A Certain Smile é um filme norte-americano de 1958, do gênero drama, dirigido por Jean Negulesco e estrelado por Rossano Brazzi e Joan Fontaine.

Notas de produção
O filme foi um veículo para Christine Carère, a mais nova protegida de Darryl F. Zanuck, que abandonou a carreira em 1966. Por outro lado, o filme marca a estreia no cinema de Bradford Dillman, que já vinha atuando na televisão desde meados da década.

O roteiro é baseado no romance best-seller "Un Certain Sourire" (traduzido no Brasil também como "Um Certo Sorriso"), publicado em 1955. A autora da obra, Françoise Sagan, teve outros sucessos, como "Bonjour Tristesse" ("Bom Dia Tristeza", no Brasil).

A fotografia é realçada pelas atrações paisagísticas de Paris e da Riviera Francesa, mas não foi lembrada pela Academia, que concedeu à produção três indicações ao Oscar.

A canção título tornou-se um grande sucesso para Johnny Mathis, que a canta durante os créditos de abertura.

Sinopse
A jovem Dominique rompe com o namorado Bertrand e aceita o convite do tio Luc para passar uma semana na Riviera. Casado com a compreensiva Françoise e apesar de estar na meia idade, Luc torna-se objeto do fascínio de Dominique. Ela o segue quando retornam a Paris, até descobrir que é apenas mais uma na longa lista do conquistador...

Principais premiações

Elenco

Bibliografia

Ligações externas

Filmes dos Estados Unidos de 1958
Filmes baseados em obras de Françoise Sagan
Filmes de drama da década de 1950
Filmes de drama dos Estados Unidos
Filmes da 20th Century Studios
Filmes dirigidos por Jean Negulesco
Filmes baseados em romances
Filmes ambientados em Paris
Filmes com trilha sonora de Alfred Newman
Filmes em língua inglesa

A Certain Smile


La vita sessuale dei belgi (La vie sexuelle des belges 1950-78) è un film del 1994 diretto da Jan Bucquoy.

Trama
Harelbeke

Il protagonista Jan Bucquoy, è il secondo figlio di una famiglia operaia di Harelbeke, nel Belgio fiammingo degli anni cinquanta. Sua madre è una casalinga violenta, ossessionata dal risparmio e dal costo della vita, suo padre è un operaio tessile analfabeta e senza ambizioni che si dedica senza risultati all'allevamento di piccioni viaggiatori. Sua sorella maggiore invece, deformata dall'educazione tirannica della madre, finisce presto sposata con un tipo identico a suo padre. Una volta pronunciata la sua prima parola nell'indifferenza generale, Jan trascorre la sua infanzia silenziosa e solitaria scandita da passeggiate in bicicletta dopo la messa domenicale con tutta la famiglia; un cucciolo trovato in strada e accolto in casa viene ucciso dalla madre perché troppo costoso da mantenere. Jan riesce a parlare solo con la giovane e anticonformista zia Marta. È lei a passargli libri, a insegnargli di non vergognarsi del proprio corpo, a prevedergli un futuro da scrittore e a portarlo al cinema: durante la proiezione di Johnny Guitar di Nicholas Ray (con Sterling Hayden e Joan Crawford), Jan è colpito da una sequenza in cui gli attori si baciano e scopre che non ha mai visto i suoi genitori baciarsi. Poco dopo la zia Marta si suicida e alla sua morte segue quella del padre, che scompare nella quasi totale indifferenza. Durante le vacanze in campeggio sulla costa belga, Jan scopre la propria sessualità con il compagno Eddy, poi bacia per la prima volta una ragazza e infine si "fidanza" con Christine, una compagna di scuola da lui difesa dagli insulti di altri ragazzi, fino a quando questa parte con la famiglia per il Congo Belga.

Bruxelles

I riflessi del Maggio '68 giungono fino alla provincia belga e Jan ottiene 19/20 nel tema scritto sulla donna ideale. Conseguito il diploma, pur volendo proseguire gli studi a Bruxelles, Jan ormai adulto viene obbligato dalle madre a lavorare come impiegato nella stessa azienda del padre. A una festa ha il suo primo rapporto sessuale, ma viene scoperto dai genitori della ragazza, insultato e allontanato in malo modo. Dopo un anno passato dietro la scrivania, Jan trova il coraggio d'imporsi e partire per Bruxelles. Arriva direttamente al bistrot Dolle Mol (Spoormakersstraat), frequentato da intellettuali di sinistra e si presenta come scrittore. Inizia una relazione con la cameriera del locale, che gli insegna il Kāma Sūtra, mentre un'amica di questa l'introduce alle teorie della rivoluzione. S'iscrive all'Università e diventa un attivista politico. Distribuendo volantini conosce Thérèse, per nulla interessata alla politica e in molte cose simile a sua madre. La loro relazione sfocia in un matrimonio di tre anni e due figli, fallito per l'incostanza di Jan, sempre seduto ai tavolini del Dolle Mol e impegnato a tentare di scrivere il libro che lo consacrerà scrittore.

Dopo il matrimonio

Abbandonata la famiglia, Jan si trasferisce in un loft e inizia a perdersi in una serie di microrelazioni sentimentali e sessuali, interrogandosi su se stesso e sul rapporto ideale con le donne. Una sera, dopo un'orgia, rientra in compagnia di una ragazza con la quale sembra riuscire a parlare, ma viene aggredito e picchiato in strada da un gruppo di giovani. Intanto, in seguito alla morte della madre, vende la casa di Harelbeke, paga otto anni di alimenti e parte per un misterioso viaggio in Germania, dal quale torna meno depresso e complessato.

Jan scrittore

Attraverso un'inserzione in un giornale, conosce la ricca Mélanie, femminista sprezzante del maschio: ennesimo tentativo che si risolve in un fallimento. Jan compra una bambola gonfiabile. Sembra nascere un'intesa con la speaker di una radio che si occupa di letteratura ma questa, dopo qualche tempo, decide di sposarsi con il celebre scrittore belga Pierre Mertens; Jan s'incontra per l'ultima volta con Mélanie, disposta a ritornare con lui, ma ora il suo principale interesse è il suo libro, al quale dedica le notti nel loft. Durante la scrittura, s'accende una sigaretta e il fuoco illumina l'immagine della madre che l'allatta al seno.

Critica

In un articolo de La Stampa, il film viene recensito come un'opera «sfrenata e grottesca».

La rivista FilmTv giudica il lungometraggio «dai tratti anarcoidi sia nel contenuto che nella forma, capace di dire anche cose molto serie».

Distribuzione
Il film è uscito nelle sale cinematografiche belga nel 1994, l'anno seguente, invece, fu distribuito in Europa.

In Italia ha avuto una edizione home video in formato VHS.

È presente su Prime Video.

Riconoscimenti
 Premio Cavens (Union de la Critique de Cinéma): Miglior film Belga del 1994
 Nomination pardo d'oro al Locarno Festival
 Sezione Orizzonte Europa al Torino Film Festival

Seguito

Note

Voci correlate
Camping Cosmos
Fermeture de l'usine Renault à Vilvoorde

Collegamenti esterni

Film commedia
Film biografici
Film sulla sessualità

La vita sessuale dei belgi


Specialpædagogik er pædagogisk viden og praksis om læring, opdragelse, dannelse og undervisning for mennesker med funktionsnedsættelse som fx fysiske handicaps, ordblindhed og psykisk sygdom. Det kan for eksempel være specialundervisning eller hjælpemidler. Der tales også om inkluderende pædagogik. På engelsk bruges betegnelsen special education.

Historie
Området har været en del af pædagogikken langt tilbage, helt siden oplysningstiden i det 18. århundrede. Før det var der ikke særlig bevågenhed omkring personer med handicap i pædagogikken, og de blev ofte betragtet som dumme. Det var dog især efter anden verdenskrig, at der for alvor kom forøget fokus på at udvikle særlig viden og praksis for at skabe læring, dannelse og udvikling for mennesker med funktionsnedsættelse.

Forskning
Der foregår både omfattende forskning i specialpædagogik internationalt og i Danmark. Forskningen understøtter, at børn, unge og voksne med funktionsnedsættelse kan få speciel læring, undervisning og uddannelse. Niels Egelund og Susan Tetler var i mange år professorer i specialpædagogik ved Danmarks Institut for Pædagogik og Uddannelse. På denne institution foregår der stadig vigtig forskning i specialpædagogik. Forskningen indebærer også emnet inklusion, både i forskning og praksis. Andre danske forskere på området er blandt andre Lotte Hedegaard-Sørensen, Inge Bryderup, Søren Langager og Henrik Skovlund.

Specialpædagogik i Danmark
Danmark har en omfattende tradition for specialpædagogik, der findes på alle planer fra børnehave og skole til universiteter. Førhen foregik det meste specialpædagogik på særlige institutioner og afdelinger inden for pædagogik og uddannelse, men de senere år er der kommet forøget fokus på inklusion af personer med funktionsnedsættelse i det ordinære skole- og uddannelsessystem. I Danmark findes blandt andet Danmarks Specialpædagogiske Forening og  Specialpædagogik - tidsskrift for specialpædagogik og inklusion. Der udbydes en 2-årig diplomuddannelse i specialpædagogik, som fokuserer på forebyggelse og inklusion. Uddannelsen udbydes blandt andet på VIA og UCL.

Der er særligt fokus på specialpædagogik i læreruddannelsen, omend begrænset. Jørgen Chistiansen og Brian Degn Mårtensson har blandt ander redigeret bogen Specialpædagogik i læreruddannelsen fra 2016.

På uddannelsesområdet findes SPS, som betyder specialpædagogisk støtte, der tilbydes af SU styrelsen. Det kan for eksempel dreje sig om hjælpemidler eller lektiehjælp til studerende med funktionsnedsættelser på blandt andet videregående uddannelser. I 1997 grundlagde Villy Åstrup et særligt studiecenter for synshandicappede, der blev til Rådgivnings- og Støttecentret ved Aarhus Universitet. Herunder oprettede Anders Dræby Sørensen i 2004 pædagogisk psykologisk uddannelsesrådgivning til studerende med psykisk handicap.

Der er skrevet mange bøger på dansk om specialpædagogik. De senere år har Lotte Hedegaard-Sørensen for eksempel udgivet en lang række bøger om emnet.

De senere år er der både kommet forøget fokus på livsvejledning, eksistentiel vejledning og filosofisk vejledning til personer med funktionsnedsættelse samt også på karrierevejledning for studerende med handicap. Formålet er blandt andet at fremme muligheden for meningsfulde liv.

Litteratur

 Birsh, Judith R., & Wolf, B., eds. (2011). Multisensory Teaching of Basic Language Skills, Third Edition. Baltimore: Brookes.
 Bolt, Vibeke (2016). Specialpædagogik. Kvan
 Bonfils, Inge Storgaard mfl (red)(2013). Handicapforståelser mellem teori, erfaring og virkelighed. Akademisk Forlag
 Christiansen, Jørgen mfl (2016). Specialpædagogik. Hans Reitzels Forlag
 Elven, Bo mfl (2019). Social- og specialpædagogik. Hans Reitzels
 Gregersen, Jesper mfl (2016). Specialpædagogik i læreruddannelsen. Hans Reitzels Forlag
 Hansen, Helga (red)(2017). Specialdidaktik i teori og praksis: undervisning på specialskoler og i specialklasser. København : Hans Reitzels Forlag
 Hedegaard-Sørensen, Lotte (2013). Inkluderende specialpædagogik. Procesdidaktik og situeret professionalisme i undervisningen. Akademisk Forlag
 Hedegaard-Sørensen, Lotte mfl (2015). Deltagelse og forskellighed. Systime
 Hedegaard-Sørensen, Lotte (2019). Fritids- og ungdomsklubbers betydning for børn og unges hverdagsliv og fællesskaber i udsatte boligområder. Aarhus Universitet
 Kirkebæk, B. (2010). Almagt og afmagt - Specialpædagogikkens holdninger, handlinger og dilemmaer. København: Akademisk Forlag.
 Kirkegaard, Preben mfl (2016). Specialpædagogik - en introduktion. Lærerbiblioteket
 Larsen, Vibe (red)(2017). Social - og specialpædagogik i teori og praksis. Frederiksberg: Forlaget Frydenlund.
 Skovlund, Henrik (2020). Inklusionslov, Folkeskolereform og narrativisme – En kritik af en inklusionspraksis.Specialpaedagogik, 40(2), 3-16.
 Skovlund, Henrik. "Fremmedgørelsens relevans for specialpædagogik og socialpædagogik". Tidsskrift for Socialpædagogik. 2020, 23(2). 35-46.
 Snell, M. E. & Brown, F. (1987, 2011). Instruction of Students with Severe Disabilities. (7th edition). Seoul: Pearson.
 Sørensen, Anders Dræby (2006). Jobparathed. Overgangen mellem universitetsuddannelse og arbejdsmarked for studerende med handicap. Aarhus Universitet
 Sørensen, Anders Dræby (2016). Pædagogisk psykologisk uddannelsesrådgivning. Aarhus Universitet
 Tetler, Susan & Søren Langager (2009). Specialpædagogik i skolen. Gyldendal
 Tetler, Susan & Mette Molbæk (2015). Inkluderende klasseledelse. Dafolo
 Wilmshurst, L., & Brue, A. W. (2010). The complete guide to special education (2nd ed.). San Francisco: Jossey-Bass.

Kilder og henvisninger

Pædagogik

Specialpædagogik


Attack of the Smithereens is a rarities compilation album by The Smithereens, released in 1995 by Capitol Records. It contains a number of B-sides and rare tracks as well as previously unreleased demos and live recordings.

