The 1999 Manitoba general election was held on September 21, 1999 to elect Members of the Legislative Assembly of the Province of Manitoba, Canada.

The New Democratic Party (NDP) was returned to government after sitting in opposition since the 1988 election.  The NDP won 32 seats, against 24 for the Progressive Conservative Party.  The Manitoba Liberal Party won one seat. The Manitoba PC Party declined in popularity due to unpopular budget cuts on the healthcare system, social programs, and civil servants. The budget cuts on Public Service employees resulted in "Filmon Fridays" where civil servants had to take 10 unpaid days off each year. A vote splitting scandal has also hurt the Manitoba PC Party's reputation when the Independent Native Voice Party was claimed to be funded by the PC Caucus in attempt to take away votes from the NDP during the 1995 election.

Results

|- bgcolor=CCCCCC
!rowspan="2" colspan="2" align=left|Party
!rowspan="2" align=left|Party leader
!rowspan="2"|Candidates
!colspan="4" align=center|Seats
!colspan="3" align=center|Popular vote
|- bgcolor=CCCCCC
|align="center"|1995
|align="center"|Dissol.
|align="center"|1999
|align="center"|+ / —
|align="center"|#
|align="center"|%
|align="center"|Change

|align=left|New Democratic
|align=left|Gary Doer
|align="right"|57
|align="right"|23
|align="right"|23
|align="right"|32
|align="right"|+9
|align="right"|219,689
|align="right"|44.51%
|align="right"|+11.70%

|align=left|Progressive Conservative
|align=left|Gary Filmon
|align="right"|57
|align="right"|31
|align="right"|31
|align="right"|24
|align="right"|–7
|align="right"|201,562
|align="right"|40.84%
|align="right"|-2.03%

|align=left|Liberal
|align=left|Jon Gerrard
|align="right"|50
|align="right"|3
|align="right"|2
|align="right"|1
|align="right"|-2
|align="right"|66,111
|align="right"|13.40%
|align="right"|-10.33%

|align=left|Manitoba Party
|align=left|Roger Woloshyn
|align="right"|12
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|—
|align="right"|2,869
|align="right"|0.58%
|align="right"|—

|align=left|Markus Buchart
|align="right"|6
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|—
|align="right"|973
|align="right"|0.20%
|align="right"|—

|align=left|Dennis Rice
|align="right"|6
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|—
|align="right"|658
|align="right"|0.13%
|align="right"|+0.01%

|align=left|Darrell Rankin
|align="right"|6
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|—
|align="right"|446
|align="right"|0.09%
|align="right"|

|colspan=2 align=left|Independents and no affiliation
|align="right"|4
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|0
|align="right"|—
|align="right"|1,226
|align="right"|0.25%
|align="right"|—

|align=left colspan="4"|Vacant
|align="right"|1
|align="center" colspan="5"|
|-
|align=left colspan="3"|Total Valid Votes
| align="right"|198
| align="right"|57
| align="right"|57
| align="right"|57
| align="right"|—
| align="right"|493,534
| align="right"|68.11%
| align="right"|
|-
|align=left colspan="8"|Registered Voters
|align="right"|729,188
|align="center" colspan="5"|
|}

Candidates by riding

Northern Manitoba/Parkland

|-
|bgcolor=whitesmoke|Dauphin-Roblin
||
|Stan Struthers 5,596 (55.67%)
|
|Lorne Boguski 4,001 (39.80%)
|
|
|
|
|
|Doug McPhee (Manitoba Party) 455 (4.53%)
||
|Stan Struthers
|-
|bgcolor=whitesmoke|Flin Flon
||
|Gerard Jennissen  3,026 (64.91%)
|
|Tom Therien  1,368 (29.34%)
|
|
|
|
|
|Phillip Ng (Independent)  268 (5.75%)
||
|Gerrard Jennissen
|-
|bgcolor=whitesmoke|Rupertsland
||
|Eric Robinson 2,007 (59.15%)
|
|David Harper 678 (19.98%)
|
|Darcy Wood 708 (20.87%)
|
|
|
|
||
|Eric Robinson
|-
|bgcolor=whitesmoke|Swan River
||
|Rosann Wowchuk 4,931 (54.97%)
|
|Maxine Plesiuk 3,482 (38.81%)
|
|
|
|
|
|Wayne Klekta (Manitoba Party) 558 (6.22%)
||
|Rosann Wowchuk
|-
|bgcolor=whitesmoke|The Pas
||
|Oscar Lathlin  2,952 (46.85%)
|
|Ron Evans  2,737 (43.44%)
|
|Don Sandberg  612 (9.71%)
|
|
|
|
||
|Oscar Lathlin
|-
|bgcolor=whitesmoke|Thompson
||
|Steve Ashton 3,793 (70.99%)
|
|Cecil Thorne 1,306 (24.44%)
|
|Pascal Bighetty 244 (4.57%)
|
|
|
|
||
|Steve Ashton
|}

Westman

|-
|bgcolor=whitesmoke|Arthur-Virden
|
|Perry Kalynuk 3,063 (35.79%)
||
|Larry Maguire 4,215 (49.24%)
|
|Bob Brigden 1,281 (14.97%)
|
|
|
|
||
|Larry Maguire
|-
|bgcolor=whitesmoke|Brandon East
||
|Drew Caldwell4,840 (61.28%)
|
|Marty Snelling2,080 (26.34%)
|
|Peter Logan453 (5.74%)
|
|
|
|Don Jessiman (Ind.)525 (6.65%)
||
|Leonard Evans
|-
|bgcolor=whitesmoke|Brandon West
||
|Scott Smith4,898 (49.26%)
|
|James McCrae4,546 (45.72%)
|
|Lisa Roy407 (4.09%)
|
|
|
|Lisa Gallagher (Communist) 92 (0.93%)
||
|James McCrae
|-
|bgcolor=whitesmoke|Minnedosa
|
|Harvey Paterson 2,841 (37.72%)
||
|Harold Gilleshammer 3,744 (49.71%)
|
|Gordon Powell 578 (7.67%)
|
|
|
|Brion Pollon (Manitoba Party) 369 (4.90%)
||
|Harold Gilleshammer
|-
|bgcolor=whitesmoke|Russell
|
|Vince Lelond  3,802 (46.37%)
||
|Len Derkach  4,397 (53.63%)
|
|
|
|
|
|
|
|New riding
|}

