Il Campionato mondiale di motocross del 2007 si è disputato su 15 prove svoltesi tra il 1º aprile e il 2 settembre.

MX1
Il mondiale MX1 2007 è stato vinto dal belga Steve Ramon, già campione della MX2 nel 2004, su Suzuki RM-Z 450, che si è imposto sul connazionale Kevin Strijbos anch'esso su Suzuki, classificatosi secondo anche nel mondiale 2006.
I veri protagonisti del mondiale, come nella MX2, sono stati gli infortuni che hanno lasciato una pesantissima traccia sulle sorti finali del mondiale, mettendo totalmente fuorigioco il dominatore indiscusso della stagione fino a Faenza ossia il neozelandese Joshua Coppins e penalizzando anche Strijbos.

Chi ne è uscito involontariamente avvantaggiato è stato Ramon che, con una stagione non eccezionale ma con un'ottima regolarità (ha totalizzato sempre almeno 23 punti per GP), si è aggiudicato il titolo mondiale con sole 2 vittorie di manches durante l'anno su 30 disponibili.

Anche il titolo costruttori è andato alla casa di Hamamatsu che ha piazzato i suoi 2 migliori piloti nelle prime due posizioni.
Fino all'ultimo tuttavia il titolo è rimasto in bilico tra Hamamatsu (Suzuki) e Iwata (Yamaha), tanto che Yamaha, priva del suo pilota di punta Coppins messo fuori dai giochi da un infortunio, ha potuto contare per un GP su Antonio Cairoli, fresco campione della MX2 con la Yamaha, che è riuscito a racimolare 47 punti per il suo costruttore, comunque non sufficienti a mantenere la leadership.

Per la terza posizione è stata battaglia fino all'ultimo tra il francese Sébastien Pourcel (Kawasaki), Kevin Strijbos e l'italiano David Philippaerts (KTM), ma alla fine il piazzamento è andato all'infortunato Joshua Coppins, con Strijbos che all'ultima gara gli ha strappato anche la seconda piazza. Philippaerts ha conquistato il GP di Germania ed è salito sul podio in numerose circostanze, ma ha pagato qualche "stop" di troppo, causato da problemi sia tecnici che fisici, ed ha concluso solo al sesto posto, superato anche dal gigante belga Ken de Dycker (Honda).

Il mondiale 2007 ha visto per la prima volta la partecipazione di una moto bicilindrica, ossia la Aprilia MXV 4.5.
Nonostante l'impegno profuso nel tentativo di addolcire il bicilindrico nato per il motard e l'enduro e nel cercare di colmare il gap con le concorrenti, molto più leggere e soprattutto progettate appositamente per il cross, la stagione dei due piloti della casa di Noale non è stata delle migliori.
I due piloti, ossia l'italiano e 3 volte iridato Alessio Chiodi e il belga Cedric Melotte, si sono classificati rispettivamente 27° e 32°, racimolando un 7º posto nella classifica costruttori con 50 punti.
Il piazzamento migliore della Aprilia è stato un 12º posto di Melotte, proprio nell'ultimo GP dell'anno, in gara 2.
Nel tentativo di addolcire l'erogazione del bicilindrico, i tecnici Aprilia durante gli ultimi GP della stagione hanno sfoggiato un motore con schema di scoppi "big bang", curiosa scelta che sinora si era vista solo nelle 500 e nella MotoGP.

Assieme ad Aprilia, nel mondiale 2007 MX1 c'è stata un'altra new entry, la casa artigianale italiana WRM con la sua specialissima moto con telaio e forcellone in carbonio, affidata nel mondiale all'esperto Cristian Beggi.
L'italiano si è classificato 34º nel mondiale raccogliendo 15 punti disputando 8 gare su 15 e ottenendo un 15º posto come miglior risultato, piazzamento molto lusinghiero per una casa così giovane e soprattutto così piccola.

A completare il terzetto delle case italiane nel mondiale c'è TM, anch'essa una casa di dimensioni abbastanza piccole anche se con una grandissima esperienza nell'offroad.
TM ha affidato la sua MX-F 450 al belga Manuel Priem che si è classificato 13º, sfiorando il podio di manches e di GP in Portogallo, con un ottimo 15-18.
Nelle ultime gare della stagione la TM ha apportato un fondamentale miglioramento alla moto di Priem ossia il nuovo telaio perimetrale in alluminio che verrà montato da ottobre anche sulle moto di serie 2008.

Calendario

Piloti iscritti

Classifica finale piloti

Classifica finale costruttori

MX2
Il Mondiale MX2 del 2007 ha visto il dominio pressoché totale del pilota siciliano della Yamaha Team De Carli Antonio Cairoli che ha mantenuto la tabella portanumero rossa di leader del mondiale sin dalla prima gara, non lasciandola mai.
La certezza matematica del titolo per il pilota di Patti è arrivata nel 13º gran premio della stagione, ossia quello in Irlanda del Nord a Moneyglass dove ha messo le mani sul suo secondo titolo mondiale con un eloquente 25-25.

Il suo primo inseguitore, ossia il campione del mondo 2006 Christophe Pourcel è stato messo fuori dai giochi da un brutto incidente occorso durante il warm up a Moneyglass, infortunandosi gravemente al bacino e alla spalla sinistra, lasciando così strada libera non solo a Cairoli ma anche all'astro nascente della KTM Tommy Searle, protagonista di un ottimo finale di stagione.
Con il titolo mondiale già in tasca, Cairoli si è permesso il lusso di disputare il 14º gran premio della stagione, ossia quello di Gran Bretagna nella MX1 con una 450cc.

Sorprendendo tutti ha vinto una manche e si è assicurato anche la vittoria del GP alla sua prima apparizione nella classe regina, dando così un aiuto importante a Yamaha per la classifica del titolo costruttori, e accumulando importante esperienza in vista di un eventuale passaggio nella MX1.

Calendario

Piloti iscritti

Classifica finale piloti

Classifica finale costruttori

MX3

Calendario

Classifiche finali

Piloti

Costruttori

Collegamenti esterni

 2007
Motocross

Campionato mondiale di motocross 2007


Jesjjo ne vetjer () er en sovjetisk spillefilm fra 1974 af Nikolaj Rozantsev.

Medvirkende
 Inna Makarova som Inna Kovaljova
 Kirill Lavrov som Andrej Pavlov
 Rita Gladunko som Tamara Shevjakova
 Galina Galtjenko som Sveta Pavlova
 Rimma Markova som Zinaida Voronina

Referencer

Eksterne henvisninger

Sovjetiske film fra 1974
Dramafilm fra Sovjetunionen

Jesjjo ne vetjer


Alessandro Michele (født 25. november 1972) er en italiensk modeskaber, som for nyligt arbejdede som kreativ direktør for det italienske luksusmodehus Gucci, som han havde været ansat hos siden 2002. Han genoplivede Guccis popularitet med sin karakteristiske maksimalistiske stil, bedst kendt som en Geek-Chic æstetik. Siden 2015 var han ansvarlig for Guccis kollektioner og globale image indtil han fratrådte sin rolle i november 2022.

Biografi

Tidlige liv
Michele er opvokset i Rom. Hans fare var en teknikker hos Alitalia, og hans mor var en assistent hos en filminstruktør.

I begyndelsen af 1990'erne færdiggjorde Michele sine studier i modedesign ved Accademia di Costume e di Moda i Rom, hvor han lærte at designe både teaterkostumer og tøj.

Karriere
I 1994 flyttede Michele fra Rom for at arbejde i Les Copains, et italiensk striktøjsfabrikant i Bologna. Tre år senere kom han over i luksusmodehuset Fendi sammen med Silvia Venturini Fendi og Karl Lagerfeld. Han arbejdede sammen med Frida Giannini og blev udpeget som senior accessoriesdesigner med ansvar for mærkets lædervarer.

I 2002 inviterede Tom Ford, Guccis kreative direktør fra 1994 til 2004, Michele til at arbejde for mærkets London-baserede kontor. Han var oprindeligt ansvarlig for mærkets udvikling af håndtasker. I 2006 blev Michele udpeget som seniordesigner for Guccis lædervarer, og i 2011 blev han udpeget som associate creative director til Frida Giannini, kreativ direktør for Gucci siden 2005. Michele blev desuden i 2014 udpeget som kreativ direktør for Richard Ginori, det florentinske porcelænsfirma opkøbt af Gucci i juni 2013.

Kreativ direktør for Gucci

I januar 2015 bad Marco Bizzari, Guccis administrerende direktør, Michele om at være midlertidig chefdesigner for januarmånedens herrekollektion, hvilket gav ham en uge til at modificere Frida Gianninis oprindelige designs. Michele accepterede udfordringen og introducerede et "nyt Gucci: ikke-konformt, romantisk og intellektuelt". To dage efter januarmånedens modeshow udpegede Kering (ejerne af Gucci) Michele som ny kreativ direktør for Gucci med det mål at genopfinde Guccis image på baggrund af faldende salgstal. En måned senere introducerede Michele en "sofistikeret, intellektuel og androgyn følelse" for Gucci i hans første kvindekollektion.

Mens han producerede nye, ikoniske produkter som Dionysus-håndtasken, genintroducerede han Gucci-klassikere som GG-logoet. Han bevægede sig væk fra Tom Fords "Sexy Gucci"-stil og feminiserede Guccis herretøjskollektioner (han udtalte: "man kan være mere maskulin ved at vise sin feminitet"). Han genbrugte "My Body My Choice"-sloganet, det broderede livmoder-design og datoen "22.05.1978" (datoen for de italienske domstoles beskyttelse af abort som en ret), hvilket transformerede mærket med en politisk vinkel. Han tilføjede dramatiske renæssancekomponenter til Guccis ånd, erstattede modernistiske møbler i Palazzo Alberini-Cicciaporci (Guccis designhovedkontor i Rom) med antikviteter og valgte bygninger med en historisk betydning til sine modeshows.

I 2016 kuraterede Michele to rum i Gucci-museet i Firenze dedikeret til Tom Fords kollektioner. Siden åbningen af Gucci Wooster Boostore i New York City i 2018 har Michele sæsonmæssigt bidraget til kurationen af butikkens varer. I oktober 2018 kuraterede han sammen med Maurizio Cattelan en to måneder lang Gucci-kunstudstilling kaldet "The Artist is Present" i Shanghai.

I 2019 genoplivede Michele Guccis skønhedslinje og Gucci lancerede også sin første fine-jewelry kollektion, som Michele også designede.

Alessandro Michele stoppede som kreativ direktør for Gucci i november 2022.

Virke
Micheles far var også en ivrig kunstner, som ofte to sin søn med på museer. Hans familie støttede hans interesserede i mode fra en tidlig alder. Som teenager læste han britiske magasiner og var fan af Londons post-punk og nyromantiske gadestil. Hans designs blev beskrevet som eklektiske, flamboyante og maximalistiske, næsten psykedeliske, og draget af flere inspirationskilder der spænder fra film og teater til post-punk, hækling og glamour.

Han referer til sig selv som en kunstarkæolog - en historiker i tøj - nærmere end en kreativ direktør, da han mener at tøj er meningsløse uden en historisk kontekst. I hans "Renæssance"-process udforsker han hvordan udsmykninger og detaljer blev brugt over århundrederne og bringer et kalejdoskopisk miks af tider og kulturer, der resonerer med Gilles Deleuzes idé om "assemblage".

Personlige liv
Michele er homoseksuel og bor i Rom med sin mangeårige partner, professor i byplanlægning, Giovanni Attili.

Priser

 2015: International Fashion Designer Of The Year Award at the British Council Fashion Awards
 2016:
 Council of Fashion Designers of America Awards
 International Accessories Designer of the Year Award at the British Council Fashion Awards
 GQ Men Of The Year Award for best designer
 2017:
 Listed in Hypebeast's HB100
 Time 100 Most Influential People

Referencer

Modeskabere
Personer fra Italien

Alessandro Michele


Duga međugenska protein-nekodirajuća iRNK 926  je protein koji je kod ljudi kodiran genom LINC00926 .

Prethodni izvještaj pokazao je da bi LINC00926 mogao biti uključen u suzbijanje metastaza raka dojke. Međutim, studije u vezi s funkcijom LINC00926 kod adenokarcinoma pluća su rijetke.

Postoje podaci o 10 sekvenciranja jednolančane RNK(scRNA-seq) za osam zdravih plućnih tkiva i pet tkiva plućnog adenokarcinoma. Sekvenca LINC00926 dobijena je iz baze Noncode (http://www.noncode.org/), a ćelijsku lokaciju lncRNA-a je predvidio lncLocator (http://www.csbio.sjtu.edu.cn/bioinf/lncLocator/ ). Ciljanu miRNK lncRNK je predvidio Starbase (http://starbase.sysu.edu.cn/ ). Ciljne gene miRNK predvidio je miRDB (http://mirdb.org/). Funkcionalnu anotaciju ciljnih gena napravio je DAVID (https://david.ncifcrf.gov/). Ukupni opstanak pacijenata u TCGA-LUAD sa različitim nivoom ekspresije LINC00926 upoređivao je GEPIA (http://gepia.cancer-pku.cn/).

