug kabanay nga Pamphagidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Nocaracris

Nocaracris latipes


Pegnitz è una città nel circondario di Bayreuth nella regione dell'Alta Franconia, in Baviera, Germania. Presso di essa si trova la sorgente del fiume Pegnitz.

I quartieri (Ortsteile) di Pegnitz sono:

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Comuni del circondario di Bayreuth

Pegnitz (città)


Dolenji Leskovec () je naseljeno mjesto u sastavu općine Krško, regija Posavska, Slovenija.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazio se u sastavu stare općine Krško.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Dolenji Leskovec je imao 282 stanovnika.

Napomena: Do 1990. godine iskazivano pod imenom Dolnji Leskovec.

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Sloveniji
Naselja u Posavskoj regiji

Dolenji Leskovec


Florentin Antinoüs Numa Auguez (31 January 1847 in Saleux (Somme) – 27 January 1903) in Paris, was a 19th-century French baritone and singing teacher at the Conservatoire de Paris.

Biography
After two years of commercial employment in the capital, Numa Auguez was admitted to the Paris Conservatoire in 1867, where he obtained a first runner-up in the opera competition and a second one in July 1869. His stage debut was abruptly interrupted by the declaration of war in 1870, when he enlisted and distinguished himself in the battle of Epernay. After the war, he resumed classes at the Conservatoire for an additional year before being hired at the Paris Opera.

For nine years from 1873 to 1882, he was part of the Palais Garnier troupe. He then left Paris to perform in Rome in Italy and in Antwerp in Belgium between 1883 and 1884. On his return to France, he was engaged by the Colonne, Harcourt and Lamoureux concerts as well as by the Conservatoire where he obtained his greatest successes.

Widower of Blanche Bourgeat, he married Marie-Berthe de Montalant (1865–1937) in February 1893, a lyrical artist and singing teacher who would now perform under the name of Berthe Auguez de Montalant.

Numa Auguez left the operatic scenes in 1899 and devoted himself to teaching singing at the Conservatory and the École Niedermeyer de Paris.

Numa Auguez died at the age of 55 as a result of a long illness. He is buried in his native village after a funeral in the Saint-Augustin church in Paris.

Distinctions
 Military Medal as a Volunteer War Veteran of 1870–1871

Sources
 Le nouvel Opéra : le monument, les artistes by X.Y.Z., Paris, Michel Lévy frères, 1875
 Dictionnaire du monde artistique
 La Gazette artistique littéraire et illustrée n° 6 (1898)
 , 29 January 1903

References

1847 births
People from Somme (department)
1903 deaths
French operatic baritones
Academic staff of the Conservatoire de Paris
19th-century French male musicians

Numa Auguez


Bukid ang Pematang Pius sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Lampung, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa kasadpan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Pematang Pius, o  ka metros sa ibabaw sa naglibot nga tereyn. Mga  ka kilometro ang gilapdon sa tiilan niini.

Ang yuta palibot sa Pematang Pius kabungtoran. Ang kinahabogang dapit sa palibot dunay gihabogon nga  ka metro ug  km sa sidlakan sa Pematang Pius. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Pematang Pius medyo gamay nga populasyon.. Walay lungsod sa palibot.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Pematang Pius.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Pebrero, sa  °C, ug ang kinabugnawan Hulyo, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Agosto, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Kabukiran sa Provinsi Lampung
Kabukiran sa Indonesya nga mas taas kay sa 200 metros ibabaw sa dagat nga lebel

Mga artikulo sa posisyon itarong ni bot

Pematang Pius


Uma crise política no Montenegro ()  foi iniciada pelos partidos de oposição que organizaram protestos exigindo eleições justas e um governo de transição. A coalizão oposicionista Frente Democrática organizou protestos contínuos em outubro de 2015, que culminaram em um grande motim em Podgorica, em 24 de outubro. Uma cisão na coalizão governista seguiu-se em janeiro de 2016, deixando o governo funcionando de facto como um governo minoritário.

Antecedentes

Liderança de Milo Đukanović
Em 2015, a rede de jornalistas investigativos OCCRP nomeou o presidente e primeiro-ministro de longa data do Montenegro, Milo Đukanović, como a "Pessoa do Ano no Crime Organizado".  A extensão da corrupção de Đukanović levou a manifestações de rua e a exigência por sua destituição.

Candidatura montenegrina a OTAN
Desde 2010, o acesso do Montenegro à OTAN estava em processo de negociação. Em dezembro de 2009, o governo apresentou sua candidatura para fazer parte do plano de ação, o que significa o último passo antes de aderir à organização. Em 2 de dezembro de 2015, a Aliança entregou um convite formal cujas negociações para o ingresso finalizariam com a sua assinatura em maio de 2016.  Entretanto, grande parte da oposição - formada sobretudo de partidos pró-russos e pró-sérvios - exigiam um referendo sobre a adesão, organizando protestos  e boicotando a sessão do Parlamento de Montenegro que aprovou a entrada do país na organização.