Central Manitoba

|-
|bgcolor=whitesmoke|Carman
|
|Diane Beresford  1,519 (20.23%)
||
|Denis Rocan  3,698 (49.25%)
|
|Raymond Le Neal  2,291 (30.51%)
|
|
|
|
||
|New riding
|-
|bgcolor=whitesmoke|Gimli
|
|Fran Fredrickson 5,086 (43.87%)
||
|Ed Helwer 5,488 (47.34%)
|
|Pat Carroll 1,019 (8.79%)
|
|
|
|
||
|Ed Helwer
|-
|bgcolor=whitesmoke|Interlake
||
|Tom Nevakshonoff 3,809 (48.59%)
|
|Betty Green 3,260 (41.59%)
|
|Margaret Swan 770 (9.82%)
|
|
|
|
||
|Tom Nevakshonoff
|-
|bgcolor=whitesmoke|Lakeside
|
|Paul Pododworny 2,785 (30.68%)
||
|Harry Enns 4,426 (48.75%)
|
|Dave Harcus 1,646 (18.13%)
|
|
|
|Marcel Van De Kerckhove (Manitoba Party) 222 (2.45%)
||
|Harry Enns
|-
|bgcolor=whitesmoke|Morris
|
|Paul Hagen  1,796 (20.51%)
||
|Frank Pitura 4,673 (53.38%)
|
|Herm Martens  2,179 (24.89%)
|
|
|
|Dennis Rice (Libertarian) 107 (1.22%)
||
|Frank Pitura
|-
|bgcolor=whitesmoke|Pembina
|
|Celso Arévalo 1,120 (16.08%)
||
|Peter Dyck 4,808 (69.01%)
|
|Marilyn Skubovious 1,039 (14.91%)
|
|
|
|
||
|Peter Dyck
|-
|bgcolor=whitesmoke|Portage la Prairie
|
|Connie Gretsinger 2,769 (37.06%)
||
|David Faurschou3,476 (46.52%)
|
|Dave Cook1,116 (14.94%)
|
|
|
|Gary Bergen (Libertarian)111 (1.49%)
||
|David Faurschou
|-
|bgcolor=whitesmoke|Selkirk
||
|Greg Dewar 5,376 (54.35%)
|
|Barry Uskiw 3,353 (33.90%)
|
|Joe Smolinski 1,162 (11.75%)
|
|
|
|
||
|Greg Dewar
|-
|bgcolor=whitesmoke|Ste. Rose
|
|Louise Wilson 3,293 (42.46%)
||
|Glen Cummings 3,871 (49.92%)
|
|Fred Juskowiak 591 (7.62%)
|
|
|
|
||
|Glen Cummings†
|-
|bgcolor=whitesmoke|Turtle Mountain
|
|Janet Brady 1,902 (26.47%)
||
|Mervin Tweed 4,037 (56.18%)
|
|Lorne Hanks 1,247 (17.35%)
|
|
|
|
||
|Mervin Tweed
|}

Eastman

|-
|bgcolor=whitesmoke|Emerson
|
|David Kiansky 1,332 (18.05%)
||
|Jack Penner 3,994 (54.12%)
|
|Ted Klassen 2,054 (27.83%)
|
|
|
|
||
|Jack Penner†
|-
|bgcolor=whitesmoke|Lac du Bonnet
|
|Michael Hameluck 4,686 (49.22%)
||
|Darren Praznik 4,835 (50.78%)
|
|
|
|
|
|
||
|Darren Praznik
|-
|bgcolor=whitesmoke|La Verendrye
||
|Ron Lemieux 3,533 (41.20%)
|
|Ben Sveinson 3,367 (39.26%)
|
|Léon Morrissette 1,465 (17.08%)
|
|
|
|Bonnie Fedak (Manitoba Party) 211 (2.46%)
||
|Ben Sveinson
|-
|bgcolor=whitesmoke|Springfield
|
|Leonard Kimacovich 4,058 (40.58%)
||
|Ron Schuler 4,969 (49.68%)
|
|Patricia Aitken 771 (7.71%)
|
|
|
|Roger Woloshyn (Manitoba Party) 203 (2.03%)
||
|Glen Findlay
|-
|bgcolor=whitesmoke|Steinbach
|
|Peter Hiebert  910 (12.46%)
||
|Jim Penner  5,708 (78.13%)
|
|Rick Ginter  688 (9.42%)
|
|
|
|
||
|Albert Driedger
|-
|}

Northwest Winnipeg

|-
|bgcolor=whitesmoke|Burrows
||
|Doug Martindale  5,151 (66.34%)
|
|Cheryl Clark  724 (9.32%)
|
|Mike Babinsky  1,849 (23.81%)
|
|
|
|Darrell Rankin (Communist) 41 (0.53%)
||
|Doug Martindale
|-
|bgcolor=whitesmoke|Inkster
||
|Becky Barrett  3,501 (44.45%)
|
|George Sandhu 1,017 (12.91%)
|
|Kevin Lamoureux  3,358 (42.64%)
|
|
|
|
||
|Kevin Lamoureux
|-
|bgcolor=whitesmoke|Kildonan
||
|Dave Chomiak 6,101 (62.66%)
|
|Shannon Martin  2,542 (26.11%)
|
|Michael Lazar  1,093 (11.23%)
|
|
|
|
||
|Dave Chomiak
|-
|bgcolor=whitesmoke|Point Douglas
||
|George Hickes  3,338 (53.34%)
|
|Mary Richard  1,224 (19.56%)
|
|Ajay Chopra 1,336 (21.35%)
|
|
|
|Peter Juba (Independent)  360 (5.75%)
||
|George Hickes
|-
|bgcolor=whitesmoke|St. Johns
||
|Gord Mackintosh 5,766 (72.00%)
|
|Ray Larkin  1,635 (20.42%)
|
|Patrick Fontaine  607 (7.58%)
|
|
|
|
||
|Gord Mackintosh
|-
|bgcolor=whitesmoke|The Maples
||
|Cris Aglugub  4,329 (54.49%)
|
|Ellen Kowalski  2,310 (29.07%)
|
|Sudhir Sandhu  1,233 (15.52%)
|
|
|
|Caneda Menard 	(Independent)  73 (0.92%)
||
|Gary Kowalski
|-
|bgcolor=whitesmoke|Wellington
||
|Conrad Santos  4,102 (69.28%)
|
|Allison Frate  935 (15.79%)
|
|Bernie Doucette  757 (12.79%)
|
|
|
|Paul Baskerville (Manitoba Party) 127 (2.14%)
||
|Conrad Santos
|-
|bgcolor=whitesmoke| Totals
|
|NDP32,288 (60.34%)
|
|PC10,387 (19.41%)
|
|Liberal10,223 (19.13%)
|
|
|
|Other601 (0.12%)
|
|
|}

Northeast Winnipeg

|-
|bgcolor=whitesmoke|Concordia
||
|Gary Doer 5,691 (70.09%)
|
|Paul Murphy 1,898 (23.37%)
|
|Chris Hlady 444 (5.47%)
|
|C. David Nickarz 87 (1.07%)
|
|
||
|Gary Doer
|-
|bgcolor=whitesmoke|Elmwood
||
|Jim Maloway 5,176 (62.86%)
|
|Elsie Bordynuik 2,659 (32.29%)
|
|
|
|
|
|Cameron Neumann (Libertarian) 320 (3.89%)James Hoagaboam (Communist) 79 (0.96%)
||
|Jim Maloway
|-
|bgcolor=whitesmoke|Radisson
||
|Marianne Cerilli 5,198 (55.02%)
|
|Henry A. McDonald 3,114 (32.96%)
|
|Betty Ann Watts 1,136 (12.02%)
|
|
|
|
||
|Marianne Cerilli
|-
|bgcolor=whitesmoke|River East
|
|Ross Eadie 4,624 (43.31%)
||
|Bonnie Mitchelson 5,366 (50.25%)
|
|Patrick Saydak688 (6.44%)
|
|
|
|
||
|Bonnie Mitchelson
|-
|bgcolor=whitesmoke|Rossmere
||
|Harry Schellenberg  5,097 (49.21%)
|
|Vic Toews  4,803 (46.37%)
|
|Cecilia Connelly  396 (3.82%)
|
|
|
|Chris Buors (Libertarian)62 (0.60%)
||
|Vic Toews
|-
|bgcolor=whitesmoke|St. Boniface
||
|Greg Selinger 5,439 (56.57%)
|
|Robert Olson1,181 (12.28%)
|
|Jean-Paul Boily2,994 (31.14%)
|
|
|
|
||
|Neil Gaudry
|-
|bgcolor=whitesmoke|Transcona
||
|Daryl Reid 5,620 (63.88%)
|
|Dan Turner 2,409 (27.38%)
|
|Vibart Stewart 713 (8.10%)
|
|
|
|Paul Sidon (Communist)56 (0.64%)
||
|Daryl Reid
|}