LINC00926 je specifično eksprimiran u B-ćelijama u adenokarcinomu pluća. Međutim, LINC00926 nije eksprimiran u B-ćelijama u normalnim plućima. LINC00926 se uglavnom nalazio u citoplazmi, što sugerira da bi mogao funkcionisati kao RNK-spužva. LINC00926 može vezati mikroRNK hsa-miR-3194-5p. Ciljni geni hsa-miR-3194-5p obogaćeni su terminma genske ontologije (GO) kao što su ćelijski spoj, vezivanje protein-kinaze i putevi Kjotske enciklopedije gena i genoma (KEGG), kao što je Ras signalni put. Visoka ekspresija LINC00926 povezana je s boljim ukupnim preživljavanjem pacijenata sa adenokarcinomom pluća.

Prema tome, LINC00926 može biti marker specifičan za B-ćelije i možda će imati zaštitnu ulogu kod pacijenata sa adenokarcinomom pluća. Potrebna su dalja istraživanja kako bi se istražilo kako LINC00926 funkcionira kod pacijenata sa adenokarcinomom pluća.

Reference

Geni na hromosomu 15
Ljudski proteini
Proteomika

LINC00926


Lola er et pigenavn, der stammer fra romanske sprog som spansk. Det er en kortform af det spanske navn Dolores, som betyder "sorger". Det kommer fra en af titlerne, som gives til jomfru Maria: Nuestra Señora de los Dolores, som betyder Jomfru Marias sorger.

Navnet bruges også i andre sprog, hvor det ikke har relation til jomfru Maria, fx i flere afrikanske sprog.

Diminutivet af navnet Lolita bruges også som selvstændigt navn. I Danmark bærer 445 personer et af disse navne i 2021.

Kendte personer med navnet
 Lola Anglada, catalansk forfatter og illustrator
 Lola Baidel, dansk digter
 Lolita Davidovich, canadisk skuespiller
 Lola Dueñas, spansk skuespiller
 Lola Gallardo, spansk fodboldspiller
 Lola Glaudini, amerikansk skuespiller
 Lola Montez, irsk danser og skuespiller
 Lola Pagnani, italiensk skuespiller

Navnet brugt i fiktion
 Lola er en tysk film fra 1998 instrueret af Tom Tykwer
 Lola er en fransk film fra 1961 instrueret af Jacques Demy
 Lola er en tysk film fra 1981 instrueret af Rainer Werner Fassbinder
 "Lola" er en sang fra 1970 af og med The Kinks
 Lolita er en roman fra 1955 af Vladimir Nabokov
 Lolita er en film fra 1962 af Stanley Kubrick baseret på romanen
 Lolita er en film fra 1997 af Adrian Lyne baseret på romanen

Reference

Se også
 Lolita (flertydig)

Pigenavne

Lola (pigenavn)


Botulisma (Latín: botulus, "pylsa") er ein sera sjáldsom men vandamikil sjúka, sum er elvd av sera eiturevninum botulinumtoksin, sum verður framleitt av sjáldsomu og vandamiklu bakteriuni Clostridium botulinum, sum finst eitt nú í jørðini og hagani kann koma í samband við matvørur ella opin sár. Dømir hava verið um pinkubørn, sum hava fingið bakteriuna frá hunangi. Tað var vanligt fyrr at geva pinkubørnum okkurt at drekka við hunangi í, um tey t.d. høvdu krím. Men heilsumyndugleikar fráráða at geva børnum undir 1 ár hunang, tí tað kann føra til at børnini fáa botulismu.

Sjúkueyðkenni
Sjúkan kann føra til lammilsir, nøkur av sjúkueyðkennunum eru: lammilsir av andlitsmusklum. Eygnalokini koma at hanga, andlitið gerst missir evnini til at vísa kenslur. Lammilsini kunnu síðan fara víðari til varranar, og viðkomandi fær ringt við at tosa. Síðan fer lammilsi niður eftir til fyrst yvirarmarnar og síðan restina av ørmunum. Í ringasta føri kunnu andingarmusklarnir lammast, og persónurin fær ilt við at anda og kann kvælast. Lammilsi kann eisini fara niður til beinini, og byrjar við lørunum og fer síðan longur niður og heilt niður til føturnar. Persónurin kann eisini fáa vaml og kann spýggja.
Sjúkueyðkenni kunnu koma 6-36 tímar eftir at tann eitraði maturin er etin. Sjúkueyðkennini kunnu vera hesi:
 lamningur av eygnavøddum við dupultsjón ella ringari sjón og hangandi eygnalokum
 eygu og muður gerast turr
 spýggja kann vera, serliga tá talan er um slag E
 ilt við at tosa og svølgja
lamningar av vøddum, andadráttur gerst tungur og ein orkar ikki at standa
vanliga er ongin fepur

Smittukeldur
Botulisma er ikki ein smittandi sjúka, hon smittar ikki frá einum persóni til ein annan, hon smittar ikki gjøgnum luftina. Henda bakteria kann koma í ymiskar matvøru, eitt nú skerpikjøt, um reinføri ikki er í lagið, tá ið seyðurin verður  flettur, ella í pylsur, grønmeti og annað. Eisini kann bakterian koma frá t.d. mold í eitt opið sár, og kann síðan mennast í sárinum. Bakterian krevur tó heilt serligar umstøður fyri at nørast. Hon krevur eitt umhvørvi uttan ilt og við einum ávísum hita, t.d. stovuhita ella heitari. Bakterian kann føra til at fólk ið eta mat, ið er eitraður við clostridium botulinum bakteriuni, fáa botulismu, sum kann vera deyðiligt.

Botulisma í Føroyum
Í Føroyum eru nøkur fólk deyð av botulismu, men tað ganga nógv ár ímillum at tað hendur. Í 2007 vóru tveir botulismu sjúkutilburðir, men tey fólkini gjørdust frísk aftur. Orsøkin til at fólkini gjørdist sjúk, var tann at tey høvdu etið skerpikjøt av seyði, sum var flettur á ikki løggildum stað, og sum ikki var hondur út í hjallin at hanga beinanvegin. Í Føroyum er skerpikjøt vanligasta smittukeldan. Dálkingin við bakteriuni kann koma á kjøtið undir fletting, um ikki verður ansað nóg væl eftir.

Reinføri og ymisk fyrivarni fyri at sleppa undan sjúkuni
Bakterian finst í jørðini, og kann vera komin á ullina hjá seyðinum. Tí er umráðandi at ullin er turr og ikki skitin, tá flett verður, og at amboð, sum hava verið í samband við ullina, ikki verða nýtt undir flettingini, ella verða gjørd rein áðrenn. Smittan kann eisini koma frá skarninum frá seyðinum, skarnið má ikki koma í samband við kjøtið. Fólk mugu vaska sær væl um hendurnar, um tey ætla sær at nerta við kjøtið á seyðinum, og tey mugu vaska sær serliga væl, um tey hava nert við ullina ella hava fingið skarn á hendurnar. Ráðini frá Heilsufrøðiligu Starvsstovuni og Landslæknanum eru m.a. at man skal hava reinføri í ordan undir slakti og harumframt at man ikki má lata kjøt liggja í afturlætnum posa ella ílati, har ongin ilt sleppur til. Í november 2008 sendi Heilsufrøðiliga Starvsstovan út eina stutta vegleiðing, sum eitur: Reinføri í samband við fletting. Tað eru Elspa Petersen og Ingibjørg Egholm, ið hava skrivað vegleiðingina. Í leiðbeiningini verður m.a. sagt, at gott reinføri undir slátrinum, skjót køling av krovinum, góður støðugur
luftstreymur og gott pláss í hjallinum minkar munandi um vandan fyri botulismueitran.
Í 2007 sendu Heilsufrøðiliga Starvsstovan og Landslæknin út tíðindaskriv, har vegleitt var um hvussu best slepts undan smittuvanda av Clostridium botulinum bakteriuni. M.a. vóru hesi fimm puntkini nevnd:

 Vísið stóran ans fyri reinførinum undir fletting. Tað er av serstakliga stórum týdningi, at  kjøtið ikki verður dálkað av skarni.
 Útgerð og klæðir, ið hava verið nýtt til fiskaarbeiði, mugu ikki nýtast, tá flett verður.
 Krovið eigur at verða hongt í hjallin sum skjótast, so tað kólnar, og luft sleppur at tí.
 Kjøt eigur ikki at verða hongt upp at turka, um tað er heitt, vátt og stilt í veðrinum.
 Turt kjøt skal goymast kalt.

Hvussu bakterian nørist
Í Danmark og øðrum londum verður botulisma millum manna eisini nevnt pylsueitran (pølseforgiftning), hetta tí at tann mest vanliga smittukeldan í Danmark er pylsur. Tað er tó sera sjáldan, at fólk í Danmark doyggja av botulismu. Bakterian kann dálka ymiskar matvørur, ikki bara kjøt, men eisini grønmeti. Bakterian framleiðir eiturevni, tá ið tær "røttu" umstøðurnar eru, bakteriurnar trívast best tá ið ongin ilt er, nóg mikið av vætu, ikki ov súrt (pH yvir 4,5) og ikki ov salt. Bakterian tolir ikki meir enn eini 10% av salti og í summum førum ikki meir enn 4,5% av salti. Bakterian tolir væl hita, men um maturin, sum er dálkaður av clostridium botulinum bakteriuni, verður kókaður í minsta lagi 10 minuttir, so heldur bakterian uppat við at framleiða eiturevni.

Viðgerð
Uttan viðgerð er sjúkan sera vandamikil og kann í ringast føri føra til deyða. Persónar, sum eru blivnir sjúkir av botulismu, mugu skjótast møguligt innleggjast á sjúkrahúsi. Tað tekur fleiri vikur, áðrenn sjúklingarnir koma heilt fyri seg aftur. Pinkubørn við botulismu verða viðgjørd við Botulism Immune Globulin Intravenous-Human (BIG-IV ella BabyBIG). Vaksin sum hava fingið botulismu antin frá matvørum ella gjøgnum opin sár, fáa viðgerð við Trivalent (A,B,E) Botulinum Antitoxin ella við heptavalent (A,B,C,D,E,F,G) Botulinum Antitoxin.

Keldur

Sjúkur

Botulisma


An Psilorhynchus gracilis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Walter J. Rainboth hadton 1983. An Psilorhynchus gracilis in nahilalakip ha genus nga Psilorhynchus, ngan familia nga Psilorhynchidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Psilorhynchus

Psilorhynchus gracilis


Virág Csurg (nascida em 10 de novembro de 1972) é uma ex-jogadora húngara de tênis profissional. Csurgó conquistou seis títulos de simples na FIT (Federação Internacional de Tênis), e dezessete de duplas.

Carreira
Csurgó alcançou à segunda rodada de simples e duplas do tênis nos Jogos Olímpicos de Verão de 1996 em Atlanta. Também alcançou à segunda rodada nos três torneios de duplas do Grand Slam. Disputou dezesseis partidas pela Hungria na Fed Cup.

Tenistas olímpicos da Hungria
Naturais de Siófok

Virág Csurgó


Quercus setulosa Hickel & A.Camus – gatunek rośliny z rodziny bukowatych (Fagaceae Dumort.). Występuje naturalnie w Tajlandii, Laosie, Wietnamie oraz południowych Chinach (w prowincjach Guangdong, Kuejczou i Junnan, a także w regionie autonomicznym Kuangsi).

Morfologia
 Pokrój Zimozielone drzewo dorastające do 20 m wysokości. Kora ma szarą barwę i jest spękana.
 Liście Blaszka liściowa ma owalny lub owalnie lancetowaty kształt. Mierzy 4,5–11 cm długości oraz 1,5–4,5 cm szerokości, jest całobrzega, ma nasadę od zaokrąglonej do klinowej i spiczasty wierzchołek. Ogonek liściowy jest nagi i ma 10–20 mm długości.
 Owoce Orzechy zwane żołędziami o elipsoidalnym kształcie, dorastają do 15–20 mm długości i 9 mm średnicy. Osadzone są pojedynczo w miseczkach w kształcie kubka, które mierzą 5 mm długości i 10 mm średnicy. Orzechy otulone są miseczkami w 25–35% ich długości.

Biologia i ekologia
Rośnie w lasach mieszanych. Występuje na wysokości do 1300 m n.p.m. Kwitnie od kwietnia do maja, natomiast owoce dojrzewają w październiku.

Przypisy

Bukowate

Quercus setulosa


Kempynus citrinus là một loài côn trùng trong họ Osmylidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được McLachlan miêu tả năm 1873.

Chú thích

Tham khảo

Kempynus

Kempynus citrinus


An Malvoliophis pinguis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Günther hadton 1872. An Malvoliophis pinguis in nahilalakip ha genus nga Malvoliophis, ngan familia nga Ophichthidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Malvoliophis

Malvoliophis pinguis


Team Wiggins (UCI liðkota: WGN), er eitt professionelt súkklulið, eitt menningarlið, ið hevur heimstað í Stóra Bretland. Liðið byrjaði við at luttaka í vegsúkklukappingum og banasúkklukappingum í 2015.

Liðið

2016

Keldur

Súkklulið úr Bretlandi

Team Wiggins


Ruth Padilla DeBorst is a Latin American evangelical theologian affiliated with the Latin American Theological Fellowship and based in Costa Rica.

