Milan Badelj (n. 25 februarie 1989) este un fotbalist profesionist croat care joacă ca mijlocaș pentru Lazio și echipa națională a Croației.
A ajuns cu Croația până în finala Campionatului Mondial din 2018, în care echipa sa a fost învinsă de naționala Franței.

Cariera pe echipe

Primii ani
Milan Badelj a semnat cu Dinamo Zagreb un contract la vârsta de 17 ani, în 2007, imediat după ce acesta a plecat de la academia de tineret a rivalei lui Dinamo Zagreb din același oraș, NK Zagreb. Pentru sezonul 2007-2008, el a fost trimis împrumutului la echipa afiliată a lui Duinamo, Lokomotiva pentru a căpăta experiență la prima echipă. A jucat în 28 de meciuri și a marcat șapte goluri pentru Lokomotiva în al treilea eșalon croat.

Dinamo Zagreb

La o vârstă fragedă, Badelj a fost deja văzut ca posibil înlocuitor pentru Luka Modrić, un jucător cheie din echipa lui Dinamo Zagreb care a plecat la Tottenham Hotspur în 2008.

În 2008, Badelj a intrat în prima echipă și a devenit un jucător important. El și-a făcut debutul pentru Dinamo în calificările Ligii Campionilor împotriva clubului nord-irlandez Linfield. Apoi a debutat în campionat în prima etapă a sezonului 2008-2009 împotriva lui Rijeka, marcând primul gol în victoria cu 2-0. A terminat primul sezon cu Dinamo cu 31 de meciuri în campionat și 12 meciuri în Cupa UEFA.

Badelj a continuat să impresioneze încă de tânăr, devenind titular în sezonul 2009-2010. În martie 2011 a marcat un gol într-o victorie scor 2-0 în derby-ul împotriva marei rivale Hajduk Split. Badelj a continuat să facă meciuri impresionante și în sezonul 2010-2011, purtând chiar banderola căpitanului în câteva meciuri.

În sezonul 2011-2012, Badelj a fost unul dintre jucătorii-cheie din echipa lui Dinamo care a ajuns pentru prima dată în Grupele Ligii Campionilor după 12 ani. A jucat în toate cele șase meciuri din cadrul grupelor împotriva lui Real Madrid, Lyon și Ajax.

În ceea ce avea să fie ultima sa partidă de pe Stadionul Maksimir pentru Dinamo, într-un meci de playoff al Ligii Campionilor împotriva Mariborului din Slovenia, Badelj a marcat un autogol prin care echipa adversă a reușit să smulgă egalul în tur. În retur, Badelj s-a revanșat și a marcat golul victoriei.

Hamburger SV

Badelj s-a transferat la Hamburger SV din Bundesliga în august 2012, plătindu-se în schimbul său o sumă de aproximativ 4,5 milioane de euro, potrivit presei croate. El și-a făcut debutul în campionat la scurt timp după semnarea contractului după ce a intrat într-un meci împotriva lui Werder Bremen. A devenit rapid titular, de regulă jucând ca playmaker în spatele liniei de trei. Badelj a marcat primul său gol în Bundesliga pe 27 noiembrie 2012, împotriva lui Schalke 04, într-o victorie cu 3-1.

Fiorentina
Pe 31 august 2014, Badelj a fost transferat de echipa de Serie A, Fiorentina, pentru aproximativ 5 milioane de euro. După moartea lui Davide Astori, a fost numit căpitanul echipei.

Lazio
Badelj a semnat cu Lazio pe 1 august 2018 din postura de jucător liber de contract. La 17 februarie 2019 a înscris primul gol pentru club într-o înfrângere 2-1 cu Genoa.

Cariera la națională
În timpul carierei sale a jucat 63 de meciuri pentru naționalele de tineret, trecând pe la toate categoriile de vârstă de la U16 la U21.

În 2010, Badelj a fost selecționat pentru prima dată la echipa națională a Croației, fiind doar rezervă. Debutul său competitiv a venit în timpul unui meci de calificare la UEFA Euro 2012 împotriva Maltei; un meci pe care Croația l-a câștigat cu 3-1 pe 2 septembrie 2011, în care Badelj a marcat al doilea gol. A fost ales în lotul pentru UEFA Euro 2012; iar în mai 2014, a fost selecționat în lotul definitv care a făcut deplasarea la Campionatul Mondial FIFA 2014 din Brazilia, fiind convocat în urma unei accidentări a lui Ivan Močinić. Cu toate acestea, el a fost rezervă neutilizată și nu a mai apucat să joace deoarece Croația a fost eliminată în grupe. A fost chemat la lot pentru Campionatul European din 2016.

În mai 2018, Badelj a fost selecționat în lotul de 23 de jucători care au făcut deplasarea la Campionatul Mondial al FIFA din 2018 din Rusia. A înscris primul gol al turneului într-o victorie scor 2-1 asupra Islandei; ajutând Croația să obțină punctaj maxim. La 1 iulie, în rmeciul din șaisprezecimi cu Danemarca, meciul era egal, 1-1, și a fost decis la penaltiuri, cu Badelj ratând prima lovitură de pedeapsă a  Croației, dar echipa sa s-a calificat, marcând trei goluri, cu unul mai mult față de Danemarca.

Statistici privind cariera

Club

 Până pe 29 aprilie 2019

Meciuri la națională

 Până pe data de 11 iulie 2018

Goluri la națională

 Rubrica scor indică scorul după ce Badelj a marcat

Titluri

Club

 Prima Ligă Croată : 2008-2009, 2009-2010, 2010-2011, 2011-2012
 Cupa Croației: 2008-2009, 2010-2011, 2011-2012
 Supercupa Croației: 2010
 Coppa Italia: 2018-2019

Internațional
Croația

 Campionatul Mondial: 2018

Individual

 Speranța anului în fotbalul croat: 2009

Decorații

  Ordinul ducele Branimir cu panglică: 2018

Referințe

Legături externe

Fotbaliști ai Campionatului Mondial de Fotbal 2018
Fotbaliști ai Campionatului Mondial de Fotbal 2014
Fotbaliști ai lui Lazio Roma
Fotbaliști ai Fiorentinei
Fotbaliști ai Hamburger SV
Fotbaliști internaționali croați
Mijlocași
Fotbaliști croați
Croați în viață
Nașteri în 1989
Nașteri pe 25 februarie

Milan Badelj


An Chrysopogon oliganthus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jan Frederik Veldkamp. An Chrysopogon oliganthus in nahilalakip ha genus nga Chrysopogon, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Chrysopogon (Poaceae)

Chrysopogon oliganthus


Dhupguri (en bengalí: ধুপগুড়ি ) es una ciudad de la India, en el distrito de Jalpaiguri, estado de Bengala Occidental.

Geografía
Se encuentra a una altitud de 81  a 670 km de la capital estatal, Calcuta, en la zona horaria UTC +5:30.

Demografía
Según estimación 2010 contaba con una población de 45 498 habitantes.

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Bengala Occidental

Dhupguri


كامليو باولو فيلبو كونت كافور  أو كما هو معروف كافور (10 أغسطس 1810 - 6 يونيو 1861)، هو رئيس وزراء مملكة سردينيا ولاحقاً رئيس وزراء مملكة إيطاليا، يعزى إليه توحيد إيطاليا.

أرسى كافور عدة إصلاحات اقتصادية في منطقته بيدمونت خلال سنواته الأولى، وأسس صحيفة ريزورجمنتو 2 السياسية. سرعان ما ارتقى في المراتب، بعد انتخابه لمجلس النواب، بحكومة بيدمونت، وهيمن على مجلس النواب عبر اتحاد سياسيي يسار الوسط ويمين الوسط. أصبح كافور رئيسًا للوزراء عام 1852، وذلك بعد إنجاز مشروع ضخم لتوسعة شبكة السكك الحديدية. نجح كافور، بصفته رئيسًا للوزراء، في التفاوض بشأن طريق بيدمونت خلال حرب القرم، وحرب الاستقلال الإيطالية الثانية، وحملات غاريبالدي، إذ تمكن من المناورة ببيدمونت دبلوماسيًا لتصبح قوة كبرى جديدة في أوروبا، وسيطر على إيطاليا الموحدة التي كانت خمسة أضعاف بيدمونت قبل وصوله إلى السلطة. كان كافور ماسونيًا يتبع منظمة الطقوس الرمزية الإيطالية.

يقول المؤرخ الإنجليزي دينيس ماك سميث أن كافور كان أنجح برلماني في التاريخ الإيطالي لكنه لم يكن ديمقراطيًا. كان كافور ديكتاتوريًا في كثير من الأحيان، يتجاهل البرلمان وزملائه الوزاريين، ويتدخل في الانتخابات البرلمانية. مارس كذلك سياسة التحولات وغيرها من السياسات التي انتقلت إلى عصر ما بعد توحيد إيطاليا.

السيرة الحياتية

رئيس وزراء إيطاليا
أعلن فيتوريو إمانويلي الثاني عام 1861 تأسيس مملكة إيطاليا، جاعلًا كافور رئيس وزراء إيطاليا. كان بانتظار كافور العديد من القضايا الصعبة، كإنشاء جيش وطني، اختيار المؤسسات القانونية التي ينبغي الاحتفاظ بها في المواقع المختلفة، ومستقبل روما على وجه الخصوص. رأى معظم الإيطاليين أن روما لا بد أن تكون عاصمة إيطاليا الموحدة، ولكن تعارض ذلك مع السلطة الدنيوية للكرسي الرسولي وأيضًا استقلال الكنيسة. كان كافور يرى أن روما لا بد أن تبقى مقر «الكنيسة الحرة في دولة حرة»، وهو ما يحافظ على استقلالها مع تخليها عن السلطة الدنيوية. ستُعرف هذه القضايا لاحقًا باسم «المسألة الرومانية». ظلت فينيتو النمساوية مشكلة كذلك. اعترف كافور بأن فينيتو يجب أن تكون جزءًا لا يتجزأ من إيطاليا لكنه رفض اتخاذ موقف بشأن كيفية تحقيق ذلك، قائلًا «هل يكون خلاص فينيتو بالسلاح أم بالدبلوماسية؟ لا أعرف. إنه سر العناية الإلهية». أقرت أغلبية كبيرة دعوى بالموافقة على سياسته الخارجية، ولم يعارضها بصفة رسمية سوى الجماعات اليسارية واليمينية المتطرفة.

لم يكن إنشاء إيطاليا مهمة سهلة، مع ذلك مثل حكمها ضغطًا أكبر على رئيس الوزراء. في ذروة حياته المهنية عام 1861، أثرت أشهر من الأيام الصعبة، التي تخللها الأرق والقلق المستمر، على كافور. أُصيب بالمرض، على الأرجح بالملاريا، وزاد إصراره على سحب بعض الدم منه الأمور سوءًا. ما كان طبيبه ليوافق على ذلك، لكنه لم يكن متواجدًا، لذلك نزف كافور عدة مرات حتى كان من المستحيل تقريبًا سحب أي دم منه. دُفن في سانتينا، بالقرب من تورينو.

حازت إيطاليا بعد وفاته على فينيتو، إثر حرب الاستقلال الإيطالية الثالثة عام 1866، المرتبطة بالحرب النمساوية البروسية. أكمل الاستيلاء على روما عام 1870 توحيد إيطاليا (باستثناء ترينتو وترييستي).

روابط خارجية

المصادر

أشخاص توفوا أثناء شغلهم لمنصب
أشخاص من تورينو
أعضاء مجلس النواب الإيطالي
إيطاليون من مرحلة توحيد إيطاليا
رومان كاثوليك إيطاليون
رؤساء وزراء إيطاليا
رؤساء وزراء مملكة سردينيا
سياسيون توفوا أثناء شغلهم لمنصب
سياسيون من تورينو
قوميون إيطاليون
كونتات إيطاليا
مواليد 1810
مواليد في تورينو
نبلاء إيطاليون
نبلاء من تورينو
وزراء خارجية إيطاليا
وفيات 1861
وفيات في تورينو

كاميلو بنسو


The Basel problem is a problem in mathematical analysis with relevance to number theory, concerning an infinite sum of inverse squares. It was first posed by Pietro Mengoli in 1650 and solved by Leonhard Euler in 1734, and read on 5 December 1735 in The Saint Petersburg Academy of Sciences. Since the problem had withstood the attacks of the leading mathematicians of the day, Euler's solution brought him immediate fame when he was twenty-eight. Euler generalised the problem considerably, and his ideas were taken up more than a century later by Bernhard Riemann in his seminal 1859 paper "On the Number of Primes Less Than a Given Magnitude", in which he defined his zeta function and proved its basic properties. The problem is named after Basel, hometown of Euler as well as of the Bernoulli family who unsuccessfully attacked the problem.