West Winnipeg

|-
|bgcolor=whitesmoke|Assiniboia
||
|Jim Rondeau  4,347 (44.24%)
|
|Linda McIntosh  4,344 (44.20%)
|
|Deborah Shiloff 1,136 (11.56%)
|
|
|
|
||
|Linda McIntosh
|-
|bgcolor=whitesmoke|Charleswood
|
|Darryl Livingstone 2,176 (21.28%)
||
|Myrna Driedger 5,437 (54.46%)
|
|Alana McKenzie 2,323 (23.27%)
|
|
|
|
||
|Myrna Driedger
|-
|bgcolor=whitesmoke|Kirkfield Park
|
|Dennis Kshyk 3,060 (26.51%)
||
|Eric Stefanson 6,108 (52.92%)
|
|Vic Wieler 2,306 (19.98%)
|
|
|
|
|bgcolor=whitesmoke|
|Eric Stefanson
|-
|bgcolor=whitesmoke|St. James
||
|Bonnie Korzeniowski 4,483 (44.76%)
|
|Gerry McAlpine3,845 (38.39%)
|
|Wayne Helgason1,625 (16.23%)
|
|
|
|
||
|MaryAnn Mihychuk
|-
|bgcolor=whitesmoke|Tuxedo
|
|Jack Dubois  2,333 (23.80%)
||
|Gary Filmon  5,952 (60.72%)
|
|Rochelle Zimberg 1,391 (14.19%)
|
|Markus Buchart 126 (1.29%)
|
|
||
|Gary Filmon
|}

Central Winnipeg

|-
|bgcolor=whitesmoke|Fort Rouge
||
|Tim Sale 4,759 (48.42%)
|
|Ron Paley 2,971 (30.23%)
|
|John Shanski 1,870 (19.03%)
|
|Alex Reid 355 (4.97%)
|
|
||
|New riding
|-
|bgcolor=whitesmoke|Lord Roberts
||
|Diane McGifford 5,240 (52.99%)
|
|Maggie Nishimura 2,678 (27.08%)
|
|Allen Mills 1,776 (17.96%)
|
|Lyle Ford 136 (1.38%)
|
|
||
|New riding
|-
|bgcolor=whitesmoke|Minto
||
|MaryAnn Mihychuk 4,534 (63.92%)
|
|Harry Lehotsky 2,035 (28.69%)
|
|Duane Poettcker 452 (6.37%)
|
|
|
|Harold Dyck (Communist)45 (0.63%) Didz Zuzens (Libertarian)27 (0.38%)
||
|New riding
|-
|bgcolor=whitesmoke|River Heights
|
|Peter Reimer1,492 (12.98%)
|
|Mike Radcliffe4,708 (40.95%)
||
|Jon Gerrard5,173 (45.00%)
|
|Chris Billows92 (0.80%)
|
|Clancy Smith (Libertarian)31 (0.27%)
||
|Mike Radcliffe
|-
|bgcolor=whitesmoke|Wolseley
||
|Jean Friesen 5,282 (69.15%)
|
|Carol Friesen 1,685 (22.06%)
|
|
|
|Phyllis Abbé 356 (4.66%)
|
|David Allison (Communist) 133 (1.74%)
||
|Jean Friesen
|}

South Winnipeg

|-
|bgcolor=whitesmoke|Fort Garry
|
|Lawrie Cherniack 4,406 (43.46%)
||
|Joy Smith 4,436 (43.76%)
|
|Ted Gilson 1,143 (11.27%)
|
|
|
|Denise Van Rooyen (Manitoba Party) 116 (1.14%)
||
|Rosemary Vodrey
|-
|bgcolor=whitesmoke|Fort Whyte
|
|Bidhu Jha 2,815 (26.82%)
||
|John Loewen 6,480 (61.73%)
|
|Malli Aulakh 1,202 (11.45%)
|
|
|
|
||
|New riding
|-
|bgcolor=whitesmoke|Riel
||
|Linda Asper 4,883 (46.68%)
|
|David Newman 4,559 (44.03%)
|
|Clayton Weselowski 820 (7.92%)
|
|
|
|Mike Kubara (Manitoba Party) 91 (0.88%)
||
|David Newman
|-
|bgcolor=whitesmoke|Seine River
|
|Leslie Fingler 3,464 (35.34%)
||
|Louise Dacquay 4,684 (47.78%)
|
|Jake Pankratz 1,493 (15.23%)
|
|
|
|Warren Goodwin (Manitoba Party) 129 (1.32%)
||
|Louise Dacquay
|-
|bgcolor=whitesmoke|Southdale
|
|Iris Taylor 2,909 (27.28%)
||
|Jack Reimer 5,455 (51.16%)
|
|Shirley Chaput 2,064 (19.36%)
|
|
|
|Paul Gibson (Manitoba Party)200 (1.88%)
||
|Jack Reimer
|-
|bgcolor=whitesmoke|St. Norbert
|
|Marilyn Brick3,483 	(38.69%)
||
|Marcel Laurendeau4,152 	(46.14%)
|
|Mohinder Dhillon 1,313 	(14.59%)
|
|
|
|
||
|Marcel Laurendeau
|-
|bgcolor=whitesmoke|St. Vital
||
|Nancy Allan5,298 	(50.91%)
|
|Shirley Render 3,699 	(36.09%)
|
|Lynn Clark1,099 	(10.72%)
|
|
|
|Brian Hanslip (Manitoba Party)188 (1.83%)
||
|Shirley Render
|-
|}

Riding results

Party code:

PC:  Progressive Conservative Party of Manitoba
L:  Manitoba Liberal Party
NDP:  New Democratic Party of Manitoba
G: Manitoba Green Party
Comm:  Communist Party of Canada - Manitoba
Lbt: Libertarian Party of Manitoba
M: Manitoba Party

Boldface denotes incumbent.  Expenditures refer only to candidate election expenses.

Post-election changes
Eric Stefanson (PC) resigned as the member for Kirkfield Park on September 7, 2000.  A by-election was called for November 21 of the same year.

Tuxedo (res. Gary Filmon, September 18, 2000), November 21, 2000:

Heather Stefanson (PC) 2692
Rochelle Zimberg (L) 1586
Iona Starr (NDP) 916

Lac Du Bonnett (res. Darren Praznik, February 8, 2002), March 12, 2002:

Gerald Hawranik (PC) 3398
Michael Hameluck (NDP) 3234
George Harbotte (L) 1647

Riel (res. Linda Asper, April 24, 2003)

Steinbach (res. Jim Penner, April 24, 2003)

See also
Independent candidates, 1999 Manitoba provincial election

References

1999 elections in Canada
1999
1999 in Manitoba
September 1999 events in Canada

1999 Manitoba general election


نصرت البدر (ولد في:2 يناير 1980 في مدينة العمارة) ملحن عراقي، لحّن لعدد كبير من فناني العراق والوطن العربي مثل ياس خضر وباسل العزيز وحسام الرسام ومحمد السالم وديانا حداد ونور الزين وشمس الكويتية وإسماعيل مبارك وخالد الحنين وقاسم السلطان وقائد حلمي وسيف عامر وتيسير السفير، ودالي، وغيرهم من الفنانين، وبدأ أول ألحانه عام 1993. كما حصل على كثير من الجوائز منها جائزة الإبداع.
عمل في أكثر من مؤسسة فنية عراقية حتى أنشأ قناة خاصة به وهي قناة (ميوزك الرماس).