Protestos contra o governo
Os protestos antigovernamentais no Montenegro começaram em meados de outubro de 2015 e culminaram em tumultos em 24 de outubro de 2015 na capital Podgorica. Os protestos foram organizados pela coalizão oposicionista Frente Democrática, que exigia a formação de um governo de transição que iria organizar as próximas eleições parlamentares.

Em 27 de setembro de 2015 a Frente Democrática montou tendas ao redor do edifício do Parlamento de Montenegro.

Depois que milhares de pessoas se reuniram para protestar contra a corrupção do governo e exigir um governo de transição e a destituição do primeiro-ministro Milo Đukanović, que ocupou cargos de primeiro-ministro e de presidente durante a maior parte do tempo desde 1990, a polícia interveio contra os manifestantes no dia 24 de outubro.  A polícia montenegrina disparou gás lacrimogêneo contra os partidários da oposição, enquanto afugentava os manifestantes com veículos blindados.

Um protesto contra a adesão à OTAN foi realizado em Podgorica em 12 de dezembro de 2015.  Um novo protesto contra o governo ocorreu em 24 de janeiro de 2016.

Ruptura da coalizão governista
Em 27 de janeiro de 2016, uma votação parlamentar refletiu a ruptura do Partido Democrático dos Socialistas de Montenegro (DPS) no poder e o até então parceiro de coalizão Partido Social-Democrata de Montenegro (SDP).  Isso ocorreu devido ao fracassado debate sobre a organização das "primeiras eleições livres e justas".  O presidente da Assembleia Nacional Ranko Krivokapić (SDP) criticou fortemente o primeiro-ministro Milo Djukanović e o partido no poder (DPS). Com a ruptura do SDP, Djukanović perdeu a maioria na Assembleia e apresentou uma moção para remover Krivokapić do cargo.

Incidente no Parlamento
Em 13 de maio de 2016, o discurso do primeiro-ministro Milo Đukanović foi interrompido pelos deputados da Frente Democrática, que gritavam "Milo, seu ladrão" (Milo, lopove), seguido por um confronto verbal e uma tentativa de altercação física, a qual foi impedida por outros deputados e pelo serviço de segurança parlamentar.

Tentativa de golpe em outubro de 2016
Em 16 de outubro de 2016, no dia das eleições parlamentares, um grupo de 20 cidadãos sérvios e montenegrinos, incluindo o ex-chefe da gendarmeria sérvia Bratislav Dikić, foram presos, juntamente com outras pessoas, incluindo cidadãos russos, que mais tarde foram formalmente acusados pelas autoridades montenegrinas de tentarem um golpe de Estado. Em fevereiro de 2017, as autoridades montenegrinas acusaram as estruturas estatais russas de estarem por trás da tentativa de golpe, que previa um ataque ao parlamento do país e o assassinato do primeiro ministro Milo Đukanović; essas acusações foram rejeitadas pelo governo russo.

De acordo com as declarações do primeiro-ministro Duško Marković feitas em fevereiro de 2017, o governo recebeu informações conclusivas sobre a preparação do golpe em 12 de outubro de 2016, quando uma pessoa envolvida na conspiração entregou a conjuntura de seus especialistas russos, que visava para evitar que o país ingressasse na OTAN; esta informação também foi corroborada pelos serviços de segurança dos países membros da OTAN, que ajudaram o governo montenegrino a investigar o complô.

No início de junho de 2017, o Supremo Tribunal do Montenegro confirmou o indiciamento de 14 pessoas, incluindo dois russos e dois líderes da oposição montenegrina pró-russa, Andrija Mandic e Milan Knezevic, acusados de "preparar uma conspiração contra a ordem constitucional e a segurança do Montenegro" e uma "tentativa de atos terroristas".

Boicote do Parlamento
Após os eventos que cercaram as últimas eleições parlamentares, os principais partidos da oposição tomaram a decisão de iniciar um boicote coletivo de todas as sessões parlamentares; o boicote continuou até 2017, estendendo-se às eleições locais.

Crises políticas
2015 em Montenegro
2016 em Montenegro
Manifestações e protestos em 2015
Manifestações e protestos em 2016

Crise política no Montenegro em 2015–2016


Margaretha "Etha" Tekla Johanna Fles (1857-1948) was 'n Nederlandse kunstenaar en kunskritikus.  Sy was bekend vir haar skilderwerk, etse en skryfwerk.

Biografie
Fles is op 1 Mei 1857 in Utrecht gebore. Sy het die Rijksakademie van beeldende kunsten (Staatsakademie vir Beeldende Kunste) in Amsterdam bygewoon. Sy studeer by August Allebé, Adrianus van Everdingen en Anton Mauve.  Sy was een van die eerste vroue wat tot die Akademie toegelaat is saam met JH Derkinderen-Besier, Grada Hermina Marius en Wally Moes.  Fles was 'n lid van Arti et Amicitiae, die Nederlandse etsklub, die Pulchri Studio, en die Vereeniging Voor de Kunst Utrecht.