The Basel problem asks for the precise summation of the reciprocals of the squares of the natural numbers, i.e. the precise sum of the infinite series:

The sum of the series is approximately equal to 1.644934. The Basel problem asks for the exact sum of this series (in closed form), as well as a proof that this sum is correct. Euler found the exact sum to be  and announced this discovery in 1735. His arguments were based on manipulations that were not justified at the time, although he was later proven correct. He produced an accepted proof in 1741.

The solution to this problem can be used to estimate the probability that two large random numbers are coprime. Two random integers in the range from 1 to , in the limit as  goes to infinity, are relatively prime with a probability that approaches , the reciprocal of the solution to the Basel problem.

Euler's approach
Euler's original derivation of the value  essentially extended observations about finite polynomials and assumed that these same properties hold true for infinite series.

Of course, Euler's original reasoning requires justification (100 years later, Karl Weierstrass proved that Euler's representation of the sine function as an infinite product is valid, by the Weierstrass factorization theorem), but even without justification, by simply obtaining the correct value, he was able to verify it numerically against partial sums of the series. The agreement he observed gave him sufficient confidence to announce his result to the mathematical community.

To follow Euler's argument, recall the Taylor series expansion of the sine function

Dividing through by  gives

The Weierstrass factorization theorem shows that the left-hand side is the product of linear factors given by its roots, just as for finite polynomials. Euler assumed this as a heuristic for expanding an infinite degree polynomial in terms of its roots, but in fact is not always true for general . This factorization expands the equation into:

If we formally multiply out this product and collect all the  terms (we are allowed to do so because of Newton's identities), we see by induction that the  coefficient of  is

But from the original infinite series expansion of , the coefficient of  is . These two coefficients must be equal; thus,

Multiplying both sides of this equation by −2 gives the sum of the reciprocals of the positive square integers.

This method of calculating  is detailed in expository fashion most notably in Havil's Gamma book which details many zeta function and logarithm-related series and integrals, as well as a historical perspective, related to the Euler gamma constant.

Generalizations of Euler's method using elementary symmetric polynomials

Using formulae obtained from elementary symmetric polynomials, this same approach can be used to enumerate formulae for the even-indexed even zeta constants which have the following known formula expanded by the Bernoulli numbers:

For example, let the partial product for  expanded as above be defined by . Then using known formulas for elementary symmetric polynomials (a.k.a., Newton's formulas expanded in terms of power sum identities), we can see (for example) that

and so on for subsequent coefficients of . There are other forms of Newton's identities expressing the (finite) power sums  in terms of the elementary symmetric polynomials,  but we can go a more direct route to expressing non-recursive formulas for  using the method of elementary symmetric polynomials. Namely, we have a recurrence relation between the elementary symmetric polynomials and the power sum polynomials given as on this page by

which in our situation equates to the limiting recurrence relation (or generating function convolution, or product) expanded as

Then by differentiation and rearrangement of the terms in the previous equation, we obtain that

Consequences of Euler's proof
By the above results, we can conclude that  is always a rational multiple of . In particular, since  and integer powers of it are transcendental, we can conclude at this point that  is irrational, and more precisely, transcendental for all . By contrast, the properties of the odd-indexed zeta constants, including Apéry's constant , are almost completely unknown.

The Riemann zeta function
The Riemann zeta function  is one of the most significant functions in mathematics because of its relationship to the distribution of the prime numbers. The zeta function is defined for any complex number  with real part greater than 1 by the following formula:

Taking , we see that  is equal to the sum of the reciprocals of the squares of all positive integers:

Convergence can be proven by the integral test, or by the following inequality:

This gives us the upper bound 2, and because the infinite sum contains no negative terms, it must converge to a value strictly between 0 and 2. It can be shown that  has a simple expression in terms of the Bernoulli numbers whenever  is a positive even integer. With :

A proof using Euler's formula and L'Hôpital's rule

The normalized sinc function  has a Weierstrass factorization representation as an infinite product:

The infinite product is analytic, so taking the natural logarithm of both sides and differentiating yields

(by uniform convergence, the interchange of the derivative and infinite series is permissible). After dividing the equation by  and regrouping one gets

We make a change of variables ():

Euler's formula can be used to deduce that

or using the corresponding hyperbolic function:

Then

Now we take the limit as  approaches zero and use L'Hôpital's rule thrice. By Tannery's theorem applied to , we can interchange the limit and infinite series so that  and by L'Hôpital's rule

A proof using Fourier series

Use Parseval's identity (applied to the function ) to obtain

where

for , and . Thus,

and

Therefore,

as required.

Another proof using Parseval's identity

Given a complete orthonormal basis in the space  of L2 periodic functions over  (i.e., the subspace of square-integrable functions which are also periodic), denoted by , Parseval's identity tells us that

where  is defined in terms of the inner product on this Hilbert space given by

We can consider the orthonormal basis on this space defined by  such that . Then if we take , we can compute both that

by elementary calculus and integration by parts, respectively. Finally, by Parseval's identity stated in the form above, we obtain that

Generalizations and recurrence relations
Note that by considering higher-order powers of  we can use integration by parts to extend this method to enumerating formulas for  when . In particular, suppose we let

so that integration by parts yields the recurrence relation that

Then by applying Parseval's identity as we did for the first case above along with the linearity of the inner product yields that

Cauchy's proof
While most proofs use results from advanced mathematics, such as Fourier analysis, complex analysis, and multivariable calculus, the following does not even require single-variable calculus (until a single limit is taken at the end).

For a proof using the residue theorem, see here.

History of this proof
The proof goes back to Augustin Louis Cauchy (Cours d'Analyse, 1821, Note VIII). In 1954, this proof appeared in the book of Akiva and Isaak Yaglom "Nonelementary Problems in an Elementary Exposition". Later, in 1982, it appeared in the journal Eureka, attributed to John Scholes, but Scholes claims he learned the proof from Peter Swinnerton-Dyer, and in any case he maintains the proof was "common knowledge at Cambridge in the late 1960s".

The proof

The main idea behind the proof is to bound the partial (finite) sums

between two expressions, each of which will tend to  as  approaches infinity. The two expressions are derived from identities involving the cotangent and cosecant functions. These identities are in turn derived from de Moivre's formula, and we now turn to establishing these identities.

Let  be a real number with , and let  be a positive odd integer. Then from de Moivre's formula and the definition of the cotangent function, we have

From the binomial theorem, we have

Combining the two equations and equating imaginary parts gives the identity

We take this identity, fix a positive integer , set , and consider  for . Then  is a multiple of  and therefore . So,

for every . The values  are distinct numbers in the interval . Since the function  is one-to-one on this interval, the numbers  are distinct for . By the above equation, these  numbers are the roots of the th degree polynomial

By Vieta's formulas we can calculate the sum of the roots directly by examining the first two coefficients of the polynomial, and this comparison shows that

Substituting the identity , we have

Now consider the inequality  (illustrated geometrically above). If we add up all these inequalities for each of the numbers , and if we use the two identities above, we get

Multiplying through by , this becomes

As  approaches infinity, the left and right hand expressions each approach , so by the squeeze theorem,

and this completes the proof.

Proof assuming Weil's conjecture on Tamagawa numbers
A proof is also possible assuming Weil's conjecture on Tamagawa numbers.  The conjecture asserts for the case of the algebraic group SL2(R) that the Tamagawa number of the group is one.  That is, the quotient of the special linear group over the rational adeles by the special linear group of the rationals (a compact set, because  is a lattice in the adeles) has Tamagawa measure 1:

To determine a Tamagawa measure, the group  consists of matrices

with .  An invariant volume form on the group is

The measure of the quotient is the product of the measures of  corresponding to the infinite place, and the measures of  in each finite place, where  is the p-adic integers.

For the local factors,

where  is the field with  elements, and  is the congruence subgroup modulo .  Since each of the coordinates  map the latter group onto  and , the measure of  is , where  is the normalized Haar measure on .  Also, a standard computation shows that .  Putting these together gives .

At the infinite place, an integral computation over the fundamental domain of  shows that , and therefore the Weil conjecture finally gives

On the right-hand side, we recognize the Euler product for , and so this gives the solution to the Basel problem.

This approach shows the connection between (hyperbolic) geometry and arithmetic, and can be inverted to give a proof of the Weil conjecture for the special case of , contingent on an independent proof that .

Other identities
See the special cases of the identities for the Riemann zeta function when  Other notably special identities and representations of this constant appear in the sections below.

Series representations
The following are series representations of the constant:

There are also BBP-type series expansions for .

Integral representations

The following are integral representations of

Continued fractions
In van der Poorten's classic article chronicling Apéry's proof of the irrationality of , the author notes several parallels in proving the irrationality of  to Apéry's proof. In particular, he documents recurrence relations for almost integer sequences converging to the constant and continued fractions for the constant. Other continued fractions for this constant include

and

where  and .

See also
Riemann zeta function
Apéry's constant
List of sums of reciprocals

References
 .
 .
 .

 .

Notes

External links
 An infinite series of surprises by C. J. Sangwin
 From ζ(2) to Π. The Proof. step-by-step proof
 , English translation with notes of Euler's paper by Lucas Willis and Thomas J. Osler

  (fourteen proofs)
 Visualization of Euler's factorization of the sine function

  (animated proof based on the above)

Articles containing proofs
Mathematical problems
Number theory
Pi algorithms
Squares in number theory
Zeta and L-functions

Basel problem


Richmond Lockwood Sexson (born December 29, 1974) is an American former Major League Baseball first baseman who played for five teams from 1997 to 2008. He was also the field manager for the Windy City ThunderBolts in the West division of the Frontier League for the 2023 season.

Amateur career
Sexson was born in Portland, Oregon. At Prairie High School in Brush Prairie, Washington, Sexson was an All-State performer in baseball, basketball, and football. He also set the school record for the most RBI and home runs in a career.

He was offered a scholarship to play both college baseball and college basketball for the Portland Pilots.

Professional career

Cleveland Indians
Sexson was drafted in 1993 by the Cleveland Indians in the 24th round (671st overall) of the baseball amateur draft. He reached the major leagues with five games in 1997. Sexson had a breakout year in 1999 with 31 home runs, and 116 runs batted in in 134 games.

Milwaukee Brewers
In 2000, Sexson was traded to the Milwaukee Brewers with a player to be named later, for Bob Wickman, Steve Woodard, and Jason Bere. In 2001, his 45 home runs tied the Brewers record set by Gorman Thomas in 1979.  His 178 strikeouts also broke the Brewers record, but this was surpassed the following season by José Hernández. On September 25, 2001, Sexson and teammate Jeromy Burnitz each hit three home runs in a 9–4 win against the Arizona Diamondbacks. It was the first and, as of the 2021 season, only time that two players hit three home runs in the same game, let alone two teammates. In 2002, Sexson represented the Brewers in the MLB All-Star Game which was played in Milwaukee. In 2003, he played in all 162 games and again tied the Brewers record of 45 home runs while hitting .272 and earning a selection to the 2003 MLB All-Star Game.  Prince Fielder broke Sexson's and Thomas's team record in 2007, hitting 50 home runs.

Sexson was the first of three players in Brewers history to have 100 or more RBIs in three consecutive seasons along with Fielder in 2007–2009 and Ryan Braun in 2008–10.

Arizona Diamondbacks
Sexson was traded to the Arizona Diamondbacks in December 2003 along with pitcher Shane Nance and a player to be named later (Noochie Varner) for infielders Junior Spivey, Craig Counsell, Lyle Overbay, catcher Chad Moeller, and pitchers Chris Capuano and Jorge de la Rosa. This trade proved to be disastrous for the Diamondbacks, as Sexson missed most of the 2004 season after twice suffering a reverse subluxation of his left shoulder while attempting to check his swing.

Seattle Mariners

Prior to the 2005 season, Sexson signed a four-year contract with the Seattle Mariners worth $50 million. Sexson played well in the 2005 season, hitting 39 home runs and 121 RBI and put up similar numbers the following year, hitting 34 home runs and 107 RBI. However, Sexson struggled mightily in the 2007 season, batting .205 with 21 home runs and 63 RBIs, and again in the 2008 season, hitting just .218 with 11 home runs and 30 RBIs for Seattle.