قائمة الأغاني

 2008 - بوسة لروحك
 2009- اتمنى روحي تصير (بمشاركة صلاح حسن)
 2009 - انا وليل (بمشاركة حسام الرسام)
 2010 - بية كل التعب
 2010 - ويلي (بمشاركة قائد حلمي )
2014- اكو ناس (بمشاركة احمد برهان)
 2014 - الدنيا دوارة (بمشاركة محمد السالم)
 2017- ارجعلي
 2018- متونس ومرتاح (بمشاركة حكيم)
 2018- صعد سوك الخيانة
 2018- علمتني مدرستي
 2018- احلفلي
 2018 - عمارة وغربية (بمشاركة قاسم السلطان)\
 2018 - كيبن نوخ
 2018- علمتك اني (بمشاركة ايسر القاسم)
 2018- اخذيني ولله سويها
 2018- أنت دنيا بحالها
 2018- اوعدني 2 (بمشاركة نور الزين)
 2018 - رجعتها بطيبة
 2019 - وهمان (بمشاركة جلال الزين)
 2019- احلفلي
 2019 - احلفلك عهد
 2019 - الي غمرني (بمشاركة اصيل الهميم)
 2019 - على بختك (بمشاركة جلال الزين)
 2019- احضني
 2019 - كلبي نار (بمشاركة سامر زين)
 2019 - عيني تبقى مساهرة
 2019 - هوى بغداد (بمشاركة اصيل هميم)
 2019-الكرادة (بمشاركة اصيل هميم)
 2018- شفت الضيم

 2011 - لوك لوك
 2011 - أول حب (بمشاركة حسام الرسام)
 2013 - أوعدني
 2013 - بلا زحمة
 2013 - لخاطرك
 2014 - ارتاح باحضانك (بمشاركة ' قائد حلمي)
 2014 - آه من الدنيا
 2015 - أكسر الخاطر
 2015 - آني وردة (مع تيسير السفير)
 2016 - سيدا (بمشاركة ' قائد حلمي)
 2016 - يا حضرتك
 2016 - آني النهيت العلاقة
 2017 - المعدل
 2017 - بالريش
 2018 - شگد حرام
 2018 - على الراح من عمري (بمشاركة علي الحميد)
 2018 - سوق الخيانة
 2018 - أجيبهم يم القلب
 2018 - قلب
 2019 - عكست وياي
 2020- سوء اختيار (بمشاركة حسن جودة)
 2020 - يالمفتهمني غلط
 2020 - خير ما منه
 2020 - واهس
 2020 - شوف
 2020 - احكم بيها عدلها (بمشاركة غسان الشامي)
 2020- هل تعلم (بمشاركة صلاح حسن)
 2020 - اتواضع وانزل للشعب
 2020- خابرة
 2020- شماتي خير (بمشاركة اسعد الواسطي)
 2020 - انا ضايع (بمشاركة خالد الحنين)
 2020 - انصحك تترك الدنيا
 2020 - ابدي بيك
 2020- عاليه وما تنحني
 2020- ماتسوى
 2020-حبيبي يا عراق (بمشاركة علي جاسم ومصطفى العبد الله)
 2020- احبك أكثر
 2020 - اخر الدنيا
 2020 - ذبت بتفاصيلة (بمشاركة حسين سماح)
 2020 - ما بقالك (بمشاركة جلال الزين)
 2020 - أيام العمر
 2020 - ذكرياتي وياك (بمشاركة حسين سماح)
 2020- فاكدينك (بمشاركة سامر مراد)
 2021 - امليني حب (بمشاركة ياسر عبد الوهاب)
 2021 - تحجي سنين بالشوك
 2021 - فرحة ايامي
 2021 - ياعضيماً
 2022- احلى سنين (بمشاركة سعدون جابر )
 2023-ناس ما يسوون
 2023-جذابين
 2023-يعقل وينسى
 2023-ضاع عمري

مراجع
https://aljaras.com/تكريم-نور-الزين-ونصرت-البدر-في-إذاعة-مي

المصادر

أشخاص على قيد الحياة
مغنون عراقيون
ملحنون عراقيون
مواليد 1400 هـ
مواليد 1980
موسيقيون من بغداد

نصرت البدر


Kral Arthur, Britanya mitolojisindeki efsanevi Camelot kralı. Hikâyeleri, 5. yüzyıl sonları ya da 6. yüzyıl başları Britanya'sında geçen Arthur, Britanyalılar için savaşta ve barışta ideal kralın simgesi olmuştur. Arthur'un, Sakson istilacılara karşı Kelt asıllı Britonların koruyucusu olduğuna inanılır.

Tarihçe
Arthur adına, ilk kez 6. yüzyıla tarihlenen erken dönem Kelt halk şiirlerinde rastlanmıştır. Kral Arthur hakkındaki ilk öykülere ise Orta Çağ'da yazılmış romanslarda rastlanır.

9. yüzyıl civarına tarihlenen ve birkaç farklı derlemesi olan Galli rahip Nennius'un Historia Brittonum'unda (Britonlar Tarihi) kral olarak değil, tek eli ile 960 kişiyi öldüren bir komutan olarak geçer. Arthur efsanesi ile ilgili en önemli kaynak Monmouthlu Geoffrey'nin 1136 yılında yazdığı Historia Regum Britanniae'dir (Britanya Kralları Tarihi).

Kral Arthur'un gerçekten Britanya Kralı olup olmadığıysa bilinmemektedir. Kimi tarihçiler buna candan inanırken kimileri ise onu bir asilzade ve dönemin güçlü bir komutanı olarak sayar.

Taştan sökerek aldığı kılıcı Ekskalibur, büyücüsü Merlin ve meşhur Yuvarlak Masa Şövalyeleri, aslında daha çok Arthur'u konu alan edebiyatçıların ürünleridir. Kral Arthur'un  mezarının Avalon'da olduğu söylenmektedir.

Kral Arthur efsanesi
"Bu kılıcı taştan çıkaran kişi, tüm Britanya'nın hâkimi olacaktır."

Aslında bütün hikâye bu kehanetle ve efsanevi kılıcı daha 15 yaşındayken taştan çıkarmasıyla başlar. Çocuk Arthur'un ailesinden olan (aslında evlatlık) Ector babası, Kay kardeşi idi ancak kılıcı çıkarsa bile İngiltere kralı olamayacağı çünkü ailesinin soylu bir aileden gelmediği öne sürülmüştü. Bunun üzerine Ector onu evlatlık edindiğini söylemek zorunda kalmıştır. O sıraların en büyük kâhini (Druid'i) olan Merlin bu evlatlık olayını onayladı ve Merlin'in de yardımıyla Arthur tahta çıktı. Gerçekte ise babası Britanya Kralı Uther Pendragon, annesi ise Cornwal Düşesi Igraine idi. Tamamen kralın soyundan geliyordu.