Biography
Padilla DeBorst was born in Colombia as the eldest daughter of an American mother, Catharine Feser Padilla, and an Ecuadorian father, the theologian René Padilla. She attended high school and university in Argentina, receiving her B.Ed. at the Instituto Nacional Superior en Lenguas Vivas in 1984, an M.A. in Interdisciplinary Studies at Wheaton College in 1987, and a PhD in theology from Boston University in 2016, under the supervision of Dana L. Robert. She is known for being an advocate of integral mission, an evangelical form of liberation theology.

She is a former president of the Latin American Theological Fellowship (known in Spanish as Fraternidad Teológica Latinoamericana or FTL) and continues to serve on their board. She was a keynote speaker at the evangelical conference Lausanne 2010, held in Cape Town, South Africa.

Her first husband was killed in Ecuador when she was eight months pregnant and with two small children. She currently lives with her second husband, James Padilla DeBorst, in San José, Costa Rica, and they together lead the Comunidad de Estudios Teológicos Interdisciplinarios.

In Fall 2022, Padilla DeBorst would be joining the faculty of Western Theological Seminary as the Richard C. Oudersluys Associate Professor of World Christianity.

Works

See also

 Integral mission
 Latin American Theological Fellowship

References

External links

 7 Inspiring Women: Ruth Padilla DeBorst

Living people
Year of birth missing (living people)
Wheaton College (Illinois) alumni
Boston University School of Theology alumni
Costa Rican evangelicals
Women Christian theologians
World Christianity scholars

Ruth Padilla DeBorst


Frozen Alive è il primo DVD ufficiale per il gruppo degli Obituary. Registrato in Polonia durante il tour di supporto per Frozen in Time. Esiste anche una versione speciale che contiene l'intero concerto su compact disc.

Tracce

Collegamenti esterni

Album video degli Obituary

Frozen Alive


An Elaenia pallatangae in uska species han Aves nga ginhulagway ni Philip Sclater hadton 1862. An Elaenia pallatangae in nahilalakip ha genus nga Elaenia, ngan familia nga Tyrannidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 E. p. davidwillardi
 E. p. exsul
 E. p. intensa
 E. p. olivina
 E. p. pallatangae

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Elaenia

Elaenia pallatangae


López [de Micay] là một khu tự quản thuộc tỉnh Cauca, Colombia. Thủ phủ của khu tự quản López [de Micay] đóng tại Micay Khu tự quản López [de Micay] có diện tích 3101 ki lô mét vuông. Đến thời điểm ngày 28 tháng 5 năm 2005, khu tự quản López [de Micay] có dân số 17289 người.

Tham khảo

Tỉnh Cauca
Khu tự quản của Colombia

López de Micay


Spadochronowe Mistrzostwa Śląska 2017 – odbyły się 25 czerwca 2017 roku na lotnisku Gliwice-Trynek. Gospodarzem Mistrzostw był Aeroklub Gliwicki, a organizatorem Sekcja Spadochronowa Aeroklubu Gliwickiego. Patronat nad Mistrzostwami sprawował VII Oddział Związku Polskich Spadochroniarzy w Katowicach. Do dyspozycji skoczków był samolot An-2TD SP-AOB (piloci: Jacek Niezgoda i Marcin Woźniewski). Skoki wykonywano z wysokości 1000 m i opóźnieniem 0–5 sekund.

Rozegrane kategorie
Mistrzostwa rozegrano w trzech kategoriach celności lądowania:
 indywidualnie
 spadochronów szybkich – 3 kolejki skoków
 spadochronów szkolnych – 2 kolejki skoków
 drużynowo
 spadochronów szybkich.

Kierownictwo Mistrzostw
 Sędzia Główny – Ryszard Koczorowski
 Sędzia Mistrzostw – Piotr Płotczyk
 Kierownik Sportowy – Jan Isielenis.

 Źródło:

Medaliści
Medalistów Spadochronowych Mistrzostw Śląska 2017 podano za:

Wyniki
Wyniki Spadochronowych Mistrzostw Śląska 2017 podano za:

W Mistrzostwach brało udział 27 zawodników .

 Klasyfikacja indywidualna (celność lądowania – spadochrony szybkie)

 Klasyfikacja indywidualna (celność lądowania – spadochrony szkolne)

 Klasyfikacja drużynowa (celność lądowania – spadochrony szybkie)

Uwagi

Przypisy

Bibliografia

Zawody spadochronowe
Zawody sportowe w Gliwicach
2017 w polskim sporcie
2017 w sporcie lotniczym

Spadochronowe Mistrzostwa Śląska 2017


Oranjestad hevur fleiri týdningar:
Oranjestad er høvuðsstaðurin í Aruba. Sí Oranjestad (Aruba).
Oranjestad er høvuðsstaðurin í Sint Eustatius. Sí Oranjestad (Sint Eustatius).

Oranjestad


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Poecilocloeus globifer. Una ning gihulagway ni Christiane Amédégnato ug Poulain ni adtong 1987. Ang Poecilocloeus globifer sakop sa kahenera nga Poecilocloeus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Peru

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Peru
Poecilocloeus

Poecilocloeus globifer


Françoise Bettencourt Meyers (ur. 10 lipca 1953 r. w Neuilly-sur-Seine) – francuska bizneswoman, główny udziałowiec koncernu L'Oréal, od 2017 r. najbogatsza kobieta na świecie z majątkiem szacowanym na 46,5 mld dol. (2017 r.).

Przypisy

Francuscy przedsiębiorcy
Francuscy miliarderzy
Ludzie urodzeni w Neuilly-sur-Seine
Urodzeni w 1953

Françoise Bettencourt Meyers


An Heteresmia in uska genus han Coleoptera. An Heteresmia in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Heteresmia

Heteresmia


Bubopsis zarudnyi là một loài côn trùng trong họ Ascalaphidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Martynova miêu tả năm 1926.

Chú thích

Tham khảo

Bubopsis

Bubopsis zarudnyi


John Michael Kosterlitz (rođen 22. juna 1943.) je britansko-američki fizičar. On je profesor fizike na Univerzitetu Brown i sin biohemičara Hansa Kosterlitza. Dobio je Nobelovu nagradu za fiziku 2016. zajedno sa Davidom Thoulessom i Duncanom Haldaneom za rad na fizici kondenzirane materije.

Rođen je u Aberdeenu, Škotska, u porodici njemačko-jevrejskih emigranta, kao sin biohemičara pionira  Hansa Waltera Kosterlitza i Hannah Gresshöner. Obrazovao se samostalno na koledžu Roberta Gordona prije nego što je prešao na Akademiju u Edinburgu kako bi se pripremio za prijemne ispite na univerzitetu. Diplomirao je na preddiplomskom studiju, a potom je tu diplomu pretvorio u magisterij, na Gonville and Caius College, Cambridge. Godine 1969. stekao je zvanje doktora filozofije  na Univerzitetu u Oksfordu kao postdiplomski student na Brasenose koledžu u Oksfordu .

Karijera i istraživanje
Nakon nekoliko postdoktorskih pozicija, uključujući pozicije na Univerzitetu u Birminghamu, u saradnji sa Davidom Thoulessom, i na Univerzitetu Cornell, imenovan je na fakultet Univerziteta u Birminghamu 1974. prvo kao predavač, a kasnije na akademski rang "reader-a". Od 1982. godine je profesor fizike na Univerzitetu Brown. Kosterlitz je trenutno  gostujući istraživač na Univerzitetu Aalto u Finskoj  i od 2016. ugledni profesor na Korea Institute for Advanced Study.

Kosterlitz se bavi istraživanjem u teoriji kondenzirane materije, jednodimenzionalnoj i dvodimenzionalnoj fizici; u faznim prelazima: slučajni sistemi, lokalizacija elektrona i spin stakla; i u kritičnoj dinamici: topljenje i smrzavanje.

Reference

Vanjski linkovi

Dobitnici Nobelove nagrade za fiziku
Britanski fizičari
Britanski nobelovci
Živi ljudi
Rođeni 1943.

J. Michael Kosterlitz


Gradac je naseljeno mjesto u općini Neum, Bosna i Hercegovina.

Geografija
Naselje Gradac je oko 20 km udaljeno od Neuma, smješteno uz stari put Neum – Hutovo - Stolac.

Historija
U naselju se nalazi katolička crkva svete Ane. Podignuta je oko 1619. Pripada tipu jednobrodne crkve sa svodom kao krovnom konstrukcijom. Na području stare Hercegovine se u navedenom periodu grade jednobrodne crkve pravoslavne i katoličke provinijencije, za čiju gradnju se angažiraju dubrovački majstori. Crkve su dosta sličnih dimenzija, a razlika među njima se javlja u načinu prenosa sila bočnog potiska. Naime, jednobrodne crkve pravoslavne provinijencije su građene kao jednobrodne crkve sa prislonjenim lucima. Za prenos sila bočnog potiska kod jednobrodnih crkava katoličke provinijencije se izvode deblji bočni zidovi. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Stanovništvo

Reference

Vanjski linkovi
 Zvanični sajt općine Neum

Gradac (Neum)


Kaliwatan sa alibangbang ang Moca vexatalis. Una ning gihulagway ni Walker ni adtong 1866. Ang Moca vexatalis sakop sa kahenera nga Moca, ug kabanay nga Immidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Moca

Moca vexatalis


Elen Yeremyan også kendt som Brunette (født 27. maj 2001) er en armensk sangerinde. Hun har repræsenteret Armenien i Eurovision Song Contest 2023 med sangen "Future Lover" og fik en 14. plads i Finalen.

Referencer

Eksterne henvisninger

Armeniens Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2023

Brunette


Kaliwatan sa alibangbang ang Metachanda louvelella. Una ning gihulagway ni Pierre E.L. Viette ni adtong 1956. Ang Metachanda louvelella sakop sa kahenera nga Metachanda, ug kabanay nga Metachandidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Metachanda

Metachanda louvelella


Hötorgshøjhusene (på svensk Hötorgsskraporna eller De fem trumpetstötarna) er fem højhuse i Stockholm, beliggende i Hötorgscity, som har kontorer og forretninger, i bydelen Norrmalm mellem Hötorget og Sergels Torg i kvarteret Beridarebanan. Der er også et marked, Hötorgshallen, med salg af fødevarer til almindelige forbrugere. De er 61 meter høje og har 19 etager. Den første skitse af bygningerne blev lavet allerede i 1946, og højhusene blev bygget fra 1955 til 1962.

I mange år stod et berømt DUX-skilt på gavlen af det første højhus. Det var dengang Europas største neonreklame, men blev senere taget ned i 1994.

Historien

Baggrund

Allerede i 1945 havde arkitekten Sven Markelius fået til opgave at lave en byplan for området omkring Sveavägens sydligste del, hvor det samtidig var planlagt, at Stockholms tunnelbanas nuværende grønne linje skulle føres frem i åben skakt. Markelius, der var leder af forskningsafdelingen i Byggnadsstyrelsen mellem 1938 og 1944 og senere stadsarkitekt i Stockholm fra 1944-1954, planlagde herefter en totalfornyelse af Nedre Norrmalm. Mange arkitekter var involveret i projektet, herunder David Helldén, Paul Hedqvist og Tage William-Olsson. Deres- og byggeafdelingens forslag blev præsenteret i fagbladet Byggmästaren i 1943.

I lang tid blev udformningen af byens højhuse diskuteret. Allerede i 1928 var Artur von Schmalensee kommet med et forslag om ni 30-etagers højhuse, men man talte efterfølgende mere realistisk om fire bygninger. For beslutningstagerne gav tallet fem dog en anden dynamik end fire, eller som David Helldén, arkitekt ved byggeafdelingen, udtrykte det:

" ... Du giver en dame fem roser, ikke fire.

Trafikføringen og trafikstrømmene blev nøje undersøgt, og Sveavägens fremtidige rute var i lang tid uvis. Det blev besluttet at forlænge vejen fra koncertsalen ned til det, der senere skulle blive Sergels Torg.

Udførelsen

Norrmalms totalfornyelse i 1950'erne og 1960'erne gav Hötorget et helt nyt ansigt. Nedrivningen af den gamle, delvist bevaringsværdige bebyggelse, betød store forandringer i byen, men de fem højhuse vidnede samtidig om en tro på fremtiden og et håb om, at Stockholm ville blive en moderne storby, og at trafikproblemerne ville blive løst for evigt.

De fem højhuse er tegnet af henholdsvis fem forskellige arkitekter og arkitektfirmaer. Alle tilhørte den daværende svenske arkitektelite. Udvendig er bygningerne indbyrdes ret ens, for man søgte et ensartet udtryk, men valget af facadernes design og materialer gav arkitekterne frie hænder. Facaderne er lavet efter konstruktionen curtain wall, hvor en lys facade af glas og aluminium er hængt som et gardin (engelsk: curtain) foran den bærende facaderamme.

Ved at designe bygningslegemet som to forskudte skiver, lykkedes det at give et slankt ydre indtryk. Bygning nummer 5 (det, der var tættest på Sergels Torg) var oprindeligt beregnet til at være et hotel, men den idé blev til sidst opgivet, og man placerede også kontorer der. I dag er Hötorgshøjhusene ét af de få eksempler på høje kontorbygninger i Sverige skabt efter amerikansk forbillede i 1950'erne.