On May 8, 2008, in a game against the Texas Rangers, Sexson charged the mound towards Rangers starting pitcher Kason Gabbard and threw his batting helmet at him after Gabbard threw a head-high pitch over the middle of the plate, to which Sexson reacted as if it had hit him. Sexson later stated he was frustrated and had a lot going on in his head, including his son being in the hospital and his club's recent struggles. He was suspended six games for the incident. He later appealed the suspension, and it was dropped to five games.

On July 10, 2008, Sexson was released by the Mariners.

New York Yankees
On July 18, 2008, Sexson signed with the New York Yankees. Sexson did well in his Yankee debut, by collecting his first hit as a Yankee in the first inning with a single and also bringing in Bobby Abreu for the first run that inning. He went 1–3 with one RBI, one walk, and one strikeout. His only home run (a grand slam) as a New York Yankee came on August 5, 2008, against the Texas Rangers. Sexson was designated for assignment on August 15, 2008, after batting .250 with one home run in 22 games for New York. He was released on August 24, 2008.

Windy City ThunderBolts
On October 20, 2022, Sexson was announced as the new field manager of the Windy City ThunderBolts. This was the first professional managerial position for Sexson after coaching at Summit High School in Bend, Oregon. Sexson's first coaching staff hire was Chris Coleman as the third base coach and infield coordinator. He led the team to a 43-52 record (.453 winning percentage), and stepped down from his role at the conclusion of the 2023 season.

Personal life
In May 2005, Sexson pleaded guilty in Clark County, Washington to second degree negligent driving after initially being charged with drunk driving. He was ordered to pay a $538 fine.

Sexson recently lived in Ridgefield, Washington with his wife Kerry. Since 2014, he has been a baseball coach at Summit High School in Bend, Oregon.

See also

 List of Major League Baseball career home run leaders

References

External links

1974 births
Living people
Baseball players from Portland, Oregon
People from Ridgefield, Washington
Major League Baseball first basemen
Major League Baseball left fielders
National League All-Stars
Cleveland Indians players
Milwaukee Brewers players
Arizona Diamondbacks players
Seattle Mariners players
New York Yankees players
Burlington Indians players (1986–2006)
Buffalo Bisons (minor league) players
Canton-Akron Indians players
Kinston Indians players

Richie Sexson


كريس إيفانز  ممثل أمريكي من مواليد 13 يونيو 1981. جذب الانتباه أول مرة عندما جسد شخصية جوني ستورم/ هيومن تورش في فيلم أربعة مذهلون (2005) وأربعة مذهلون: ظهور المتزلج الفضي (2007)، ثم اكتسب شهرة عالمية لاحقاً لتجسيده ستيف روجرز/ كابتن أمريكا في عالم مارفل السينمائي حيث ظهر في إحدى عشر فيلماً فيه. دوره في عالم مارفل قد جعله واحد من الممثلين الأعلى أجراً في العالم.

بدأ إيفانز مسيرته الفنية سنة 2000 من خلال مسلسل الجنس الآخر / ذا أوبسيت سكس. إلى جانب أفلام الأبطال الخارقين، ظهر في أفلام أخرى مثل ليس فيلم مراهقين آخر (2001) وضوء الشمس (2007) وسكوت بيلجرام يواجه العالم (2010) ومحطم الثلج (2013) وموهوب (2017) وأخرجوا السكاكين (2019). في 2014 قام بأول تجربة إخراجية له في قبل أن نذهب.

أدواره

الأفلام

المسلسلات

مواقع خارجية

مراجع

أشخاص على قيد الحياة
أمريكيون من أصل ألماني
أمريكيون من أصل أيرلندي
أمريكيون من أصل إيطالي
أمريكيون من أصل بريطاني
بوذيون أمريكيون
خريجو مسرح لي ستراسبرغ ومعهد السينما
ديمقراطيون من ولاية ماساتشوستس
كاثوليك سابقون
لاعبو كاراتيه أمريكيون
مخرجو أفلام أمريكيون من أصل إيطالي
ممثلو أداء صوتي رجال أمريكيون
ممثلو أفلام أمريكيون
ممثلو ألعاب فيديو أمريكيون
ممثلو تلفزيون أمريكيون
ممثلون أمريكيون في القرن 21
ممثلون من أصل إيطالي
ممثلون من بوسطن
مواليد 1981
ناشطو حقوق إل جي بي تي أمريكيون

كريس إيفانز


تويوتا داينا (يطلق عليها باليابان تويوأيس) هي إحدى طرازات الشاحنات الخفيفة التي تنتجها شركة تويوتا للسيارات.

يباع هذا الطراز باليابان تحت اسمي داينا وتويوأيس. كان أول طراز تويوأيس 1959 هو تعديل وتطوير لطراز إس ك بي (SKB) السابق وللسيارة سبعة أجيال حتى اليوم ولها نسخة هجينة.

مراجع

شاحنات تويوتا
سيارات تويوتا
شاحنات

تويوتا داينا


Die Ewige Tabelle der II. DDR-Liga ist eine statistische Zusammenfassung aller Spiele der drittklassigen II. DDR-Liga in den Spielzeiten von 1955 bis 1963. In der achtjährigen Zeit ihres Bestehens wurden die Spielzeiten bedingt durch verschiedene Spielrythmen (Kalenderjahr bzw. Herbst/Frühjahr), mit jeweils dreizehn, sechsundzwanzig sowie neununddreißig Spieltagen ausgetragen. Von den 131 Mannschaften nahmen Motor Warnemünde, Stahl Riesa, Chemie Lauscha, Motor Wismar und Stahl Thale an allen acht Meisterschaften teil.

Die Tabelle basiert auf der 2-Punkte-Regel, nach der alle Spielzeiten ausgespielt wurden. Da es häufig zu Änderungen der Vereinsnamen kam, sind die Namen aufgeführt, die am längsten verwendet wurden.
(Zur Anzeige des aktuellen Vereinsnamens Mauszeiger auf den angezeigten Namen führen.)

Bemerkungen:

Weblinks
 II. DDR-Liga im Fußball-Archiv

DDR-Liga
Ewige Tabelle

Ewige Tabelle der II. DDR-Liga


Mark Knowles (født 4. september 1971 i Nassau) er en bahamansk tennisspiller som har deltaget i fem olympiske lege: 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney,
2004 i Athen og 2008 i Beijing.

Knowles har vundet fire Grand Slam-titler, tre i double sammen med canadiske Daniel Nestor og en i mixed double sammen med Anna-Lena Grönefeld.

Grand Slam-titler
  Australian Open:
 Double menn: 2002 (sammen med Daniel Nestor)
  US Open:
 Double menn: 2004 (sammen med Daniel Nestor)
  French Open:
 Double menn: 2007 (sammen med Daniel Nestor)
  Wimbledon:
 Mixeddouble 2009 (sammen med Anna-Lena Grönefeld)

Eksterne henvisninger

Tennisspillere fra Bahamas
Tennisspillere ved sommer-OL 1992
Tennisspillere ved sommer-OL 1996
Tennisspillere ved sommer-OL 2004
Tennisspillere ved sommer-OL 2008
Deltagere for Bahamas ved sommer-OL 1992
Deltagere for Bahamas ved sommer-OL 1996
Deltagere for Bahamas ved sommer-OL 2004
Deltagere for Bahamas ved sommer-OL 2008

Mark Knowles


Måns Mårlind Magnus (* 29. Juli 1969 in Vallentuna) ist ein schwedischer Regisseur und Drehbuchautor.

Leben
Marlind studierte an der Universität Stockholm (Schweden) und am American Film Institute.

Filmkarriere
Mårlind drehte die meisten seiner Filme mit seinem Schulfreund Björn Stein. 2005 drehte er mit Stein seinen ersten Spielfilm Storm, welchen er in Trollywood drehte. 2008 drehten sie den Thriller Shelter mit Julianne Moore und Jonathan Rhys Meyers.

Im November 2010 ersetzten Mårlind und Stein, Len Wiseman als Regisseur des vierten Underworld Film Underworld: Awakening.

Mit Stein verfilmt er auch 2013 Andres Fagers Roman Collected Swedish Cults.

Filmkarriere

 2006: Snapphanar
 2007: Storm
 2010: Shelter
 2011: Die Brücke – Transit in den Tod
 2012: Underworld: Awakening
 2020: Schatten der Mörder – Shadowplay

Einzelnachweise

Weblinks

Filmregisseur
Drehbuchautor
Schwede
Geboren 1969
Mann

Måns Mårlind


Lucas François Bernard Hernández ()

Titluri
Atlético Madrid
UEFA Europa League: 2017–18
UEFA Champions League vice-campion: 2015–16

Referințe

Nașteri în 1996
Oameni din Marsilia
Fotbaliști francezi
Fotbaliști internaționali francezi
Fotbaliști ai lui Atlético Madrid
Fotbaliști ai FC Bayern München
Fotbaliști ai Paris Saint-Germain FC
Fotbaliști ai Campionatului Mondial de Fotbal 2018

Lucas Hernández


Joseph Fesch (Ajaccio, 3 de enero de 1763 – Roma, 13 de mayo de 1839) fue un eclesiástico francés, emparentado con la familia materna de Napoleón Bonaparte, arzobispo de Lyon entre 1802-1836 y cardenal. También fue uno de los mayores coleccionistas de arte de su tiempo; entre sus mayores tesoros se contaba el hoy famoso San Jerónimo de Leonardo da Vinci (ahora en la Pinacoteca Vaticana), que encontró fragmentado en dos trozos.

Biografía
Él era el hijo de François Fesch, oficial suizo al servicio de Génova, y Angela Maria Pietra-Santa, la viuda de Jean-Jerome Ramolino. Ella previamente tuvo una hija con Ramolino, Maria Laetitia, que sería la madre de Napoleón Bonaparte, por lo cual el cardenal Fesch fue tío del emperador.

Enlaces externos

Cardenales de Francia del siglo XIX
Cardenales creados por Pío VII
Cardenales protopresbíteros
Casa de Bonaparte
Caballeros de la Orden del Toisón de Oro (Rama española)
Caballeros de la Orden de la Espuela de Oro
Grandes cruces de la Legión de Honor
Arzobispos de Lyon
Nacidos en Ajaccio
Obispos católicos del siglo XIX
Obispos de Francia del siglo XIX
Arzobispos del siglo XIX

Joseph Fesch


An Eleocharis complanata in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Johann Otto Boeckeler. An Eleocharis complanata in nahilalakip ha genus nga Eleocharis, ngan familia nga Cyperaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Eleocharis

Eleocharis complanata


An Andropogon scabriglumis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jason Richard Swallen. An Andropogon scabriglumis in nahilalakip ha genus nga Andropogon, ngan familia nga Poaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an.

Mabibilngan ini ha Ecuador. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Andropogon

Andropogon scabriglumis


.mn ist die länderspezifische Top-Level-Domain (ccTLD) der Mongolei. Sie wurde am 2. März 1995 von der IANA eingeführt und wird administrativ von der Firma Datacom Co. Ltd. in der mongolischen Hauptstadt Ulaanbaatar verwaltet. Die Name Server erstrecken sich über drei Systeme.

Eigenschaften
Insgesamt darf eine .mn-Domain zwischen drei und 63 Zeichen lang sein, die Verwendung von Sonderzeichen ist derzeit nicht möglich. Die Registrierung dauert in der Regel einen Tag, Inhaber benötigen keinen Wohnsitz bzw. keine Niederlassung in der Mongolei. Auch der administrative Ansprechpartner (Admin-C) darf seinen Sitz im Ausland haben. Allerdings müssen beide mindestens 18 Jahre alt sein.

Sonstiges
Im Zuge der geplanten Vergabe neuer Top-Level-Domains erfuhr .mn ungewollte Aufmerksamkeit, da das Unternehmen Onekind Productions die Vergabe von Adressen mit der Endung .nyc.mn als Alternative zu .nyc angeboten hat. Die Abkürzung stellt sowohl einen Bezug zu New York als auch dem Stadtteil Manhattan her.