Arthur kral olduktan sonraki dönemler ise çok daha karanlıktır. Genel inanışa göre topraklarını genişletmiş ve halka kendini zamanla sevdirmiştir. Margawse ile evlendi, ancak İrlanda seferinden sonra evlilikleri tanrıları çok kızdırdı ve ikisini lanetlediler. Arthur'un bilmediği şey Margawse'nin aslında öz kardeşi olduğudur ve Merlin'in bununla ilgili de bir sözü vardır: "Bu birleşmeden doğacak çocuk sana elleriyle ölümü getirecek." Arthur doğacak bütün soylu çocukları bir gemide topladı ve denizaşırı ülkelere yollanmasını emretti, bunun üzerine yalnızca bir oğlu kurtuldu. Kıyılarda bir adam buldu onu ve adını Mordred yaptı. Daha sonraları yeni bir yasal varis arayışına giren Kral Arthur, Sör Leodegrance'nin kızı Guinevere ile evlendi, bu da onu hem yuvarlak masa şövalyelerinin en büyük söz sahibi olma hem de imparatorluğa yeni bir veliaht verme imkânı doğurdu. Kral Arthur bu sıralarda büyük Roma İmparatorluğu'na bile kafa tutacak bir hâle gelmişti, nitekim de zaferle sonuçlamıştı. Yanında ise sadık dostu Lancelot vardı ancak zamanla bu yakın dost ona  ihanet edecek ve Guinevere ile Lancelot arasındaki yakınlaşma aşka dönüşecekti. Arthur'un ve şövalyelerin güvenini kaybeden Lancelot'un en büyük destekçisi Gawain de artık onun düşmanıydı. Çünkü Lancelot'un gözünü bürüyen bu lanetli aşk, kraliçesini kaçırmaya çalışırken Gawain'in kardeşlerini de öldürmesine yol açmıştı. Mordred, kraliçeye ve tüm imparatorluğa sahip olacağını ve Arthur'un artık yaşamadığını söyledi herkese. Bunun üzerine tekrar İngiltere'nin korunması için bir sefer birlik verildi ve eski dostlar tekrar birleşti. Ancak Arthur ve Mordred çoktan savaşa başlamışlardı bile. Arthur'un, oğluna son kılıç darbesini vuracakken Mordred'den ölümcül bir darbe aldığı söylenir. Arthur sonunda son nefeslerini veriyordu. Son isteği olarak ölürken, yanındaki Bedivere'den Excalibur'u alıp göle atmasını istedi. Ancak bunu başaramadı. Kılıç göz kamaştırıcıydı ve bunu yapamadı, elleri titredi ancak 3. denemesinde attı. Arthur artık ölmüştü, yuvarlak masa şövalyeleri dağılmıştı.

Lancelot ise kralının kılıcının bekçisi olarak Excalibur'un taşının etrafına bir kilise yaptırıp o kilisede bir papaz olarak yaşadı, son nefesine kadar orayı korudu.

Arthur'un etimolojisi
Arthur'un kökeni hâlâ bir tartışma konusudur. Kimileri Latin aile ismi olan Artorius'tan türediğini söylemekte (fakat muhtemelen Mesapik ya da Etrüsk kökenli), kimileri ise Galler dilinde "ayı" anlamına gelen arth ile ur'''un birleşmesiyle "ayı-adam" olduğunu söylemektedir, gerçi bu teori sağlam değildir. Eski Galler dilindeki Artgur ve Orta/Modern Galler dilindeki Arthur'un kökü, Arthur değil, bir Briton ismi olan Arto-uiros olmalı (Galler şiirlerinde Arthur ismi hep -ur hecesiyle biten kelimelerle kafiye oluşturur, -wr- ile değil. Bu da gösterir ki ikinci element [g]wr "adam" olamaz).See . Belki de bunun, eski Latin Arthur mitolojisi yazılarında Arthur'un ismi Arthur ya da Arturus diye yazıldığı, hiçbir zaman Artorius diye yazılmadığıyla bir ilgisi vardır. Her hâlükârda bu, Arthur isminin kökeni hakkında bir şey açıklamış olmayabilir, sembolü ve adının anlamı ayı olan Kelt tanrıçası Artio da Arthur'la bağlantılı sayılmıştır. Artorius Galler dilinden alındığı zaman kendi kendine Art(h)ur'' olmuş olabilir; John Koch'un söylediğine göre bunun açıklaması, tarihî Artur'un şu anki Latin kaynakları (eğer Artorius denilseydi ve bir efsane olmasaydı) 6. yüzyıldan sonra yazılmış olması lazımdır. Başka bir ihtimal ise Arthur'un 5. yüzyılda yaşamış Britanya kralı Riothamus olmasıdır.

İlgili filmler
 'Knights of the Round Table', (1953)
 'The Sword in the Stone', (Çizgi film, 1963)
 'Arthur and the Square Knights of Round Table'. (Çizgi Dizi,1966)
 'Camelot', (1967)
 'Lancelot du Lac', (1974)
 'Monty Python and the Holy Grail', (Komedi, 1975)
 'Entaku no Kishi Monogatari Moero Arthur (円卓の騎士物語 燃えろアーサー)', (TV Anime, 1979-1980)
 'Excalibur', (1981)
 'First Knight', (1995)
 'The Magic Sword.Quest for Camelot' (Çizgi film, 1998)
 'The Mists of Avalon', (TV, 2001)
 'Kral Arthur', (2004)
 'Fate/Stay Night (2006) (Tv Anime)
 'The Last Legion', (2007)
 'Merlin', (2008) (TV Dizisi)
 'The Sorcerer's Apprentice' (2010)
 'Avalon High' (2010)
 'Camelot' (2011) (TV Dizisi)
 'Fate/Zero (2012) (Tv Anime)
 Nanatsu no Taizai (2012) (Tv Anime)
 'Fate/Stay Night:Unlimited Bladeworks (2014) (Tv Anime)
 Kral Arthur: Kılıç Efsanesi (2017)
 'Cursed' (2020) (TV Dizisi)
 Fate/stay night: Heaven's Feel - I. Presage Flower
 Fate/stay night: Heaven's Feel - II. Lost Butterfly
 Fate/stay night: Heaven's Feel - III. Spring Song

Kaynakça

5. yüzyılda doğanlar
Kral Arthur efsanesi
Mitolojik krallar
Kelt mitolojisi
Kelt asıllı kişiler
Kurgusal Keltler
Efsanevi karakterler
İngiliz mitolojisi
Kurgusal Galliler
Kurgusal İngilizler
Kelt mitolojisi kahramanları
Güney Batı İngiltere'de defnedilenler
Edebiyat karakterleri
Masal karakterleri
Kral Arthur efsanesi karakterleri
Erkek film karakterleri
Antik Keltler
Kelt liderleri
Kurgusal büyücüler
Antik Britanya

Kral Arthur


Central European may mean:

 A person of one of a Central European ethnic group
 Relating to or characteristic of Central Europe or its inhabitants

Culture
 Central European cuisine, cuisine typical to Central Europe
 Central European University, a graduate-level, English-language university promoting a distinctively Central European perspective
 Central European University Press
 Central European Free Trade Agreement, a free trade area established by central European countries
 Central European Initiative, a forum of regional cooperation
 Central European Media Enterprises, a Bermuda-based media and entertainment company
 Serbian Orthodox Eparchy of Central Europe, former name of the Serbian Orthodox Eparchy of Frankfurt and all of Germany
 Central European History, a peer-reviewed academic journal on history published quarterly by Cambridge University Press
 Central European Time, time zone used in most parts of the European Union
 Central European Jamboree, a Scouting jamboree