Lysskilte på højhusene

Stockholms fem højhuse stod færdige mellem 1960 og 1962. Den første bygning, der blev færdiggjort, var højhus nr. 1 (de er nummereret fra 1 til 5 med store blå neonskilte) tættest på Stockholm Koncerthus. Alle fem var bygget til lysreklamer, derfor blev gavlene holdt glatte og uden vinduer. Under facadebeklædningen blev samtlige ledninger klargjorte, og intentionen var at alle fem Hötorgshøjhuse skulle udstyres med elektriske reklametavler. Den første reklame, der kom op, var DUX-skiltet på højhus nr. 1.

I begyndelsen af 1960 fik Dux Telefon och Radiofabriks AB byggetilladelse til et stort reklameskilt på gavlen af højhuset mod Sergelgatan. Skiltet blev designet af højhusets arkitekt David Helldén og Philips Neon lavede det. Det indeholdt i alt over en kilometer neonrør i røde, hvide og blå farver og var dengang Europas største lysreklame. Den 24. august 1960 blev skiltet tændt af Stockholms Mälardrottning (datidens Frøken Stockholm i en skønhedskonkurrence).

Da DUX-mærket forsvandt fra markedet, skulle der gøres reklame for Philips' produkter (Philips havde ejet DUX siden 1930'erne). Philips udnyttede den eksisterende byggetilladelse, og i 1994 blev der installeret en Philips-reklame i stedet for DUX. Det blev Philips' logo øverst på gavlen med teksten "Philips" nedenunder. I begyndelsen af 00'erne blev Philips-skiltet dog også taget ned.

Bortset fra fem store neonfigurer på gavlfacaderne ud mod Sveavägen er der i dag (2010) ingen andre lysskilte på Hötorgshøjhusene, men der er udarbejdet flere forslag til en ny neonskiltning på alle fem højhuse. En gang imellem får gavlene på bygningerne ud mod Sergelgatan en farvet effektagtig belysning.

Faktuelle oplysninger om bygningerne

I populærkulturen
Hötorgshøjhusene har optrådt i flere film. I filmen Beck – Hævnens pris sprænges en bombe i højhus 5. Hötorgsbygningerne er også af stor betydning i filmen Se upp för Jönssonligan. I denne film er der under højhus 3 en dyb bokshvælving, og Jönssonligan ser ned i hvælvingen fra toppen af taget på højhus 3 via en elevatorskakt.

Billeder
Højhus 1 ligger nærmest Koncerthuset, mens højhus 5 ligger tættest ved Sergels Torg.

Litteratur
 Byggmästaren 1943, side 22
 Råberg, Marianne; Fredriksson, Göran H.; Lundkvist, Ingvar (1985). Husen på malmarna: en bok om Stockholm. Stockholm: Prisma i samarbete med Stockholms stadsmuseum. Libris 8357892.
 Olof Hultin; Ola Österling; Michael Perlmutter (2002) [1998]. Guide till Stockholms arkitektur. Stockholm: Arkitektur Förlag. Libris 8465772.
 Norbelie, Harald (1996). Hänt och känt på Kungsholmen. Bäckström förlag.
 Eriksson, Thomas (1997). Neon, eldskrift i natten. Rabén Prisma.
 Göran Sidenbladh (1982). "Fem höghus vid Sveavägen" i Hervor von Arndt: Stadens ansikten: arkitektur i Stockholm under fem årtionden 1930–80. Stockholm: Tiden. Libris 7420932.

Eksterne henvisninger
 Digitaltmuseum.org - Stockholms Hötorgcity vid Sergels Torg och Sveavägens början med Hötorgsskraporn

Kilder

Norrmalm

Hötorgshøjhusene


An Heniochus pleurotaenia in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Ahl hadton 1923. An Heniochus pleurotaenia in nahilalakip ha genus nga Heniochus, ngan familia nga Chaetodontidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Heniochus

Heniochus pleurotaenia


An Oenothalia alexonaria in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Walker hadton 1860. An Oenothalia alexonaria in nahilalakip ha genus nga Oenothalia, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Oenothalia

Oenothalia alexonaria


Shullsburg – miasto w Stanach Zjednoczonych, w stanie Wisconsin, w hrabstwie Lafayette.

Miasta w stanie Wisconsin

Shullsburg (Wisconsin)


Kult zmarłych dzieci w hinduizmie – kult hinduistyczny często o charakterze posesyjnego rytualizmu, odnoszący się do niemowląt, dzieci i nastolatków
obojga płci deifikowanych po swojej przedwczesnej śmierci.

Kult zmarłych dzieci ustanawiany bywa również współcześnie w Indiach, wskutek przypisywanych im działań o charakterze posesyjnym na osoby pozostałe przy życiu lub lokalnych rytualistów posesyjnych albo na skutek objawień żyjącym członkom rodziny.
Zmarłe dzieci tego typu nazywane są w ogólności wirabhadra. W rozróżnieniu według płci, można wskazać na różne terminy, wywodzone się od sanskryckiego słowa określającego bohatera, tj. vīra. W obszarze języka telugu mogą to być następujące nazwy:
 dla zmarłych dziewczynek: wirakanja
 dla zmarłych chłopców: wiranna, wirudu
Wirabhadrowie egzystują one w zaświatach, jednak w 'sąsiedztwie' świata ludzi. Bywają honorowani rolą bóstw domowych (ich podobizny są wtedy instalowane w domowych ołtarzykach) w rodzinach wajśjów a nawet braminów, ze społeczności telugujęzycznych na przykład w rejonie delty rzeki Godawari.

Przypisy

Kult zmarłych w hinduizmie
Okres niemowlęcy i dziecięcy w hinduizmie
Dziecięce formy bóstw w hinduizmie

Kult zmarłych dzieci w hinduizmie


Demetra "Dee" Plakas (9 de novembro de 1960, Chicago, Illinois) é uma musicista americana, mais conhecida por ser a baterista da banda de rock L7.

Bandas iniciais
Plakas juntou-se a uma banda punk chamada Problema Dogs, como baterista. Embora ela ainda tenha aprendido a tocar bateria nessa época, ela comprou um conjunto e aprendeu a tocar no porão da casa da baixista Algis Kizys.

Na cena punk próspera de Chicago, a banda tocou em shows esporádicos em lugares como espaço Place e O'Banion, abrindo para o The Bangles, no The Metro. Eles lançaram um single, "City Hall/ You Are The Knife", Após a saída de Kižys em 1982. A banda passou por várias mudanças de formação, a formação original Plakas, Rick Radtke e John Connors se reuniu em Los Angeles, com o título de Pirate Radio.

L7
Em 1987 Plakas juntou-se ao grupo de rock L7, que a parti dai, lançou seis álbuns de estúdio, como Bricks Are Heavy de 1992, incluindo o single Pretend We're Dead.

Em 1993, Dee e sua companheira de banda L7 Jennifer Finch, como músicos de suportado para o músico japonês hide, em uma série de performances de TV, Também apareceram no vídeo promocional da canção "Doubt".

O grupo se desfez em 2001, mas se reuniu novamente em 2014.

Rifa sexual
Plakas se tornou mais famosa, por um polemico sorteio entre os fãs ingleses da banda L7 em 2000, no qual o vencedor passaria uma noite com a baterista Dee Plakas, De acordo com as palavras dela: "não somos hipócritas, Rock'N'Roll é prostituição, queremos dar aos nossos fãs mais do que eles merecem".

Outros projetos
Durante o hiato do L7, Plakas passou a tocar apenas em projetos com a ex-integrante do L7, Donita Sparks. Mais tarde, ela se casou com Kirk Canning, que tocou violoncelo em Nevermind do Nirvana, e moraram em Santa Monica.

Ligações externas

Membros do L7
Naturais de Chicago
Músicos dos Estados Unidos
Bateristas dos Estados Unidos
Norte-americanos de ascendência grega

Demetra Plakas


Riki Turofsky (nascido em 20 de fevereiro de 1944, em Toronto) é uma cantora canadense de concerto e ópera soprano, radialista e produtor de vídeo. Ela cantou papéis de liderança com companhias de ópera no Canadá, Estados Unidos e Europa, e se apresentou no palco de concertos com grandes conjuntos de toda a América do Norte. Em 1978, ela expandiu sua carreira em radiodifusão como um host para a Canadian Broadcasting Corporation programa de Festival de Verão. Ela já apareceu como um host em inúmeros programas para a CBC e a CTV Rede de Televisão. Ela também possui e opera a empresa Riki Productions, que produz artes relacionadas com a programação de televisão Canadense.

Carreira
Nascido em Toronto, Turofsky é filha de fotógrafo de desporto, Lou Turofsky e a sobrinha de um fotógrafo Nat Turofsky. estudou com a British Columbia Opera Ensemble antes de fazer sua estreia em 1967 como Gretel em Humperdinck do Hansel e Gretel. Depois de visitar o Canadá com a produção, ela se tornou um membro da Merola Ópera Programa na Ópera de são Francisco. Ela também participou de master classes na Academia de Música do Oeste , onde foi aluno de Lotte Lehmann e Marciais Singher. A partir de 1968 a 1970. ela era estudante de pós-graduação da ópera e do programa na Universidade de Toronto em soprano Irene Jessner , onde obteve uma licenciatura em opera desempenho.

Em 1969 Turofsky fez sua estreia com o Canadian Opera Company (COC) como Fifi em Die Fledermaus. No ano seguinte, ela fez sua estreia com o Vancouver Opera como Oscar, de Verdi em Un Ballo in Maschera e fez sua primeira aparição em um papel de liderança com o COC como Zerlina de Mozart Don Giovanni. Em 1972, ela fez sua estreia com o New York City Opera como Frasquita em Bizet Carmen e voltou para o COC como Mussetta em La boheme. Em 1973 ela se alternaram no papel de Maria em La fille du régiment com Beverly Sills no Houston Grand Opera. Em 1975, ela interpretou a Princesa Tibor Polgar's A Luva para CBC Television. Em 1976, ela interpretou a Mulher de Curley em Carlisle Floyd's De Ratos e Homens no holandês Ópera Nacional. Em 1978, ela apareceu no Festival de Ottawa como Titânia em Britten Sonho de Uma Noitee voltou para o COC como Condessa Almaviva em As bodas de Fígaro e Violetta La traviata. Em 1988, ela criou a função de Gloria na estreia mundial de Sydney Hodkinson's São Carmen dos Principais no Guelph Festival da Primavera.

No palco Turofsky tem aparecido como um destaque solista em concertos com muitos Canadá mais importantes conjuntos, incluindo o Bach-Elgar Coro, o Festival de Cantores do Canadá, a McGill Orquestra de Câmara, o Toronto Mendelssohn Coro, a Orquestra Sinfónica de Torontoe Winnipeg Orquestra Sinfônica , entre outros. Compositor R. Murray Schafer escreveu seu Hino à Noite, especialmente para ela; que ela cantou para a sua estreia com a CJRT Orquestra , em 1978, e gravado em 1979, com a CBC Vancouver Orquestra. Em 1989, ela realizou outro trabalho escrito para ela, Michael Conway Baker's Eva do Jardim, com o Hamilton Filarmônica. Suas outras gravações incluem o álbum de 1980 Jade Olhos com o guitarrista Michael Laucke para a Aquitânia, Registros, 1986 álbum Riki Turofsky canta Kurt Weill para Alarde Registros, e um de 1988, o vídeo da música da canção Meu Navio para o MuchMusic rede.

Ligações externas

Nascidos em 1944
Cantores de ópera do século XX
Produtores de televisão do Canadá
Pessoas vivas
Alunos da Universidade de Toronto

Riki Turofsky


An Xiphophorus signum in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Rosen ngan Kallman hadton 1969. An Xiphophorus signum in nahilalakip ha genus nga Xiphophorus, ngan familia nga Poeciliidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Xiphophorus

Xiphophorus signum


O Campeonato Carioca de Futebol de 2018 foi a 120.ª edição da principal divisão do futebol no Rio de Janeiro. A disputa foi organizada pela Federação de Futebol do Estado do Rio de Janeiro (FERJ). Devido à paralisação dos torneios nacionais durante a Copa do Mundo FIFA de 2018 entre junho e julho, a fase preliminar teve início no dia 20 de dezembro de 2017.

O  conquistou o título do Carioca pela 21ª vez ao vencer o  nos pênaltis.

Forma de disputa
Em 1 de novembro de 2016, os clubes participantes votaram e aprovaram alterações no regulamento em relação à edição de 2016, sob chancela do Conselho Nacional do Esporte (CNE), uma vez que o Estatuto do Torcedor exigia que só houvesse mudanças em um prazo mínimo de dois anos.

No novo formato, a primeira fase será disputada por seis clubes (grupo A): os quatro times de pior campanha no ano anterior (exceto os rebaixados) mais os dois promovidos da Série B1 de 2017. Os dois mais bem colocados avançaram para a fase principal e as outras quatro agremiações disputaram o quadrangular do rebaixamento (grupo X). Os dois piores do quadrangular são rebaixados para a Série B1 do mesmo ano.