Nadat sy die Rijksakademie van beeldende kunsten verlaat het, het Fles in Impressionisme begin belangstel saam met die kontemporêre kritiek van William Morris en John Ruskin. Sy het in 1900 na Parys gereis om Arti et Amicitiae by die Exposition Universelle te verteenwoordig. In Parys ontmoet sy Medardo Rosso (1858-1928), 'n Italiaanse beeldhouer met wie sy 'n vriendskap behou het tot sy dood toe. Sy was 'n beskermheer en mentor en het in 1909 na Rome verhuis om haar eie ateljee op te rig. Sy het van 1915 tot 1917 vir 'n paar jaar na Nederland teruggekeer en na Italië teruggekeer waar sy tot 1934 gewoon het.

Sy het haar in Bergen gevestig waar sy voorheen 'n villa gebou het. Sy het in die villa gewoon tot 1943 toe dit tydens die Tweede Wêreldoorlog deur die Duitsers gekonfiskeer is. Sy het daarna in 'n klooster in Limburg gewoon tot die Bevryding in 1945 toe sy na Bergen teruggekeer het. Sy is op 31 Januarie 1948 in Bergen oorlede.

Haar werk is opgeneem in die versamelings van die Kröller-Müller Museum,  die Rijksmuseum  en die Drents Museum.

Galery

Verwysings

Eksterne skakels

Geboortes in 1857
Sterftes in 1948
Nederlandse skilders
Nederlandse skrywers

Etha Fles


An Sphoeroides marmoratus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Lowe hadton 1838. An Sphoeroides marmoratus in nahilalakip ha genus nga Sphoeroides, ngan familia nga Tetraodontidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Sphoeroides

Sphoeroides marmoratus


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Anablepia dregei. Una ning gihulagway ni Willy Adolf Theodor Ramme ni adtong 1929. Ang Anablepia dregei sakop sa kahenera nga Anablepia, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Eastern Cape, Western Cape, Northern Cape

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Eastern Cape
Anablepia

Anablepia dregei


An Glyptothorax zanaensis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Wu, He ngan Chu hadton 1981. An Glyptothorax zanaensis in nahilalakip ha genus nga Glyptothorax, ngan familia nga Sisoridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Glyptothorax

Glyptothorax zanaensis


An Metriotes insularis in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Thomas Vernon Wollaston hadton 1858. An Metriotes insularis in nahilalakip ha genus nga Metriotes, ngan familia nga Coleophoridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Metriotes

Metriotes insularis


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Triencentrus nigrospinosus. Una ning gihulagway ni Brunner von Wattenwyl ni adtong 1895. Ang Triencentrus nigrospinosus sakop sa kahenera nga Triencentrus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Peru
 Surinam
 Bolibiya
 BZN

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Peru
Insekto sa Surinam
Insekto sa Bolibiya
Triencentrus

Triencentrus nigrospinosus


An Kurtus in uska genus han Actinopterygii. An Kurtus in nahilalakip ha familia nga Kurtidae.

An Kurtus amo la an genus nga ha familia nga Kurtidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Kurtus

Kurtus


Marks kommuna (svenskt: Marks kommun), er ein kommuna í Västra Götalands län í Svøríki. Marks kommuna hevur umleið 33.753 íbúgvar (2013). Umsiting kommununar er staðsett í Kinna.

Slóðir úteftir
 Almenna heimasíðan: mark.se

Keldur

Kommunur í Svøríki

Marks kommuna


An Trinectes inscriptus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Gosse hadton 1851. An Trinectes inscriptus in nahilalakip ha genus nga Trinectes, ngan familia nga Achiridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Trinectes

Trinectes inscriptus


Mẫu đơn dại (danh pháp hai phần: Paeonia delavayi) là một loài thực vật trong họ Paeoniaceae. Loài này được đặt tên theo Pierre Jean Marie Delavay. P. delavayi lần đầu tiên được mô tả bởi Adrien René Franchet năm 1892.

Chú thích

Tham khảo

D
Thực vật được mô tả năm 1892

Mẫu đơn dại


Dhalbhumgarh Airport (IATA: none, ICAO: none) is a proposed domestic airport, which will serve the city of Jamshedpur, Jharkhand, India. It will be built on a former World War II era airfield in Dhalbhumgarh in East Singhbhum district, about  from Jamshedpur. The Government of Jharkhand and the Airports Authority of India (AAI) signed a Memorandum of Understanding (MoU) for the construction of the airport on 24 January 2019. Under the MoU, a joint venture company would be set up to construct the airport. The project was initially expected to be completed by December 2020.

Due to delays and the COVID-19 pandemic, the airport was expected to open by 2022, but construction had not started yet. However, In December 2022, land acquisition for a 3.5 km link road connecting to the airport was started and the construction of the approach Road for Airport was completed in July 2023. The construction of the airport is expected to start once it receives necessary forest clearance from the Forest Department of the State Government, which is still under progress. Once completed, it will become the main airport for Jamshedpur and adjoining regions, by replacing the existing Sonari Airport.