Track listing
Adapted from the album's liner notes.

All songs by Pat DiNizio, except where noted.
"Here Come the Smithereens" – 0:28
1945 Smith College women's choir
"Girl Don't Tell Me" (Live) (Brian Wilson) – 2:32
Previously unreleased; recorded live in March 1980 at Englander's Bar, Hillside, New Jersey.
"Girls About Town" – 2:48
From the Girls About Town EP; released 31 October 1980; recorded August–September 1980 at Chelsea Sound Studios, New York City, New York.
"Time and Time Again" (Band demo) – 2:31
Previously unreleased; recorded February 1980 at Quality Sound Studio, Plainfield, New York.
"Don't Be Cruel" (Live) (Otis Blackwell, Elvis Presley) – 2:41
Otis Blackwell backed by The Smithereens; previously unreleased; recorded live 1983 at Folk City, New York City.
"Hang Ten High" (Dominic Frontiere) – 2:15
From the various artists compilation album The East Coast 60's Rock & Roll Experiment; released in 1986; recorded summer 1982 at Rock Bite Studios, New York City.
"Tracey's World" (Live) – 4:24
Previously unreleased; in-store live performance recorded 1 October 1983 at Capitol Records record store, Hartford, Connecticut.
"Blood and Roses" (Demo) – 1:18
Previously unreleased; recorded January 1985 at Pat's apartment, New York City
"Blood and Roses" (Band demo) – 3:23
Previously unreleased; recorded 1985 at Pat's Dad's house, Scotch Plains, New Jersey
"Just a Little" (Live) (Ron Elliott, Bob Durand) – 2:43
Sal Valentino and Declan Mulligan of The Beau Brummels backed by The Smithereens; previously unreleased; recorded live autumn 1985 at Irving Plaza, New York City
"The Seeker" (Pete Townshend) – 3:20
B-side to "Only a Memory", released 6 April 1988; recorded spring 1987 at the Record Plant, New York City.
"Yesterday Girl" (4-track home demo) – 2:08
Previously unreleased; recorded 1988 at Pat's house, Upstate New York.
"Poor Little Pitiful One" – 3:33
B-side to "Top of the Pops", released 23 September 1991; recorded during sessions for Blow Up, spring 1991  at A&M Studios and Brooklyn Recording Studios, Hollywood, Los Angeles, California.
"Maria Elena" (Acoustic) – 2:44
B-side to "Blues Before and After", released 24 January 1990; recorded summer 1989 at Rumbo Recorders, Los Angeles; original version from 11.
"You Really Got Me" (Live) (Ray Davies) – 3:46
Ray and Dave Davies backed by The Smithereens; previously unreleased; recorded live 22 November 1991 at Boston Garden, Boston, Massachusetts.
"One After 909" (John Lennon, Paul McCartney) – 3:36
B-side to "Top of the Pops", released 23 September 1991; recorded during sessions for Green Thoughts in December 1987 at Capitol Studio B, Hollywood, Los Angeles.
"World Keeps Going 'Round" (Ray Davies) – 2:40
B-side to "Too Much Passion", released 10 February 1992; recorded during sessions for Blow Up, spring 1991 at A&M Studios and Brooklyn Recording Studios, Hollywood, Los Angeles.
"Behind the Wall of Sleep" (Live) – 4:02
B-side to "Yesterday Girl", released 20 June 1990; recorded 13 December 1989 at National Video Center, New York City for MTV Unplugged.
"Something Stupid" (C. Carson Parks) – 2:46
B-side to "Get a Hold of My Heart", released 18 May 1992; recorded during sessions for Green Thoughts in December 1987 at Capitol Studio B, Hollywood, Los Angeles.
"Shakin' All Over" (Johnny Kidd) – 4:06
B-side to "Top of the Pops", released 23 September 1991; recorded during sessions for Blow Up, spring 1991 at A&M Studios, Hollywood, Los Angeles.
"Rudolph, The Red-Nosed Reindeer" (Johnny Marks) – 3:03
Released as promotion only CD single on 30 November 1992 and on the various artists compilation album, Classic Rockin' Christmas, in 1993; recorded summer 1992 at the Chicago Recording Company, Chicago, Illinois.
"Ruler of My Heart" (Naomi Neville) – 3:03
B-side to "House We Used to Live In", released 1988; recorded during sessions for Green Thoughts in December 1987 at Capitol Studio B, Hollywood, Los Angeles.
"It Don't Come Easy" (Richard Starkey) – 3:12
B-side to "Too Much Passion", released 10 February 1992; recorded during sessions for Blow Up, spring 1991 at A&M Studios and Brooklyn Recording Studios, Hollywood, Los Angeles.
"Lust For Life" (Iggy Pop, David Bowie) – 5:08
B-side to "Only a Memory", released 1988; recorded during sessions for Green Thoughts in December 1987 at Capitol Studio B, Hollywood, Los Angeles.
"Like Someone in Love" – 3:59
B-side to "A Girl Like You", released 18 October 1989; recorded during sessions for 11, spring-summer 1989 at American Recorders and Rumbo Recorders, Los Angeles.
"A Girl Like You" (Strip Club Version) – 3:29
B-side to "A Girl Like You", released 18 October 1989; recorded summer 1989 at Crystal Studios, New York City.

Personnel
Adapted from the album's liner notes and Discogs.
The Smithereens
Pat DiNizio – lead vocals, guitar
Jim Babjak – guitar, vocals, co-lead vocals (16), lead vocals (17), drums (26)
Dennis Diken – drums, vocals, lead vocals (2)
Mike Mesaros – bass, vocals

Additional musicians
Ken Jones – bass (2, 4)
Otis Blackwell  – lead vocals (5)
Sal Valentino – lead vocals (10)
Declan Mulligan – guitar (10)
Ray Davies – lead vocals, guitar (15)
Dave Davies – guitar (15)
Kenny Margolis – accordion (14), electric piano (16), piano (23)
Graham Parker – lead vocals (18)
Marti Jones – co-lead vocal (19)
Don Dixon – piano (22)
Ray Anderson – trombone (26)
Michael 'Tone' Hamilton – guitar (26)

Technical
The Smithereens – production (3, 4, 6, 11, 13, 17, 20, 23, 26)
Andy Shernoff – production (6)
Jim T. Bradt – recorded by (7)
Ed Stasium – production (13, 14, 20, 25)
Don Dixon – production (16, 19, 22, 24)
Michael 'Tone' Hamilton – production (17, 23)
Kevin Reeves – mastering
Wayne Watkins – project director
Cheryl Pawelski – compilation producer, compiled by
Dan Stout – sonic restoration
Tommy Steele – art direction
Everett Peck – illustrations
Jeffrey Fey – design
Pat DiNizio – liner notes
Dennis Diken – liner notes

References

External links
 Attack of The Smithereens on Discogs.com. Retrieved on 30 January 2018.

The Smithereens albums
1995 compilation albums
Albums produced by Don Dixon (musician)

Attack of the Smithereens


An Monochamus conradti in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1961. An Monochamus conradti in nahilalakip ha genus nga Monochamus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Monochamus

Monochamus conradti


An Pogonocherus parvulus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Leconte hadton 1852. An Pogonocherus parvulus in nahilalakip ha genus nga Pogonocherus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pogonocherus

Pogonocherus parvulus


An Stegastes emeryi in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Allen ngan Randall hadton 1974. An Stegastes emeryi in nahilalakip ha genus nga Stegastes, ngan familia nga Pomacentridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Stegastes

Stegastes emeryi


Cvijet Srebrenice ili cvijet "Sjećanje", je nezvanični simbol genocida u Srebrenici koji se dogodio za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini 1995. godine. Cvijet su osmislile žene iz udruženja "Gračaničko keranje" iz Gračanice, a prvi put je javnosti predstavljen 1. jula 2011. godine.
Bijela boja latica cvijeta predstavlja nevinost  ili stradanje, zelena boja koja je u središtu cvijeta predstavlja nadu, a 11 latica simboliziraju 11. juli 1995. godine.

Varijacije
Sarajevski umjetnik Mensur Bektić, izradio je sličan filigranski cvijet, koji ima 11 latica, a svaku laticu čini 7 komponenti. Dijelovi srebrenog cvijeta asociraju na ljudske oči – oči žrtava genocida, ali i preživjelih Bošnjaka. U sredini cvijeta je zeleni kamen od stakla. Filigranski cvijet radit će se u serijama od 8.372 komada što je zvaničan broj žrtava genocida u Srebrenici. Postoji više varijacija ovog simbola, koje su izradili umjetnici ili studenti na likovnim akademijama, a u naselju Mokušnice u Zenici je jedna varijacija sa cvijećem napravljena u kružnom toku.

Idejno rješenje cvijeta, a na inicijativu dr. Mustafe Cerića, izradila je Jasmina Čamdžić iz Tuzle i od pet uzoraka koje je predložila izabran je upravo cvijet koji, u znak sjećanja na ubijene Srebreničane, nose hiljade ljudi u svijetu, od Angeline Jolie, preko Rejepa Tayipa Erdogana do pape Franje.

Reference

Genocid u Srebrenici
Simboli

Cvijet Srebrenice


Blaaksedijk é uma pequena vila dos Países Baixos, na província da Holanda do Sul. A vila está localizada, parcialmente, no município de Binnenmaas. Blaaksedijk fica na divisa entre Puttershoek, Mijnsheerenland e Heinenoord.

Localidades dos Países Baixos

Blaaksedijk


Ang Cañadón del Puesto ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Cañadón del Puesto (walog), Provincia de Santa Cruz,
 Cañadón del Puesto (suba nga anhianhi), Provincia de San Juan,
 Cañadón del Puesto (dalog), Provincia de Santa Cruz,
 Cañadón del Puesto (dalama), Provincia de Santa Cruz,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina

Cañadón del Puesto


Chris Hipkins (gebore 5 September 1978 in Wellington) is 'n Nieu-Seelandse Arbeidersparty-politikus. Hy is sedert 2017 Minister van Onderwys, Polisie en Staatsdienste en Leier van die Huis. Hy is sedert 2008 'n lid van die Huis van Verteenwoordigers en was in 2020 Minister van Gesondheid en Minister verantwoordelik vir Covid-19 van 2020 tot 2022. Hy het  Jacinda Ardern opvolg as leier van die Arbeidersparty op 22 Januarie 2023 en as Eerste Minister op 25 Januarie 2023.

Verwysings

Eksterne skakels
 Rt Hon Chris Hipkins, New Zealand Parliament

Eerste Ministers van Nieu-Seeland
Geboortes in 1978
Lewende mense

Chris Hipkins


Eminagića konak u Tešnju predstavlja jedan od najstarijih a ujedno i najljepših objekata stambene arhitekture na području općine Tešanj, Bosna i Hercegovina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj od 27. juna do 2. jula 2005. godine u Istanbulu donijelo je  odluku:  historijska građevina – Eminagića konak u Tešnju proglašava se za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća) i Tina Wik.

Lokacija
Objekt Eminagića konaka se nalazi u središtu grada, u neposrednoj blizini tešanjske čaršije

Historija
Prema načinu zidanja, vrsti i kvaliteti vezivnog sredstva, odnosno ostaloga upotrebljenoga građevinskoga materijala, kao i načinu obrade pojedinih konstruktivnih elemenata, pretpostavlja se da je konak nastao u prvoj polovini XIX. stoljeća. Na prvom geodetskom snimku Tešnja iz 1882. godine, nalazi se ucrtan i ovaj objekt. Konak je turska riječ koja označava kuću za stanovanje, a u nekim slučajevima može odnositi se i na objekte visokih državnih službenika. Eminagića konak službeno je napušten prije 1980. godine.

Obnovljeni Eminagića konak u Tešnju svečano je otvoren 2011. god. nakon dvogodišnje obnove u okviru MDG-F programa Kultura za razvoj.

Prizemni dio kuće je bio funkcionalan i prilagođen svakodnevnim potrebama. Sprat je imao rezidencijalnu svrhu i znatno je luksuznije izgrađen i opremljen. Svaka prostorija u konaku je imala svoju namjenu. Neke prostorije su bile krajnje svrsishodne i funkcionalne, dok su neke bile oličenje komfora i bogatstva, specifične za tadašnje begovske porodice i kulturu življenja. Jedna od soba s elementima komfora je tzv. begova soba. U njoj je sačuvano šiše s rozetom. Pored ove sobe, na spratu konaka još se nalaze divanhana, četiri sobe, mali dimaluk, dva hodnika i abdesthana.

Opis
Pripada tipu tzv. novije spratne dimalučare iako posjeduje neke od karakteristika tipa spratne kuće sa prepustom.  Novije spratne dimalučare ne posjeduju koncepcijsku čistoću klasične dimalučare, nego su od nje sačuvale samo dimaluk kao funkcionalni element. U mnogim gradskim kućama je radi odvođenja dima cijeli prostor mutvaka provučen od prizemlja kroz spratnu etažu do krovnog prostora.

Spratna dimalučara predstavlja najrazvijeniji tip spratne kuće u Bosni i Hercegovini sa specifičnim načinom odvođenja dima iz prostora ognjišta i iz soba.  Ovaj tip objekta se pojavljuje u enklavama ili u pojedinačnim sačuvanim objektima. Nakon završetka II svjetskog rata i kasnije njihov broj je u znatnoj mjeri smanjen, iako sa današnje tačke gledičta dimolučare pripadaju tzv. ekološkome tipu kuće kako po dispoziciji, tako i po izboru materijala od kojega su građene.