Weblinks
 Website der Vergabestelle Datacom

Einzelnachweise

Länderspezifische Top-Level-Domain
Mongolei

.mn


Food and Chemical Toxicology, abgekürzt Food Chem. Toxicol., ist eine monatlich erscheinende Peer-Review Fachzeitschrift. Die Erstausgabe erschien im Jahr 1963 unter dem Namen Food and Cosmetics Toxicology. Im Jahr 1981 wurde der Name auf Food and Chemical Toxicology geändert. Die Zeitschrift veröffentlicht Artikel und Übersichtsarbeiten, die sich mit adversen Effekten von natürlichen oder synthetischen Chemikalien auf die Gesundheit von Mensch und Tier beschäftigen.

Der Impact Factor des Journals lag im Jahr 2019 bei 4,679. Nach der Statistik des ISI Web of Knowledge wurde das Journal 2014 in der Kategorie Toxikologie an 30. Stelle von 87 Zeitschriften sowie in der Kategorie Food Science and Technology an 14. Stelle von 123 Zeitschriften geführt.

Chefredakteur ist José L. Domingo, Universität Rovira i Virgili, Spanien.

Weblinks
 Artikelindex der aktuellen Ausgabe

Einzelnachweise

Chemiezeitschrift
Toxikologiezeitschrift
Englischsprachige Monatszeitschrift
Ersterscheinung 1963
Medizinische Fachzeitschrift (Vereinigtes Königreich)
Elsevier

Food and Chemical Toxicology


යටවර ගල් අම්බලම, මහනුවර දිස්ත්‍රික්කයේ පිහිටි අම්බලමකි.

ආශ්‍රිත
 මහනුවර
 අම්බලම

අම්බලම්

යටවර ගල් අම්බලම


James L. "Red" Holloway (Helena, Arkansas, 31 de mayo de 1927 - Morro Bay, California, 25 de febrero de 2012) fue un músico de jazz estadounidense, saxofonista especializado en el tenor.

Historial
Inició su carrera profesional en 1934, en el grupo de Gene Wright, aunque pronto pasó a tocar con músicos como John Coltrane, Ahmad Jamal, Yuseef Lateef y, ya en 1948, el bluesman Roosevelt Sykes. Después formó su propio cuarteto, con el que actuó entre 1952 y 1961. Lo que no le impidió tocar, paralelamente, en las bandas de Ben Webster, Lionel Hampton y Sun Ra (1953 y 1957), así como con los cantantes Billie Holiday y Nat King Cole. Músico de sesión reputado, acompañó puntualmente a Charlie Parker, Lester Young, Miles Davis, Sonny Rollins y Dexter Gordon, así como a músicos de rhythm and blues de la época, como Memphis Slim, B.B. King, Bobby Blue Bland o Jimmy Witherspoon.

La realización de diversos trabajos en trío con organistas como Bill Doggett o Brother Jack McDuff, a comienzos de los años 1960, lo llevó a ser identificado frecuentemente con el estilo soul jazz. Después se instaló en California, desarrollando una activa carrera con músicos tan diversos como John Mayall, Sonny Stitt, Joe Williams o Etta James.

Holloway, muy aficionado a intervenir en jam sessions, fue un saxofonista muy dúctil, abierto a todos los estilos de raíz afroamericana, con formas de bopper, y un profundo aliento rhythm and blues.

Discografía

A su nombre
 The Burner (Prestige, 1963)
 Cookin' Together, con Jack McDuff (Prestige, 1964)
 Sax, Strings and Soul (Prestige, 1964)
 Red Soul (Prestige, 1965)
 Sonny and  Red: You don't know what love is, con Sonny Stitt (Prestige, 1976)
 Hittin' the Road Again (JAM, 1982)
 Nica's Dream (Steeplechase, 1984)
 Red Holloway & Company (Concord, 1987)
 Locksmith Blues (Concord, 1989)
 Daydream con T.C.Pfeiler (Tonewheel, 1997)
 In the Red (High Note, 1997)
 Standing Room Only (Chiaroscuro, 1998)
 A Night of Blues and Ballads (JHM, 1999)
 Coast to Coast (Milestone, 2003)
 Something old something new (2007)
 Go Red Go ! (Delmark, 2008)
 Meets the Bernhard Pichi Trio (Organic Music, 2009)

Bibliografía

 Joachim E. Berendt: El Jazz: Origen y desarrollo ([[Fondo de Cultura

Económica]]. Madrid, 1986. ISBN 84-375-0260-8)

 CARLES, Phillipe; CLERGEAT, André y COMOLLI, Jean-Louis: Dictionaire

du jazz. Robert Laffont Edt., París, 1988. ISBN

2-221-04516-5

Notas y referencias

Enlaces externos

Personas de Arkansas
Saxofonistas de jazz de Estados Unidos
Músicos de bop
Músicos de rhythm and blues
Artistas de SteepleChase Records
Músicos de sesión de Estados Unidos
Saxos tenores

Red Holloway


An Carex adulterina in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Chenev.. An Carex adulterina in nahilalakip ha genus nga Carex, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Carex

Carex adulterina


Ruth Margaret Davis ( - , également connue sous le nom de Ruth Davis Lohr) est une mathématicienne, informaticienne et fonctionnaire américaine associée à plusieurs grands projets de recherche du gouvernement américain. Elle a été sous-secrétaire adjointe à la défense pour la recherche et la technologie avancée, secrétaire adjointe à l'énergie pour les applications des ressources et présidente de .

Biographie

Éducation et enfance
Davis est née le  à Sharpsville, en Pennsylvanie. Elle a obtenu un bachelor en mathématiques de l'American University en 1950, puis a fait des études supérieures à au College Park de l'université du Maryland, travaillant des étés comme programmeuse informatique au National Bureau of Standards. Elle est devenue la première femme à obtenir un doctorat en mathématiques à l'Université du Maryland en 1955. Sa thèse, intitulée  (Sur un problème de Cauchy régulier pour l'équation d'Euler-Poisson-Darboux), a été supervisée par .

Après avoir terminé son doctorat, elle a postulé pour un poste chez IBM, mais a été refusée car, à l'époque, ils n'embauchaient des femmes qu'à des postes de secrétariat. Au lieu de cela, elle a travaillé comme chargée de cours à l'Université du Maryland de 1955 à 1957, puis de 1957 à 1958 à l'Université américaine.

Service gouvernemental
À cette époque, l'amiral Hyman Rickover était à la recherche de programmeurs informatiques pour son programme de nucléarisation de la marine américaine, et contrairement à IBM, « ne se souciait pas d'être jaune, violet, vert ou d'avoir cinq bras ». Il a embauché Davis parmi une demi-douzaine d'autres femmes et, à son service, elle a été la première à écrire du code informatique pour les réacteurs nucléaires. Elle a travaillé comme directrice de recherche au  de 1958 à 1961, et ailleurs au sein du ministère de la Défense de 1961 à 1965. Pendant ce temps, elle a également écrit pour le magazine Journal of the Society for Information Display et a publié plusieurs articles sur les systèmes d'affichage d'informations militaires et a été présidente du comité des honneurs et récompenses de la Société.

Ensuite, elle a rejoint les National Institutes of Health, où elle est devenue directrice associée de la recherche à la United States National Library of Medicine et directrice du Lister Hill National Center For Biomedical Communications de 1967 à 1970. Elle a également travaillé dans le National Bureau of Standards en tant que directeur de l'Institute for Computer Sciences and Technology, et au Department of Health, Education, and Welfare. Elle est devenue sous-secrétaire adjointe à la défense pour la recherche et la technologie avancée de 1977 à 1979, lorsque le président Jimmy Carter l'a nommée secrétaire adjointe à l'énergie pour les applications des ressources.

Au cours de son service gouvernemental, Davis a été associée à plusieurs projets de recherche majeurs, notamment le système d'information biomédicale en ligne MEDLINE, la télémédecine par satellite, la norme de cryptage des données, le programme Very High Speed Integrated Circuit (VHSIC) pour le développement de circuits intégrés rapides et le développement d'armes à énergie dirigée.

Retraite et fin de vie
Davis a pris sa retraite de la fonction publique en 1980. Elle a fondé le Pymatuning Group, une société de gestion et de technologie, et est retournée dans le milieu universitaire en tant que chargée de cours dans des institutions qui comprenaient ses anciennes écoles ainsi que les universités de Harvard, Pennsylvanie, l'Pittsburgh et l'Californie à Berkeley. Elle est devenue présidente de  de 1992 à 2000 et a siégé à plusieurs autres conseils d'administration.

Elle est décédée le .

Reconnaissance et héritage
Davis a remporté le  en 1972. Elle a été élue à l'Académie nationale d'ingénierie des États-Unis en 1976, « pour ses contributions à l'informatique, en particulier à la technologie des sciences de l'information ». Elle devient également membre de la  et, en 1990, de l'Académie américaine des arts et des sciences.

Elle a remporté la  en 1972, la médaille du service distingué de la défense en 1979 et le prix Ada-Lovelace de l'Association for Women in Computing en 1984, entre autres récompenses. L'Université Carnegie-Mellon et l'Université du Maryland lui ont décerné des doctorats honorifiques, respectivement en 1979 et 1993.

À l'Université du Maryland, la chaire Ruth M. Davis en mathématiques a été créée par Davis en 2003. En 2018, elle est détenue par Jonathan Rosenberg.

Références

Liens externes

Membre de l'Académie américaine des arts et des sciences
Étudiant de l'université du Maryland à College Park
Étudiant de l'American University
Décès en mars 2012
Naissance en octobre 1928
Mathématicienne américaine
Informaticienne américaine
Décès à 83 ans

Ruth M. Davis


Çayiçi, Antalya ilinin Kumluca ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe
Mahallenin adı Alakır Çayı'ndan gelmektedir. Köy merkezi ve sulanır topraklarının tümü şu an Alakır Barajı olarak adlandırılan barajın altında kalmıştır. Köy; içinden geçen Alakır Çayı ve bünyesinde bulundurduğu baraj dolayısıyla Çayiçi adını almıştır.

Coğrafya
Antalya iline 107 km, Kumluca ilçesine 22 km uzaklıktadır.

Nüfus

Zeytinler fazladır ve meşhurdur.

Kumluca'nın mahalleleri

Çayiçi, Kumluca


Myslovitz este o trupă de muzică rock poloneză formată în Mysłowice în 1992, de către Artur Rojek, Wojciech Powaga, Jacek Kuderski și Wojciech Kuderski.

Componența
Michał Kowalonek – voce, chitară (din 2012)
Wojciech (Wojtek) Powaga – chitară (din 1992)
Przemysław (Przemek) Myszor – chitară, clape (din 1996)
Jacek Kuderski – chitară bas (din 1992)
Wojciech (Wojtek, "Lala") Kuderski – baterie (din 1992)

Discografie

Albume

Muzică
Melodii:

Premii și nominații

Legături externe
  Pagina oficială Myslovitz
  Myslovitz, Biografia

Myslovitz
Formații rock poloneze

Myslovitz


An Poa compressa in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carl von Linné. An Poa compressa in nahilalakip ha genus nga Poa, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Poa

Poa compressa


Coventry City Football Club er enskt knattspyrnulið frá Coventry í Vestur-Miðhéruðum Englands og er í ensku meistaradeildinni. Liðið var stofnað árið 1883 og hefur unnið einn stóran bikar; FA-bikar árið 1987. Meðal þekktra leikmanna er markahrókurinn Dion Dublin.

Félagið spilar nú tímabundið á heimavelli Birmingham City vegna fjárhagsvandræða. En frá 1899-2005 spilaði það á Highfield Road í Coventry.

Ensk knattspyrnufélög
Coventry

Coventry City


The Raven is the nineteenth solo studio album by American rock musician Lou Reed, released on January 28, 2003 by Sire Records. It is a concept album, recounting the short stories and poems of Edgar Allan Poe through word and song, and was based on his 2000 opera co-written with Robert Wilson, POEtry.

The Raven features new and very different versions of two songs that Reed had released on earlier albums: "Perfect Day" (originally found on 1972's Transformer) and "The Bed" (from 1973's Berlin). In addition to Reed, the album features a number of guest vocalists including Laurie Anderson, David Bowie, Antony Hegarty, Steve Buscemi and Willem Dafoe. The co-producer of the album, Hal Willner, had previously overseen the Poe tribute album Closed on Account of Rabies.

The recording was simultaneously released as a two-disc set of recordings and in an edited single-disc version. Painter and filmmaker Julian Schnabel created the cover. The Raven would prove to be the final solo rock album by Reed, as 2007's Hudson River Wind Meditations consisted entirely of meditational new-age music, and 2011's Lulu was a collaborative rock album with heavy metal band Metallica.