History
The former airfield was built in 1942, during World War II, as an ancillary runway for other airfields in the vicinity that were being built around India's eastern frontier as part of the war effort. It was one of the airfields used by allied forces to repel the advancing Japanese troops and to maintain transport links with China. As the Japanese forces came to control shipping in the South China Sea, seaborne supply routes to China were cut, and the difficult,  route over the Himalayas, was increasingly used. The airfield was abandoned after the war. Currently, there are two Runways vis 01/19 with dimensions 1741 m x 45 m & 13/31 with dimensions 1771 m x45 m. The surface of runway is not suitable for operations. No other facility are available at the airport.

The airport was to have 3 km long runway. The AAI had planned to invest ₹ 300 crores  for the new airport and the state was to provide 300 acres of land for the project. The then Chief Minister of Jharkhand, Raghubar Das, performed the ground breaking ceremony of the airport project on 24 January 2019 and the Government signed the MoU with the AAI on the same day. Under the MoU, a joint venture company would be set up to construct the airport, in which AAI would have a 51 percent stake, while the State Government would own the remaining. According to the memorandum, AAI would invest ₹ 100 crores to construct the airport while the State would provide the land required for the project. It will be built in two phases. The first phase will have an area of 240 acres and the runway of 1,745 metres along with a terminal building, an Air Traffic Control (ATC) tower, Fire Station and a terminal building will be built. The runway will handle ATR-72 type aircraft. The terminal building, measuring 15,000 square feet, will have six check-in counters and will be able to handle 150 passengers during peak hours. The runway will be extended to 2,179 metres to handle Airbus A320 and Boeing 737 type aircraft as part of the first phase. In the second phase, an additional 545 acres would be acquired to increase the runway length to operate larger aircraft, along with the expansion of the terminal to handle more traffic. The runway will be expanded to 4,400 metres, making it capable for handling Airbus A380 and Boeing 747 type aircraft.

Project timeline

 June 2017 : The technical team of the Airports Authority of India (AAI) scouted the region for a suitable location for an airport for Jamshedpur and visited Chakulia and Dhalbhumgarh. After considering all factors, the team chose the Dhalbhumgarh site for the airport. The AAI decided to invest ₹ 100 crores to construct the airport while the State would provide the land required for the project. It will be built in two phases.
 September 2017 : The Ministry of Defence had staked its claim over more than half of the airport project land that was owned by the government.
 September 2018 : The Ministry of Defence gave clearance to the Ministry of Civil Aviation for the construction of the proposed airport.
 January 2019 : The then Chief Minister of Jharkhand, Raghubar Das, and the Minister of State (Civil Aviation), Jayant Sinha and Jamshedpur MP, Bidyut Baran Mahato, performed the groundbreaking ceremony of the airport project on 24 January 2019, and the Government of Jharkhand signed the MoU with the AAI on the same day.
 December 2019 : On 26 December, the Expert Appraisal Committee (EAC) under the Ministry of Environment, Forest and Climate Change suggested that creation of an airport at a site nearer to Jamshedpur will be better for the people of the city, by at first, knowing the site's pros and cons before starting construction. However, the EAC after detailed deliberation upon the proposal asked the project proponent (AAI) to submit a revised pre-feasibility study report, as well as in view of the foregoing observations, the EAC recommended to defer the proposal for the construction of an airport. The proposal shall be reconsidered after the revised pre-feasibility study report is submitted to the committee.
 August 2022 : Site Inspection of the proposed airport was conducted from 22 March 2022 to 10 June 2022, and since the airport will be an infrastructure along the National Highway, it can boost the economies of Ghatsila, Musabani and Chakulia. Therefore, the proposal may be implemented in the wider interest of the population living around the site.
 December 2022 : Land acquisition for a 3.5 km link road connecting to the airport started.
 January 2023 : The airport project has hit a roadblock with the forest department, which did not accept to give a No Objection Certificate (NOC) necessary for its construction, because the former airfield lies in a deep forest area known as the Elephant Corridor, and if the airport is built, it may affect and harm the environment in the region.
 March 2023 : The AAI has decided to the dissolution of the Dhalbhumgarh Airport Limited and sent letter to the Government of Jharkhand for the consent as per the procedure. Response is awaited from the State Government in this regard.
 April 2023 : On 3 April during laying the foundation stone of the expansion project of the Tinplate Company, the Chief Minister Hemant Soren said that the state government is brainstorming about the airport in Jamshedpur. He said that he himself is worried about it. The current airstrip can be used. This will be suitable for passenger aircraft, cargo aircraft should be started from there, the process of negotiation is going on with the central government. He will talk to the central Govt on this Matter. Later on the next day i.e., on 4 April Ranchi Airport authorities through their official Twitter Handle said on the matter related to delay in getting Forest Clearance that "Matter is being pursued with State Govt of Jharkhand for either to get forest clearance at the earliest or dropping the project".
 May 2023 : The Construction of (3.5 km) Airport Approach Road achieves 92% physical progress : Road Construction Department (RCD), Govt of Jharkhand.
 July 2023 : The Construction of (3.5 km) Airport Approach Road was completed : Circle Officer, Dhalbhumgarh. Whereas, the Principal Chief Conservator of Forests (PCCF) Sanjay Srivastava says that Forest Clearance on the matter of Airport construction has not been given yet. Investigation is going on regarding the presence of Elephant Corridor, discussions are also going on on some points. The report will be submitted to the government as soon as the investigation is completed.