Já a fase principal foi dividida em dois grupos de seis equipes cada (grupos B e C), havendo dois turnos (Taça Guanabara e Taça Rio) com semifinais e finais em jogos únicos. Os campeões de cada turno passam a garantir vaga nas semifinais da competição. Os outros dois semifinalistas serão as equipes melhores colocadas na classificação geral fora as campeãs dos turnos e desconsiderando os pontos obtidos nas semifinais e finais dos turnos. Caso um time vença tanto a Taça Guanabara quanto a Taça Rio, este ganha vaga na final, enquanto os quatro mais bem classificados disputam uma espécie de seletiva por uma vaga na grande decisão, realizada em jogo único e com vantagem do empate para o campeão dos turnos.

Nas semifinais dos turnos, os times com melhores campanhas nos grupos têm a vantagem do empate. Na semifinal do campeonato, quem avança com igualdade no placar são as equipes que venceram um dos turnos. Em nenhuma final haverá a vantagem do empate. A semifinal geral será realizada em jogo único, enquanto a final terá ida e volta. Os quatro primeiros colocados se classificam à Copa do Brasil de 2019.

Critérios de desempate
Estes são os critérios de desempate (só não se aplicarão no caso do grupo X, para o rebaixamento para a Série B1):
 Maior número de vitórias
 Maior saldo de gols
 Maior número de gols pró
 Confronto direto
 Menor número de cartões amarelos e vermelhos (cada cartão vermelho equivale a três cartões amarelos)
 Sorteio público na sede da FERJ

Participantes

Primeira fase
Grupo A

Desempenho por rodada

Clubes que lideraram o grupo ao final de cada rodada:

Clubes que ficaram na última posição do grupo ao final de cada rodada:

|}

Fase principal

Taça Guanabara
Grupo B

Grupo C

Desempenho por rodada

Clubes que lideraram o grupo ao final de cada rodada:

Clubes que ficaram na última posição do grupo ao final de cada rodada:

|}

Fase final
 Em itálico, as equipes que jogarão pelo empate por ter melhor campanha e em negrito os times vencedores das partidas. Na final não haverá a vantagem de empate para nenhuma equipe.

Premiação

Taça Rio
Grupo B

Grupo C

Desempenho por rodada

Clubes que lideraram o campeonato ao final de cada rodada:

Clubes que ficaram na última posição do campeonato ao final de cada rodada:

|}

Fase final
 Em itálico, as equipes que jogarão pelo empate por ter melhor campanha e em negrito os times vencedores das partidas. Na final não haverá vantagem de empate para nenhuma equipe.

Premiação

Fase final
 Em itálico, as equipes que jogarão pelo empate por ter vencido um dos turnos do campeonato e em negrito os times vencedores das partidas. Na final não haverá vantagem de empate para nenhuma equipe.

Semifinais

Final
 Ida

 Volta

Premiação

Quadrangular do rebaixamento
Grupo X

Desempenho por rodada

Clubes que lideraram o grupo ao final de cada rodada:

Clubes que ficaram na última posição do grupo ao final de cada rodada:

|}

Artilharia

{|
|-
|valign="top"|

Hat-tricks

Maiores públicos
Esses são os maiores públicos do Campeonato:

Mudança de técnicos

Classificação geral

Seleção do Campeonato

Ver também
 Campeonato Carioca de Futebol de 2018 - Série B1
 Campeonato Carioca de Futebol de 2018 - Série B2
 Campeonato Carioca de Futebol de 2018 - Série C

Ligações externas

Campeonato Carioca de Futebol de 2018


Kaliwatan sa insekto ang Geomydoecus setzeri. Una ning gihulagway ni Price, R. D. ni adtong 1974. Ang Geomydoecus setzeri sakop sa kahenera nga Geomydoecus, ug kabanay nga Trichodectidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Geomydoecus

Geomydoecus setzeri


Democracia là một khu tự quản thuộc bang Falcón, Venezuela. Thủ phủ của khu tự quản Democracia đóng tại Pedregal. Khự tự quản Democracia có diện tích 2602 km2, dân số theo điều tra dân số ngày 21 tháng 10 năm 2001 là 9107 người.

Tham khảo

Bang Falcón
Khu tự quản Venezuela

Democracia (khu tự quản)


Huyện Sitamarhi là một huyện thuộc bang Bihar, Ấn Độ. Thủ phủ huyện Sitamarhi đóng ở Sitamarhi. Huyện Sitamarhi có diện tích 2199 ki lô mét vuông. Đến thời điểm năm 2001, huyện Sitamarhi có dân số 2669887 người.

Tham khảo

Bihar
Huyện của Ấn Độ

Sitamarhi (huyện)


Kapunoang-banay sa mga alasiwsiw ang Grylloidea. Ang Grylloidea sakop sa kahanay nga Orthoptera, kahutong nga insekto, ka-ulo nga daghagtiil, ug kaginharian nga mananap. Ang kapunoang-banay nga Grylloidea pagsakop 5525 kaliwatan, segun Catalogue of Life.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Grylloidea

Grylloidea


Mollie Green (born 4 August 1997) is an English footballer who plays as a midfielder for Nottingham Forest in the .

She has previously played for Everton, Liverpool, Manchester United and Birmingham City in the FA WSL, Sheffield United in the FA Women's Championship, and has represented England at the under-19 level.

Club career

Liverpool
Green joined Liverpool in 2014, progressing through the club's Centre of Excellence. On 11 October 2015, she made her competitive debut as a 72nd-minute substitute for Rosie White in the semi-final of the FA WSL Cup, a 2–0 defeat against Notts County. A year later, she made her FA WSL debut in a 3–1 win against Doncaster Rovers Belles. During her 3-year stint at Liverpool, she made three appearances for the senior team.

Everton
On 28 March 2017, having seen limited minutes for the Reds, Green made the move to their Merseyside rivals Everton in search of more playing time.
The following month, she made her Everton debut in a 2–1 defeat against Millwall Lionesses in the FA WSL 2 Spring Series. Green scored her first Everton goal in a 4–0 win against London Bees to help clinch the 2017 Spring Series title.

After the 2017–18 season, Green and Everton mutually agreed to terminate her contract.

Manchester United

2018–19 season

On 13 July 2018, it was announced that Green would join newly-formed Championship side Manchester United in their inaugural season. She made her competitive debut for Manchester United in a 1–0 League Cup victory against Liverpool on 19 August. She scored her first goal in the opening game of the 2018–19 FA Women's Championship season, a 12–0 win away to Aston Villa. On 25 November, she scored her first career hat-trick in an 8–0 win over Millwall. In total, Green scored 5 goals in 3 games on the way to being named FA Women's Championship player of the month for November.

2019–20 season: Loan to Sheffield United
On 11 January 2020, having only made two League Cup appearances for Manchester United in the 2019–20 season, Green joined Championship side Sheffield United on loan for the remainder of the season. She made her debut for the team the next day, coming on as a substitute in 1–0 defeat to promotion rivals Aston Villa. Green scored her first goal for Sheffield United, on her first start, in a 5–0 league win against Coventry United on 19 January 2020. The loan was ultimately cut short due to the suspension and eventual cancellation of the remainder of the season during the coronavirus pandemic.

Birmingham City
On 4 September 2020, it was announced Green's Manchester United contract had been terminated by mutual consent. Three days later, Birmingham City announced her signing, reuniting Green with newly-appointed manager Carla Ward who had taken Green on loan at Sheffield United the previous season.

Nottingham Forest
Green joined Nottingham Forest on 5 August 2023.

International career
In 2015, Green made her England under-19 debut in a 2–2 draw against Norway. In July 2015, Green was named in the England under-19 squad for the UEFA Women's Under-19 Championship in Israel. England finished bottom of group B and did not progress.

Personal life
Green attended Savio Salesian College.

Career statistics

Club
.

Honours

Club
Everton
FA WSL 2 Spring Series: 2017

Manchester United
 FA Women's Championship: 2018–19

Individual
 FA Women's Championship Player of the Month: November 2018

References

External links

 Profile at the Manchester United F.C. website

Living people
English women's footballers
Liverpool F.C. Women players
Everton F.C. (women) players
Manchester United W.F.C. players
Sheffield United F.C. Women players
Birmingham City W.F.C. players
Women's Super League players
1997 births
Women's association football midfielders
Coventry United W.F.C. players
Nottingham Forest Women F.C. players
Women's Championship (England) players

Mollie Green


Rio Bonito là một đô thị thuộc bang Rio de Janeiro, Brasil. Đô thị này có diện tích 462,176 km², dân số năm 2007 là 53039 người, mật độ 114,8 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Rio de Janeiro

Rio Bonito


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Prognathogryllus flavidus. Una ning gihulagway ni Otte, D. ni adtong 1994. Ang Prognathogryllus flavidus sakop sa kahenera nga Prognathogryllus, ug kabanay nga Gryllidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Prognathogryllus

Prognathogryllus flavidus


Kaliwatan sa insekto ang Blaste lusambaensis. Una ning gihulagway ni André Badonnel ni adtong 1973. Ang Blaste lusambaensis sakop sa kahenera nga Blaste, ug kabanay nga Psocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Anggola

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Anggola
Blaste

Blaste lusambaensis


Hrvatska:

 Mali Kozinac, naselje u općini Barilović, Karlovačka županija
 Veliki Kozinac, naselje u općini Barilović, Karlovačka županija

Kozinac


An Plethodon idahoensis in uska species han Caudata nga ginhulagway ni Slater ngan John W. Slipp hadton 1940. An Plethodon idahoensis in nahilalakip ha genus nga Plethodon, ngan familia nga Plethodontidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Plethodon

Plethodon idahoensis


Kaliwatan sa murag-anay ang Lophotermes septentrionalis. Una ning gihulagway ni Hill ni adtong 1927. Ang Lophotermes septentrionalis sakop sa kahenera nga Lophotermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Lophotermes

Lophotermes septentrionalis


Croazia bianca (V-VI secolo): territorio protocroato nell'attuale Galizia (Europa centrale).
 Regno di Croazia (925-1526).
 Regno di Croazia (1527-1868).
 Regno di Croazia e Slavonia: creato nel 1868 a seguito della Nagodba per effetto della fusione degli antichi regni di Croazia e Slavonia ed esistette fino al 1918.
 Stato Indipendente di Croazia: stato fantoccio della seconda guerra mondiale.
 Repubblica Popolare di Croazia: Narodna Republika Hrvatska, dal 1946 al 1963 una delle sei Repubbliche facenti parte della Ex-Jugoslavia.
 Repubblica Socialista di Croazia: Socijalisticka Republika Hrvatska, dal 1963 al 1992.
 Croazia: Stato sorto dalla dissoluzione della Jugoslavia.
 Nazionale di calcio della Croazia

Pagine correlate

Croatia

Croazia (disambigua)


Die Siebtelbauern (bra Os Herdeiros) é um filme de drama austríaco de 1998 dirigido e escrito por Stefan Ruzowitzky.

Rebatizado em inglês como The Inheritors, foi selecionado como representante da Áustria à edição do Oscar 1999, organizada pela Academia de Artes e Ciências Cinematográficas.

Elenco
Simon Schwarz - Lukas Lichtmeß
Sophie Rois - Emmy
Lars Rudolph - Severen
Tilo Prückner - Großknecht
Ulrich Wildgruber - Danninger

Filmes dirigidos por Stefan Ruzowitzky
Filmes da Áustria de 1998
Filmes da Alemanha de 1998
Filmes de drama da Áustria
Filmes de drama da Alemanha
Filmes ambientados nos Alpes
Filmes em língua alemã

Die Siebtelbauern


Fuori dal tunnel (noto anche come Fuori dal tunnel (del divertimento)) è un singolo del rapper italiano Caparezza, pubblicato il 16 ottobre 2003 come terzo estratto dal secondo album in studio Verità supposte.

Descrizione
Ottava traccia dell'album, si tratta di fatto del brano che ha portato il rapper pugliese alla notorietà nazionale, rimanendo tra i più noti della sua carriera. Nello stesso anno della sua pubblicazione è stato utilizzato come sigla del noto programma televisivo comico Zelig, dietro concessione dello stesso Caparezza agli autori Gino e Michele.

Nel periodo successivo il brano è stato impiegato come colonna sonora anche in alcune trasmissioni Mediaset come Bisturi, Grande Fratello e Amici di Maria De Filippi, portando il rapper a scrivere un comunicato di disappunto:

Video musicale
Nel video Caparezza viene ricorrentemente inseguito da un grande pallone bianco, come il protagonista, Numero 6, della serie televisiva Il prigioniero.

Tracce
CD

12"
 Lato A

 Lato B

Formazione
Musicisti
 Caparezza – voce, Triton, MPC, pianoforte giocattolo, Kaoss Pad
 Alfredo Ferrero – chitarra
 Rino Corrieri – rullanti da banda
 Giovanni Testini – sassofono baritono
 Pasquale Turturro – tromba
 Rino Colamaria – trombone

Produzione
 Carlo U. Rossi – produzione, arrangiamento, missaggio
 Antonio Baglio – mastering

Classifiche

Classifiche settimanali

Classifiche di fine anno

Plagio
La canzone è stata plagiata dal gruppo rock cinese The Flowers per la canzone Emperor's Favorite, pubblicata nell'album Hua ji wang chao del 2005. La band si è sciolta nel 2009 a causa delle troppe denunce di plagio ricevute (più di dodici artisti le hanno fatto causa). Il 23 marzo 2006, in un'intervista al programma radiofonico Viva Radio 2, Caparezza ha parlato di questo plagio, scoperto in un sushi bar quando un cameriere gli ha regalato il CD della band mandarina.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Fuori dal tunnel


Diaspora polska w Austrii – ogół Polaków i ludzi polskiego pochodzenia zamieszkujących Austrię. Według danych z 2008 roku Austrię zamieszkiwało 35 485 obywateli Polski, z czego większość (24 679) w Wiedniu.