Track listing
All tracks written by Lou Reed.

Limited edition double CD set

Disc 1: Act 1: The Play
"The Conqueror Worm"
"Overture"
"Old Poe"
"Prologue (Ligeia)"
"Edgar Allan Poe"
"The Valley of Unrest"
"Call on Me"
"The City in the Sea/Shadow"
"A Thousand Departed Friends"
"Change"
"The Fall of the House of Usher"
"The Bed"
"Perfect Day"
"The Raven"
"Balloon"

Disc 2: Act 2
 "Broadway Song"
 "The Tell-Tale Heart (Pt. 1)"
 "Blind Rage"
 "The Tell-Tale Heart (Pt. 2)"
 "Burning Embers"
 "Imp of the Perverse"
 "Vanishing Act"
 "The Cask"
 "Guilty", spoken
 "Guilty", sung
 "A Wild Being from Birth"
 "I Wanna Know (The Pit and the Pendulum)"
 "Science of the Mind"
 "Annabel Lee – The Bells"
 "Hop Frog"
 "Every Frog Has His Day"
 "Tripitena's Speech"
 "Who Am I? (Tripitena's Song)"
 "Courtly Orangutans"
 "Fire Music"
 "Guardian Angel"

1 CD edition

 "Overture"
 "Edgar Allan Poe"
 "Call on Me"
 "The Valley of Unrest"
 "A Thousand Departed Friends"
 "Change"
 "The Bed"
 "Perfect Day"
 "The Raven"
 "Balloon"
 "Broadway Song"
 "Blind Rage"
 "Burning Embers"
 "Vanishing Act"
 "Guilty"
 "I Wanna Know (The Pit and the Pendulum)"
 "Science of the Mind"
 "Hop Frog"
 "Tripitena's Speech"
 "Who Am I? (Tripitena's Song)"
 "Guardian Angel"

Personnel
Adapted from The Raven liner notes.

Musicians
 Lou Reed – vocals; guitar
 Mike Rathke – guitar
 Fernando Saunders – bass; guitar; backing vocals
 Tony "Thunder" Smith – drums
 Friedrich Paravicini – piano; keyboards
 Jane Scarpantoni – cello; string arrangement
 Doug Wieselman – baritone; tenor saxophone
 Paul Shapiro – tenor saxophone
 Steve Bernstein – trumpet; horn arrangement
 Art Baron – trombone on "Broadway Song"
 Ornette Coleman – alto saxophone on "Guilty"
 Frank Wulff – oboe; hurdy-gurdy on "Overture" and "The Fall of the House of Usher"
 Kate & Anna McGarrigle – vocals on "Balloon"
 Antoine Silverman – violin
 Marti Sweet – violin
 Patrick Carroll – bass; drum programming on "Who Am I? (Tripitena's Song)"
 Shelly Woodworth – English horn on "Who Am I? (Tripitena's Song)"
 Russ DeSalvo – guitar; keyboards on "Who Am I? (Tripitena's Song)"
 Rob Mathes – string arrangement on "Who Am I? (Tripitena's Song)"
 Laurie Anderson – vocals on "Call on Me"
 Antony Hegarty – vocals on "Perfect Day"; backing vocals
 David Bowie – vocals on "Hop Frog"
 The Blind Boys of Alabama – backing vocals on "I Wanna Know (The Pit and the Pendulum)"
 Willem Dafoe – voice on "The Conqueror Worm", "The Raven", "The Cask" and "Prologue (Ligeia)"
 Steve Buscemi – voice on "Broadway Song", "Old Poe" & "The Cask"
 Elizabeth Ashley – voice on "The Valley of Unrest"
 Amanda Plummer – voice on "Tripitena's Speech"

Production and artwork
 Lou Reed – producer; mixing; recording
 Hal Willner – producer
 Ric Wake – production on "Who Am I? (Tripitena's Song)"
 Tim Latham – recording; mixing
 Aaron Franz – additional recording
 Jim Monti – additional recording
 Julian Schnabel – design; photography

References

Lou Reed albums
2003 albums
Sire Records albums
Albums produced by Lou Reed
Albums produced by Hal Willner
Music based on works by Edgar Allan Poe
Concept albums

The Raven (Lou Reed album)


Međuopćinska nogometna liga Brčko je bila liga petog stupnja nogometnog prvenstva Jugoslavije u sezoni 1979./80.  Sudjelovalo je 14 klubova, a prvak je bio "Hajduk" iz Orašja.

Ljestvica

 Begovača – tadašnji naziv za Omerbegovaču

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Unutrašnje poveznice
 Posavska grupna liga 1979./80.
 Posavsko-podmajevička grupna liga 1979./80.

Vanjske poveznice

Izvori

 Iljo Dominković: 70 godina NK "Sloga", Tolisa : (1947. – 2017.), Tolisa, 2017.,  (Proventus natura), str. 107-111

1979-80 Brčko
MOL Brčko
1979-80 1 MOL

Međuopćinska nogometna liga Brčko 1979./80.


Bianca Mól é uma ilustradora, escritora e roteirista brasileira. Nascida no Rio de Janeiro, formou-se em Comunicação Social na UFRJ. Em 2014, criou o canal de YouTube Garota Desdobrável, no qual conta histórias e narrativas, com ilustrações, recortes e dobras criadas por ela. Cada vídeo leva de 2 a 4 semanas para ser finalizado. Durante os Jogos Olímpicos de Verão de 2016, Bianca criou vídeos especiais para o site GloboEsporte.com e o programa de TV Esporte Espetacular, da TV Globo.

Em 2018, Bianca lançou sua primeira história em quadrinhos, Astro, sobre um astronauta que se perdeu no espaço e acabou caindo no quintal de uma menina muito curiosa. Em 2022, a artista ganhou o Prêmio Angelo Agostini de melhor desenhista e de melhor lançamento independente, ambos pelo livro Não Ligue, Isso É Coisa de Mulher!, produzido em parceria com diversas quadrinistas brasileiras.

Ligações externas

Autores de banda desenhada do Brasil
Ilustradores de banda desenhada
Mulheres ganhadoras do Prêmio Angelo Agostini
Youtubers do estado do Rio de Janeiro
Ilustradores do Rio de Janeiro

Bianca Mól


Vid Flumina je rijeka tekućeg metana i etana na Saturnovom mjesecu Titanu. Rijeka je uspoređena s Nilom. Rijeka je više od 400 km duga i ulijeva se u drugo po veličini Titanovo more ugljikovodika, Ligejsko more. Površina Titana uglavnom je vodeni led, pa je Vid Flumina rijeka metana i etana koja teče i urezuje kanjone u led kao da je temeljna podloga. NASA-ini znanstvenici smatraju da vjerojatno ima brzace, vrtloge i slapove, baš kao i rijeke na Zemlji.

Otkriće

Raniji nalazi
2004. godine, NASA-ina sonda, Cassini stigao je u Saturnovu orbitu kako bi proučio njega i njegove mjesece. Znanstvenici iz NASA-e očekivali su pronaći neke dokaze o tekućem metanu zbog Titanove površinske temperature i atmosfere bogate metanom. Međutim, Cassinijevi rezultati koji su bili dobiveni promatranjem Titanovog ekvatoa pokazali su da nema tragova mora ili rijeka. Rano razočaranje promijenio kada je Cassini promijenio orbitu i omogućio istraživačima u NASA odskočiti radar s drugim područjima Mjeseca. Radarski signali tada su se rutinski odbijali od uglovljenih, grubih obilježja poput pješčanih dina, stijena i litica, ali kad je radar dosegnuo polarna područja Titana, redoviti signali su prestali. Te tamne mrlje koje se ne odražavaju zapravo podsjećaju na jezera, rijeke i pritoke na Zemlji.

Otkriće
U prosincu 2012., Jani Radebaugh, znanstvenica na Cassinijevom timu, zajedno s međunarodnim timom kolega, objavila je da su otkrili tekućeg metana rijeku preko 200 milja nalik na Nil sa slike snimljene 26. rujna 2012.

Geologija
Rijeka teče relativno ravnim tokom, što sugerira da slijedi jednu ili više rasjednih linija, slično ostalim velikim rijekama u blizini. Rijeka presijeca grubi i kosi teren, što sugerira rad procesa sličnih tektonskim kretanjima na Zemlji.

Radarske studije pokazuju da Vid Flumina i njezine pritoke teku kroz kanjone široke oko jedan km i duboke 0,57 km, s nagibima od oko 40°. U kanalima je otkriven protok metana. Utvrđeno je da je nadmorska visina glavnog kanala unutar 1 m od visine Ligejskog mora, dok pritoci imaju višu nadmorsku visinu. Smatra se da su kanjoni nastali erozijom potaknutom podizanjem područja ili padom razine Ligejskog mora.

Izvori

Rijeke
Površinske karakteristike Titana

Vid Flumina


Pedro Mairal (Buenos Aires, 27 de septiembre de 1970) es un escritor y músico argentino. En 2007 fue incluido, por el jurado de Bogotá39, entre los mejores escritores jóvenes latinoamericanos. Además, forma parte de la Generación del 90, junto a otros escritores argentinos que admira, como Fabián Casas, Santiago Vega, Samanta Schweblin y Selva Almada.

Biografía

Primeros años
Pedro Mairal nació en la ciudad de Buenos Aires, Argentina, el 27 de septiembre de 1970. Comenzó a estudiar medicina en 1989, pero al poco tiempo abandonó la carrera. En 1991 comenzó a estudiar Letras en la Universidad del Salvador. En 1994 publicó sus primeros poemas en el suplemento literario del diario La Prensa y, tiempo después, en 1997, coordinó un taller literario en la Universidad del Salvador y dio clases como profesor adjunto de literatura inglesa, que actualmente sigue dando.

Trayectoria literaria
Mairal publicó su primera novela, Una noche con Sabrina Love, en 1998, por la cual recibió el Premio Clarín de Novela ese mismo año, por un jurado integrado por Augusto Roa Bastos, Adolfo Bioy Casares y Guillermo Cabrera Infante, y fue llevada al cine en el filme homónimo por Alejandro Agresti en el 2000. Publicó en 2005 su segunda novela, El año del desierto, y en 2008 su tercera, Salvatierra. Asimismo, publicó dos libros de poesía: Tigre como los pájaros (1996) y Consumidor final (2003), además de dos libros de cuentos: Hoy temprano, del 2001, y Breves amores eternos, de 2019.

Publicó bajo el seudónimo de Ramón Paz los poemarios Pornosonetos I (2003), Pornosonetos II (2005) y Pornosonetos III (2008), que fueron reunidos y publicados en 2018 bajo el nombre de Pornosonetos. En 2011 condujo el programa televisivo Impreso en Argentina, emitido por el Canal Encuentro. Entre abril de 2008 y junio de 2013 publicó una columna semanal en el diario Perfil.

Obra

Novelas
 1998: Una noche con Sabrina Love
2005: El año del desierto
2008: Salvatierra
2016: La uruguaya

Cuentos
 2001: Hoy temprano
2019: Breves amores eternos

Poesía
 1996: Tigre como los pájaros
2003: Consumidor final
2003: Pornosonetos (bajo el pseudónimo de Ramón Paz)
2005: Pornosonetos II (bajo el pseudónimo de Ramón Paz)
2008: Pornosonetos III (bajo el pseudónimo de Ramón Paz)
2013: El gran surubí (con ilustraciones de Jorge González)
2018: Pornosonetos

No-ficción
 2013: El equilibrio
2014: El subrayador
2017: Maniobras de evasión
2022: Esta historia ya no está disponible

Premios y reconocimientos
 1994: mención en el Premio Fortabat de poesía por Tigre como los pájaros
1998: Premio Clarín de Novela por Una noche con Sabrina Love
2017: Premio Tigre Juan por La uruguaya

Referencias

Enlaces externos
 Blog de Pedro Mairal.
 Pedro Mairal: «La uruguaya es la historia de un hundimiento».

Escritores de género masculino de Argentina
Escritores del siglo XXI
Escritores en español
Alumnado de la Universidad del Salvador

Pedro Mairal


Floarea și glonțul este un film românesc din 1992 regizat de Ion Truică.