History
 Urnfield culture (c. 1300 BC – 750 BC), a late Bronze Age culture of Central Europe
 Lusatian culture (1300 BCE – 500 BCE), a late Bronze Age and early Iron Age in Central Europe
 Hallstatt culture, the predominant Central European culture from the 8th to 6th centuries BC
 Central Europe Campaign, Western Allied invasion of Germany

Sport
 Central European Football League, a regional American football league
 Central European Tour Budapest GP, a cycling race in Hungary
 Central European Tour Miskolc GP,  is a cycling race in Hungary
 Central European International Cup, an international football competition held by certain national teams from Central Europe between 1927 and 1960
 2008 Central Europe Rally, a rally raid endurance race held in Romania and Hungary
 2023 Central Europe Rally, a rally race held in Germany, Austria and Czech Republic
 Ladies Central European Open, a women's professional golf tournament on the Ladies European Tour
 Central European Australian Football League Championships, an Australian rules football tournament
 Mitropa Cup, officially called the La Coupe de l'Europe Centrale, was one of the first international major European football cups for club sides

See also
 European Union, a European supranational entity (federation)
 Europe (disambiguation)
 EU (disambiguation)
 Euro (disambiguation)

Central European


7 Days (en francés: Les 7 jours du talion) es una película canadiense dirigida por Daniel Grou y protagonizada por Claude Legault. El guion fue escrito por Patrick Senécal y basado en su novela Les sept jours du taliontt.

Elenco
 Claude Legault como Bruno Hamel.
 Rémy Girard como Hervé Mercure.
 Martin Dubreuil como Anthony Lemaire.
 Fanny Mallette como Sylvie Bérubé.
 Rose-Marie Coallier como Jasmine Hamel.
 Alexandre Goyette como Michel Boisevert.
 Dominique Quesnel como Maryse Pleau.
 Pascale Delhaes como Diane Masson.
 Pascal Contamine como Gaétan Morin.
 Daniel Desputeau como Gilles, Médecin.

Sinopsis
Bruno Hamel es un doctor que vive junto a su esposa, Sylvie, y su hija de 8 años, Jasmine. Son la estampa de una familia feliz. Pero una tarde todo cambia su joven hija es violada y asesinada.

Lanzamiento
La película se estrenó el 22 de enero de 2010 en el Festival de Cine de Sundance, como estreno mundial.
En Rotten Tomatoes, la película tiene una puntuación de 80%.

Referencias

Películas de suspenso
Películas de terror de Canadá
Películas de violación y venganza

7 Days


Incertitudinea este o situație în care informațiile sunt incomplete, "o stare de nesiɡuranță cu privire la viitor" cu privire la posibilitatea de a obține rezultatele dorite. Spre deosebire de incertitudine, riscul, în particular, are de-a face cu probabilități cunoscute, probabilități ca rezultatul să nu corespundă obiectivului dorit.

Este un concept care apare în numeroase domenii, printre care asigurare, filozofie, fizică, statistică, economie, finanțe, psihologie, sociologie, inginerie, metrologie și știința informării. Acesta se aplică la previziunile privind evenimente viitoare, la măsurători fizice care sunt deja făcute, sau spre necunoscut. Incertitudinea apare în situații partial observabile și/sau stocastice, precum și din cauza ignoranței și a indolenței.

Incertitudine și risc
Deși termenii leɡați de incertitudine și risc sunt utilizați colocvial în diverse moduri, mulți specialiști în teoria deciziei, statistici și alte domenii de studiu cu implicații cantitative au definit incertitudinea, riscul și măsurarea lor, astfel:
 Incertitudine: Lipsa certitudinii. O stare de a avea informații limitate, unde este imposibil de a descrie exact situația actuală, un rezultat viitor, sau mai mult decât un singur rezultat posibil.
 Cuantificarea incertitudinii: Un set de stări posibile sau rezultate în cazul în care probabilitățile sunt alocate pentru fiecare stat sau rezultatul – aceasta include, de asemenea, cererea de o densitate de probabilitate pentru variabile continue.
 Risc: O stare de incertitudine în cazul în care unele rezultate posibile avea un efect nedorit sau pierdere semnificativă.
 Măsurarea riscului: Un set de măsurat incertitudini în cazul în care unele rezultate posibile sunt pierderi, și magnitudini de aceste pierderi – aceasta include, de asemenea, pierderea funcțiilor pe variabile continue.
În economie, Frank Knight a făcut distincția între risc și incertitudine; incertitudinea fiind risc care nu se poate măsura, nu este posibil de a fi calculată, și este numită și incertitudine Knightiană:
Incertitudinea trebuie considerată un concept distinct radical de noțiunea familiară de risc, de care nu a fost niciodată separată corect [...] Esențial, "riscul" înseamnă în unele cazuri o cantitate care poate fi măsurată, iar în alte cazuri ceva absolut diferit; și sunt diferențe cu impact vast și decisiv în relevanța fenomenelor în funcție de care dintre cele două este de fapt pertinent în fiecare moment [...] În concluzie va reieși că o incertitudine măsurabilă, sau un "risk" propriu-zis, așa cum vom folosi acest termen, este atât de diferită de o incertitudine nemăsurabilă cât să nu fie efectiv niciun fel de incertitudine.
De exemplu, dacă nu se cunoaște dacă va ploua mâine, atunci există o stare de incertitudine. Dacă probabilitățile sunt aplicate rezultatele posibile folosind prognozele meteo sau chiar doar un calibrat probabilitatea de evaluare, incertitudinea a fost cuantificată.

Să presupunem că s-a calculat o probabilitate de 90% de soare. Dacă mâine este plainificat un eveniment costisitor și de amploare, atunci există un risc, deoarece există o șansă de 10% de ploaie, iar ploaia nu este rezultatul dorit. Presupunând că acesta este un eveniment de afaceri și 10.000 RON vor fi pierduți dacă plouă, atunci riscul a fost cuantificată (10% șanse de a pierde 10.000 RON). Aceste situații pot fi făcute chiar mai realiste calculând șansele de ploaie ușoară vs. abundentă, costul întârzierilor vs. anularea evenimentului, etc.