Konak se sastoji od magaze, prizemnog dijela i sprata. Cijeli sprat Eminagića konaka, izuzev njegove sjeverne strane, za oko 50 cm je smaknut prema vani. U središtu objekta, izgrađena su dva trapezasta doksata, što uz bijelo krečene zidove, veliki broj pravokutnih prozorskih otvora i vrlo strm četverostrešni krov obogaćuje njegove fasade.

Trenutno se u magazi Eminagića konaka nalaze izložene poljoprivredne alatke, kao i alatke i proizvodi keramičkog i kovačkog zanata, koje su zaposleni Muzeja Tešanj uglavnom nabavili skupljanjem na terenu.

U prizemnom dijelu konaka nalazi se sedam prostorija u kojima JU Muzej Tešanj organizira razne kulturne manifestacije.

Literatura
 Hamdija Kreševljaković,  Izabrana djela, II, Sarajevo 1991 -GRADOVI U BOSNI I HERCEGOVINI
 Muhamed Kadić, Starinska seoska kuća u BiH, biblioteka "Kulturno naslijeđe", "Veselin Masleša", Sarajevo, 1967.
 Đorđe Odavić, Tešanj, Srednjovjekovni grad, Arheološki pregled 1985, Savez arheoloških društava Jugoslavije, Ljubljana, 1985, 256.

Reference

Vanjski linkovi
 Eminagića konak

Nacionalni spomenici u Tešnju
Građevine u Tešnju
Dimalučare

Eminagića konak


Dolina Madriu-Perafita-Claror je izuzetna geografska jedinica koja se nalazi u jugoistočnom dijelu Kneževine Andore, u srcu Pirineja. Područje se nalazi na UNESCO-ovoj listi svjetske baštine

Svjetska baština
Zauzima površinu od 4.247 ha ili nešto više od 9% državne teritorije. Zaštitna tampon zona od 4.092 ha okružuje ovo područje. Područje sadrži mnoge tragove koji na jedinstven način izražavaju savršenu simbiozu i dragocjenu ravnotežu između zemlje i čovjeka, resursa i potreba.

Viši dijelovi doline su glečerski pejzaži, sa spektakularnim strmim liticama, stijenama i jezerskim lednicima. Niži, suženi dijelovi doline djelimično su šumoviti, sa rijekom u kratkoj klisuru. Dolina je izolovano područje koje i danas pokazuje  način na koji je čovjek koristio planinske resurse tokom proteklih milenijuma. Obuhvata između ostalog raznovrsne agro-pastirske komplekse na visokim planinama, obradive površine u srednjoplaninskim predjelima i ostatke specifične djelatnosti proizvodnje čelika, katalonske kovačnice. U dolini nema puteva pa se komunikacija zasnova na korištenju djelimično popločanih staza.

Opštu sliku doline čine: male kolibe sa zasvođenim kamenim krovovima, od kojih se neke i danas koriste, štale i sirare, kuće sa pomoćnim štalama u kojima se čuvalo žito i sijeno, tragovi terasastih polja, kovačmice, niski kameni zidovi i popločane staze. Čitava dolina je i danas vlasništvo četiri društvene zajednice.

Ramsarsko područje
U području se nalazi 350 visokoplaninskih močvara koje su stanište ugrožene vrste flore i faune i ekološkog interesa. Sve su dobro očuvane zbog smanjenog ljudskog uticaja na lokalitet.Jedan od najreprezentativnijih primjera,  biološkom raznolikošću karakterističnom za močvare pirenejske kisele vode,je glečersko jezero L'estany de l'Illa, s površinom od 12,5 ha. Močvarni kompleks igra i važnu ulogu u ublažavanju poplava i kao rezervoar vode.

Reference

Svjetska baština u Andori
Ramsarska područja u Andori

Dolina Madriu-Perafita-Clavor


Alexandre Finazzi (ur. 20 sierpnia 1973) – brazylijski piłkarz występujący na pozycji napastnika.

Kariera piłkarska
Od 1997 do 2014 roku występował w Botafogo, Sochaux-Montbéliard, Novo Hamburgo, Gama, Goiânia, Vila Nova, Fortaleza, Goiás EC, Omiya Ardija, Santa Cruz, América, Paulista, Athletico Paranaense, Ponte Preta, Corinthians Paulista, São Caetano, Mirassol, Mixto, Bragantino, Remo, Anapolina, XV de Novembro Jaú, Poços de Caldas, Itumbiara, Rioverdense i Itapirense.

Bibliografia
thefinalball.com

Brazylijscy piłkarze
Urodzeni w 1973
Piłkarze Botafogo FC (Ribeirão Preto)
Piłkarze FC Sochaux-Montbéliard
Piłkarze SE Gama
Piłkarze Vila Nova FC
Piłkarze Fortalezy EC
Piłkarze Goiás EC
Piłkarze Omiya Ardija
Piłkarze Santa Cruz FC
Piłkarze América FC (São José do Rio Preto)
Piłkarze Paulisty FC
Piłkarze Athletico Paranaense
Piłkarze AA Ponte Preta
Piłkarze SC Corinthians Paulista
Piłkarze AD São Caetano
Piłkarze Mirassol FC
Piłkarze Red Bull Bragantino
Piłkarze Clube do Remo
Piłkarze EC XV de Jaú

Alexandre Finazzi


Orientispa bicolor là một loài côn trùng trong họ Mantispidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Poivre miêu tả năm 1984.

Chú thích

Tham khảo

Orientispa

Orientispa bicolor


Maria Gałyńska (ur. 1902, zm. 1986) – polska nauczycielka z tytułem doktora, działaczka emigracyjna.

Urodziła się w 1902. Od 1947 do 1948 sprawowała stanowisko dyrektora I Liceum Ogólnokształcącego im. Stefana Żeromskiego w Zawierciu.

Pełniła stanowisko ministra w Rządzie Zygmunta Muchniewskiego na uchodźstwie (1970-1972).

3 maja 1972 została odznaczona Krzyżem Komandorskim Orderu Odrodzenia Polski.

Jej mężem był pułkownik i działacz emigracyjny Stefan Gałyński (1896-1970). Oboje zostali pochowani na Cmentarzu South Ealing w Londynie.

Przypisy

Ludzie związani z Zawierciem
Odznaczeni Krzyżem Komandorskim Orderu Odrodzenia Polski (władze RP na uchodźstwie)
Pochowani na cmentarzu South Ealing w Londynie
Polscy ministrowie emigracyjni
Polscy nauczyciele
Zmarli w 1986
Urodzeni w 1902

Maria Gałyńska


James Luther "J.L." Turner (February 28, 1891 - April 19, 1964) was the founder of J.L. Turner and Son, the predecessor of Dollar General.

Early life
James Turner was born on February 28, 1891, to Johnnie and Nancy Turner. His father died in an accident in 1902, resulting in Turner leaving school and finding a job. James never returned to school, and did not learn how to read.

Career

Turner married in 1908 to Josephine Marcum. He decided to get into retail by opening a bridal shop with Josephine. The bridal shop lasted one year and they moved to Kentucky where he opened a country store. After four years the country store closed. After his country store closed down, Turner worked as a salesman for a wholesale grocery company and then a dry goods retailer in Nashville.

During the Great Depression, Turner was a traveling salesman and liquidated merchandise of bankrupt general stores. The liquidated merchandise from these stores became part of Turners' own general store J.L. Turner and Son established in 1939 with his son, Cal Turner. After World War II, dry goods wholesaling declined leading James to shift his business to retail. The shift to retail led to J.L. Turner and Son reaching annual sales of over $2 million by the 1950s. J.L. Turner and Son grew to 35 department stores in Kentucky and Tennessee. On June 1, 1955, James and Cal opened the first Dollar General store in Scottsville, Kentucky.

Death
In 1964 James died at the age of 73. J.L. Turner and Son turned into Dollar General Corporation in 1968 under his son Cal Turner. His grandson, Cal Turner Jr., established the Dollar General Literacy Foundation in his honor.

References

20th-century American businesspeople
1891 births
1964 deaths
People from Macon County, Tennessee
Businesspeople from Tennessee
American businesspeople in retailing
American company founders
Turner family
Dollar General

James Luther Turner


An Numenius tahitiensis in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni J. F. Gmelin hadton 1789. An Numenius tahitiensis in nahilalakip ha genus nga Numenius, ngan familia nga Scolopacidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Numenius

Numenius tahitiensis


Jegor Aleksejevitj Gerasimov (hviderussisk: Ягор Аляксеевіч Герасімаў, russisk: Егор Алексеевич Герасимов, født 11. november 1992 i Minsk, Hviderusland) er en professionel tennisspiller fra Hviderusland.

Referencer

Eksterne henvisninger

Tennisspillere fra Hviderusland
Personer fra Minsk

Jegor Gerasimov


Sitora Farmonova (ur. 20 sierpnia 1984 w Bucharze) – uzbecka aktorka filmowa i piosenkarka. W wieku 13 lat przeniosła się z rodziną do Taszkentu, gdzie ukończyła Taszkencki Instytut Państwowy Sztuki. Od 2015 roku uczestniczy w programie KWN ( – Klub Wesołych i Błyskotliwych) jako członkini drużyny "Asia MIX" (Biszkek). W Polsce jest znana głównie z roli Naziry w filmie Veita Helmera z 2011 roku Miłość z Księżyca (Baikonur). Sitora Farmonova jest niezamężna.

Wybrana filmografia

Przypisy

Linki zewnętrzne

 Sitora Farmonova w bazie stopklatka.pl

Ludzie urodzeni w Bucharze
Urodzeni w 1984
Uzbeckie aktorki filmowe
Uzbeckie piosenkarki

Sitora Farmonova


Da allenatore ha vinto sette campionati, quattro Coppe e quattro Supercoppe nazionali, una Coppa UEFA (1992), una UEFA Champions League (1995), due Supercoppe UEFA (1995 e 1997) e una Coppa Intercontinentale (1995).

Biografia
Louis van Gaal è cresciuto in una famiglia cattolica nella zona est di Amsterdam e ha frequentato il liceo Sint-Nicolaas di Amsterdam, diretto dai Padri del Sacro Cuore.

Van Gaal ha la qualifica di insegnante di ginnastica, e ha lavorato presso scuole superiori durante la carriera di calciatore semiprofessionista.

Il 3 aprile 2022 dichiara di essere affetto da una forma aggressiva di cancro alla prostata e di essersi già sottoposto a 25 sedute di radioterapia, anche di notte durante i ritiri della nazionale.

Caratteristiche tecniche
In un'intervista concessa al sito ufficiale della FIFA del gennaio 2008 l'allenatore olandese ha parlato del cosiddetto "modulo van Gaal", che contraddistingue la tattica delle squadre da lui guidate.
A differenza però di uno schema classico, il quale, dipendendo dai giocatori a disposizione, non è sempre adattabile, il suo modulo è considerabile più come una "filosofia"; l'allenatore deve quindi dimostrarsi flessibile nell'effettuare le scelte (e lo stesso van Gaal nell'arco degli anni ha applicato diversi schemi, il 3-3-1-3 con l'Ajax, il 2-3-2-3 al Barcellona, 4-4-2 con l' ed il 4-2-3-1 col ).
Van Gaal ritiene che l'assetto mentale della squadra sia fondamentale, affermando che esso dipende dal rapporto tra giocatori ed allenatore; quest'ultimo deve porsi nei confronti dei primi come un "punto focale", mantenendo, al pari dei suoi calciatori, una "mentalità aperta", al fine di ottenere un risultato comune mediante il lavoro collettivo. La sua concezione calcistica si basa inoltre sulla preparazione tattica: ogni calciatore deve sapere quale posizione occupare sul rettangolo di gioco, come aiutare i propri compagni e come battere l'avversario. Tutto ciò richiede disciplina.

Carriera

Giocatore
Van Gaal ebbe una discreta carriera da difensore con le maglie di , Anversa, Stormvogels Telstar, Sparta Rotterdam e .

Allenatore

Gli esordi con l'AZ e i successi con l'Ajax (1988-1997)
Nel 1986-1987 oltre a essere giocatore è anche vice-allenatore dell'AZ.

Il 1º gennaio 1988 diventa allenatore dell'Ajax A-1, rimane fino al 20 novembre 1988 quando diventa vice di Leo Beenhakker. Dopo l'addio di questi il 28 settembre 1991, diviene l'allenatore dei Lancieri. Sotto la sua guida, l'Ajax ottiene numerosissimi successi nazionali e internazionali: 3 Eredivisie, una KNVB beker, 3 Supercoppe d'Olanda, una Coppa UEFA, una Champions League, una Supercoppa Europea e una Coppa Intercontinentale (vittoria sul Grêmio). A livello europeo porta nuovamente l'Ajax in finale nel 1995-1996, ma i Lancieri vengono sconfitti dalla Juventus ai rigori. Abbandona il club il 30 giugno 1997.

Durante i suoi sei anni, oltre ad ottenere buoni risultati sia in patria che all'estero, è riuscito a valorizzare molti giovani usciti dal settore giovanile che, successivamente, hanno fatto carriera nei principali club europei, come Edwin van der Sar, Ronald de Boer, Frank de Boer, Edgar Davids, Clarence Seedorf, Marc Overmars e Patrick Kluivert.