Prezentare

Note

Legături externe

Vezi și
 1992 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 1992

Floarea și glonțul


Das Castillo de Alarcón ist eine Burg in Alarcón, einer Gemeinde in der spanischen Provinz Cuenca der Autonomen Region Kastilien-La Mancha, die im 12. bis 15. Jahrhundert errichtet wurde. Die Burg liegt an einer Flussbiegung des Júcar auf einem Bergvorsprung. Sie ist seit 1992 ein geschütztes Baudenkmal.

Geschichte
Die Burg wurde ursprünglich im 8. Jahrhundert als Festung der Mauren errichtet. Im 12. Jahrhundert wurde sie bei der Reconquista von Alfons VIII., König von Kastilien, erobert. In den folgenden Jahrhunderten war sie Schauplatz vieler kriegerischer Auseinandersetzungen. Der berühmte Dichter Juan Manuel wohnte einige Zeit in der Burg.

Heutige Nutzung
Seit den 1960er Jahren befindet sich in der Burg ein Parador, ein Vier-Sterne-Hotel mit Restaurant.

Literatur
 Spanien. Baedeker-Reiseführer, 11. Auflage, Ostfildern 2006, ISBN 3-87504-523-8.

Weblinks

 Castillo de Alarcón bei castilloscuenca (spanischer Text)
 Parador de Alarcón

Alarcon
Kulturdenkmal in der Provinz Cuenca
Alarcon
Hotel in Spanien
Alarcon
Bauwerk in der Provinz Cuenca
Unternehmen (Kastilien-La Mancha)
Umgenutztes Bauwerk in Spanien

Castillo de Alarcón


Dimineața este numele unei publicații periodice cu apariție cotidiană, de orientare centru-stânga din perioada interbelică. Ziarul a apărut la data de 2 feb 1904, cu titlul Adevěrul de dimineața, având ca director pe Constantin Mille, la Editura Adevěrul. Începând cu data de 16 noiembrie 1904 își schimbă numele în Dimineața. Adevěrul de dimineața, iar din 8 decembrie 1904 s-a numit doar Dimineața.

Note

Legături externe
 Clădirea Adevărul sau Palatul Presei, pe Reptilianul.ro
 Palatul Adevărul, Alex Iacob, 1 octombrie 2012
 A FOST ODATĂ PRESA...Ziarul Dimineața, de Alexandru D. Aioane
 Colecția Dimineața, Muzeul Național de Istorie a României

Ziare din România

Dimineața (Adevěrul de dimineața)


The Recording Industry Association of America (eða RIAA) eru atvinnugreinasamtök sem ná um flest stóru hljómplötufélögin og dreifiaðila í Bandaríkjunum. RIAA var stofnað árið 1952, aðallega til að sjá um tæknistaðla fyrir vínylplötur. Síðan þá hefur RIAA verið að þróa nýa tæknistaðla og sér um leyfisveitingu og höfundarlaun. Einnig er það RIAA sem gefur út söluviðurkenningu í Bandaríkjunum fyrir gull og platínuplötur. Að lokum vinna samtökin að því að vernda hugverk listamanna.

Söluviðurkenning
Fyrir hljómplötur er vottun gefin fyrir sölu á:
 500.000 eintök: gullplata
 1.000.000 eintök: platínuplata
 2.000.000 eintök: fjölplatínuplata
 10.000.000 eintök: demantsplata

Sjá einnig
 IFPI

Tenglar
 Vefsíða RIAA

Bandarísk atvinnugreinasamtök


Georg Blank ist der Name folgender Personen:

* Georg Blank (Jurist) (1887–1966), deutscher Jurist und Politiker (DPS)
 Georg Blank (Widerstandskämpfer) (1888–1944), deutscher Politiker und Widerstandskämpfer

Georg Blank


Oceanija je naziv za nekoliko grupa otoka koji se nalaze u Tihom oceanu. U ovom članku dotaknut ćemo se povijesti svih triju grupa otoka: Mikronezije, Melanezije i Polinezije.

Povijest Mikronezije

Prvi tragovi ljudske prisutnosti na području Mikronezije zabilježeni su krajem 2. tis. pr. Kr. Otoke je 1521. otkrio portugalski pomorac Ferdinand Magellan, a Španjolska je svoju upravu uspostavila tek polovicom 17. stoljeća. Pod njezinom vlašću Mikronezija je bila do 1899., kad ju je kupila Njemačka. Potkraj Prvog svjetskog rata Mikroneziju je okupirao Japan (tada saveznik Antante). Nakon rata, Versajskim ugovorom stavljena je 1919. pod japansko skrbništvo, uz potporu Lige naroda. Tijekom Drugog svjetskog rata dolazi pod upravu SAD-a, što je potvrđeno 1947. kada je postala dio starateljskog teritorija UN-a pod američkom upravom. Samoupravu je stekla u svibnju 1979. pod nazivom Savezne Države Mikronezije, a prvi predsjednik postao je Tosiwo Nakayama. Tada je donesen i ustav koji je na snazi od siječnja 1981. Dne 3. studenog 1986. postignut je Ugovor o slobodnom udruživanju s SAD-om, a dopunjen je 2004. Punu neovisnost stekla je 22. prosinca 1990., a članstvo u Ujedinjenim narodima 17. rujna 1991. Od svibnja 2007. njezin predsjednik je Emanuel Mori.

Povijest Melanezije

Izvorni stanovnici Melanezije vjerojatno su bili preci ljudi koji danas govore papuanskim jezikom. Smatra se da su naselili Novu Gvineju prije više desetaka tisuća godina, a Melaneziju (sve do Salomonskih Otoka prije 35.000 godina. Upravo su u Melaneziji (posebno na obali i otočićima oko Nove Gvineje), prije 4.000 godina, Austronezijci došli u kontakt s domorocima, što je rezultiralo mnogim složenim promjenama u jeziku, genetici i kulturi. Prema nekim povjesničarima, mala je grupa Melanezijaca kasnije otputovala na istok i ondje utemeljila polinezijski narod.

Povijest Polinezije

Širenje lončarstva i domaćih životinja u Polineziji povezuje se s kulturom Lapita, koja se između 1600. i 1200. pr. Kr. počela širiti istočno od Nove Gvineje sve do Fidžija, Samoe i Tonge. Oko 300. pr. Kr. stanovnici Polinezije šire se na Cookove otoke, Tahite i Hive. Ovu činjenicu potvrdili su britanski znanstvenici Patrick Kirsh i Marshall Weisler. Oko 300. naseljavaju Uskršnji otok, oko 400. Havaje, a oko 1000. Novi Zeland.

Izvori

Australija i Oceanija

Povijest Oceanije


Kunpeszér é um município da Hungria, situado no condado de Bács-Kiskun. Tem  de área e sua população em 2015 foi estimada em 695 habitantes.

Localidades de Bács-Kiskun

Kunpeszér


Juliet Nicole Simms (San Francisco, California; 26 de febrero de 1986), más conocida como Lilith Czar, es una cantante y compositora estadounidense. Fue la vocalista, guitarrista y compositora de una banda de rock estadounidense Automatic Loveletter (2006-2012). El 16 de abril de 2016, se casó con Andy Biersack

Vida personal
Simms nació en San Francisco. Cuando tenía 9 años de edad se mudó a California a Safety Harbor, Florida, Estados Unidos, donde su padre fue trasladado para el trabajo. En Florida aprendió a tocar la guitarra cuando tenía 14 años. A los 16, se mudó a Los Ángeles, California para firmar con Umbrella Records, un sello discográfico de independiente de West Hollywood en la puesta de sol que salió del negocio en su primer año. Pero antes grabó 6 canciones en el estudio de Umbrella, primero siendo producida por Mike Sarkisyan el vocalista de la banda nominada al Grammy Spineshank, luego por Richie Zito, productor de Billboard de los 90 del año. Ella continuó perseguir una carrera como compositora y vocalista de rock hasta que firmó con Epic Records en 2006. Tiene una hermana llamada Angie y un hermano llamado Tommy. Tiene una relación amorosa con Andy Biersack, vocalista de la banda Black Veil Brides desde 2011 y se casaron el 16 de abril de 2016.

Automatic Loveletter
Automatic Loveletter está formado por Juliet Simms en la guitarra, en el piano y en la voz, su hermano Tommy Simms tocando el bajo y produciendo, Daniel Currier como baterista.  La banda comenzó llamándose Stars and Scars y grabó su primer sencillo en diciembre de 2005, escrita por la líder vocal Juliet Simms. También grabaron "Tin Lizzy", escrita por Simms.

Sus primeras 4 canciones fueron producidas por los miembros de la banda de metal alternativo y nominados al Grammy, Spineshank, pero los sencillos rock-melódicos de Simms "The View From Below", "Changing Skies", "Old Movie", y "I Notice" no eran los adecuados para ese equipo de producción. Simms pidió sugerencia acerca de un nuevo productor, y ellos le presentaron a Richie Zito, compositor y productor de Elton John, The Motels y Heart. Juntos regrabaron varias canciones que se convirtieron en noticia inmediatamente. Su música fue luego utilizada por los programas de MTV, The Real World y Road Rules. Su balada, "Old Movie" fue dada a conocer en el episodio final de The Real World en 2006.

Simms realizó en versiones acústicas varias de las canciones escritas por ella misma durante los últimos tres años, para considerarlas parte de su primer álbum mayor. Contratada por Allison Hagendorf, ahora presentadora de "The Top 20 Countdown" de Fuse TV, y luego trabajando en Epic Records, Simms comenzó a formar parte de Automatic Loveletter.

Automatic Loveletter grabó su disco en 2007 con el productor Matt Squire. Simms expuso su repertorio de canciones a Squire y bajo sus consejos, algunas canciones tomaron nuevas direcciones, de manera que encajaran con la banda y el tipo de producción musical de Squire.

Pero el álbum de Squire nunca fue publicado, aunque sencillos como "The Answer", "Parker", "August", "Hush" y "Make-up Smeared Eyes" fueron lanzados en Automatic Loveletter EP.

Luego la banda fue elegida por RCA y Simms debió comenzar a escribir para un nuevo álbum producido por Josh Abraham. De este modo lanzaron su primer álbum largo, Truth or Dareel 22 de junio de 2010.

El 28 de junio de 2011, Automatic Loveletter lanzó su álbum, The Kids Will Take Their Monsters On. This album features songs titled, "Never Take It Off", "Save Me", "Black Ink Revenge", "Click Your Heels (3 Times and Repeat, There's No Place LIke Home)", "Carry the Fire", "Trade Places", "Cruel Cruel", "Pillows", and "The Curtain Close".

Como concursante en The Voice (2012)
Juliet Simms fue concursante del programa The Voice habiendo sido elegida por los jueces Christina Aguilera, Adam Levine, y Cee-Lo Green. Juliet eligió ser parte del equipo de Cee-Lo. Ella avanzó a las rondas en vivo después de derrotar a Sara Golden en un dúo. En su primer show en vivo, interpretó "Roxanne" de The Police, que los jueces y entrenadores disfrutaron, y con el cual recibió muy buenas críticas. Levine fue más lejos al decir que su actuación era "la mejor hasta ahora". En los cuartos de final, cantó Cryin' de Aerosmith. Avanzó a la final, superando a Jamar Rogers, después de hacer un cover de It's A Man's Man's Man's World de James Brown. Para el final, cantó Free Bird de Lynyrd Skynyrd. Su versión de "Roxanne" alcanzó el puesto #86 en el Billboard Hot 100.

Obtuvo el segundo lugar de la competencia, con tan solo 4% de diferencia del ganador.

Actuaciones/Resultados

Discografía

Sencillos

EP
 All or Nothing (2015)
 "From the Grave" (2016)

Otras canciones como artista invitada
 LoveHateHero – Just Breathe (2005, cantando en "Theatre of Robots")
 Cartel – Cartel (2007, cantando en "Lose It")
 All Time Low – So Wrong, It's Right (2007, cantando en "Remembering Sunday")
 3OH!3 – Careless Whisper (2008, cantando con Alex Gaskarth de All Time Low)
 Secondhand Serenade – A Twist in My Story (2009, cantando en "Fix You")
 Secondhand Serenade – Hear Me Now (2010, cantando en "Hear Me Now")
 Every Avenue – Punk Goes Classic Rock (2010, cantando en "Take Me Home Tonight", cover de Eddie Money)
 Wild Child - Juliet Simms (2013 Universal Republic Records, a division of UMG Recordings, Inc.)
 Black Veil Brides - Wretched And Divine: The Story of the Wild Ones (2012-2013, cantando en "Lost It All")

Referencias

https://web.archive.org/web/20080609161130/http://theguide.latimes.com/blogs/soundboard/2008/04/05/bamboozle-left-automatic-loveletter-and-rocket-to-the-moon-get-sensitive/

 Includes a biography about Simms.
 Includes a biography about Simms.