Aplicații
 Antreprenoriat: Noi produse, servicii, firme și chiar piețe sunt adesea create în absența estimările probabilităților. Potrivit cercetării în acest domeniu, antreprenorii experți îndeobște folosesc euristici bazate pe experiență (spre deosebire de cauzalitate), pentru a face față incertitudinii.
 Artă: Incertitudinea este o temă comună în artă, atât ca temă (de exemplu, indecizia lui Hamlet) cât și ca o dilemă pentru artist (cum ar fi dificultățile lui Martin Creed de a decide ce opere de artă să facă).
 Economie: Incertitudinea este de multe ori un factor important în economie. Potrivit economistului Frank Knight, aceasta este diferită de risc, unde există o probabilitate asociată fiecărui rezultat (ca atunci când dai cu banul). Incertitudinea presupune o situație care a probabilități necunoscute, în timp ce estimarea probabilităților rezultatelor posibile nu trebuie adăugate la unitate.
 Fizică: principiul incertitudinii al lui Heisenberg stă la baza mecanicii cuantice moderne.
 Inginerie: incertitudinea poate fi folosit în contextul de validare și verificare a modelării materialelor.
 Investițiile pe piețele financiare, cum ar fi piața de capital
 Jocuri: Incertitudinea incorporată în jocuri, mai ales în jocurile de noroc, unde șansa este esențială pentru a juca.
 Meteorologie: Este acum un lucru obișnuit să includă date privind gradul de incertitudine în prognoza meteo.
 Metrologie: incertitudinea de măsurare este un concept important care cuantifică dispersia care poate fi rezonabil atribuită rezultatului unei măsurători. Astfel de incertitudine se mai numește eroare de măsurare. În viața de zi cu zi, incertitudinea de măsurare este implicită ("E cinci jumate" plus-minus câteva minute), în timp ce pentru orice utilizare serioasă este necesară o declarație explicită de incertitudinea de măsurare. Incertitudinea de măsurare a multor instrumente de măsurare (cântar, osciloscoape, forța gages, rigle, termometru, etc.) este adesea menționată în specificațiile producătorului.
 Modelele științifice, în care prin prezicerea evenimentelor viitoare se înțelege o gamă de valori așteptate
 Notațiile științifice și de inginerie: Incertitudine sau eroarea sunt folosite în reprezentarea valorilor numerice. Acestea trebuie scrise numai până la acele cifre semnificative. Incertitudinea apare în fiecare măsurătoare, cum ar fi măsurarea distanței, temperaturii, etc.; gradul de incertitudine depinde de instrumentul și tehnica utilizată pentru a face măsurarea. În mod similar, incertitudinea se propagă prin calcule, astfel încât valoarea calculată are un anumit grad de incertitudine, în funcție de incertitudinile valorilor măsurate și de ecuația folosită în calcul.

Cuantificarea incertitudinii și modele
Cuantificarea incertitudii este știința caracterizării cantitative și a reducerii incertitudinii pentru aplicații în modele de calcul și în lumea reală. Scopul este determinarea probabilității unui eveniment atunci când nu toate variabilele sunt cunoscute. Un exemplu ar fi accelerația resimțită de corpul uman într-o coliziune frontală cu altă mașină. Chiar dacă se cunosc vitezele și masele, considerente de fabricare pot duce la rezultate diferite semnificativ. Asemenea probleme pot fi rezolvate pe cale statistică. Măsurile de cuantificare a incertitudinii și riscului sunt des folosite în domenii precum teoria probabilităților, știința actuarială (probabilități și risc pentru companiile de asigurări) și teoria informației.

În exemplul de mai sus, riscul poate fi reprezentat reprezentat ca pierderea așteptată asociată oportunității altfel spus probabilitatea pierderii înmulțită cu valoarea pierderii (10% × 10,000 RON = 1,000 RON). Cei mai mulți ar fi dispuși să plătească o primă pentru a evita pierderea. O companie de asigurări companie, de exemplu, ar calcula această ăsură ca un minim pentru orice acoperire de asigurare, apoi se adăuga alte costuri de oportunitate și legate de profit.

Incertitudinea este o proprietate a relației dintre informație și cunoașterea celui care ia decizii. Astfel principalele surse care generează incertitudine sunt:
 Calitatea informațiilor: fiabilitatea (subiectivitate, fiabilitatea rezultatelor complementare) și imprecizia
 Informații incomplete: date incomeplete sau model incomplet
 Fiabilitatea concluziilor

Tipuri de incertitudine

Există și alte taxonomii ale incertitudinii și deciziilor care includ un sens mai larg al incertitudine și cum ar trebui să fie abordată dintr-o perspectivă etică:

Incertitudinea obiectivă este gradul real de incertitudinea datorat cunoștințelor pertinente deciziei pe care le deține decidentul.

Incertitudinea subiectivă se referă la percepția pe care decidentul o are asupra gradului său de certitudine. În general, capacitatea acestuia de aproximare a incertitudinii este adesea greșită. Studiile arată că majoritatea oamenilor supraestimează propriile cunoștințe. Această statistică poate fi redusă în funcție de competența profesională, cultură generală, experiență în domeniu, spiritul de creativitate și inventivitate, capacitatea de analiză și sinteză, gândirea explorativă și normativă etc.

Teoria probabilităților
Articol principal Teoria probabilitățilorDintre cele două școli în teoria probabilităților, cea frecventistă și cea subiectivă, a doua susține că teoria probabilităților poate fi folosită pentru a reprezenta incertitudinea. Astfel, pentru fiecare element de informație sau cunoștințe să se asocieze o mărime, numită "măsură de probabilitate." Astfel fiecare element e va fi reprezentat ca (e, P(e)), unde P(e) este măsura probabilității lui e. Măsura probabilității lui e poate fi tratată:
 obiectivist, anume e este tratat ca un eveniment și P(e) e raportat la legea care guvernează acest eveniment
 subiectivist, anume măsura se raportează la factorii implicați în e și la cantitatea de informații disponibiliă, având la bază teorema lui Bayes

Teoria factorilor de certitudine
Teoria factorilor de certitudine ("Certainty factors theory") a fost dezvoltată de Edward Shortliffe și Bruce G. Buchanan în cadrul proiectului MYCIN. Aceasta este mai accesibilă, dar nu are suportul teoretic al teoriei probabilităților ceea ce a dus la o mare variație pe baza formatului original a schemelor de propagare folosite. În cadrul acestei teorii, evaluarea unei ipoteze h se realizează cu ajutorul a doi coeficienți:
 gradul de încredere (eng. "belief") notat MB(h, e) atunci când se cunosc informațiile
 gradul de neîncredere (eng. "disbelief") în h când se cunoaște e, notat MD(h, e)
Cei doi coeficienți servesc la definirea celei de-a treia măsuri factorul de certitudine în h, CF(h, e)= MB(h, e) - MD(h, e), cu valori între -1 (h e falsă) și 1 (h e adevărată)

Teoria Dempster – Shafer
Teoria a fost sugerată de Arthur P. Dempster în contextul deducției statistice, iar teoria a fost ulterior dezvoltată de Glenn Shafer pentru a modela incertitudinea cunoștițelor într-o teorie matematică a dovezilor. Aceasta extinde limitările teoriei bayesiene a probabilităților subiective folosind funcții de încredere ("belief functions") pentru a ameliora sursele de incertitudine.

Rețele bayesiene
Articol principal Rețea bayesianăNumite și rețele de credințe sau rețele de inferență probabilistice, au fost dezvoltate inițial de Judea Pearl (1988). Ideea de bază este că în lume cunoștințele sunt modulare (evenimente condițional independente de majoritatea celorlalte) așadar se vor reprezenta doar interacțiuni între evenimente care se influențează unul pe celălalt; unele evenimente pot fi unidirecționale, altele bidirecționale; evenimentele cauzale pot fi înlănțuite într-o rețea de tip graf unde nodurile reprezintă propoziții despre evenimente.

Teoria Fuzzy ("vagă")
Noțiunea de teorii "fuzzy" a apărut în 1965 în articolul lui Lotfi Yadeh despre mulțimi vagi (eng. "fuzzy"). Articolul a marcat părăsirea logicii bivalente (Adevărat/Fals) către o logică multivalentă (Adevărat ȘI Fals) definind mulțimea vagă ca o mulțime exactă (clasică) extinsă. O mulțime vagă nu are granițele bine definite, elementele ei aparținându-i numai într-o anumită măsură. Autorul constatase că cu cât crește dificultatea unei probleme, cu atât mai greu se putea rezolva algoritmic.