L'esperienza con il Barcellona (1997-2000)
Il 1º luglio 1997 si trasferisce in Spagna, al Barcellona in sostituzione di Bobby Robson che diventa dirigente del club. Sembrava però che Robson dovesse restare il tecnico dei blaugrana e che van Gaal dovesse diventare il responsabile del settore giovanile dei catalani, cosa che poi non si è verificata. Inoltre nel suo staff volle fortemente José Mourinho come suo assistente, che la dirigenza catalana voleva mandare via e che van Gaal ha voluto con sé perché colpito dal fatto che Robson si era arrabbiato così tanto alla notizia del licenziamento del portoghese.
Nonostante un difficile rapporto con la dirigenza catalana nelle prime due stagioni vince due volte la Liga, la Coppa del Re e di nuovo la Supercoppa Europea contro il . Nell'estate 1999 la società vorrebbe puntare alla vittoria in Europa dopo le premature eliminazioni al primo turno nelle ultime due edizioni, ma il 20 maggio 2000 van Gaal non viene confermato dopo aver fallito gli obiettivi stagionali: campionato (giunto 2º), Coppa dei Campioni, Coppa del Re (semifinalista in entrambi i tornei) e Supercoppa di Spagna (persa contro il Valencia).

L'approdo sulla panchina della Nazionale olandese (2000-2002) e il breve ritorno in Spagna (2002-2003)
Il 7 luglio 2000 diventa ct della Nazionale olandese in vista del campionato mondiale di calcio 2002. Il tentativo dei Paesi Bassi fallisce e van Gaal, rimpiazzato da Dick Advocaat il 30 novembre 2001, il 1º luglio 2002 torna al Barça, venendo esonerato il 28 gennaio 2003, a causa degli scarsi risultati ottenuti.

La vittoria con l'AZ (2005-2009)
Dopo la seconda breve esperienza in terra catalana, van Gaal il 9 ottobre 2003 torna all'Ajax come Direttore Tecnico, in sostituzione di Leo Beenhakker, ma si dimette il 20 ottobre 2004; infine, il 1º luglio 2005, rimpiazza Co Adriaanse sulla panchina dell'AZ di Alkmaar che, sotto la sua guida vince la Eredivisie 2008-2009 il secondo della storia a 28 anni di distanza dal primo. Lascia il club il 30 giugno 2009.

La panchina del Bayern Monaco (2009-2011)
Il 1º luglio 2009 è l'allenatore del Bayern Monaco, club con cui ha firmato un pre-contratto e che ha pagato 2 milioni e mezzo di euro per la rescissione del contratto del tecnico olandese con la squadra di Alkmaar. L'8 maggio 2010 il Bayern Monaco si aggiudica la Bundesliga 2009-2010 e il 16 maggio concede il bis vincendo la Coppa di Germania battendo il Werder Brema per 4-0. Il 22 maggio 2010, perde la finale di Coppa dei Campioni contro l'Inter per 2-0. È comunque il primo olandese a riuscire ad aggiudicarsi la Bundesliga e la Coppa di Germania. Il 7 marzo 2011 il Bayern annuncia il divorzio a fine stagione dal tecnico olandese per gli scarsi risultati ottenuti. Il mese successivo la dirigenza del club bavarese decide di affrettare i tempi e il 10 aprile annuncia l'esonero del tecnico dopo il deludente pareggio per 1-1 contro il Norimberga. A sostituirlo fino a giugno è stato il suo vice Andries Jonker.

Nuovamente CT degli Oranje (2012-2014)
Il 1º agosto 2012, dopo 10 anni, fa ufficialmente ritorno come CT, ai Paesi Bassi, scegliendo come suo vice Danny Blind e come assistente tecnico Patrick Kluivert.

Qualificatosi per il Mondiale brasiliano, alcuni mesi prima della manifestazione iridata van Gaal rende noto che dopo il Mondiale 2014 verrà sostituito da Guus Hiddink.

Nel Mondiale i Paesi Bassi esordiscono con una vittoria per 5-1 sui campioni in carica della Spagna, qualificandosi poi come prima di gruppo per gli ottavi di finale, dove sconfigge il Messico.
Ma il capolavoro tattico di Van Gaal arriva durante il quarto di finale tra Paesi Bassi e Costa Rica. Dopo un pareggio a reti inviolate dopo i tempi regolamentari e i supplementari, il tecnico olandese sostituisce al 120' il portiere titolare Cillessen con Krul, che nella serie di tiri dal dischetto para due rigori, portando così i Paesi Bassi in semifinale.

Avviene diversamente nella semifinale, in cui gli Oranje perdono ai tiri di rigore contro l'Argentina, dopo che i tempi regolamentari si erano conclusi nuovamente 0-0.

Nella finale per il 3º/4º posto riesce a imporsi per 3-0 ai danni del Brasile.

Manchester United (2014-2016)
Il 19 maggio 2014 firma un contratto triennale con il Manchester United; tuttavia comincia ad allenare la squadra inglese una volta terminato l'impegno al campionato mondiale del 2014 con la nazionale olandese. Il 16 agosto 2014 fa il suo esordio sulla panchina dei Red Devils, perdendo per 1-2 ad Old Trafford contro lo Swansea City. Conclude la stagione senza vincere alcun trofeo, ma guida la squadra al 4º posto finale in campionato, valido per la qualificazione ai preliminari di Champions League.

Nella stagione 2015-2016 si qualifica alla fase a gironi della Champions League, battendo i belgi del Club Brugge ai preliminari, ma giunge terzo in un gruppo composto da Wolfsburg, PSV Eindhoven e CSKA Mosca, "retrocedendo" quindi in Europa League; qui viene eliminato dai rivali del Liverpool agli ottavi di finale. In Premier League il Manchester United chiude invece al 5º posto in classifica, fallendo la qualificazione alla Champions League. Il 21 maggio 2016 porta la squadra alla conquista della 12ª FA Cup della sua storia, la prima dal 2004, battendo in finale il Crystal Palace per 2-1; grazie a questa vittoria diventa uno dei due soli allenatori, insieme al portoghese José Mourinho, ad aver vinto quattro coppe nazionali in altrettanti paesi. Ciononostante, alla fine della stagione è esonerato e sostituito proprio da Mourinho.

Ritiro (2019) e breve ritorno al Telstar (2021)
L'11 marzo 2019, a quasi tre anni di distanza dall'ultima esperienza da allenatore, annuncia il suo ritiro dal mondo del calcio, per stare più vicino alla famiglia.

Nel giugno del 2021 viene annunciato il suo ritorno al  del suo ex assistente Andries Jonker per una sola partita di Eerste Divisie, ovvero Telstar-Jong AZ del 24 settembre, terminata poi 1-0 per i padroni di casa. L'iniziativa viene accompagnata da una lotteria lanciata dal club, con l'obiettivo di migliorare le strutture dello stadio e sostenere due fondazioni benefiche; tra i premi c'è un posto da assistente dello stesso allenatore olandese.

Commissario tecnico dell'Olanda per la terza volta (2021-2022)
Il 4 agosto 2021 ritorna alla guida della nazionale olandese al posto del dimissionario Frank de Boer. Esordisce il 1º settembre nel pareggio per 1-1 contro la , mentre tre giorni più tardi arriva la prima vittoria per 4-0 contro il  nelle gare valide per le qualificazioni ai Mondiali del 2022. Con 5 vittorie e 2 pareggi porta l'Olanda ai Mondiali grazie alla vittoria decisiva con la Norvegia all'ultimo turno (2-0) staccando di due punti la . Il 17 dicembre annuncia che lascerà la guida dei Oranje dopo il Mondiale in Qatar. Nella Nations League ottiene alla prima giornata una vittoria per 4-1 ai danni del Belgio, si qualifica alla fase finale arrivando primo nel proprio girone dopo aver totalizzato 5 vittorie e 1 pareggio. Al Mondiale qatariota supera il proprio girone al primo posto e nella fase successiva supera gli ottavi di finale battendo 3-1 gli Stati Uniti, ma viene eliminato ai quarti per mano dell'Argentina ai calci di rigore, come già successo nel 2014. Il giorno seguente alla sconfitta firma le sue dimissioni, chiudendo il suo ciclo con gli Oranje con 14 vittorie, 5 pareggi e 1 sconfitta. Con 8 vittorie e 4 pareggi risulta essere l'unico commissario tecnico a non aver perso una partita ai Mondiali (esclusi i calci di rigore) battendo il record di Vittorio Pozzo.

Dirigente
Il 16 novembre 2011 l'Ajax ha confermato che a partire dal 1º luglio 2012, scaduto il contratto con il , van Gaal avrebbe dovuto svolgere il ruolo di Direttore Generale del club capitolino ritrovandosi a lavorare con Johan Cruijff, il quale lo definì nel 2009 un malato di Alzheimer per dei fatti accaduti verso la fine del 1989. Benché Cruijff non volesse Van Gaal dirigente, il presidente Steven ten Have insistette, al punto che l'ex numero 14 commentò così: "Qui sono diventati matti".
Proprio Cruijff si è lamentato di non essere stato informato da parte del consiglio direttivo dell'ingaggio di van Gaal, Martin Sturkenboom e Danny Blind come nuovi dirigenti. Il 28 novembre Cruijff insieme agli allenatori del vivaio Wim Jonk, Dennis Bergkamp, Bryan Roy, Ronald de Boer, John Bosman, Jaap Stam, Marc Overmars, Michel Kreek, Orlando Trustfull e Dean Gorre ha annunciato che avrebbe adito le vie legali ritenendo che gli ingaggi dei tre nuovi dirigenti violino la politica a livello tecnico adottata dal club. Il giorno dopo Rob Been, presidente del consiglio direttivo, a nome del consiglio di amministrazione ha chiesto a Cruijff di lasciare il club. Una giunta elettorale provvisoria ha guidato il club fino al 12 dicembre quando è stato eletto il nuovo consiglio al posto dei cinque attuali membri del board, invitati a lasciare la società. Il 7 febbraio 2012 è stata pronunciata la sentenza secondo la quale la nomina di van Gaal a direttore generale dei lancieri sarebbe stata irregolare, e così il 10 febbraio l'intero board (quattro consiglieri più Cruijff, che resta come consulente) si è dimesso insieme a Martin Sturkenboom e Danny Blind.

Il 3 ottobre 2023 viene nominato consulente del consiglio d'amministrazione dell'Ajax.

Statistiche

Statistiche da allenatore

Club
In grassetto le competizioni vinte.

Nazionale olandese

Panchine da commissario tecnico della nazionale olandese

Palmarès

Allenatore

Club

Competizioni nazionali

Ajax: 1993-1994, 1994-1995, 1995-1996
AZ Alkmaar: 2008-2009

Ajax: 1992-1993

Ajax: 1993, 1994, 1995

Barcellona: 1997-1998, 1998-1999

Barcellona: 1997-1998

Bayern Monaco: 2009-2010

Bayern Monaco: 2009-2010

Bayern Monaco: 2010

Manchester United: 2015-2016

Competizioni internazionali

Ajax: 1991-1992

Ajax: 1994-1995

Ajax: 1995
Barcellona: 1997

Ajax: 1995

Individuale
 Allenatore dell'anno World Soccer: 1
1995
 Onze d'or miglior allenatore dell'anno: 1
1995
 Rinus Michels Award: 2
2006-2007, 2008-2009
 Allenatore tedesco dell'anno: 1
 2010

Onorificenze

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Allenatori di calcio campioni d'Europa di club
Allenatori di calcio campioni del mondo di club
Allenatori di calcio vincitori della Coppa UEFA

Louis van Gaal


An Cynoscion xanthulus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Jordan ngan Gilbert hadton 1882. An Cynoscion xanthulus in nahilalakip ha genus nga Cynoscion, ngan familia nga Sciaenidae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cynoscion

Cynoscion xanthulus


The 2017–18 UTSA Roadrunners women's basketball team represents the University of Texas at San Antonio during the 2017–18 NCAA Division I women's basketball season. The Roadrunners, led by first year head coach Kristen Holt, play their home games at the Convocation Center and were members of Conference USA. They finished the season 9–21, 6–10 in C-USA play to finish in a 3 way tie for tenth place. They advanced to the quarterfinals of the C-USA women's tournament where they lost to Western Kentucky.

Previous season
They finished the season 14–17, 10–8 in C-USA play to finish in seventh place. They lost in the first round of the C-USA women's tournament to Rice.

Roster

Schedule

|-
!colspan=9 style=| Exhibition

|-
!colspan=9 style=| Non-conference regular season

|-
!colspan=9 style=| Conference USA regular season

|-
!colspan=9 style=| C-USA Women's Tournament

See also
2017–18 UTSA Roadrunners men's basketball team

References

UTSA Roadrunners women's basketball seasons
UTSA Roadrunners
UTSA Roadrunners
UTSA Roadrunners


Eitt heiltal er eitt tal, sum kan skrivast uttan at nýta talbrot ella desimaltal. Heiltølini eru ein víðkan av teljitølunum. Mongdin av heiltølunum hevur í støddfrøði symbolið .

Heiltal


Abu al-Hasan al-Muhadżir (arab. أبو الحسن المهاجر; data urodzenia nieznana, zmarły 27 października 2019, w miejscowości Barisha) – terrorysta, w latach 2016-2019 rzecznik prasowy Państwa Islamskiego.

Został wyznaczony na rzecznika ISIS po tym, jak w bombardowaniach z sierpnia 2016 zginął poprzednik Abu Muhammad al-Adnani. Nie są znane bliższe szczegóły jego tożsamości poza tym, że już wcześniej pracował propagandowo dla ISIS. Bywa utożsamiany z amerykańskim konwertytą Jahją al-Bahrumim (ur. jako John Georgelas). 5 grudnia 2016 zostało wydane oficjalne oświadczenie, w którym potwierdzono, że został rzecznikiem Daesz i w którym zachęcał do zamachów terrorystycznych.

Zginął w październiku 2019, podczas amerykańskiego nalotu, ze wsparciem sił kurdyjskich, w północnej Syrii.