References

Airports in Jharkhand
Proposed airports in Jharkhand
East Singhbhum district

Dhalbhumgarh Airport


Kaliwatan sa isda ang Saccoderma melanostigma. Una ning gihulagway ni Schultz ni adtong 1944. Ang Saccoderma melanostigma sakop sa kahenera nga Saccoderma, ug kabanay nga Characidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Saccoderma

Saccoderma melanostigma


Ang Gandehcheshmeh ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Gandah Chashmah (bukid sa Apganistan, Panjshir),
 Gandah Chashmah (tubud sa Apganistan, Wilāyat-e Ghaznī),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Gandehcheshmeh


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Trigonidomorpha pallidipennis. Una ning gihulagway ni Lucien Chopard ni adtong 1962. Ang Trigonidomorpha pallidipennis sakop sa kahenera nga Trigonidomorpha, ug kabanay nga Trigonidiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Anggola

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Anggola
Trigonidomorpha

Trigonidomorpha pallidipennis


佐藤 大五郎(さとう だいごろう、1936年10月19日 - 2010年9月1日)は、将棋棋士。渡辺東一名誉九段門下。棋士番号は74。北海道函館市出身。

棋歴
8歳で小学3年の頃、父と兄から習い、将棋を始める。

1953年に16歳でアマチュア名人戦北海道代表になり、1954年1級で渡辺東一名誉九段に入門。1957年四段(プロ入り)。

第14期(1959年度)C級2組順位戦と第15期(1960年度)C級1組で各々1位の成績を収め、2期連続昇級でB級2組へ昇級。

第11期(1961年度)王将戦でリーグ入り。4勝3敗で勝ち越すが、同星の加藤博二・二上達也との残留決定戦で敗れ、リーグ陥落。

1964年、第4回「最強者決定戦」で二上達也・丸田祐三らを破り決勝進出。内藤國雄と決勝三番勝負を戦い、1勝2敗で準優勝。同じく1964年度、第19期B級2組順位戦で9勝3敗・2位の成績を収め、B級1組へ昇級。

第6期(1965年度)王位戦で初めてタイトル挑戦者となる。相手は、五冠独占連続3年目の途中にあった大山康晴。七番勝負は0-4のストレート負けとなった。なお、王位リーグには通算8回入っている。

第6期(1967年度)十段戦で、狭き門の十段リーグに初めて入る。升田幸三と二上達也には各々1勝1敗とするが、他の3名からは1勝も挙げられず、2勝8敗で陥落。

第26期(1971年度)B級1組順位戦で7勝1敗・1位の成績を収め、A級へ昇級。第27期(1972年度)A級順位戦は5勝5敗で残留。第28期(1973年度)A級順位戦は2勝8敗で降級。

第20期棋聖戦(1972年度前期)と第21期棋聖戦(1972年度後期)で、挑戦者決定戦に進出するも敗れる。

第12期(1973年度)十段戦で2度目の十段リーグ入りをし、5勝5敗で残留。次期は3勝7敗で陥落。

1977年、第4期「名棋戦」で、棋士人生で唯一の優勝。

第37期(1978年度)B級2組順位戦で、前半の2勝3敗から粘って5連勝し、7勝3敗・1位でB級1組に復帰。これが最後の順位戦昇級となった。

第1期竜王戦(1987 - 1988年)で、佐藤は3組からのスタート。初戦から2連敗し、1期目にして降級のピンチを迎える。残留決定戦(4名中3名が降級)の1回戦は相手の芹沢博文が死去したため不戦勝。2回戦で丸田祐三に勝ち、降級は免れた。

順位戦C級1組在籍時の1996年3月、59歳で自ら現役を引退する。

2010年9月1日、慢性腎不全で死去。享年73。

棋風・人物
「薪割り流」の異名で知られる腕力の強い豪快な棋風。昔ながらの豪傑風の「将棋指し」の代表格としてよく河口俊彦の著書などにその言行が引用される。

第25期(1974年度)棋聖戦本戦トーナメント1回戦、対中原誠戦で、先手番の佐藤が鬼殺し戦法を採用するも、わずか10手で佐藤が投了するという異例の短手数決着となった。
佐藤は投了の際「こんな指し方は名人に対して失礼だ」とつぶやいたとされるが、実際は佐藤は頭痛のため1時間16分遅刻した上、頭痛の痛みに我慢が出来なくなって投了したと当時の新聞記事で伝えられている。