Enlaces externos
 Página web Oficial
 perfil de Juliet Simms en Instagram
 perfil de Juliet Simms en Facebook
 perfil de Juliet Simms en Twitter
 perfil de Juliet Simms en Myspace
 Perfil de Automatic Loveletter en PureVolume

Cantantes femeninas de Estados Unidos
Guitarristas de Estados Unidos

Juliet Simms


Seeliger ist ein kleiner, schüsselförmiger Einschlagkrater auf der Mondvorderseite am Rande des Sinus Medii, östlich des Krater Réaumur und nordwestlich von Horrocks.
Südlich von Seeliger verläuft die Rima Réaumur in nordwestlicher Richtung.

Der Krater wurde 1935 von der IAU nach dem deutschen Astronomen Hugo von Seeliger offiziell benannt.

Weblinks

 Seeliger auf The-Moon Wiki

Einzelnachweise

Einschlagkrater (Mond)

Seeliger (Mondkrater)


O terremoto de Tabriz de 1721 ocorreu em 26 de abril, com epicentro próximo à cidade de Tabriz, no Irã. Ele arrasou cerca de três quartos da cidade, incluindo muitas mesquitas e escolas proeminentes na cidade, e resultou na morte de dezenas de milhares de pessoas. O número total de vítimas causadas pelo terremoto está entre 8 000 e 250 000; provavelmente foram aproximadamente 80 000. Na época em que ocorreu, o terremoto foi popularmente interpretado como um presságio de infortúnio ou uma demonstração da ira divina. A destruição causada pelo terremoto foi um fator significativo para o sucesso da tomada otomana de Tabriz em 1725, além de contribuir para as dificuldades econômicas de Tabriz durante esse período. Também causou a destruição de alguns dos monumentos históricos significativos da cidade. Os relatos do terremoto são frequentemente confundidos com as descrições do terremoto de 1727 em Tabriz.

Referências

Fontes

Desastres no Irã

Terremoto de Tabriz de 1721


Warren Bruce Rudman (* 18. Mai 1930 in Boston, Massachusetts; † 19. November 2012 in Washington, D.C.) war ein US-amerikanischer Jurist und Politiker (Republikanische Partei). Er vertrat von 1980 bis 1993 den Bundesstaat New Hampshire im US-Senat und war für seine gemäßigten Ansichten bekannt. Nach zwei Amtszeiten wurde er nicht wiedergewählt. Zuletzt war er Co-Vorsitzender der Albright Stonebridge Group, einer internationalen Consultingfirma.

Frühe Jahre
Rudman wurde als Sohn von Theresia (geborene Levenson) und Edward G. Rudman geboren. Bis auf wenige Ausnahmen verbrachte er sein ganzes Leben in New Hampshire. Nachdem er die Militärakademie Valley Forge in Wayne, Pennsylvania, absolviert hatte, machte er seinen Bachelor-Abschluss an der Syracuse University in New York. Er diente in der Armee während des Koreakrieges und machte danach den Abschluss in Rechtswissenschaften an der Law School des Boston College. Von 1970 bis 1976 war er Attorney General von New Hampshire.

Senator
1980 besiegte Rudman den demokratischen Amtsinhaber John A. Durkin, welcher aufgrund des Wahlergebnisses sechs Tage vor Ende seiner Amtszeit zurücktrat. So ernannte ihn Gouverneur Hugh Gallen vorzeitig im späten Dezember 1980 zum Senator. Im Senat gehörte er dem Ethikausschuss und dem Bewilligungsausschuss an. Durch ihn und seinen Freund John H. Sununu wurde David Souter Richter am Obersten Gerichtshof.

Spätes Leben
Nachdem er 1993 den Senat verlassen hatte, wurde Rudman zweimal als Kandidat für die Vizepräsidentschaft in Betracht bezogen. Gemeinsam mit Ex-Außenministerin Madeleine Albright und dem ehemaligen Nationalen Sicherheitsberater Sandy Berger war er zuletzt Co-Vorsitzender der Albright Stonebridge Group, eines globales Beratungs- und Strategie-Unternehmens mit Sitz in Washington, D.C.

2002 wurde Rudman in die American Academy of Arts and Sciences gewählt.

Weblinks

Einzelnachweise

Senator der Vereinigten Staaten aus New Hampshire
Attorney General (New Hampshire)
Mitglied der Republikanischen Partei
Politiker (20. Jahrhundert)
Rechtsanwalt (Vereinigte Staaten)
Träger der Presidential Citizens Medal
Mitglied der American Academy of Arts and Sciences
US-Amerikaner
Geboren 1930
Gestorben 2012
Mann

Warren Rudman


Ruralna cjelina Škopljanci, ruralna cjelina zaseoka Škopljanaca, dijela sela Radošića, općina Lećevica.

Povijest
Ruralna cjelina zaseoka Škopljanci, selo Radošić, smješteno je iza brda Kozjak u Kaštelanskoj zagori. Organiziran je oko nekoliko manjih otvorenih seoskih prostora, okupljališta mještana, koje zatvaraju stambeno-gospodarski objekti. Stambene kuće, prizemnice i katnice s vanjskim stubištem i solarom, sačuvale su u velikoj mjeri izvorne inetrijere s otvorenim ognjištem. Kuće su građene od kamena priklesanog ili klesanog, krovovi su dvoslivni, s pokrovom od kamenih ploča ili kupe kanalice. Prozori i vrata uokvireni su kamenim pragovima, s drvenim zatvorima. Gospodarske zgrade (pojate s guvnom, štale, svinjci, gnojnice i dr.) smještene su na rubovima zaseoka i građene od grubo obrađenog kamena.

Zaštita
Pod oznakom Z-3587 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - kulturno-povijesna cjelina, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "kulturno-povijesna cjelina".

Izvori

Zaštićene ruralne cjeline u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Lećevica

Škopljanci (ruralna cjelina)


Le Coin rouge ou coin de l'icône (en  ou , , , ), chez les Slaves orientaux, est l'endroit le plus honoré dans l'isba, la khata, la datcha, la maison ou l'appartement, là où se trouve une icône et une table, généralement tournées vers les sud-est.

Une traduction de ce nom russe krasny ougol pourrait également être le « beau coin » : en russe ancien krasny () signifie à la fois rouge et beau et peut être compris dans ce dernier sens, aujourd'hui archaïque (beau devient krassivy () en russe moderne).

Les icônes placées dans le coin rouge sont assimilées à l'autel des églises orthodoxes. Outre des icônes, les orthodoxes y placent généralement un vase d'eau bénite, une bougie de la chandeleur, des rameaux du dimanche des Rameaux, un œuf de Pâques. En entrant dans une isba le visiteur se signe en premier lieu devant l'icône placée dans le coin rouge, puis il va saluer le maître des lieux.

Emplacement du coin rouge
Dans la plus grande partie du territoire de la Russie européenne, dans l'Oural, en Sibérie le coin rouge est disposé dans le coin le plus éloigné de l'isba, du côté est.

Les icônes sont placées dans le coin rouge à un endroit où une personne entrant dans la pièce aura son attention attirée en premier lieu.

Disposition des icônes
Les icônes qui doivent se trouver au coin de l'icône sont celles de l'Iconographie orthodoxe de Jésus-Christ et de l'Iconographie orthodoxe de la Mère de Dieu. La composition des autres icônes est laissée au choix des croyants. Habituellement les icônes patronales des membres de la famille sont placées dans le coin rouge. Parmi les icônes les plus vénérées se trouvent celles de Nicolas de Myre, que l'on retrouve presque dans toutes les iconostases de maisons. Parmi les saints russes les plus répandus dans ces coins rouges on trouve encore les noms de Serge de Radonège, Séraphin de Sarov, Georges de Lydda et Pantaléon de Nicomédie. La Sainte Trinité et la Crucifiction sont également des motifs fréquemment représentés.

Références

Bibliographie

  (pdf)

  A. Koutchoumova (Кучумова А. С.) Красный угол. Положение в пространстве (location) как семантический признак вещи (folk.ru)

Liens externes
 Иконы в доме (nesusvet.narod.ru)

Mobilier liturgique
Art chrétien
Icône chrétienne
Christianisme orthodoxe
Culture slave

Coin rouge (religion)


Nachtfalter er en kortfilm instrueret af Amalie Greger Madsen efter manuskript af Amalie Greger Madsen.

Handling

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2010

Kortfilm fra Danmark

Nachtfalter


Henri-François-Joseph de Régnier (28 decembrie 1864 – 23 mai 1936) a fost un poet simbolist francez, considerat unul dintre cele mai importanți poeți din Franța de la începutul secolului al XX-lea.

Viața și opera
S-a născut în Honfleur (Calvados) pe 28 decembrie 1864 și a urmat studii de drept la Paris. În 1885 el a început să contribuie la revistele pariziene, iar versurile sale au fost publicate de majoritatea periodicelor franceze și belgiene ce erau favorabile scriitorilor simboliști. După ce a început ca parnasianist, el a păstrat tradiția clasică, deși a adoptat unele dintre inovațiile lui Jean Moréas și Gustave Kahn. Stilul său vag sugestiv arată influența lui Stéphane Mallarmé, al cărui discipol asiduu a fost.

Primul său volum de poezii, Lendemains, a apărut în 1885, iar printre numeroase sale volume ulterioare s-au numărat Poèmes anciens et romanesques (1890), Les Jeux rustiques et divins (1890), Les Médailles d'argile (1900), La Cité des eaux (1903). El este, de asemenea, autorul unei serii de romane și povești realiste, printre care sunt La Canne de jaspe (ed. a II-a, 1897), La Double maîtresse (ed. a V-a, 1900), Les Vacances d'un jeune homme sage (1903) și Les Amants singuliers (1905). Régnier s-a căsătorit cu Marie de Heredia, fiica poetului José María de Heredia, care era și ea poetă și romancieră sub pseudonimul Gérard d'Houville.

El a colaborat la Le Visage de l'Italie, o carte din 1929 despre Italia prefațată de către Benito Mussolini.

La Canne de jaspe și Histoires Incertaines (1919) au fost traduse în 2012 de către Brian Stableford sub titlul A Surfeit of Mirrors. (ISBN 978-1-61227-076-0)

Henri de Régnier a murit în 1936, la vârsta de 71 de ani, și a fost înmormântat în Cimitirul Père Lachaise din Paris.

Referințe

Legături externe

Nașteri în 1864
Decese în 1936
Scriitori francezi din secolul al XIX-lea
Scriitori francezi din secolul al XX-lea
Înmormântări în cimitirul Père Lachaise
Mari Ofițeri ai Legiunii de onoare
Membri ai Academiei Franceze
Poeți simboliști

Henri de Régnier


3. ŽNL Varaždin uz Ligu NS Ludbreg predstavlja jednu od dvije skupine 3. županijske lige u Varaždinskoj županiji, te ligu sedmog ranga hrvatskog nogometnog prvenstva.
Sudjelovalo je devet klubova, a prvak je momčad Podravca iz Svibovca Podravskog.

Ljestvica

Rezultatska križaljka
podebljan rezltat - igrano u prvom (1. – 9. kolo) i trećem (19. – 27. kolo) dijelu lige
rezultat normalne debljine - igrano u drugom dijelu lige (10. – 18. kolo)
 prekrižen rezultat  - poništena ili brisana utakmica

Poveznce
 Županijski nogometni savez Varaždin
 3. ŽNL Varaždin
 3. ŽNL Varaždinska
 2. ŽNL Varaždinska 2016./17.
 Liga NS Ludbreg 2016./17.
 Kup ŽNS Varaždin 2016./17.

Izvori

 zns-varazdin.hr, 3. ŽNL Varaždin , pristupljeno 19. lipnja 2017.
 zns-varazdin.hr, Nogomet - službena glasila ŽNS Varaždin
 zns-varazdin.hr, Propozicije 3. ŽNL Varaždin i lige NS Ludbreg – Seniori – 2016/17, objavljeno 3. kolovoza 2016., preuzeto 19. lipnja 2017.
 zns-varazdin.hr, Nogomet - službeno glasilo ŽNS Varaždin / NS Ludbreg, br. 1169, god. XIV, objavljeno 14. lipnja 2017., preuzeto 19. lipnja 2017.
 rsssf.com, Hrvatska 2016./17., 7. rang - 3. ŽNL

Varazdin-2016-17
Varazdinka-3
Nogomet u Varaždinskoj županiji

3. ŽNL Varaždin 2016./17.