Przypisy

Członkowie Państwa Islamskiego
Propagandyści
Zmarli w 2019
Nieznana data urodzenia

Abu al-Hasan al-Muhadżir


Kaliwatan sa lumot ang Coenogonium hypophyllum. Una ning gihulagway ni Vezda, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Klaus KalbugRobert Lücking. Ang Coenogonium hypophyllum sakop sa kahenera nga Coenogonium, ug kabanay nga Coenogoniaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Amihanang Amerika
 Habagatang Amerika
 Oseyaniya
 Melanesia
 Pederadong Estados sa Micronesia
 Oseyaniya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Amihanang Amerika
Abungawg-uhong sa Habagatang Amerika
Abungawg-uhong sa Oseyaniya
Abungawg-uhong sa Melanesia
Abungawg-uhong sa Pederadong Estados sa Micronesia
Coenogonium

Coenogonium hypophyllum


Sigle
 Melanocyte Stimulating Hormone' – ormone melanotropo, ormone secreto dall'ipofisi

Codici
 MSH – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Masirah (Oman)
 msh – codice ISO 639-3 della lingua masikoro

Msh


A prova dos 400 metros medley masculino da natação no Campeonato Mundial de Esportes Aquáticos de 2017 ocorreu no dia 30 de julho em Budapeste na Hungria.

Recordes
Antes desta competição, os recordes mundiais e do campeonato nesta prova eram os seguintes:

Os seguintes novos recordes foram estabelecidos durante esta competição.

Medalhistas

Resultados

Eliminatórias
Esses foram os resultados das eliminatórias. Foram realizadas no dia 30 de julho com início às 09:50.

Final
A final foi realizada em 30 de julho às 17h39.

Ligações externas

 Site da Federação Internacional de Natação

Eventos do Campeonato Mundial de Esportes Aquáticos de 2017

Natação no Campeonato Mundial de Esportes Aquáticos de 2017 - 400 m medley masculino


Hieronim Wierzbicki ps. Boruta (zm. 3 czerwca 1864 roku w Łęczycy) –  naczelnik wojenny powiatu łęczyckiego od stycznia do 3 czerwca 1864 roku, dowódca oddziału w powstaniu styczniowym, porucznik armii pruskiej.

Dostał się do rosyjskiej niewoli, zginął rozstrzelany.

Bibliografia

 Pamiątka dla rodzin polskich: krótkie wiadomości o straconych na rusztowaniach, rozstrzelanych, poległych i zmarłych na wygnaniu syberyjskim i tułactwie ofiar z 1861-1866 roku: ze źródeł urzędowych, dzienników, jak niemniej z ustnych podań osób wiarygodnych i towarzyszy broni Cz.1, Kraków 1867, s. 170.

Przypisy

Członkowie władz powstania styczniowego w województwie mazowieckim
Dowódcy oddziałów powstania styczniowego
Ludzie urodzeni w Łęczycy
Polacy – oficerowie armii pruskiej
Powiatowi naczelnicy wojenni powstania styczniowego
Powstańcy styczniowi – straceni przez władze rosyjskie
Powstańcy styczniowi w niewoli rosyjskiej
Straceni przez rozstrzelanie
Straceni w Królestwie Kongresowym
Zmarli w 1864

Hieronim Wierzbicki


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Micromastax longivalva. Una ning gihulagway ni Marius Descamps ug Wintrebert ni adtong 1965. Ang Micromastax longivalva sakop sa kahenera nga Micromastax, ug kabanay nga Euschmidtiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Madagascar

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Micromastax
Insekto sa Madagaskar

Micromastax longivalva


Kaliwatan sa insekto ang Amphipsocus iridescens. Una ning gihulagway ni Günther Enderlein ni adtong 1906. Ang Amphipsocus iridescens sakop sa kahenera nga Amphipsocus, ug kabanay nga Amphipsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
sidlakang Aprika
 Tanzania

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Aprika
Amphipsocus
Insekto sa Tansaniya

Amphipsocus iridescens


Anzhelika Kotyuga (born 26 May 1970) is a Belarusian speed skater. She competed at the 1998 Winter Olympics and the 2002 Winter Olympics.

References

1970 births
Living people
Belarusian female speed skaters
Olympic speed skaters for Belarus
Speed skaters at the 1998 Winter Olympics
Speed skaters at the 2002 Winter Olympics
Sportspeople from Minsk

Anzhelika Kotyuga


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Leurophyllum granulatum. Una ning gihulagway ni Max Beier ni adtong 1954. Ang Leurophyllum granulatum sakop sa kahenera nga Leurophyllum, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Ecuador

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Leurophyllum
Insekto sa Igwador

Leurophyllum granulatum


Rijeka Koprivnička je naseljeno mjesto u sastavu općine Sokolovac, Koprivničko-križevačka županija, Republika Hrvatska.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazila se u sastavu stare općine Koprivnica.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Rijeka Koprivnička je imala 68 stanovnika.

Popis 1991.

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Rijeka Koprivnička je imalo 111 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

Popis 1910.

Literatura

  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
 Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Hrvatskoj
Naselja u Koprivničko-križevačkoj županiji

Rijeka Koprivnička


Slovenija:

 Studeno (Postojna), naselje u općini Postojna, regija Primorsko-notranjska
 Studeno (Železniki), naselje u općini Železniki, regija Gorenjska
 Studeno na Blokah, naselje u općini Bloke, regija Primorsko-notranjska

Studeno


Kaliwatan sa alibangbang ang Illiberis pruni. Una ning gihulagway ni Dyar ni adtong 1905. Ang Illiberis pruni sakop sa kahenera nga Illiberis, ug kabanay nga Zygaenidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Galeriya sa hulagway

Insekto
Illiberis

Illiberis pruni


An Xenotyphlops mocquardi in uska species han Typhlopidae nga ginhulagway ni Wallach, Mercurio ngan Franco Andreone hadton 2007. An Xenotyphlops mocquardi in nahilalakip ha genus nga Xenotyphlops, ngan familia nga Typhlopidae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Xenotyphlops

Xenotyphlops mocquardi


Biografia
Originario di Narbona e membro di una prestigiosa famiglia gallo-romana, era nipote di Agricola, console del 421, a sua volta discendente di quel Filagrio da cui discendeva anche l'imperatore Avito: è anche possibile che il padre di Magno, Nimfidio, fosse il fratello dell'imperatore. Il fratello di Magno, dal nome sconosciuto, era proconsole.

Ricoprì l'incarico di magister officiorum per Avito tra il 455 e il 456; in quest'ultimo anno accompagnò i Visigoti in Spagna. Le sue qualità e la sua fedeltà all'impero gli guadagnarono la Prefettura del pretorio delle Gallie per volere di dell'imperatore Maggioriano, nel 458 (o tardo 457), in sostituzione di Peonio: la mossa va intesa all'interno della politica imperiale di ricostruire i legami con la nobiltà gallica, così come la sua successiva nomina al consolato per l'anno 460. Un epitaffio di difficile comprensione potrebbe far collocare la sua morte nel 475.

Ebbe tre figli: Magno Felice, prefetto del pretorio di Gallia o Italia, Probo e Araneola. Magno Felice e Probo erano compagni di studi del poeta Gaio Sollio Sidonio Apollinare. Araneola sposò Polemio.

Bibliografia

 Drinkwater, John, e Hugh Elton, Fifth-Century Gaul: A Crisis of Identity?,  Cambridge University Press, 1992, ISBN 0-521-52933-6, p. 115.
 Jones, Arnold Hugh Martin, John Robert Martindale e John Morris, The Prosopography of the Later Roman Empire, Vol.2 (395-527), Cambridge, 1971-1992.
 Settipani, C., Continuité gentilice et continuité sénatoriale dans les familles sénatoriales romaines à l'époque impériale, Paris, 2000

Consoli imperiali romani
Prefetti del pretorio delle Gallie

Magno (console 460)


An Bangana devdevi in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Hora hadton 1936. An Bangana devdevi in nahilalakip ha genus nga Bangana, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Bangana

Bangana devdevi


The Beauty Shop er en amerikansk stumfilm fra 1922 af Edward Dillon.

Medvirkende
Raymond Hitchcock som Dr. Arbutus Budd
Billy B. Van som Sobini
James J. Corbett som Panatella
Louise Fazenda som Cremo Panatella
Madeline Fairbanks som Coca
Marion Fairbanks som Cola
Diana Allen som Ann Budd
Montagu Love som Maldonado
Larry Wheat som Phil Briggs

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1922

The Beauty Shop


Die 1996 Formule 1 Italiaanse Grand Prix is op 8 September 1996 op die Autodromo Nazionale Monza, in Italië, gehou. Die wedren is deur Michael Schumacher in sy rooi Ferrari gewen.

Uitslag

1992
Italië

1996 Italiaanse Grand Prix


Bal w operze (niem. Opernball) – powieść Josefa Haslingera, która ukazała się w 1995 roku. Należy do gatunku thrillerów politycznych. Opowiada o ataku na bal w Operze Wiedeńskiej, który został przeprowadzony przez grupę neonazistowską. W trakcie zamachu tysiące ludzi straciło życie.

O samej katastrofie, o tym, co działo się przed nią i zaraz po niej, autor opowiada kolejno z perspektywy trzech osób: Kurta Frasera, reportera prywatnej spółki telewizyjnej, która prowadzi relację na żywo z balu w Operze Wiedeńskiej; Fritza Amona, policjanta, który poza murami opery walczy z demonstrantami; "Inżyniera" – członka "Ruchu Wiernych Narodowi", organizacji neonazistowskiej; Do głosu dochodzą także takie osoby jak: Claudia Röhler – gospodyni domowa i Richard Schmidleitner – przemysłowiec. Kurt Fraser występuje jako rzeczywisty autor książki, natomiast opowiadania pozostałych osób, nagrane przez Frasera na taśmach, są wyznaczone poprzez nagłówki. Powieść rozpoczyna się głównym wydarzeniem i dopiero po tym opisuje, jak do niego doszło, mimo to nie należy go traktować jako typowej ramy opowieści.

Treść
"Ruch Wiernych Narodowi" to grupa składająca się z dziewięciu mężczyzn, pochodzących z różnych warstw społecznych. Spotykają się każdego tygodnia w starej posiadłości w Waldviertel, gdzie trenują strzelanie oraz organizują orgie alkoholowe i seksualne. Czasami odczytują także fragmenty Biblii i "Mein Kampf" Hitlera. Głównym celem grupy jest wypędzenie wszystkich cudzoziemców z Austrii. Lider o pseudonimie "Malutki" nie chce być określany jako nazista i zabrania swoim ludziom nazywać go hersztem grupy. Ponieważ jego miejsce pracy na budowie jest zagrożone przez obcokrajowców, narasta w nim coraz bardziej poczucie nienawiści. Poza tym obwinia ich za złą sytuację gospodarczą i wszystkie nieszczęścia, które dotykają Austrię. Ruch wymyśla nowy "sport", który nazywa "czyszczeniem pasa". Polega on na tym, że grupa wlecze się wzdłuż tzw. Wiedeńskiego pasa (jest to miejska główna droga dojazdowa) i rozpoczyna bijatykę z pierwszym cudzoziemcem, którego spotkają na swojej drodze. Kiedy "Malutki" zostaje dźgnięty przez dwóch Serbów przed swoim domem, ruch planuje wielką zemstę – podpalają dom "Malutkiego", w którym mieszkają głównie nielegalni cudzoziemcy, przez co śmierć ponoszą dwadzieścia cztery osoby. Jedyny ocalony zostaje deportowany. Policja trafia jednak na trop sprawców pożaru i aresztuje dwóch głównych odpowiedzialnych za tę zbrodnię, "Ruch Wiernych Narodowi" zostaje zabroniony. "Malutki" ucieka do Stanów Zjednoczonych i przechodzi operację plastyczną. Kiedy powraca, przedstawia się jako Mormon. Grupa formuje się ponownie i nazywa siebie "Stanowczymi". Ich nowy cel nazywa się Armagedon. Aby go osiągnąć, "Malutki" wchodzi w bliżej nieokreślony sojusz z najwyższym funkcjonariuszem policji. Zadaniem Armagedonu jest przeprowadzenie trującego gazowego ataku na gości wiedeńskiego balu w operze. "Stanowczy" chcą poprzez radykalny atak terrorystyczny i wzbudzenie strachu uzyskać zwycięstwo sił prawicowych w rządzie i w opinii społeczności. Feilböck, członek "Stanowczych", sprzeciwia się coraz bardziej planom grupy, do czasu, kiedy zdecydowano się go za to ukarać odcięciem palca, którym składał przysięgę "Ruchowi". Dzięki temu jego grzechy zostały wybaczone, natomiast grupa jest skłonna przywrócić mu członkostwo. Odcięty palec zostaje później znaleziony przez Fritza Amona. Feilböck udaje się na policję, aby opowiedzieć o planach "Stanowczych", jednak nikt mu tam nie wierzy. Kiedy "Malutki" dowiaduje się o zdradzie, strzela do Feilböcka i pali jego zwłoki wcześniej je ćwiartując. Tegoroczny bal w operze po raz pierwszy nie będzie transmitowany przez austriacką telewizję (ORF), lecz przez prywatną (ETV). Za transmisję na żywo odpowiedzialny jest Kurt Fraser. Również jego syn Fred jest w zespole. Fred wrócił właśnie z kuracji odwykowej, gdyż był uzależniony od heroiny. Jako kamerzysta miał wyznaczone szczególnie dobre miejsce w honorowej loży. Przed operą rozgrywają się zamieszki lewicowych demonstrantów, co z czasem prowadzi także do brutalnych konfrontacji z policją. O 0:45 rano "Malutki" i jego ludzie wprowadzają cyjanowodór do szybu wentylacyjnego w operze. "Malutki" planował wprawdzie atak z użyciem mieszaniny tlenku węgla, jednak został on zdradzony przez swoją "wtykę" w policji i również zginął podczas ataku wraz ze swoją grupą. Zamach pochłonął życie około 3000 osób i doprowadził do kryzysu rządu. Wśród ofiar jest także syn Kurta Frasera, Fred. Fraser otrzymuje zlecenie, aby zrealizować dokument o ataku w operze. Ten jednak nie jest w stanie podołać temu zadaniu ze względu na śmierć syna. Prowadzi jednak prywatne badania w celu napisania książki i natrafia na jedynego ocalałego grupy "Stanowczych" – "Inżyniera".