1977年度の名棋戦に優勝した時、「名棋戦優勝・佐藤大五郎」という名刺を作って配った能智映『愉快痛快 棋士365日」(日本将棋連盟)P.213。

詰将棋・必至問題の創作を得意とした。特に詰将棋は第一人者としても知られ、生涯で10冊以上の問題集を刊行している。永岡書店発行、本人の著によると、子供の頃、将棋を指せる相手が周りにいなかったことから、一人で楽しめる詰将棋には愛着を持っていたという話であり、初心者、初級者向けの短手数も得意としていた。一方で、詰将棋作家、野口益男による「圖式靑龍篇」の後書きには、日本文芸社の著において、佐藤が剽窃を行った疑い(同著において類作が18あり、それを抗議したら剣幕を立て、恫喝に遭ったという旨)が書かれている。

昇段履歴
1954年 : 1級で渡辺東一名誉九段に入門
1957年4月1日 : 四段(1956年度後期予備クラス優勝) = プロ入り
1960年4月1日 : 五段(順位戦C級1組昇級)
1961年4月1日 : 六段(順位戦B級2組昇級)
1965年4月1日 : 七段(順位戦B級1組昇級)
1972年4月1日 : 八段(順位戦A級昇級)
1991年11月25日 : 九段(勝数規定)
1996年3月31日 : 引退

主な成績

通算勝敗
552勝659敗

タイトル戦
王位挑戦(1965年度 = 第6期)
登場1回、獲得0

棋戦優勝
名棋戦(1977年度 = 第4期) 1回
優勝合計1回

在籍クラス

表彰
現役勤続25年表彰(1981年)

主な著書
無敵四間飛車 (1973年、日本将棋連盟)
矢倉はずしの振飛車(1987年3月、北辰堂、ISBN 4-89287-067-6)
中段飛車宇宙戦法(1988年2月、北辰堂、ISBN 4-89287-066-8)
ジュニア詰め将棋(1989年7月、北辰堂、ISBN 4-89287-069-2)
鬼手妙手〈必至〉精選120 寄せのパワーアップ!!(上下巻、日本将棋連盟、ISBN 4-8197-0343-9 ほか)

脚注

関連項目
将棋棋士一覧

外部リンク
佐藤大五郎|棋士データベース|日本将棋連盟

将棋棋士
北海道出身の人物
1936年生
2010年没

佐藤大五郎


Dragutin Kosovac Braco (10. januar 1924 – 22. januar 2012) bio je jugoslovenski i bosanskohercegovački pravnik, učesnik Narodnooslobodilačke borbe, društveno-politički radnik Jugoslavije i SR Bosne i Hercegovine i junak socijalističkog rada.

Biografija
Rođen je 10. januara 1924. u Sarajevu, gdje je završio gimnaziju i studij prava.  Narodnooslobodilačkom pokretu priključio se 1941. Iste godine postao je član Komunističke partije Jugoslavije.

Poslije rata, bio je sekretar Gradskog komiteta SK Sarajevo, predsjednik Narodnog odbora sreza Sarajevo, državni sekretar za trgovinu SR BiH, savezni sekretar za trgovinu od 1963. do 1965, savezni sekretar za zdravstvo od 1965. do 1967.

Bio je predsjednik Republičkog vijeća Skupštine SR BiH, predsjednik Gradske konferencije SK Sarajevo, predsednik Izvršnog vijeća SR Bosne i Hercegovine od 1969. do aprila 1974, član stalnog dijela Konferencije SKJ.

Biran je za poslanika Skupštine SR BiH Drugog, Trećeg i Četvrtog saziva. Za člana Centralnog komiteta SKJ biran je od Jedanaestog kongresa SKJ. Tokom 1980-ih bio je direktor "Energoinvesta". Bio je jedan od organizatora Zimskih olimpijskih igara u Sarajevu 1984. i član organizacionog odbora obilježavanja 20. godišnjice ZOI u Sarajevu 2004. Bio je predsjednik Glavnog odbora SUBNOR BiH.

U toku rata u Bosni i Hercegovini okupio je Srbe Sarajeva u Forumu Srba,koji su osudili agresiju na Bosnu i Hercegovinu.

Umro je 22. januara 2012. u Sarajevu.

Nagrade i odlikovanja

 Nosilac Partizanske spomenice 1941,
 Ordena junaka socijalističkog rada,
 Ordena narodnog oslobođenja
 Plakete za doprinos u zaštiti ljudskih prava i ostvarenju nacionalne ravnopravnosti naroda i nacionalnih manjina u Bosni i Hercegovini koju dodjeljuje Srpsko građansko vijeće – Pokret za ravnopravnost u BiH
 Dobitnik Šestoaprilske nagrade.

Reference

Biografije, Sarajevo
Rođeni 1924.
Umrli 2012.
Nosioci Partizanske spomenice 1941.
Nosioci Ordena junaka socijalističkog rada
Nosioci Ordena narodnog oslobođenja
Dobitnici Šestoaprilske nagrade
Jugoslavenski komunisti
Bosanskohercegovački komunisti
Jugoslavenski partizani
Bosanskohercegovački partizani

Dragutin Kosovac


Kaliwatan sa isda ang Anablepsoides limoncochae. Una ning gihulagway ni Jacobus Johannes Hoedeman ni adtong 1962. Ang Anablepsoides limoncochae sakop sa kahenera nga Anablepsoides, ug kabanay nga Rivulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Anablepsoides

Anablepsoides limoncochae


Tomás de Sousa Rosa (Lisboa, 1 de março de 1867 — Lisboa, 4 de junho de 1929) foi um oficial do Exército Português que se distinguiu como comandante da 4.ª Expedição a Moçambique durante a Primeira Guerra Mundial.