Rozmieszczenie obywateli Polski w Austrii
Liczba obywateli Polski w poszczególnych krajach związkowych Austrii według danych z 2008 roku:

Kościoły i związki wyznaniowe
Dla Polonii, wiernych kościoła rzymskokatolickiego odbywają się w kościołach kilku miast msze w języku polskim. W języku polskim odbywają się również spotkania religijne innych wyznań (m.in. Świadków Jehowy).

Galeria

Zobacz też
 Instytut Polski w Wiedniu
 Polska Akademia Nauk – Stacja Naukowa w Wiedniu

Przypisy

Polonia w Austrii


La basilica della Madonna dell'Umiltà è una basilica pistoiese dedicata alla Vergine Maria. Già attestata in documenti ecclesiali nel XIII secolo,  l'attuale costruzione è il frutto di interventi fatti tra il XII e XVIII secolo.

La sua importanza architettonica è dovuta alla cupola cinquecentesca del diametro di circa 25 metri, realizzata da Giorgio Vasari e alta 59 metri. La struttura è anche nota come importante centro di devozione mariana e per questo assume anche il nome di santuario della Madonna dell'Umiltà.

Storia
L'attuale edificio sorse sul luogo dell'antica chiesetta di Santa Maria Forisportae, così detta perché edificata all'esterno della prima cerchia di mura ed era appena al di fuori della Porta Vecchia. La chiesetta, dedicata a Maria Assunta, ad uno dei suoi altari, presumibilmente sulla parete sinistra dell'atrio, su commissione del vescovo B. Andrea Franchi, nel 1382 un pittore (forse il pistoiese Paolo Serafini o Giovanni di Bartolomeo Cristiani o, secondo alcuni, da Fra Paolo o Barnaba da Modena) aveva dipinto ad affresco un'immagine della Madonna dell'Umiltà, cioè non seduta in trono, secondo un'iconografia che in Italia conobbe una diffusione particolare proprio fra Tre e Quattrocento.

Secondo la tradizione il 17 luglio 1490, in mezzo all'infuriare delle lotte interne fra Panciatichi e Cancellieri, alcune persone videro stillare dalla fronte dell'umile immagine tre sottili rivoli di un prodigioso licore, quasi che la Vergine soffrisse nell'assistere impotente a tanti scempi fratricidi.
Il miracolo fu confermato dal vescovo Niccolò Pandolfini assieme al podestà, al capitano del Popolo, al gonfaloniere e ai priori. Colpite da questo segnale celeste e spinte dalla devozione che subito prese vita intorno all'icona miracolosa, le famiglie più importanti di Pistoia decisero la costruzione del santuario rinascimentale che commemorasse in modo degno tale episodio.

Fra i vari progetti presentati fu scelto quello di Giuliano da Sangallo, forse su commissione di Lorenzo il Magnifico, ma da quando Sangallo, nel 1494, si allontanò dalla Toscana a seguito della traumatica interruzione della Signoria dei Medici ponendosi al servizio del cardinale Della Rovere, la direzione dei lavori venne assunta da Ventura Vitoni, che la tradizione ha sempre indicato come l'architetto della fabbrica: i lavori iniziarono già nel 1495, ma si trascinarono a lungo, nel 1522 il Vitoni morì e nel 1563 la costruzione della cupola fu affidata da Cosimo I a Giorgio Vasari, che seguì un disegno diverso da quello originario e realizzò la grande copertura a cupola. Nel 1568 fu completata la lanterna. Nel 1579 l'opera fu compiuta trasportando l'affresco trecentesco sopra il nuovo altare disegnato da Pietro Tacca. La chiesa fu consacrata nel 1582.

Nell'ottobre 1931 papa Pio XI elevò la chiesa alla dignità di basilica minore.

Descrizione

La basilica è uno degli edifici che sotto il profilo architettonico, urbanistico e religioso maggiormente si identifica con la storia e l'immagine di Pistoia.

L'interno della basilica è ricco di opere d'arte che ornano ognuno dei sei altari posti attorno all'ampio vano circolare su cui si imposta la cupola e il presbiterio ideato dal pistoiese Jacopo Lafri; il severo vestibolo, che occupa lo spazio su cui un tempo sorgeva la chiesetta medioevale, fu arricchito da grandi riquadri ad affresco a partire dal 1720.

La struttura ottagonale di ordine corinzio è preceduta da un vestibolo o atrio con volte a botte decorate da rosoni e da una cupoletta centrale.

L'ottagono è sovrastato dalla cupola del Vasari e decorato da tre ordini architettonici nel tamburo e da un pavimento in marmi di vari colori. Lo completano sei altari laterali introdotti da archi a tutto sesto riccamente ornati che incorniciano grandi tele, opere di pittori fiorentini dal Cinquecento al Settecento, i quali sono il Poppi, Giovanni Battista Naldini, Alessandro Fei detto "Il Barbiere", Lazzaro Baldi, Alessio Gemignani, Giovanni Domenico Piastrini, Giovanni Domenico Ferretti, Vincenzo Meucci, Giuseppe Gricci. La balaustra realizzata nel 1597 con colonnine in bronzo racchiude un dossale marmoreo costruito nel 1612 dallo scultore Pietro Tacca e dell'architetto Lafri. Al centro del dossale fu traslata l'immagine miracolosa.

Nell'abside, si segnala il dipinto su tavola di Bernardino del Signoraccio, proveniente dal monastero di San Mercuriale e raffigurante la Madonna col Bambino e i santi Mercuriale e Benedetto (1493).

Il Tesoro della Madonna

Altrettanto valore, se non di più, è da attribuirsi al cosiddetto "tesoro della Madonna", un insieme di arredi sacri di proprietà della basilica la cui rilevanza investe non solo e non tanto il campo delle arti, quanto quello della storia sociale e religiosa della città. Fra questi si segnale il ciborio d'argento, opera dell'orafo fiorentino Giovan Battista Mariani, donato dal cavalier Fabio Tolomei nel 1630 come ringraziamento per lo scampato pericolo della peste; ad esso nel 1643 fu aggiunto, come dono del balì Camillo Rospigliosi, un gradino, anch'esso in argento, che celebra la resistenza opposta dai pistoiesi all'assedio delle truppe barberine. La stessa famiglia Rospigliosi, che insieme ai Tolomei stabilì di fatto una specie di patronato sulla chiesa, donò nel 1669, per mano di Giulio, allora papa col nome di Clemente IX, un ramo di rose d'oro con in cima uno zaffiro. Ancor più eccezionale, sebbene meno conosciuto, il patrimonio tessile della basilica annovera fra i suoi pezzi dei capolavori assoluti, come la secentesca tovaglia realizzata in merletto ad ago tipo Venezia. A testimonianza della devozione della città resta un ricco insieme di ex voto, alcuni dei quali raffigurano in argento le parti del corpo su cui ha operato l'azione miracolosa della Madonna, e altri invece sono gioielli o comunque oggetti personali particolarmente cari a chi li ha donati.

Note

Bibliografia
 Toscana. Guida d'Italia (Guida rossa), Touring Club Italiano, Milano 2003. ISBN 88-365-2767-1
 G. Bonacchi Gazzarrini,La Pittura a Pistoia dal XVI al XIX secolo, Pistoia 1970

Voci correlate
 Cupole più grandi d'Italia
 Chiese di Pistoia
 Domenico Manni

Altri progetti

Collegamenti esterni
 Sito ufficiale

Madonna dell'Umiltà
Pistoia
Architetture di Giorgio Vasari
Pistoia
Architetture di Giuliano da Sangallo

Basilica della Madonna dell'Umiltà


Hrvatska:

 Sjeničak, seoski predio na Kordunu
 Sjeničak Lasinjski, naselje u općini Lasinja, Karlovačka županija
 Donji Sjeničak, naselje grada Karlovca, Karlovačka županija
 Gornji Sjeničak, naselje grada Karlovca, Karlovačka županija

Sjeničak (čvor)


Montoro é uma comuna italiana da região da Campania, província de Avellino, com cerca de 19.456 habitantes. Estende-se por uma área de 40 km², tendo uma densidade populacional de 490 hab/km². Faz fronteira com Bracigliano (SA), Calvanico (SA), Contrada, Fisciano (SA), Forino, Mercato San Severino (SA), Solofra.

História
Em 26 e 27 de Maio de 2013, é desenvolvido o referendo consultivo sobre a fusão de Montoro Inferiore é Montoro Superiore (já em 2009, tinha havido uma consulta sobre a fusão), terminando com 77,41% dos eleitores favorável a fusão. Com a Lei Regional n° 16 de 11 Novembre 2013 a comuna de Montoro é instituído, formalmente criada em 03 de dezembro de 2013.

Demografia

Comunas de Avelino (província)

Montoro (Itália)


Stałe Przedstawicielstwo Stolicy Apostolskiej przy Biurze Narodów Zjednoczonych i Agencjach Wyspecjalizowanych w Genewie – misja dyplomatyczna Stolicy Apostolskiej przy Biurze Narodów Zjednoczonych i organizacjach międzynarodowych znajdujących się w Genewie. Siedziba stałego obserwatora mieści się w Pregny-Chambésy.

Stały obserwator w Genewie jest przedstawicielem papieskim przy:
 Biurze Narodów Zjednoczonych w Genewie (stały obserwator od 1967)
 Światowej Organizacji Handlu (stały obserwator od 1997)
 Międzynarodowej Organizacji ds. Migracji (przedstawiciel od 2011).

Historia
Pierwszego stałego obserwatora w Genewie mianował w 1967 papież Paweł VI.

Stali obserwatorzy w Genewie
 ks. Henri de Rietmatten (1967 - 1971) Szwajcar
 ks. Silvio Luoni (1971 - 1978) Włoch
 abp Jean Rupp (1978 - 1980) Francuz
 abp Edoardo Rovida (1981 - 1985) Włoch
 abp Justo Mullor García (1985 - 1991) Hiszpan
 abp Paul Fouad Tabet (1991 - 1995) Libańczyk
 abp Giuseppe Bertello (1995 - 2000) Włoch
 abp Diarmuid Martin (2001 - 2003) Irlandczyk
 abp Silvano Maria Tomasi CS (2003 - 2016) Włoch
 abp Ivan Jurkovič (2016 - 2021) Słoweniec
 abp Fortunatus Nwachukwu (od 2021) Nigeryjczyk

Uwagi

Bibliografia
 Giga-Catholic Information

Organizacja Narodów Zjednoczonych
Stolica Apostolska


Paulowniaceae je porodica cvjetnica  u redu Lamiales, razred Magnoliopsida, divizija Tracheophyta. Imenovana je po tipskom rodu  Paulownia,  listopadnih stablašica.

Porodica ima desetak vrsta u najmanje tri roda.

Ranije uključivani rod Wightia, premješten je u porodicu Scrophulariaceae.

Rodovi
 Brandisia Hook. f. & Thomson
 Paulownia Siebold & Zucc.
 Shiuyinghua Pacit

Prema Katalogu života porodica ima sljedeći širi kladogram.

Reference

Vanjski linkovi

Paulowniaceae
Lamiales

Paulowniaceae


Stanley, the Ugly Duckling, a.k.a. Stanley, is an animated American television special that was produced by Fine Arts Films and aired on May 1, 1982 as part of ABC's Weekend Special lineup. It is loosely based on the 19th-century fairy tale The Ugly Duckling by Hans Christian Andersen.

Voices
 Susan Blu - Stanley
 Jack DeLeon - Nathan the fox
 Wolfman Jack - Eagle One
 Rick Dees - D.J.

Additional voices
 Brian Cummings
 Lee Thomas
 Julie McWhirter

Songs
 "Not a Duck" – Sung by Stanley
 "A Little Traveling Music Please" – Sung by Nathan and Stanley
 "Do Something Terrible Today" – Sung by Eagle One and the Hell's Eagles
 "I Like Myself" – Sung by Nathan and Stanley

Home video releases
Stanley was given its first American VHS release by Image Magnetic Associates in 1984. It was later re-released in 1992 by Family Home Entertainment, and more recently in 2005 by Lionsgate Home Entertainment.

References

External links

1982 television specials
1980s American television specials
ABC Weekend Special
1982 in American television
1980s animated television specials
Films about ducks
Animated films about foxes
Animated films based on The Ugly Duckling
Films directed by John David Wilson
Television shows based on works by Hans Christian Andersen

Stanley, the Ugly Duckling


Loyola School, Kalinganagar is a private Catholic secondary school, located in Kalinganagar, Odisha, India.

Founded in 2016 by the Society of Jesus, the school prepares students for the Indian Certificate of Secondary Education Examination (ICSE, 10th) and the Indian School Certificate Examination (ISC, 12th).