An Cyperus chersinus in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Nicholas Edward Brown, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Georg Kükenthal. An Cyperus chersinus in nahilalakip ha genus nga Cyperus, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cyperus

Cyperus chersinus


Le prieuré de Nostell (appelé simplement Nostell par le National Trust) est une maison palladienne située à Nostell, près de Crofton et de Wakefield, dans le Yorkshire de l'Ouest, en Angleterre, accessible par la route de Doncaster depuis Wakefield. Il date de 1733, et a été construit pour la famille Winn sur l'emplacement d'un prieuré médiéval . Le prieuré et son contenu ont été donnés au National Trust en 1953 par les administrateurs du domaine et Rowland Winn,  baron St Oswald.

Histoire

Le domaine est acheté en 1654 par l'échevin de Londres, Sir Rowland Winn, après que son dernier propriétaire, Sir John Wolstenholme, ait été déclaré en faillite en 1650. La construction de la maison actuelle commence en 1733, et le mobilier, l'ameublement et les décorations réalisés pour la maison restent sur place. Les Winn sont des marchands de textiles à Londres, George Wynne de Gwydir est nommé drapier d'Élisabeth , son petit-fils, Sir George Winn est créé  baronnet de Nostell en 1660 et la famille doit ensuite sa richesse au charbon sous le domaine, et plus tard pour l'extraction de minerai de fer pendant la révolution industrielle.

La maison est construite par James Paine (architecte) pour Sir Rowland Winn  baronnet sur le site d'un prieuré du  dédié à Saint Oswald. Robert Adam est chargé de concevoir des ailes supplémentaires, dont une seule est achevée, et de compléter les cabines. Adam ajoute un double escalier à l'avant de la maison et conçoit des bâtiments sur le domaine, notamment les étables.

Nostell Priory abrite une grande collection de meubles Chippendale, tous fabriqués pour la maison et commandés par Sir Rowland Winn  baronnet et son épouse Sabine Winn . Thomas Chippendale est né à Otley en 1718 et a des ateliers à St Martins Lane, à Londres. La collection d'art du prieuré de Nostell comprend La Procession au Calvaire de Pieter Brueghel le Jeune, la Scène de William Hogarth tirée de La Tempête de Shakespeare - la première représentation dans une peinture d'une scène des pièces de Shakespeare - et un autoportrait d'Angelica Kauffmann, ainsi comme la copie de Rowland Lockey du tableau de Hans Holbein (vers 1527 mais maintenant perdu) de Sir Thomas More and Family ; cette copie a été commandée en 1592 par la famille More et est arrivée à Nostell au , et serait la plus fidèle à l'original détruit .

Une horloge à caisse, avec un mécanisme interne presque entièrement en bois, réalisée par John Harrison en 1717, est logée dans la salle de billard. Harrison, dont on pense que le père Henry est charpentier de domaine, est né à moins d'un demi-mile du domaine. On l'appelle John "Longitude" Harrison, après avoir consacré sa vie à résoudre le problème de trouver la longitude en mer en créant un chronométreur marin précis. Connu sous le nom de H4, ce chronomètre peut être vu à l'Observatoire royal de Greenwich, Londres.

En mai 2007, un ensemble de meubles Gillows est revenu à la maison après rénovation. Ces pièces meublent désormais la salle des tapisseries, ainsi qu'une paire de grands vases vénitiens, en bois incrusté d'ivoire et de pierres semi-précieuses.

En juin 2009, une suite de chambres au deuxième étage est remise au National Trust. Ces chambres utilisées par les Winn n'avaient jamais été exposées au public auparavant. Ils contiennent le contenu d'origine, notamment un lit à baldaquin Régence et une suite de meubles de chambre victoriens. Une autre pièce ouverte aux visiteurs est le garde-manger du majordome, avec une exposition d'argenterie de la famille Winn, dans les armoires adjacentes de la chambre forte.

Terrains

Le prieuré de Nostell occupe 121 hectares (300 acres) de parc . Dans le parc et les jardins se trouvent des promenades au bord du lac. Le parc propose des promenades au bord du lac et des bois, des vues sur le pont du druide et des promenades jusqu'à l'Obelisk Lodge restauré, une guérite de parc. Le parc a été acheté à Lord St Oswald par le National Trust avec un financement du fonds Heritage Lottery. Cette subvention a permis à la fiducie d'acquérir des tableaux, des livres et des meubles de la famille.

L'Obelisk Lodge est construit au  et habité jusqu'à la fin des années 1950.

La pelouse principale et les champs inférieurs à l'est du prieuré sont utilisés pour divers événements, cependant, c'est le "Central Yorkshire Scout County" en 2000 qui apporte un changement fondamental à la façon dont les terrains pouvaient être utilisés. L'organisation a choisi le prieuré de Nostell comme site pour son « camp du millénaire », qui devait attirer environ 2 500 personnes de tout le mouvement scout du Yorkshire. Au cours du projet de préparation de 12 mois visant à créer des installations et des infrastructures temporaires, l'employé de Yorkshire Water, Jon Potter, persuade ses employeurs de faire don/d'installer des conduites d'eau souterraines à haute pression et des bornes fontaines sur tout le territoire oriental. C'est sans précédent à la fois en termes de don d'entreprise et au profit du Prieuré, qui jusqu'alors avait réfléchi à la façon dont ils pourraient autofinancer exactement cette amélioration.

Histoire monastique
Le prieuré est une fondation augustinienne du , dédiée à St Oswald, soutenue initialement par Robert de Lacy de Pontefract et Thurstan d'York . Vers 1114, Aldulf, confesseur d'Henri  d'Angleterre, est prieur d'un groupe de chanoines réguliers à Nostell .

Sir John Field, le premier astronome copernicien de renom en Angleterre, aurait étudié à Nostell dans sa jeunesse sous la tutelle du prieur Alured Comwn .

Dans le cadre de la Dissolution des monastères, le prieuré est saisi en 1540 et cédé au Dr Thomas Leigh . Nostell est acheté en 1567 par Sir Thomas Gargrave, un haut shérif du Yorkshire, président de la Chambre des communes et président du Conseil du Nord  à James Blount,  baron Mountjoy, pour 3 560 £ . En 1613, Nostell est acheté par William Ireland qui plus tard, en 1629, vend le domaine à Sir John Wolstenholme,  baronnet pour 10 000 £. Nostell est alors racheté par les Winns à Wolstenholme  qui est mis en faillite par des dettes contractées pour financer la cause royaliste.

Références

Liens externes

Prieuré augustin en Angleterre
Monument classé de Grade I dans le Yorkshire de l'Ouest

Nostell Priory


USAID, United States Agency for International Development je američka federalna državna agencija osnovana 1961. godine radi obavljanja poslova pružanja međunarodne gospodarske i humanitarne pomoći. Pomoć se putem USAID-a daje u skladu s vanjskom politikom Sjedinjenih Američkih Država.

USAID iskazuje svoju misiju riječima: "U ime američkog naroda, promičemo i iskazujemo demokratske vrijednosti u inozemstvu, u svrhu stvaranja slobodnog, mirnog i prosperitetnog svijeta. Podržavajući vanjsku politiku SAD-a, USAID vodi brigu o razvojnoj i pomoći u slučaju katastrofa koju pruža vlada SAD-a putem partnerstava i investicija, u svrhu spašavanja života, smanjivanja siromaštva, jačanja demokracije i pomaganje narodima da izađu iz humanitarnih kriza i napreduju do razine u kojoj više ne trebaju pomoć."

U 2016. godini je USAID imao osoblje od 3.163 zaposlenika u Washington, D.C., te daljnjih 6.434 zaposlenika u inozemstvu, koji su u svrhu međunarodne pomoći raspolagali proračunom od 27,3 milijardi dolara. Administracija predsjednik SAD-a Donalda Trumpa je za 2019. godinu predložila Kongresu Sjedinjenih Američkih Država da odobri USAID-u proračun od 39,3 milijardi američkih dolara. Međunarodna pomoć se dodjeljuje radi ostvarivanja strategijskih ciljeva:

 Da se osigura sigurnost SAD-a u zemlji i inozemstvu, i to financiranjem aktivnosti usmjerih na a/ sprječavanje širenja oružja za masovno uništenje, b/ borbu protiv međunarodnih terorističkih organizacije, napose ISIS-a i Al-Kaide, te suprotstavljanju od stranih država podupiranih terorističkih grupa koje ugrožavaju nacionalnu sigurnost SAD, c/ suočavanje s nestabilnošću, međunarodnim kriminalom i nasiljem koje ugrožavaju interese SAD-a, putem jačanja vladavine odgovorne građanima, sigurnosti, demokracije i vladavine prava, d/ povećavanje sposobnosti i otpornosti američkih partera i saveznika da odbiju agresiju, prisilu i neprihvatljive utjecaje od strane državnih i ne-državnih čimbenika, e/ jačanje sigurnosti granica SAD i zaštite državljana SAD u inozemstvu,
 Da se obnovi američka konkurentnost u svijetu, u svrhu postizanja održivog gospodarskog rasta i stvaranja radnih mjesta u SAD-u, financiranjem aktivnosti usmjerih na a/ promicanje američkog prosperiteta poticanjem bilateralnih odnosa i korištenjem međunarodnih institucija i sporazuma u svrhu otvaranja stranih tržišta, osiguravanja poslovnih prilika, te promicanja investicija i inovacija, b/ poticanje zdravih, dobro obrazovanih i produktivnih stanovništava u drugim zemljama da vode uključiv i održiv razvoj, otvaraju nova tržišta i tim putem podržavaju prosperitet SAD-a,  c/ unaprjeđivanje gospodarske sigurnosti SAD-a osiguravanjem energetske sigurnosti, borbom protiv korupcije i promicanjem tržišno usmjerenih reformi gospodarstva i državnih ustanova,
 Da se promovira američko vodstvo putem odmjerenog angažiranja, u svrhu a/ tranzicije država u svijetu iz primatelja pomoći u trajne diplomatske, gospodarske i sigurnosne partnere, b/ nastojanja da međunarodne organizacije promiču američke vrijednosti i ciljeve vanjske politike, pri čemu se nastoji da i druge države u pravičnoj mjeri pridonesu financiranju tih organizacija, c/ jačanja partnerstva s privatnim sektorom i nevladinim udrugama, kako bi se mobilizirala potpora i resursi u oblikovanju javnog mnijenja u drugim zemljama, d/ iskazivanja američkih vrijednosti i sposobnost vodstva, angažiranjem u sprječavanju širenja zaraznih bolesti i osiguravanjem humanitarne pomoći.

Operativni trošak (troškovi ureda, osoblja i sl.) USAID-a je 1,3 milijardi US dolara.

USAID je 1998. – 2004. godine financirao aktivnosti u Republici Hrvatskoj usmjerene na okončanje vladavine HDZ-a, tj. "autoritarnog režima" kakvoga je po sudu tadašnje američke vanjske politike za sobom ostavio Franjo Tuđman, te osiguravanja da HDZ nakon njegovog vraćanja na vlast pod vodstvom Ive Sanadera ne uspostavi ponovo osobine kakve je iskazivao pod Tuđmanovim vodstvom.

Početkom 2018. godine, USAID sudjeluje u aktivnostima radi uspostavljanja luke za ukapljeni zemni plin (LNG) na otoku Krku (SAD je vodeći proizvođač i izvoznik zemnog plina), te radi osposobljavanja BiH da koristi zemni plin osloncem na infrastrukturu u Hrvatskoj.

Izvori

SAD

USAID


Vazgen Sarkisyan Cumhuriyet Stadyumu, Ermenistan'ın başkenti Erivan'da 1935 yılında inşa edilen çok amaçlı stadyum. Vazgen Sarkisyan Cumhuriyet Stadyumu'nda çoğunlukla futbol müsabakaları yapılmaktadır. Ermenistan'ın Ulis takımının maçlarını yaptığı stadyum 14.403 seyirci kapasitelidir.

Ermenistan'daki stadyumlar
Erivan'da spor
Erivan'daki yapılar
1935'te tamamlanan altyapı

Vazgen Sarkisyan Cumhuriyet Stadyumu