Militares de Portugal
Naturais de Lisboa
Portugueses do século XIX
Portugueses do século XX
Veteranos da Primeira Guerra Mundial de Portugal

Tomás de Sousa Rosa (1867-1929)


Heterarthrinae – podrodzina błonkówek z podrzędu rośliniarek i rodziny pilarzowatych.

Należy tu około 40 rodzajów, zgrupowanych w 3 plemionach:
 Caliroini Benson, 1938
 Fenusini MacGillivray, 1906
 Heterarthrini Stephens, 1835.

Są to małe i zwykle czarno ubarwione rośliniarki. Cechy charakterystyczne tej podrodziny obejmują głównie użyłkowanie przednich skrzydeł. Żyłka medialna jest wyraźnie rozbieżna względem żyłki 1m-cu oraz łączy się żyłką Sc+R w miejscu jej połączenia z żyłką Rs+M lub w pobliżu tego miejsca. U Caliroini i Heterarthrini żyłki 2A i 3A są kompletne i połączone z żyłką 1A za pomocą ukośnej żyłki poprzecznej. U Fenusini występuje częściowy zanik żyłek 2A i 3A, wskutek czego komórka analna ma formę szypułkowatą.

Larwy są foliofagami. U Caliroini larwa ma postać gąsienicowatą lub kijankopodobną (z powiększonym tułowiem o zredukowanych odnóżach) i jest ektofagiem tj. żeruje na liściach od zewnątrz. Larwy w pozostałych dwóch plemionach to endofagi minujące liście. Mają one grzbietobrzusznie spłaszczone ciało z prognatyczną głową i zwykle zredukowanymi odnóżami.

Wiele gatunków z tej podrodziny należy do szkodników o dużym znaczeniu gospodarczym. Są to m.in.: Caliroa cerasi, Endelomyia aethiops, Fenusa dohrni, Fenusa pusilla i Fenusa ulmi.

Przypisy

Pilarzowate

Heterarthrinae


An Anomocrambus homerus in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Stanislas Bleszynski hadton 1961. An Anomocrambus homerus in nahilalakip ha genus nga Anomocrambus, ngan familia nga Crambidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Anomocrambus

Anomocrambus homerus


Giang or Giàng may refer to

Communes and villages in Vietnam
Cẩm Giàng, Bắc Kạn
Đức Giang
Hồng Giang (disambiguation)
Long Giang
Phình Giàng
Tam Giang (disambiguation)
Tam Giang Đông
Tam Giang Tây
Trường Giang (disambiguation)

Other places in Vietnam
An Giang Province
An Giang Airport
An Giang University
Hùng Vương An Giang F.C., a football club
Bắc Giang Province
Bắc Giang, the province capital
Bắc Giang railway station
Bắc Giang River
Bình Giang District
Cẩm Giàng District
Châu Giang, a former district
Đông Giang District
Giang Thành District
Hà Giang Province
Hà Giang, the province capital
List of fauna of Hà Giang
Hậu Giang Province
Kiên Giang Province
Kiến Giang, the province capital
Kiến Giang River
Kiên Giang F.C., a football club
Lạng Giang District
Nam Giang District
Ninh Giang District
Tây Giang District
Tiền Giang Province
Tiền Giang F.C., a football club
Văn Giang District

Other
Giang (name)
An Giang Coffee, a coffee company in Vietnam
Battle of Lo Giang during the Vietnam War in February 1968

See also
Gyang, a given name and surname

Giang


An Glaniopsis hanitschi in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni George Albert Boulenger hadton 1899. An Glaniopsis hanitschi in nahilalakip ha genus nga Glaniopsis, ngan familia nga Balitoridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Glaniopsis

Glaniopsis hanitschi


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Heliastus aztecus. Una ning gihulagway ni Henri Saussure ni adtong 1884. Ang Heliastus aztecus sakop sa kahenera nga Heliastus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Estado de Tamaulipas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Estado de Tamaulipas
Heliastus

Heliastus aztecus


Codici
 eya – codice ISO 639-3 della lingua eyak

Geografia
 La Eja (anche traslitterata come Eya) è un fiume della Russia meridionale

Eya


As competições de salto triplo masculino no Campeonato Mundial de Para-Atletismo de 2017 foram divididas em duas categorias conforme o tipo e grau de deficiência dos atletas.

Sumário de medalhistas

Categoria T20
A disputa ocorreu em uma final única entre sete atletas, em 18 de julho. Cada atleta teve até seis saltos e a maior distância obtida seria a pontuação final. Os resultados estão em metros.

Categoria T47
A disputa ocorreu em uma final única entre nove atletas, em 17 de julho. Cada atleta teve até seis saltos e a maior distância obtida seria a pontuação final. Ao final do terceiro salto, o atleta com o pior resultado foi eliminado. Os resultados estão em metros.