See also

 Catholic Church in India
 Education in India
 List of Jesuit schools

References

Jesuit secondary schools in India
Schools in Odisha
Educational institutions established in 2016
2016 establishments in Odisha

Loyola School, Kalinganagar


Caratteristiche tecniche
Nel 2001 è stato inserito nella lista dei migliori calciatori stilata da Don Balón.

Carriera
Ha giocato con Lahti e Jokerit prima di andare nei Paesi Bassi, al , nel 2001. Nelle quattro stagioni al Heerenveen è divenuto uno dei giocatori chiave della squadra, mettendo a referto 101 presenze e 17 gol in Eredivisie. Nell'estate 2005 si è trasferito al PSV, una delle tre grandi olandesi. È rimasto fuori per la prima metà della stagione 2005-2006 a causa di un infortunio alla caviglia: il ritorno alle gare è datato 17 dicembre 2005, data anche del primo gol col PSV. Da allora non ha giocato molto.

Palmarès

Club

Competizioni nazionali

PSV: 2005-2006, 2006-2007, 2007-2008

Heerenveen: 2008-2009

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Calciatori della Nazionale finlandese

Mika Väyrynen


Ahmad Agung Setia Budi (born 9 March 1996) is an Indonesian professional footballer who plays as a defensive midfielder for Liga 1 club Persik Kediri.

Club career

PSIS Semarang
Before plays for PSIS Semarang, he joined Berlian Rajawali in the Liga Nusantara. And he showed his quality and always trusted to play as a starter when running pre-game season against Persija Jakarta and Persis Solo.

Bali United
On December 14, 2017, he signed a year contract with Bali United. Agung made his league debut on 16 April 2018 as a substitute in a match against Persela Lamongan at the Surajaya Stadium, Lamongan. On 2 December 2019, Bali United won the championship for the first time in their history, becoming the seventh club to win the Liga 1 after second placed Borneo draw to PSM, followed by a win in Semen Padang, giving Bali United a 17-point lead with only four games left.

PSM Makassar
In 2020, Agung signed a contract with Indonesian Liga 1 club PSM Makassar. He made his league debut on 1 March 2020 in a match against PSS Sleman at the Andi Mattalatta Stadium, Makassar. This season was suspended on 27 March 2020 due to the COVID-19 pandemic. The season was abandoned and was declared void on 20 January 2021.

Persik Kediri
In 2020, Ahmad Agung signed for Persik Kediri to play in Liga 1 in the 2021 season. He made his league debut on 27 August 2021, in a 1–0 loss against Bali United as substitute at the Gelora Bung Karno Stadium, Jakarta.

Return to Bali United (loan)
In January 2022, Ahmad Agung signed a contract with Liga 1 club Bali United on loan from Persik Kediri. He made his league debut in a 3–0 win against Barito Putera on 9 January 2022 as a substitute for Brwa Nouri in the 85th minute at the Ngurah Rai Stadium, Denpasar.

International career
In November 2021, Indonesian coach, Shin Tae-yong sent Agung his first call up to the full national side, for the friendly matches in Turkey against Afghanistan and Myanmar. He made his official international debut on 25 November 2021, against Myanmar in a friendly match in Antalya, Turkey.

Career statistics

Club

International

Honours

Club
PSIS Semarang
 Liga 2 third place (play-offs): 2017
Bali United
 Liga 1: 2019, 2021–22

International
Indonesia
 AFF Championship runner-up: 2020

References

External links

 Ahmad Agung at Liga Indonesia

1996 births
Living people
Indonesian men's footballers
Men's association football midfielders
Indonesia men's international footballers
PSIS Semarang players
Bali United F.C. players
PSM Makassar players
Persik Kediri players
Liga 1 (Indonesia) players
Liga 2 (Indonesia) players
People from Demak Regency
Footballers from Central Java

Ahmad Agung


Kaliwatan sa alibangbang ang Tinea petronella. Una ning gihulagway ni Stoll ni adtong 1781. Ang Tinea petronella sakop sa kahenera nga Tinea, ug kabanay nga Tineidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Surinam

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Surinam
Tinea

Tinea petronella


Uno status symbol è un elemento caratteristico dell'aspetto e del comportamento (spesso l'acquisto di un oggetto pregiato, costoso o raro o l'ostentazione di uno stile di vita) che tende a mostrare esteriormente che il possessore appartiene a un determinato status sociale, ovvero che ha raggiunto un certo livello di gusto, di cultura, di ricchezza o di potere.

Etimologia

L'espressione status symbol è apparsa la prima volta nel 1955, ma ha conquistato ampia diffusione nel 1959 con il libro best seller The Status Seekers, dove il giornalista Vance Packard descrive la stratificazione sociale e il comportamento americano del tempo.

Il modello comportamentale
L'ostentazione di status symbol è una tipologia di marcatori sociali riferiti alla stratificazione sociale.

Il possesso di determinati oggetti o proprietà o tipi di consumo, classificati come di lusso o esclusivi, è il principale veicolo di tale comportamento.

I simboli di riferimento possono cambiare nel tempo al mutare delle condizioni economiche e tecnologiche.

Motivazioni inconsce

La pulsione a desiderare, acquistare o possedere questi beni materiali deriva da alcuni aspetti dell'inconscio che spingono gli individui a utilizzarli per affermarsi, distinguersi, omologarsi, farsi riconoscere dallo strato sociale a cui appartengono o nel quale desiderano inserirsi.

La componente mercantilistica

Questi comportamenti vengono intercettati dai produttori e dai commercianti di alcuni beni per spingere sempre nuovi e più costosi consumi. In molti casi proprio il prezzo elevato è - di per sé - una componente del valore e quindi della qualificazione sulla condizione sociale apparente del detentore o dell'utilizzatore.

Un esempio

Quale differenza effettiva di valore intrinseco può esserci tra un vestito che costa 100 e uno da 5.000, oppure tra un orologio da 100 e uno da 10.000? Entrambi i tipi di oggetto assolvono, più o meno bene, alla loro funzione fondamentale in modo non troppo dissimile. La vera differenza sta nella moda, nella notorietà, nell'esibizione, nella sicurezza che può infondere agli altri la percezione della propria agiatezza, consistente facoltà economica di poter acquistare un oggetto molto costoso. Lo status symbol assolve quindi una funzione simbolica.

Gli aspetti psicopatologici

Il seguire una moda (costosa) o l'ostentazione di oggetti e stili di vita lussuosi sono comportamenti che - tutto sommato - sono inclusi e in larga parte accettati dal vivere in società, sia quando è possibile e consentita una certa mobilità tra diversi strati sociali, sia quando la divisione tra i gruppi sociali è più rigida.

In singoli individui o in gruppi omologati, la ricerca della propria affermazione sociale attraverso la messa in evidenza di oggetti e consumi di lusso può raggiungere livelli parossistici e compulsivi tali da innestare un circolo vizioso che tende solamente a giustificare se stessa.

Si possono ravvisare - in questi casi - degli aspetti psicopatologici che sottintendono una rinuncia all'affermazione del proprio IO attraverso la crescita delle qualità esistenziali, morali e conoscitive a vantaggio della propria imposizione forzata agli altri attraverso la proiezione di una immagine della propria ricchezza o della capacità reddituale.

Il fenomeno, poi, delle mode e il seguire pedissequamente quanto imposto da altri o dal gruppo, sottintende, specialmente in individui con personalità più debole, la rinuncia a ricercare un proprio modo personale e originale di comportamento e di proiezione del proprio essere.

Voci correlate
 Status sociale
 Sindrome da acquisto compulsivo
 Consumismo
 Gruppi sociali, classi sociali, mobilità sociale, stratificazione sociale, nuovi ricchi
 Consumo ostentativo, beni Veblen

Mobilità sociale
Sociologia economica
Sociologia della cultura
Moda
Psicologia sociale

Status symbol


Carigradska konvencija iz 1888. je sporazum koji se odnosi na korištenje Sueskog kanala u Egiptu. Potpisale su ga 29. oktobra 1888. Ujedinjeno Kraljevstvo, Njemačko Carstvo, Austro-Ugarska, Španija, Francuska, Italija, Holandija, Ruska Imperija i Osmanlijsko Carstvo. Egipatski hedivat, preko čije teritorije je prolazio kanal i kome su sve dionice kompanije Sueskog kanala trebale da se vrate kada je kompaniji istekao 99-godišnji zakup za upravljanje kanalom, nije pozvan da učestvuje u pregovorima i nije potpisao sporazum.

Potpisnice su bile sve velike evropske sile tog doba, a sporazum je tumačen kao zagarantovano pravo prolaska svih brodova kroz Sueski kanal tokom rata i mira. Tokom 74 godine vojnog prisustva Ujedinjenog Kraljevstva u Egiptu, od 1882. do 1956. godine, britanska vlada je imala efektivnu kontrolu nad Kanalom. Godine 1956. egipatska vlada je nacionalizirala kompaniju Sueski kanal. U budućim ratovima između Egipta i Izraela kanal bi bio blokiran i neupotrebljiv na duži vremenski period.

Historija
1875. finansijska kriza navela je egipatskog hediva Ismail Paša da proda egipatske dionice u kompaniji Sueski kanal Ujedinjenom Kraljevstvu. 1879. godine, Ujedinjeno Kraljevstvo i druge velike sile prisilile su na svrgavanje i progon Ismaila i njegovu zamjenu na mjestu  njegovim sinom Teufik-pašom. Nezadovoljstvo Teufikovom vladavinom izazvalo je Orabijevu pobunu 1881. od strane oficira nacionalističke vojske. Tumačeći pobunu kao moguću prijetnju njihovom korištenju Sueskog kanala, Britanci su vojno intervenisali u korist opkoljenog Kediva. Britanska pobjeda u Anglo-egipatskom ratu koji je uslijedio dovela je do toga da je Britanija stekla fizičku kontrolu nad Egiptom, uključujući Sueski kanal. Francuska, koja je ranije dominirala kanalom i čiji su investitori još uvijek kontrolisali većinu dionica kompanije Sueski kanal, nadala se da će oslabiti britansku kontrolu i pokušala je uticati na europsko mišljenje za internacionalizaciju kanala.

Britanska i francuska vlada napravile su kompromis pokušavajući neutralizirati kanal putem sporazuma. Član I, koji je garantovao prolaz svim brodovima tokom rata i mira, a koji je bio u koliziji sa članom X, koji je dozvolio egipatskoj vladi da preduzme mjere za "odbranu Egipta i održavanje javnog reda". Posljednju klauzulu koristili su Britanci da brane svoje zatvaranje kanala za brodove Osovine tokom Drugog svjetskog rata, a Egipat da opravda zabranu izraelskog prolaska nakon početka formalnog ratnog stanja između dvije države 1948.

Britanska vlada je nevoljko prihvatila sporazum i samo uz ozbiljne rezerve:

Delegati Velike Britanije, nudeći ovaj tekst kao konačno pravilo za osiguranje slobodne upotrebe Sueskog kanala, smatraju da je njihova dužnost da objave opštu rezervu u pogledu primjenjivosti njegovih odredbi u mjeri u kojoj su one nespojive sa prolazin i izuzetnim stanjem u kojem se Egipat zapravo nalazi i u mjeri u kojoj bi mogli ograničiti slobodu djelovanja vlade tokom okupacije Egipta od strane britanskih snaga.

Francuska je prihvatila rezervu, ali je, u skladu s tadašnjim međunarodnim pravom, napomenula da je to učinilo sporazum "tehnički neoperativnim" i samo "akademskom deklaracijom". Rezerva nije uklonjena sve do Entente Cordiale između Ujedinjenog Kraljevstva i Francuske, sa kojom je ugovor bio "tehnički nefunkcionalan". Konvencija je konačno stupila na snagu 1904. godine. Entente Cordiale je odredila da će funkcionisanje međunarodne nadzorne komisije opisane u članu 8 "ostati u prekidu". Međutim, u narednih 40 godina, britanske akcije bi uglavnom bile u duhu napuštene rezerve.

5. augusta 1914., na početku Prvog svjetskog rata, Egipat je, pod nacionalističkim vodstvom Khedive Abbas Hilmi II, objavio da će kanal biti otvoren za brodove svih nacija. Međutim, Ujedinjeno Kraljevstvo je kasnije svrgnulo Abasa; zamijenio ga je njegovim dajdžom Husseinom Kamelom; i proglasio ponovno uspostavljanje Sultanata Egipta kao britanskog protektorata. Nakon toga, Britanija je za vrijeme rata zabranila pristup kanalu brodovima Centralnih sila. Pozivajući se na sigurnost kanala, Britanija je pokušala zadržati svoje prerogative u jednostranim deklaracijama.

Dana 5. juna 1967. godine, tokom Šestodnevnog rata, Egipat je zatvorio i blokirao kanal Izraelu. Kanal je ostao blokiran i zatvoren tokom rata od 1968. do 1970. i Oktobarskog rata 1973. Plovni put je na kraju ponovo otvoren 10. juna 1975. Multinacionalne snage i posmatrači (MFO) iz 14 država trenutno nadgledaju uslove mirovnog sporazuma o kanalu, koji je u vlasništvu i održava se od strane Uprave Sueskog kanala Arapske Republike Egipat. Prema međunarodnim pravilima koja regulišu plovidbu kroz Sueski kanal, Egipat ne može zabraniti nijednom plovilu da prođe kroz kanal ako nema rata između Egipta i te zemlje.