Ekranizacja
Powieść została sfilmowana w 1998 roku pod tytułem Opernball – Ofiary / Przestępcy w niemiecko-austriackiej koprodukcji. Reżyserem jest Szwajcar Urs Egger, w rolę Kurta Frasera wcielił się Heiner Lauterbach, a Franka Potente zagrała postać dziennikarki. Film zrealizował Bernd Eichinger.

Wywiady
 Josef Haslinger/ Andrzej Kopacki: Liczy się to, co zostanie ludziom w głowach. Literatura na świecie 03-04 2004.

 Josef Haslinger/ Raoul Löbbert: War dieser Terror vorstellbar?

Tekst
 Josef Haslinger: Der Opernball. Roman. Fischer Verlag, Frankfurt/M. 1995.

 Josef Haslinger: Bal w operze. Tł. z niem. Michał Misiorny, Warszawskie Wydawnictwo Literackie Muza. VIP Vademecum Interesującej Prozy, Warszawa 1996.

Przypisy

Austriackie powieści
Dreszczowce
Powieści z 1995

Bal w operze (powieść)


Kaliwatan sa isda ang Mataeocephalus hyostomus. Una ning gihulagway ni Smith ug Lewis Radcliffe ni adtong 1912. Ang Mataeocephalus hyostomus sakop sa kahenera nga Mataeocephalus, ug kabanay nga Macrouridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Pilipinas
Mataeocephalus

Mataeocephalus hyostomus


Succinoraphidia exhibens là một loài côn trùng trong họ Raphidiidae thuộc bộ Raphidioptera. Loài này được U. Aspöck & H. Aspöck miêu tả năm 2004.

Chú thích

Tham khảo

Succinoraphidia

Succinoraphidia exhibens


Bolero (French: Boléro) is a 1942 French comedy film directed by Jean Boyer and starring Arletty, André Luguet and Jacques Dumesnil. It takes its name from the Bolero, a Latin American dance and the composer Maurice Ravel's piece of music inspired by the style of it.

The film's sets were designed by the art director Lucien Aguettand. It was made by Pathé at the company's Francoeur Studios. Future star Simone Signoret had a small, uncredited role in the film.

Cast
 Arletty as Catherine
 André Luguet as Rémi
 Jacques Dumesnil as Georges
 Meg Lemonnier as Miquette
 Christian Gérard as Paul Bardot
 André Bervil as Laurent
 Louis Salou as Professeur Archaimbaud
 Paul Ollivier as Le deuxième témoin
 Jacques Roussel as Horace
 Guita Karen as La bonne
 Denise Grey as Anne-Marie
 Lucienne Legrand
 Nathalie Alexeeff
 Janine Berry
 Marguerite de Morlaye as Dame à la présentation de la collection
 Robert Le Fort as Un comédien de théâtre
 Frédéric Mariotti as Le comédien
 Simone Signoret as Une employée de la maison de couture (uncredited)

References

Bibliography
 Hayward, Susan. Simone Signoret: The Star as Cultural Sign. A&C Black, 2004.

External links

1942 films
French comedy films
1942 comedy films
1940s French-language films
Films directed by Jean Boyer
Pathé films
French black-and-white films
Films shot at Francoeur Studios
1940s French films

Bolero (1942 film)


Kaliwatan sa alibangbang ang Menander felsina. Una ning gihulagway ni William Chapman Hewitson ni adtong 1863. Ang Menander felsina sakop sa kahenera nga Menander, ug kabanay nga Riodinidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Menander

Menander felsina


Hemodinamika je dinamika krvotoka. Cirkulatorni sistem kontrolišu homeostatski mehanizmi autoregulacije, baš kao što hidraulični krugovi kontrolišu kontrolni sistem. Hemodinamski odgovor se kontinuirano prati i prilagođava uvjetima u tijelu i njegovoj okolini. Hemodinamika objašnjava fizičke zakone koji upravljaju protokom krvi u krvnim sudovima.

Protok krvi osigurava transport nutrijenata, hormon a, metaboličkih otpadnih proizvoda, kisik a i ugljik-dioksida kroz tijelo, kako bi se održao metabolizam na nivou ćelije, regulacija pH, osmotskog pritiska i temperature cijelog tijela, te zaštita od mikrobnih i mehaničkih oštećenja.

Krv je nenjutnovska tečnost i najefikasnije se proučava pomoću reologije, a ne hidrodinamike. Budući da krvni sudovi nisu krute cijevi, klasična hidrodinamika i mehanika fluida zasnovana na upotrebi klasičnih viskozimetara nisu u stanju da objasne hemodinamiku.

Proučavanje protoka krvi naziva se hemodinamika, a proučavanje svojstava krvotoka naziva se hemoheologija.

Krv

Krv je složena tečnost. Krv se sastoji od plazme i uobličenih elemenata. Plazma sadrži 91,5% vode, 7% proteina i 1,5% ostalihih rastvorenih materija. Formirani elementi su trombociti, bijela krvna zrnca i crvena krvna zrnca. Prisustvo ovih uobličenih elemenata i njihova interakcija sa molekulama plazme glavni su razlozi zašto se krv toliko razlikuje od idealnih njutnovskih tečnosti.

Viskozitet plazme
Normalna krvna plazma se ponaša kao Njutnova tečnost pri fiziološkim brzinama smicanja. Tipske vrijednosti za viskoznost normalne ljudske plazme na 37 °C su 1,4 mN·s/m2. Viskoznost normalne plazme varira sa temperaturom na isti način kao i viskozitet njene vode u rastvaraču; povećanje temperature od 5 °C u fiziološkom opsegu smanjuje viskozitet plazme za oko 10%.

Osmotski pritisak plazme
Osmotski pritisak rastvora određen je brojem prisutnih čestica i temperaturom. Naprimjer, 1-molarni rastvor supstance sadrži 6,022 (e=23) molekula po litru te supstance i na 0 °C ima osmotski pritisak od 2,27 MPa. Osmotski pritisak plazme utiče na mehaniku cirkulacije na nekoliko načina. Promjena razlike osmotskog pritiska kroz membranu krvne ćelije uzrokuje pomak vode i promjenu volumena ćelije. Promjene u obliku i fleksibilnosti utiču na mehanička svojstva pune krvi. Promjena u plazmatskog osmotskog pritiska mijenja hematokrit, odnosno volumnu koncentraciju crvenih krvnih zrnaca u cijeloj krvi, redistribucijom vode između intravaskularnog i ekstravaskularnog prostora. Ovo zauzvrat utiče na mehaniku pune krvi.

Crvena krvna zrnca
Crvena krvna zrnca su vrlo fleksibilna i bikonkavnog oblika. Njuhova membrana ima Youngov modul u području od 106 Pa. Deformacija u crvenim krvnim zrncima uzrokovana je posmičnim stresom. Kada se suspenzija skrati, crvena krvna zrnca se deformiraju i okreću zbog gradijenta brzine, pri čemu brzina deformacije i okretanja ovisi o brzini smicanja i koncentraciji.
Ovo može uticati na mehaniku cirkulacije i može zakomplikovati merenje krvne viskoznosti. Istina je da u ustaljenom strujanju viskoznog fluida kroz kruto sferno tijelo uronjeno u fluid, gdje se pretpostavlja da je inercija zanemarljiva u takvom toku, vjeruje se da je silazna gravitacijska sila čestica je uravnotežena viskoznom silom otpora. Iz ove ravnoteže sila može se pokazati da je brzina pada data Stokesovim zakonom :

gdje je a poluprečnik čestice, ρp, ρf su gustina čestice i fluida, μ je viskoznost fluida, g je gravitacijsko ubrzanje. Iz gornje jednačine može se vidjeti da brzina sedimentacije čestice ovisi o kvadratu poluprčnika. Ako se čestica oslobodi mirovanja u fluid, njena brzina sedimentacije Us se povećava sve dok ne dostigne stabilnu vrijednost koja se naziva terminalna brzina (U), kao što je prikazano gore.

Hemodilucija
Hemodilucija je razrjeđivanje koncentracije crvenih krvnih zrnaca i sastojaka plazme, djelimičnom zamjenom krvi koloidima ili kristaloidima. To je strategija da se izbjegne izlaganje pacijenata potencijalnim opasnostima  homologne transfuzije krvi.

Hemodilucija može biti normovolemična, što podrazumijeva razrjeđivanje normalnih sastojaka krvi upotrebom ekspandera. Tokom akutne normovolemičke hemodilucije (ANH), krv koja se naknadno izgubi tokom operacije sadrži proporcionalno manje crvenih krvnih zrnaca po mililitru, čime se minimizira intraoperativni gubitak pune krvi. Dakle, krv koju je pacijent izgubio tokom operacije zapravo ne gubi pacijent, jer se ovaj volumen pročišćava i preusmjerava u pacijenta.

S druge strane, hipervolemijska hemodilucija (HVH) koristi akutnu preoperativnu ekspanziju volumena bez ikakvog uklanjanja krvi. Prilikom odabira tečnosti, međutim, mora se osigurati da se, kada se pomiješa, preostala krv ponaša u mikrocirkulaciji kao u izvornoj krvnoj tekućini, zadržavajući sva svojstva viskoznosti.

U predstavljanju kolike količine ANH treba primijeniti, jedna studija sugerira matematički model ANH koji izračunava maksimalnu moguću uštedu RCM koristeći ANH, s obzirom na težinu pacijenata Hi i Hm.

Da bi se održala normovolemija, uzimanje autologne krvi mora se istovremeno zamijeniti odgovarajućim hemodilutom. U idealnom slučaju, ovo se postiže transfuzijom zamjene izovolemijske zamjene plazme sa koloidom za  osmotski pritisak (OP). Koloid je tekućina koja sadrži čestice koje su dovoljno velike da vrše onkotski pritisak kroz mikrovaskularnu membranu. Kada se raspravlja o upotrebi koloida ili kristaloida, imperativ je razmisliti o svim komponentama Starlingove jednačine

Za identifikaciju minimalnog sigurnog hematokrita poželjnog za datog pacijenta korisna je sljedeća jednačina:

gdje je EBV procijenjeni volumen krvi. U ovom modelu korišteno je 70 mL/kg, a Hi (inicijalni hematokrit) je pacijentov početni hematokrit.
Iz gornje jednačine je jasno da je volumen krvi uklonjen tokom ANH do Hm isti kao BLs.
Koliko krvi treba izvaditi obično se zasniva na težini, a ne na volumenu. Broj jedinica koje je potrebno ukloniti da bi se hemodilutirale do maksimalnog sigurnog hematokrita (ANH) može se pronaći pomoću:

Ovo se zasniva na pretpostavci da svaka jedinica uklonjena hemodilucijom ima zapreminu od 450 mL (stvarna zapremina jedinice će donekle varirati jer završetak sakupljanja zavisi od težine, a ne zapremine).
Model pretpostavlja da je vrijednost hemodiluta jednaka Hm prije operacije, stoga ponovna transfuzija krvi dobijene hemodilucijom mora početi kada SBL počne.
RCM dostupan za retransfuziju nakon ANH (RCMm) može se izračunati iz pacijentovog Hi i konačnog hematokrita nakon hemodilucije (Hm)

Maksimalni SBL koji je moguć kada se koristi ANH bez pada ispod Hm(BLH), nalazi se pod pretpostavkom da se sva krv uklonjena tokom ANH vraća pacijentu brzinom dovoljnom da održi hematokrit na minimalnom sigurnom nivou

Ako se ANH koristi sve dok SBL ne prelazi BLH, neće biti potrebe za transfuzijom krvi. Iz navedenog možemo zaključiti da "H" stoga ne bi trebalo da prelazi "s".
Razlika između BLH i BLs je stoga inkrementni hirurški gubitak krvi (BLi) moguće kada se koristi ANH.

When expressed in terms of the RCM

Gdje je RCMi masa crvenih krvnih zrnaca koja bi se morala primijeniti pomoću homologne krvi da bi se održao Hm ako se ANH ne koristi i gubitak krvi je jednak BLH-u.

Korišteni model pretpostavlja da se ANH koristi za pacijenta od 70 kg s procijenjenim volumenom krvi od 70 ml/kg (4900 ml). Opseg Hi i Hm je procijenjen kako bi se razumjeli uslovi u kojima je hemodilucija neophodna za dobrobit pacijenta.