Campeonato Mundial de Para-Atletismo de 2017

Campeonato Mundial de Para-Atletismo de 2017 - Salto triplo masculino


Welwyn Garden City (pronuncia ) è una città dell'Inghilterra, nel Regno Unito, situata nella contea dell'Hertfordshire.

È un esempio di città giardino. Fu fondata negli anni venti da Sir Ebenezer Howard e progettata dallo studio dell'architetto Louis de Soissons.

Altri progetti

Collegamenti esterni

Welwyn Garden City


Prva ljubav brzo prođe / Moje srce, kucaj tiše četvrta je singl ploča sarajevskog kantautora Mahira Paloša. Objavila ga je 1974. nekadašnja izdavačka kuċa Jugoton iz Zagreba. Na A-strani singl ploče je pjesma "Prva ljubav brzo prođe" za koju je muziku i tekst napisao Đorđe Novković, a aranžman Stipica Kalogjera. Pjevanje Mahira Paloša pratio je Zabavni orkestar pod dirigentskom palicom Rajmonda Ruića. Ova ljubavna pjesma komponirana je u stilu ŝlagera s prepoznatljivim elementima grčkog narodnog melosa i pjevanjem pratećih pjevača, koji zajedno daju mediteranski ugođaj.
Na B-strani singl ploče je pjesma pod nazivom "Moje srce, kucaj tiše" za koju je muziku i aranžman napisao Stipica Kalogjera, a tekst Ivica Krajač, Pjevačku izvedbu Mahira Paloŝa pratio je Zabavni orkestar kojim je dirigirao Rajmond Ruić. Ova ljubavna pjesma je po ritmu različita od naslovne pjesme, dok je slična po sjetnom muzičkom ugođaju. Obje pjesme komponirane su u stilu šlagera pogodnom za izvedbe na festivalima ove vrste muzike. Ova singl ploča na kojoj je Mahir Paloš dao kvalitetne pjevačke izvedbe predstavlja nastavak serije dobrih pjesama u njegovoj dotadašnjoj karijeri. Dizajn za omot uradio je Ivica Ivezić, a fotografiju Dragan S. Stefanović.

Muzički primjeri
 "Prva ljubav brzo prođe"
 "Moje srce, kucaj tiše"

Izvori

Singlovi iz 1974.
Singlovi Mahira Paloša
Singlovi u izdanju Jugotona


Casper znany też jako 11 Królik lub Ch'aaj K'ik' (ur. 8 sierpnia 422, zm. prawdopodobne ok. 487 roku) – majański władca miasta Palenque i następca K'uk' Bahlama I. Panował w latach 435–487.

Wstąpił na tron 9 sierpnia 435 roku w wieku 13 lat i panował przez 52 lata. Dłużej od niego władzę sprawował tylko Pakal Wielki. Mimo tak długich rządów niewiele wiadomo na jego temat. Również glif z jego imieniem nie został do końca odczytany, więc umownie określany jest jako Casper. Taki przydomek nadał mu archeolog Floyd Lounsbury, ponieważ wizerunek na glifie z jego imieniem przypomina postać Kacpra z filmu animowanego. Inny badacz David Kelley nadał mu imię 11 Królik od daty narodzin władcy, która w kalendarzu tzolkin przypadła 11 Lamat (symbolem dnia Lamat jest królik). Z kolei epigrafista Guillermo Bernal Romero badający inskrypcje ze Świątyni XVI zasugerował, że prawdziwe imię władcy to Ch'aaj K'ik. Dotychczas udało się odczytać pierwszy człon glifu, który brzmi ch'a.

Teksty wspominają, że młody władca przewodził uroczystości z okazji zakończenia ósmego baktunu i rozpoczęcia dziewiątego. Jeden baktun trwał 144 000 dni, czyli ok. 395 lat. Ceremonia odbyła się w Toktahn – Casper podobnie jak K'uk' Bahlama I nosił tytuł "króla Toktahn" . Władca przewodniczył też dwukrotnie (w 445 i 460 roku) w ceremonii inauguracyjnej kilku dostojników.

Choć data jego śmierci się nie zachowała to najpewniej żył do 487 roku, kiedy to władzę przejął B'utz Aj Sak Chiik.

Przypisy

Władcy Palenque
Urodzeni w V wieku
Zmarli w V wieku

Casper (majański władca)


Kaliwatan sa alibangbang ang Pollanisus cupreus. Una ning gihulagway ni Walker ni adtong 1854. Ang Pollanisus cupreus sakop sa kahenera nga Pollanisus, ug kabanay nga Zygaenidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Pollanisus

Pollanisus cupreus


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Abaxisotima spiniforma. Una ning gihulagway ni Wang, Gang ug F.-m. Shi ni adtong 2009. Ang Abaxisotima spiniforma sakop sa kahenera nga Abaxisotima, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Yunnan Sheng

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Yunnan Sheng
Abaxisotima

Abaxisotima spiniforma