Reference

Historijski dokumenti
Sporazumi potpisani 1888.
Istanbul

Carigradska konvencija (1888)


An Nanostrangalia in uska genus han Coleoptera. An Nanostrangalia in nahilalakip ha familia nga Cerambycidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Nanostrangalia

Nanostrangalia


Poród rodzinny – poród, w którym oprócz zespołu terapeutycznego uczestniczy członek rodziny kobiety rodzącej, np.mąż lub matka. Praktyka ta ma na celu budowanie i wzmacnianie więzi oraz zwiększanie poczucia bezpieczeństwa.

Pierwszy raz zgodę na obecność ojca dziecka przy porodzie w warunkach szpitalnych  zezwolono w 1954 r. we Francji. W Polsce do końca XX wieku ojciec dziecka nie mógł uczestniczyć w porodzie oraz z niewielkimi wyjątkami przebywać na oddziale położniczym. W Polsce od 1994 roku, w odpowiedzi na akcję Rodzić po ludzku w szpitalach coraz częściej można było rodzić z ojcem dziecka, rodzina otrzymała możliwość wstępu na oddział położniczy.

Przypisy

Położnictwo

Poród rodzinny


An Channa stewartii in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Playfair hadton 1867. An Channa stewartii in nahilalakip ha genus nga Channa, ngan familia nga Channidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Channa

Channa stewartii


An Unelcus pictus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Thomson hadton 1864. An Unelcus pictus in nahilalakip ha genus nga Unelcus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Unelcus

Unelcus pictus


Significato comune
Incubo – sogno di contenuto pauroso

Cinema
Incubo (Nightmare) – film del 1942 diretto da Tim Whelan
Nightmare serie di film horror diretto Wes Craven

Fumetto
Incubo – personaggio dei fumetti Marvel Comics
Incubo – miniserie a fumetti della linea Ultimate Marvel del 2004-2005

Letteratura
L'incubo (The Door) – romanzo di Mary Roberts Rinehart del 1930
Incubo (Nightmare) – racconto di Cornell Woolrich del 1941, contenuto in Incubo ed altre storie
Incubo (Stillwatch) – romanzo di Mary Higgins Clark del 1984
L'incubo (The Wakening) – romanzo di Paul Stewart del 1996
 Incubo (False Witness) – romanzo di Helen Nielsen

Mitologia
Incubo – figura della mitologia romana

Pittura
Incubo – dipinto di Johann Heinrich Füssli

Scultura
L'incubo – scultura di Eugène Thivier

Musica
Incubo – singolo degli Psicologi del 2021
L'incubo – singolo dei Subsonica del 2019

Televisione
 Incubo (Help for the Lovelorn) – episodio della seconda stagione di Felicity
 Incubo (Nightmare) – episodio della seconda stagione de  La terra dei giganti
 L'incubo (Nightmare) – episodio della terza stagione di Dallas
 L'incubo (The Nightmare) – episodio della quarta stagione di Dynasty
 L'incubo (Worst Nightmare) – episodio della ottava stagione di NCIS - Unità anticrimine
 L'incubo (Survival) – episodio della settima stagione di Walker Texas Ranger
 L'incubo (Stevil II: This Time He's Not Alone) – episodio della nona stagione di Otto sotto un tetto

Incubo (disambigua)


MPP Jedinstvo (; full name: Montažno proizvodno preduzeće Jedinstvo) is a Serbian construction company headquartered in Sevojno, Užice, Serbia.

History
MPP Jedinstvo was founded in 1947 in Sevojno, SFR Yugoslavia.

After its privatization and transformation into a joint-stock company, Jedinstvo Sevojno was admitted to the free market of the Belgrade Stock Exchange on October 27, 2004.

Activities
The Jedinstvo Sevojno company builds thermal and hydraulic power plants, as well as thermal or hydraulic systems. It also operates through six subsidiaries, including Jedinstvo Metalogradnja a.d., founded in 1947, which builds various metal structures designed and made to order, Užice-gas a.d., established in 2007, and Zlatibor-gas d.o.o., established in 2008, which builds gas pipelines and distributes natural gas.

Autokuća Raketa a.d. specializes in the sale of vehicles at regional level of automobiles of the Peugeot, Fiat, Zastava, Zastava kamioni and Lada brands as well as in services around the automobile, in particular cleaning and maintenance of vehicles.

Market and financial data
As of 8 March 2019, MPP Jedinstvo has a market capitalization of 11.77 million euros.

Subsidiaries
This is a list of companies that operate as subsidiarys of MPP Jedinstvo:
 MPP Jedinstvo Metalogradnja a.d.
 Auto Kuća Raketa a.d.
 Užice Gas a.d.
 Zlatibor Gas d.o.o.
 Metaling Eko d.o.o.
 Jedinstvo Livnica Požega d.o.o.
 Novi Put Plus d.o.o.
 Novi Pazar Put a.d.
 Tehnogrupa ABG d.o.o.
 MPP Jedinstvo d.o.o. Montenegro
 Jedinstvo Inženjering o.o.o. Russia
 MPP Jedinstvo d.o.o. Slovenia
 Feniks ICC d.o.o. Slovenia
 MPP Jedinstvo d.o.o. Kosovo
 MPP Jedinstvo BH d.o.o. Bosnia and Herzegovina

References

External links

1947 establishments in Serbia
Companies based in Užice
Construction and civil engineering companies established in 1947
Construction and civil engineering companies of Serbia

MPP Jedinstvo


Cyclosternum fasciatum là một loài nhện trong họ Theraphosidae.

Loài này thuộc chi Cyclosternum. Cyclosternum fasciatum được Octavius Pickard-Cambridge miêu tả năm 1892.

Hình ảnh

Chú thích

Tham khảo

Cyclosternum
Động vật được mô tả năm 1892

Cyclosternum fasciatum


Luo Shixin (c. 600–622) was a general during the transitional period between the Sui and Tang dynasties of China.

History
Luo Shixin was originally a young soldier under Zhang Xutuo, one of top generals of the Sui dynasty during Emperor Yang's reign. In 613, when he was only 14 years old, Luo Shixin fought in various battles against peasant uprisings in the Shandong region. His bravery left a deep impression on Zhang Xutuo. Afterwards, Luo Shixin continued serving in Zhang Xutuo's army. He gradually became famous within Sui armies in which he served as well as within many rebellious forces. Because he was strong and brave in the battle, it was commonly believed that his enemies would be scared after hearing his name. Even Emperor Yang knew him by name and commended him, which was rare for a soldier of his rank.

In 614, Luo Shixin and Qin Shubao played key roles in defeating the peasant army led by Lu Mingyue. In 616, Zhang Xutuo was killed in battle. Luo Shixin thus became a soldier under Pei Renji, another Sui general. Pei Renji relied heavily on Luo Shixin in battle and treated him very well. However, in 617, Pei Renji was defeated by Wagang Army and surrendered, while Luo Shixin also joined the Wagang Army while being promoted to be a commander.

Not long afterwards, Luo Shixin was captured by Wang Shichong, another rebellion warlord based in Luoyang, during a battle. Wang Shichong knew that Luo Shixin had great talent, so he treated Luo Shixin well and tried to let him surrender. However, Luo Shixin disliked Wang Shichong and thought that Wang Shichong would eventually be defeated. He was especially disappointed after Wang Shichong executed Pei Renji and Pei Xingyan. After some struggles and conflicts with Wang Shichong's nephew, Luo Shixin escaped from Luoyang and submitted to the emerging Tang dynasty instead. Emperor Gaozu was delighted to get Luo Shixin, and immediately promoted Luo Shixin to be a high-ranked general. From 620 to 621, Luo Shixin took part in the campaign against Wang Shichong and Dou Jiande. He played a key role in Battle of Hulao in which Tang forces completely destroyed the allied force between Wang and Dou. In order to reward his contributions, Emperor Gaozu gave Luo Shixin the title Duke of Tan.

In 622, Luo Shixin took part in the campaign against Liu Heita. At that time, another general of Tang named Wang Junkuo was guarding a small city by the Ming River (near today's Shahe). Wang Junkuo was struggling under Liu Heita's attacks, and the reinforcement army led by Li Shimin failed to approach the city after three tries. Luo Shixin thus led his division charging toward the city. He communicated with Wang Junkuo with flag signals, and successfully joined force with Wang Junkuo after opening up a pathway in Liu Heita's formations. Later, Wang Junkuo broke out of the encirclement, but Luo Shixin and his 200 men were trapped by Liu Heita's army. Luo Shixin was eventually captured by Liu's army. Liu Heita wanted Luo Shixin to surrender but Luo Shixin refused, so Liu Heita executed Luo Shixin. Li Shimin was sad to hear about the death of Luo Shixin, bought his body back from Liu Heita and buried him ceremoniously  near the tomb of his former superior Pei Renji.

In popular culture

Luo Shixin's stories triggered the creation of the semi-fictional figure Luo Cheng in many folk tales. In those tales, he was said to be a son of Luo Yi and cousin of Qin Shubao, and was one of the greatest warriors at that time. In some other versions, Luo Shixin was described as a naïve and clumsy soldier but has a strength that could rival the best warrior at his time.

References

Tang dynasty people
Transition from Sui to Tang
600 births
622 deaths

Luo Shixin


Raye Jean Montague (née Jordan; 21 Januarie 1935 – 10 Oktober 2018)  was 'n Amerikaanse vlootingenieur wat erkenning geniet vir die skepping van die eerste rekenaargegenereerde rowwe ontwerp van 'n Amerikaanse vlootskip. Sy was die eerste vroulike programbestuurder van skepe in die Amerikaanse vloot.

Vroeë lewe en opvoeding
Raye Jordan is op 21 Januarie 1935 gebore as die kind van Rayford Jordan en Flossie Graves Jordan in Little Rock, Arkansas.  Sy is geïnspireer om ingenieurswese te studeer nadat sy 'n "midget"-duikboot gesien het, moontlik die HA 19 'n Japanese dwergduikboot, wat as 'n reisende uitstalling na hulle dorp, Little Rock, in Arkansa gekom het.

Van hierdie ervaring onthou sy: "My oupa het my na die middestad geneem om daardie duikboot te sien en ek kon met 'n leertjie in die duikboot afklim. Dit was soos 'n blik. Dit was my eerste kennismaking met skepe. Jy weet net nooit wat 'n mens inspireer nie."

Sy studeer aan die Hoërskool Merrill in 1952. Sy het die Arkansas Agricultural, Mechanical & Normal College (nou Universiteit van Arkansas by Pine Bluff ) vir haar universiteits-opleiding bygewoon en in 1956 gradueer sy met 'n baccalaureusgraad in die wetenskap en besigheid. Destyds het die ingenieursprogram aan die Universiteit van Arkansas nie Afro-Amerikaanse studente toegelaat nie.

Loopbaan

Montague het in 1956 in Washington, DC, as 'n klerktikster by die Verenigde State se vloot aangesluit. By die werk het sy langs 'n 1950's UNIVAC I-rekenaar gesit en kyk hoe die ingenieurs dit gebruik totdat sy op 'n dag, toe al die ingenieurs siek was, ingespring het om die masjien te laat loop. Sy het rekenaarprogrammering by die nagskool geneem terwyl sy aangehou het om te werk en die programmeringswerk te leer. Sy is aangestel as 'n rekenaarstelselontleder by die Naval Ship Engineering Centre, en het later gedien as die programdirekteur vir die Naval Sea Systems Command (NAVSEA) Geïntegreerde Ontwerp, Vervaardiging en Instandhoudingsprogram, die afdelingshoof vir die Rekenaargesteunde Ontwerp en Rekenaargesteunde vervaardiging (CAD/CAM)-program, en adjunk-programbestuurder van die vloot se inligtingstelselverbeteringsprogram.

In 1971 is haar departement een maand gegun om 'n rekenaargegenereerde skeepsontwerp te genereer. Deur bestaande geoutomatiseerde stelsels te wysig, het Montague die aanvanklike konsep vir die Oliver Hazard Perry-klas fregat in ongeveer 19 ure verskaf. Met hierdie prestasie het sy die eerste persoon geword wat 'n skip by wyse van 'n rekenaarstelsel ontwerp het. Sy het later ook op skepe gewerk soos die Seawolf-klas duikboot en die Nimitz-klas vliegdekskip, USS Dwight D. Eisenhower. Montague het in 1990 afgetree.

Montague is op 10 Oktober 2018 by die Baptist Health Medical Centre in Little Rock aan kongestiewe hartversaking oorlede.

Toekennings

 Meriete toekenning vir verdienstelike burgerlike diens (Amerikaanse vloot, 1972)
 'Society of Manufacturing Engineers' Prestasie toekenning Achievement Award (1978)
 'National Computer Graphics Association Award for the Advancement of Computer Graphics' (1988)
 Arkansas Women's Hall of fame (2018)

Verwysings

Geboortes in 1935
Sterftes in 2018
Duikbote
Amerikaanse rekenaarprogrammeerders
Amerikaanse wiskundiges

Raye Montague


An Pattalinus lineatus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Monné ngan Martins hadton 1976. An Pattalinus lineatus in nahilalakip ha genus nga Pattalinus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pattalinus

Pattalinus lineatus