Rezultat
Rezultat proračuna modela prikazan je u tabeli datoj u dodatku za opseg Hi od 0,30 do 0,50 sa ANH izvedenom do minimalnih hematokrita od 0,30 do 0,15. S obzirom na Hi od 0,40, ako se pretpostavlja da je Hm 0,25.onda je iz jednadžbe iznad RCM broj i dalje visok i ANH nije neophodan, ako BLs ne prelazi 2303 ml, jer hemotokrit neće pasti ispod Hm, iako se tokom hemodilucije mora ukloniti pet jedinica krvi . Pod ovim uvjetima, kako bi se postigla maksimalna korist od tehnike ako se primjenjuje ANH, neće biti potrebna homologna krv za održavanje Hm ako gubitak krvi ne prelazi 2940 ml. U takvom slučaju, ANH može uštedjeti maksimalno 1,1 ekvivalentnu jedinicu crvenih krvnih zrnaca, a homologna transfuzija krvi je neophodna za održavanje Hm, čak i ako se koristi ANH.
Ovaj model se može koristiti za identifikaciju kada se ANH može koristiti za datog pacijenta i stepen ANH koji je neophodan da se ta korist maksimizira.

Naprimjer, ako je Hi 0,30 ili manje, nije moguće sačuvati masu crvenih krvnih zrnaca koja je ekvivalentna dvije jedinice homolognog PRBC-a čak i ako je pacijent hemodiluiran u H< sub>m</sub> od 0,15. To je zato što iz RCM jednačine pacijent RCM zaostaje za gornjom jednačinom.
Ako je Hi 0,40, potrebno je ukloniti najmanje 7,5 jedinica krvi tokom ANH, što rezultira Hm od 0,20 da bi se spasile dvije jedinice ekvivalencija. Jasno, što je veći Hi i što je veći broj jedinica uklonjenih tokom hemodilucije, to je ANH efikasniji za prevenciju homologne transfuzije krvi. Ovaj model je dizajniran da omogući ljekarima da odrede gdje bi ANH mogao biti koristan za pacijenta na osnovu njihovog znanja o Hi, potencijalu za SBL i procjeni  Hm. Iako je model koristio pacijenta od 70 kg, rezultat se može primijeniti na bilo kojeg pacijenta. Da biste primijenili ove rezultate na bilo koju tjelesnu težinu, bilo koju od vrijednosti BLs, BLH i ANHH ili PRBC date u tabeli treba pomnožiti sa faktorom koji ćemo nazvati T

U osnovi, gore razmatrani model je dizajniran da predvidi maksimalni RCM koji može spasiti ANH.

Ukratko, efikasnost ANH je matematički opisana pomoću mjerenja hirurškog gubitka krvi i mjerenja protoka krvi. Ovaj oblik analize omogućava tačnu procjenu potencijalne efikasnosti tehnika i pokazuje primjenu mjerenja u medicinskom polju.

Protok krvi

Srčani minutni volumen

Srce je pokretač cirkulacijskog sistema; pumpa krv kroz ritmičku kontrakciju i opuštanje. Brzina protoka krvi iz srca (često izražena u L/min) poznata je kao minutni volumen srca (CO).

Krv koja se ispumpava iz srca prvo ulazi u aortu, najveću arteriju u tijelu. Zatim nastavlja da se deli na sve manje arterije, te na arteriole, i na kraju kapilare, gdje dolazi do prenosa kisika. Kapilari se spajaju na venule, a krv zatim putuje nazad kroz mrežu vena do desnog srca. Mikrocirkulacija — arteriole, kapilari i venule — čine većinu područja vaskularnog sistema i mjesto je prijenosa O2, glukoze i enzimskih supstrata u ćelije. Venski sistem vraća deoksigeniranu krv u desno srce gdje se pumpa u pluća da se oksigenira, a CO2 i drugi plinoviti otpadi se razmjenjuju i izbacuju tokom disanja. Krv se zatim vraća u lijevu stranu srca gdje ponovo započinje proces.

U normalnom cirkulatornom sistemu, zapremina krvi koja se vraća u srce svake minute je približno jednaka zapremini koja se ispumpava svake minute (srčani minutni volumen). Zbog toga je brzina protoka krvi kroz svaki nivo cirkulacijskog sistema prvenstveno određena ukupnom površinom poprečnog presjeka sudova tog nivoa.

Srčani minutni volumen određuje se na osnovu dva metoda. Jedan je korištenje Fickove jednačine:

Drugi metod termodilucije je da se osjeti promena temperature tečnosti koja se ubrizgava u proksimalni portni Swan-Ganzov sud do distalnog ulaza.

Srčani minutni volumen je matematički izražen sljedećom jednačinom:

gdje
 CO = minutni volumen srca (L/sec)
 SV = udarni volumen (ml)
 HR = otkucaji srca (bpm)
Normalni ljudski minutni volumen je 5-6 L/min u mirovanju. Ne izlazi sva krv koja ulazi u lijevu komoru iz srca. Ono što je preostalo na kraju dijastole (EDV) minus udarni volumen čini krajnji dijastolni volumen (ESV).

Anatomska svojstva
Cirkulatorni sistem vrsta podvrgnutih ortostatskom krvnom pritisku (kao što su drvene zmije) evoluirao je sa fiziološkim i morfološkim karakteristikama kako bi se prevladao poremećaj cirkulacije. Naprimjer, kod arboretnih zmija srce je bliže glavi, u poređenju sa vodenim zmijama. To olakšava perfuziju krvi u mozak.

Turbulencija
Na protok krvi također utiče glatkoća krvnih sudova, što rezultira ili turbulentnim (haotičnim) ili laminskim (glatkim) protokom. Glatkoća se smanjuje nakupljanjem masnih naslaga na zidovima arterija.

Reynoldsov broj (označen NR ili Re) je odnos koji pomaže u određivanju ponašanja tekućine u cijevi, u ovom slučaju krvi u krvnom sudu.

Jednačina za ovaj bezdimenzijski odnos je napisana kao:

 ρ: gustina krvi
 v: srednja brzina krvi
 L: karakteristična dimenzija suda, u ovom slučaju prečnik
 μ: viskoznost krvi

Reynoldsov broj je direktno proporcionalan brzini i prečniku cijevi. Treba imati na umu da je NR direktno proporcionalan srednjoj brzini kao i prečniku. Reynoldsov broj manji od 2300 je laminski tok fluida koji karakteriše konstantno kretanje protoka, dok se vrijednost preko 4.000 predstavlja kao turbulentno strujanje. Zbog manjeg radijusa i najmanja brzina u odnosu na druge posude, Reynoldsov broj na kapilarima je vrlo nizak, što rezultira laminskim umjesto turbulentnim protokom.

Brzina
Često se izražava u cm/s. Ova vrijednost je obrnuto povezana sa ukupnom površinom poprečnog presjeka krvnog suda i također se razlikuje po presjeku, jer u normalnom stanju protok krvi ima laminske karakteristike. Iz tog razloga, brzina protoka krvi je najveća u sredini, a najsporija na zidu krvnog suda. U većini slučajeva koristi se srednja brzina. Postoji mnogo načina za mjerenje brzine protoka krvi, kao što su video snimci, kapilarni mikroskop sa analizom okvira do okvira ili laserska Doplerova anemometrija.
Brzine krvi u arterijama su veće tokom sistola nego tokom dijastola. Jedan parametar za kvantificiranje ove razlike je indeks pulsiranja (PI), koji je jednak razlici između vršne sistolne brzine i minimalne dijastolne brzine, podijeljene sa srednjom brzinom tokom srčanog ciklusa. Ova vrijednost opada sa udaljenosti od srca.

Krvni sudovi

Vaskularni otpor

Otpor je također povezan s radijusom i dužinom suda i viskoznošću krvi.

U prvom pristupu zasnovanom na fluidima, kao što pokazuje Hagen–Poiseuilleova jednačina. Jednačina je sljedeća:

 ∆P: pad pritiska/gradijent
 µ: viskoznost
 l: dužina cijevi. U slučaju sudova beskonačnih dužina, l se zamjenjuje promjerom suda.
 Q: brzina protoka krvi u sudu
 r: radijus krvnog suda

U drugom pristupu, koji je realističniji u odnosu na vaskularni otpor i dolazi iz eksperimentalnih zapažanja o protoku krvi, prema Thurstonu, postoji slojevitost ćelija za oslobađanje plazme na zidovima koji okružuju začepljeni tok. To je sloj fluida u kojem je na udaljenosti δ, viskoznost η funkcija δ zapisana kao η(δ), a ovi okolni slojevi se ne susreću u centru suda u stvarnom protoku krvi. Umjesto toga, postoji začepljen tok koji je hiperviskozan jer drži visoku koncentraciju eritrocita. Thurston je sklopio ovaj sloj prema otporu protoka kako bi opisao protok krvi pomoću viskoznosti η(δ) i debljine δ sloja zida.

Zakon otpora krvi se pojavljuje kao R prilagođen profilu protoka krvi:

gdje
 R = otpor protoku krvi
 c = konstantni koeficijent protoka
 L = dužina plovila
 η(δ) = viskozitet krvi u zidnoj plazmi oslobađanje ćelija - slojevitost
 r = radijus krvnog suda
 δ = udaljenost u sloju ćelije za oslobađanje plazme

Otpor krvi varira u zavisnosti od viskoznosti krvi i veličine njenog začepljenog toka (ili toka omotača jer su komplementarni u dijelu sudova), kao i od veličine krvnih sudova.
Pod pretpostavkom stabilnog, laminarnog protoka u sudu, ponašanje krvnih sudova je slično onom u cijevi. Naprimjer, ako su p1 i p2 pritisci su na krajevima cijevi, pad pritiska/gradijent je:

Veće arterije, uključujući sve dovoljno velike da se vide bez uvećanja, su kanali sa niskim vaskularnim otporom (pod pretpostavkom da nema uznapredovalih aterosklerotskih promjena) sa visokim brzinama protoka koje stvaraju samo male padove pritiska. Manje arterije i arteriole imaju veći otpor i prenose glavni pad krvnog pritiska kroz glavne arterije na kapilare u cirkulatornom sistemu.

U arteriolama krvni pritisak je niži nego u glavnim arterijama. To je zbog bifurkacija, koje uzrokuju pad pritiska. Što je više bifurkacija, veća je ukupna površina poprečnog presjeka, stoga pritisak na površini opada. To je razlog što arteriole imaju najveći pad pritiska. Pad pritiska arteriola je proizvod brzine protoka i otpora: ∆P=Qx otpor. Visok otpor uočen u arteriolama, koji u velikoj mjeri faktor u ∆P je rezultat manjeg radijusa od oko 30 µm. Što je manji radijus cijevi, veći je otpor protoku tekućine.

Neposredno iza arteriola su kapilari. Slijedeći logiku uočenu u arteriolama, očekujemo da će krvni pritisak biti niži u kapilarima u odnosu na arteriole. Pošto je pritisak funkcija sile po jedinici površine, (P = F/A), što je veća površina, manji je pritisak kada deluje vanjska sila na njemu. Iako su radijusi kapilara vrlo mali, mreža kapilara ima najveću površinu u vaskularnoj mreži. Poznato je da imaju najveću površinu (485 mm^2) u ljudskoj vaskularnoj mreži. Što je veća ukupna površina poprečnog presjeka, to je niža srednja brzina kao i pritisak.

Supstance koje se nazivaju vazokonstriktori mogu smanjiti veličinu krvnih sudova, čime se povećava krvni pritisak. Vazodilatatori (kao što je nitroglicerin) povećavaju veličinu krvnih sudova, čime se snižava arterijski pritisak.

Ako se viskoznost krvi poveća (postane gušća), rezultat je povećanje arterijskog pritiska. Određena medicinska stanja mogu promijeniti viskoznost krvi. Naprimjer, anemija (niska koncentracija crvenih krvnih ćelija) smanjuje viskoznost, dok njihova povećana koncentracija povećava viskoznost. Smatralo se da aspirin i srodni lijekovi "razrjeđivači krvi" smanjuju viskoznost krvi, ali umjesto toga studije su otkrile da djeluju tako što smanjuju sklonost krvi zgrušavanju.

Za određivanje sistemskog vaskularnog otpora (SVR) koristi se formula za izračunavanje cjelokupnog otpora.

Ovo se prevodi za SVR u:

gdje
 SVR = sistemski vaskularni otpor (mmHg/L/min)
 MAP = srednji arterijski pritisak (mmHg)
 CVP = centralni venski pritisak (mmHg)
 CO = minutni volumen srca (L/min)
Da biste dobili ovo u Woodovim jedinicama, odgovor se množi sa 80.

Normalan sistemski vaskularni otpor je između 900 i 1440 dina/sek /cm−5.

Napetost zida

Bez obzira na lokaciju, krvni pritisak je povezan sa napetošću zida krvnog suda prema Young–Laplaceovoj jednadžbi (pod pretpostavkom da je debljina zida krvnog suda veoma mala u poređenju sa prečnikom lumena)

gdje
 P = krvni pritisak
 t = debljina zida
 r = unutrašnji radijus cilindra.
  je naprezanje cilindra ili "naprezanje obruča".
Da bi pretpostavka tankih zidova bila validna, posuda mora imati debljinu zida koja nije veća od jedne desetine (često se navodi kao jedna dvadesetina) svog polumjera.

Naprezanje cilindra je, zauzvrat, prosječna sila koja djeluje po obodu (okomita i na osu i na poluprečnik objekta) na zid cilindra, a može se opisati kao

gdje
 F = sila obodna djelovana na područje zida cilindra koje ima sljedeće dvije dužine kao stranice:
 t = radijalna debljina cilindra
 l = aksijalna dužina cilindra

Stres
Kada se sila primeni na materijal, on počinje da se deformiše ili pomijera. Kako se sila potrebna za deformaciju materijala (npr. za stvaranje protoka tekućine) povećava s veličinom površine materijala A, veličina ove sile F je proporcionalna površini A dijela površine. Prema tome, količina (F/A) koja je sila po jedinici površine naziva se naprezanje. Napon smicanja na zidu koji je povezan s protokom krvi kroz arteriju ovisi o veličini i geometriji arterije i može se kretati između 0,5 i 4 Pa.
.
U normalnim uvjetima, kako bi se izbjegla aterogeneza, tromboza, proliferacija glatkih mišića i endotelna apoptoza, stres smicanja održava svoju veličinu i smjer unutar prihvatljivog raspona. U nekim slučajevima koji nastaju zbog krvnog čekića, posmično naprezanje dostiže veće vrijednosti. Dok se smjer stresa može promijeniti i obrnutim tokom, ovisno o hemodinamskim uvjetima. Stoga ova situacija može dovesti do bolesti ateroskleroze.

Kapacitet

Vene se opisuju kao "kapacitivni sudovi" tijela jer se preko 70% volumena krvi nalazi u venskom sistemu. Vene su popustljivije od arterija i šire se kako bi se prilagodile promjenjivom volumenu.

Krvni pritisak
Krvni pritisak u cirkulaciji je uglavnom zbog pumpnog djelovanja srca. Pumpanje srca stvara pulsirajući protok krvi, koji se vodi u arterije, kroz mikrocirkulaciju i na kraju, nazad preko venskog sistema u srce. Tokom svakog otkucaja srca, sistemski arterijski krvni pritisak varira između maksimalnog (sistolni) i minimalnog (dijastolni) pritiska. U fiziologiji, oni se često pojednostavljuju u jednu vrijednost, srednji arterijski pritisak (MAP), koji se izračunava na sljedeći način:

gdje:
 MAP = srednji arterijski pritisak
 DP = dijastolni krvni pritisak
 PP = Pulsni pritisak koji je sistolni pritisak minus dijastolni pritisak.

Razlike u srednjem krvnom pritisku odgovorne su za protok krvi s jedne lokacije na drugu u cirkulaciji. Brzina srednjeg protoka krvi ovisi i o krvnom pritisku i o otporu na protok koji predstavljaju krvni sudovi. Srednji krvni pritisak opada kako se cirkulirajuća krv udaljava od srca kroz arterije i kapilare zbog viskoznih gubitaka energije. Srednji krvni pritisak pada u celoj cirkulaciji, iako se većina pada dešava duž malih arterija i arteriola. Gravitacija utiče na krvni pritisak preko hidrostatskih sila (npr. tokom stajanja), a zalisci u venama, disanje i pumpanje usljed kontrakcije skeletnih mišića također utiču na krvni pritisak u venama.
Odnos između pritiska, protoka i otpora izražen je u sljedećoj jednadžbi:

Kada se primeni na cirkulatorni sistem, dobija se:

gdje
 CO = minutni volumen srca (u L/min)
 MAP = srednji arterijski pritisak (u mmHg), prosečan pritisak krvi na izlasku iz srca
 RAP = pritisak u desnoj pretkomori (u mmHg), prosečan pritisak krvi dok se vraća u srce
 TPR = ukupni periferni otpor (u mmHg * min/L)

Pojednostavljeni oblik ove jednadžbe pretpostavlja pritisak u desnoj pretkomori približno 0:

Idealan krvni pritisak u brahijalnoj arteriji, gdje standardne manžete za krvni pritisak mere pritisak, je <120/80 mmHg. Druge glavne arterije imaju slične nivoe zapisa krvnog pritiska što ukazuje na veoma male razlike među glavnim arterijama. U inominiranoj arteriji prosječno očitanje je 110/70 mmHg, desna subklavikulska arterija je u prosjeku 120/80, a abdominalna aorta je sa 110/70 mmHg. Relativno ujednačen pritisak u arterijama ukazuje na to da ovi krvni sudovi djeluju kao rezervoar pritiska za tečnosti koje se transportuju unutar njih.

Pritisak postepeno opada kako krv teče iz glavnih arterija, kroz arteriole, kapilare, sve dok se krv ne gurne natrag u srce preko venula, vena kroz šuplju venu uz pomoć mišića. Pri svakom datom padu pritiska, brzina protoka je određena otporom protoku krvi. U arterijama, uz odsustvo bolesti, postoji vrlo mala ili nikakva otpornost na krv. Prečnik suda je najvažnija odrednica za kontrolu otpora. U poređenju sa drugim manjim krvnim sudovima u tijelu, arterija ima mnogo veći prečnik (4  mm), pa je otpor nizak.

"Gradijent ruka–noga (krvnog pritiska)" je razlika između krvnog pritiska izmerenog u rukama i onog izmerenog u nogama. Obično je manji od 10 mm Hg, ali može biti povećan u npr. koarktaciji aorte.

Klinički značaj

Praćenje pritiska

Hemodinamski monitoring je posmatranje hemodinamskih parametara tokom vremena, kao što su krvni pritisak i otkucaji srca. Krvni pritisak se može pratiti bilo invazivno putem umetnutog sklopa sonde krvnog pritiska (koji obezbeđuje kontinuirano praćenje), ili neinvazivno uzastopnim merenjem krvnog pritiska pomoću naduvavanja manžetni za krvni pritisak.

Hipertenzija se dijagnostikuje prisustvom arterijskog krvnog pritiska od 140/90 ili više za dvije kliničke posjete.

Pritisak klina u plućnoj arteriji može pokazati da li postoji kongestivna srčana insuficijencija, poremećaji mitralne i aortne valvule, hipervolemija, šantovi ili tamponada srca.

Daljinsko, indirektno praćenje krvotoka laserskim doplerom

Neinvazivno hemodinamsko praćenje sudova očnog fundusa može se izvesti laserskom dopler holografijom, sa skoro infracrvenom svetlošću. Oko nudi jedinstvenu priliku za neinvazivno istraživanje kardiovaskularnih bolesti. Laserska doplerska slika pomoću digitalne holografije može mjeriti protok krvi u mrežnjači i rožnjači, čiji doplerovi odgovori pokazuju profil u obliku pulsa s vremenom  Ova tehnika omogućava neinvazivnu funkcionalnu mikroangiografiju visokokontrastnim mjerenjem doplerovih odgovora iz profila endolumenskog krvotoka u sudovima u stražnjem segmentu oka. Razlike u krvnom pritisku pokreću protok krvi kroz cirkulaciju. Brzina srednjeg protoka krvi ovisi i o krvnom pritisku i o hemodinamskom otporu na protok koji ispoljavljaju krvni sudovi.

Pojmovnik

ANH Akutna normovolemijska hemodilucija
ANHu Broj jedinica tokom ANH
BLH Maksimalni gubitak krvi moguć kada se koristi ANH prije nego što je potrebna homologna transfuzija krvi
BLI Povećani gubitak krvi moguć s ANH. (BLH – BLs)
BLs Maksimalni gubitak krvi bez ANH prije transfuzije homologne krvi
EBV Procijenjeni volumen krvi (70 mL/kg)
HctHematokrit se ovdje uvijek izražava kao razlomak
Hi Inicijalni hematokrit
Hm Minimalni sigurni hematokrit
PRBC Upakovani ekvivalent crvenih krvnih zrnaca koju je sačuvao ANH
RCM Masa crvenih krvnih zrnaca.
RCMH Ćelijska masa dostupna za transfuziju nakon ANH
RCMI Masu crvenih ćelija koju je sačuvao ANH
SBL Hirurški gubitak krvi

Etimologija i izgovor
Riječ hemodinamika) koristi kombinovanje oblika od hemo- (što dolazi od starogrčkog haima = krv) i dinamika, dakle "dinamika krvi". Samoglasnik sloga hemo- piše se na različite načine prema američkom i britanskom engleskom pravopisu razlika#ae i oe|ae/e varijacija.

 Krvavi čekić
 Krvni pritisak
 Srčani minutni volumen
 Društvo za dinamiku kardiovaskularnog sistema
 Električna kardiometrija
 Ezofogusni dopler
 Hemodinamika aorte
 Impedansna kardiografija
 Fotopletizmogram
 Laserska dopler slika
 Windkesselov efekt
 Funkcionalna bliska infracrvena spektroskopija

Reference

Dopunska literatura
 Berne RM, Levy MN. Cardiovascular physiology. 7th Ed Mosby 1997
 Rowell LB. Human Cardiovascular Control. Oxford University press 1993
 Braunwald E (Editor). Heart Disease: A Textbook of Cardiovascular Medicine. 5th Ed. W.B.Saunders 1997
 Siderman S, Beyar R, Kleber AG. Cardiac Electrophysiology, Circulation and Transport. Kluwer Academic Publishers 1991
 American Heart Association
 Otto CM, Stoddard M, Waggoner A, Zoghbi WA. Recommendations for Quantification of Doppler Echocardiography: A Report from the Doppler Quantification Task Force of the Nomenclature and Standards Committee of the American Society of Echocardiography. J Am Soc Echocardiogr 2002;15:167-184
 Peterson LH, The Dynamics of Pulsatile Blood Flow, Circ. Res. 1954;2;127-139
 Hemodynamic Monitoring, Bigatello LM, George E., Minerva Anestesiol, 2002 Apr;68(4):219-25
 Claude Franceschi; Paolo Zamboni Principles of Venous Hemodynamics Nova Science Publishers 2009-01 ISBN Nr 1606924850/9781606924853
 WR Milnor: Hemodynamics, Williams & Wilkins, 1982
 B Bo Sramek: Systemic Hemodynamics and Hemodynamic Management, 4th Edition, ESBN 1-59196-046-0

Vanjski linkovi
 Learn hemodynamics

Mehanika fluida
Računarska dinamika fluida
Kardiovaskularna fiziologija
Fiziologija vježbanja
Krv
Matematika u medicini
Dinamika fluida

Hemodinamika


Feliks (Szczęsny) Iłowski herbu Prawdzic (zm. ok. 1645) – kasztelan wiski około 1633 roku, chorąży łomżyński w 1606 roku, poborca łomżyński w 1616 roku.

Jako senator wziął udział w sejmach 1635 (II), 1638 i 1645 roku. Poseł województwa płockiego na sejm 1624 roku, poseł wielkopolski na sejm 1628 roku. Poseł na sejm konwokacyjny 1632 roku z województwa płockiego.

Syn stolnika płockiego i cześnika wiskiego Jana, wnuk wojewody płockiego Aleksandra Iłowskiego. Z żony Elżbiety Goślickiej, kasztelanki sierpeckiej, miał synów Krzysztofa i Władysława, oraz córkę Barbarę, żonę Piotra Kryskiego, kasztelanica płockiego.

Studiował w Królewcu w 1593 roku. Deputat na Trybunał Radomski w 1626 roku, poseł na sejm 1632 roku.

Przypisy

Bibliografia
 Marcin Broniarczyk, Wykształcenie świeckich senatorów w Koronie za Władysława IV, w: Kwartalnik Historyczny R. 119 nr 2 (2012), s. 278.
 Rodzina, herbarz szlachty polskiej, t. V, Warszawa 1908, s. 260–261.

Absolwenci i studenci Uniwersytetu Albrechta w Królewcu
Chorążowie łomżyńscy
Deputaci Trybunału Skarbowego Koronnego
Feliks Iłowski
Kasztelanowie wiscy
Ludzie związani z Królewcem (I Rzeczpospolita)
Poborcy podatkowi I Rzeczypospolitej (województwo mazowieckie)
Posłowie na sejm nadzwyczajny 1624
Posłowie na sejm nadzwyczajny 1628
Posłowie na sejm konwokacyjny 1632
Posłowie na Sejm I Rzeczypospolitej (województwo płockie)
Senatorowie na sejmie zwyczajnym 1638
Senatorowie na sejmie zwyczajnym 1645
Senatorowie na sejmie nadzwyczajnym 1635
Senatorowie świeccy I Rzeczypospolitej
Urzędnicy ziemscy I Rzeczypospolitej

Feliks Iłowski


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Zaclotathra. Ang Zaclotathra sakop sa kabanay nga Phalangopsidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Zaclotathra (Phalangopsidae)

Zaclotathra


Kaliwatan sa alibangbang ang Homaroa epiclithra. Una ning gihulagway ni Collenette ni adtong 1956. Ang Homaroa epiclithra sakop sa kahenera nga Homaroa, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Homaroa

Homaroa epiclithra


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Cataloipus oberthuri. Una ning gihulagway ni Bolívar, I. ni adtong 1890. Ang Cataloipus oberthuri sakop sa kahenera nga Cataloipus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Tanzania
 Zambiya
 Kenya
 Demokratikanhong Republika sa Konggo
 Zimbabwe
 Anggola
 Uganda
 Rwanda
 Etyopiya
 24

Matang nga nahiubos

Ang kaliwatan gibahinbahin ngadto sa matang nga nahiubos:

 C. o. oberthuri
 C. o. somali

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Zambiya
Insekto sa Kenya
Insekto sa Demokratikanhong Republika sa Konggo
Insekto sa Zimbabwe
Insekto sa Anggola
Insekto sa Uganda
Insekto sa Rwanda
Insekto sa Etyopiya
Cataloipus
Insekto sa Tansaniya

Cataloipus oberthuri


An Paroxoplus in uska genus han Coleoptera. An Paroxoplus in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Paroxoplus

Paroxoplus


Cyclopia latifolia is 'n struik wat hoort tot die genus Cyclopia. Die spesie is endemies aan die Wes-Kaap en kom in die Kaapse Skiereiland  op Constantiaberg en Tafelberg op hoogtes van 900-1000 m voor. Die populasie bestaan uit slegs 23 plante en dit word bedreig deur 'n gebrek aan brand beheer. Die plant is deel van die fynbos en word as seldsaam beskou.

Bronne
 SANBI Redlist
 Plants of the World Online

Cyclopia
Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika

Cyclopia latifolia