Incertitudine și decizii
Articol principal: Teoria deciziilor

Exces de încredere
Excesul de încredere este una dinte cele mai pertinente și cu cel mai mare potențial catastrofic în luarea deciziilor. Pe măsură ce cantitatea de informații crește, încrederea decidentului sau, mai bine zis, percepția sa subiectivă a incertitudinii se schimbă. Studii au arătat că participanții erau cu 10-20 de puncte procentuale mai siguri că deciziile lor erau corecte decât se dovedea în realitate. Relativ la incertitudinea obiectivă, incertitudinea subiectivă trece prin patru etape. Cu cât decidentul deține mai multe cunoștințe pertinente deciziei:
 Inițial, percepția subiectivă a ceritudinii crește o dată cu gradul de cunoștințe
 Se atinge un platou, de oarecare certitudine
 După acest punct excesul de cunoștințe destabilizează certitudinea subiectivă a decidentului care începe să scadă, atingând un minim
 Certitudinea subiectivă urcă din nou o dată cu gradul de cunoștințe, plafonându-se la 1, altfel spus o perspectivă subiectivă de totală certitudine
Unele, de asemenea, de a crea noi termeni, fără a schimba în mod considerabil de definiții de incertitudine sau de risc. De exemplu, surprisal este o variație pe incertitudine, uneori, utilizate în teoria informației. Dar în afară de mai multe matematice utilizări ale termenului, utilizarea sa poate varia foarte mult. În psihologia cognitivă, incertitudinea poate fi reală, sau doar o chestiune de percepție, cum ar fi așteptările, amenințările, etc.

Neclaritate sau ambiguitate sunt uneori descrise ca "al doilea ordin de incertitudine", în cazul în care există o incertitudine chiar și despre definițiile de incert membre sau de rezultate. Diferența aici este că această incertitudine este despre om definiții și concepte, nu un fapt obiectiv de natura. Acesta este, de obicei modelate de o variație pe Zadehmodelului fuzzy logic. S-a susținut că ambiguitate, cu toate acestea, este întotdeauna evitate, în timp ce incertitudinea ("de ordinul întâi", un fel) nu este neapărat evitate.

Incertitudinea poate fi pur și simplu o consecință a lipsei de cunoaștere a obținut fapte. Asta este, poate exista o incertitudine cu privire la posibilitatea unei noi rachete de design va lucra, dar această incertitudine poate fi îndepărtată cu o analiză suplimentară și experimentare. La nivel subatomic, cu toate acestea, incertitudinea poate fi o fundamentale și inevitabile proprietate a universului. În mecanica cuantică, Principiul nedeterminării al lui Heisenberg pune limite cu privire la cât de mult un observator poate ști vreodată despre poziția și viteza unei particule. Acest lucru nu poate fi doar ignoranța de potențial obținut fapte, dar că nu există nici faptul de a fi găsit. Există unele controverse în fizică pentru a stabili dacă o astfel de incertitudine este un ireductibil proprietate de natură sau, dacă sunt "variabile ascunse", care ar descrie starea unei particule chiar mai exact decât principiul incertitudinii al lui Heisenberg permite.

În notații științifice și instrumente de măsură
Cele mai frecvent utilizate procedura de calcul incertitudinea de măsurare este descris în "Ghid pentru Exprimarea Incertitudinii de Măsurare" (GUMĂ), publicat de ISO. Un derivat de muncă este, de exemplu, Institutul Național pentru Standarde și Tehnologie (NIST) Notă Tehnică 1297, "ghid pentru Evaluarea și Exprimarea Incertitudinii de NIST Rezultate de Măsurare", și Eurachem/Citac publicația "Cuantificarea Incertitudinii în Măsurare Analitică".

Incertitudinea ca rezultat al unei măsurători constă în general din mai multe componente. Componentele sunt considerate ca variabile aleatorii, și pot fi grupate în două categorii, în funcție de metoda utilizată pentru a estima valorile numerice:
 De tip A, cele evaluate prin metode statistice
 De tip B, cele evaluate prin alte mijloace, de exemplu, prin atribuirea unei distribuții de probabilitate
De propagare a variațiilor componentelor printr-o funcție legată de componente pentru măsurarea urmare, combinate incertitudinea de măsurare este dat ca rădăcină pătrată din care rezultă varianță. Cea mai simplă formă este abaterea standard a rezultatelor unei măsurători repetate.

În metrologie, fizică și inginerie, incertitudinea sau marja de eroare a unei măsurători, atunci când apare explicit, este dată de o serie de valori care includ probabil valoarea reală. Acest lucru poate fi notat cu bare de eroare pe un grafic, sau de la următoarele notații:
 valoarea măsurată ± incertitudinea
 valoarea măsurată
 valoarea măsurată (incertitudine)
În ultima notație, paranteze sunt o notație concisă pentru "±". De exemplu, aplicarea a 10 1⁄2 metri într-un științifice sau aplicații de inginerie, ar putea fi scris 10,5 sau 10,50, care înseamnă prin convenție precis în limita unei zecimi de metru, sau a unei sutimi, respectiv. Precizia este simetrică în jurul valorii ultimei cifră. În acest caz, este o jumătate de zecime plus și jumătate de o zecime minus, astfel încât 10.5 înseamnă "între 10,45 și 10,55." Astfel este de înțeles că 10,5 înseamnă 10,5±0,05, și 10.50 înseamnă 10,50±0,005. Ambele mai pot fi reprezentate ca 10,50(5) și 10,500(5), respectiv.

Dar dacă precizia este în limia a două zecimi, incertitudinea este de ± o zecime și devine necesar să fie reprezentat explicit:  și  sau  și . Numerele din paranteze se aplică la numeral lăsat de ei înșiși, și nu fac parte din acel număr, dar parte de o notație de incertitudine. Se aplică puțin semnificative cifre. De exemplu,  standuri pentru , în timp ce  standuri pentru . Acest concis notație este folosită de exemplu de către IUPAC în precizând masa atomică a elementelor.

Notația din mijloc este folosită atunci când eroarea nu este simetrică față de valoare – de exemplu . Acest lucru poate apărea atunci când se utilizează o scară logaritmică, de exemplu.

De multe ori, incertitudinea de măsurare este găsit prin repetarea măsurării suficient de ori pentru a obține o bună estimare a abaterii standard a valorilor. Apoi, orice valoare unică are o incertitudine egală cu deviația standard. Cu toate acestea, dacă valorile sunt medii, atunci înseamnă măsurare are o valoare mult mai mică incertitudine, egală cu eroarea standard a mediei, care este deviația standard împărțită la rădăcina pătrată a numărului de măsurători. Această procedură neglijează erorile sistematice, cu toate acestea.

Atunci când incertitudinea reprezintă eroarea standard de măsurare, apoi despre 68.3% din timp, valoarea reală a mărimii măsurate se încadrează în precizat interval de incertitudine. De exemplu, este probabil ca pentru 31.7% din masa atomică valorile indicate pe lista de elemente cu masa atomică, valoarea reală se află în afara intervalului declarat. Dacă lățimea intervalului este dublat, apoi, probabil, doar 4,6% din valorile adevărate se află în afara dublat interval, și dacă lățimea este de-a triplat, probabil, doar 0,3% se află în afara. Aceste valori rezultă din proprietățile distribuției normale, iar acestea se aplică numai dacă procesul de măsurare se produce în mod normal distribuite erori. În acest caz, citat erorile standard sunt ușor de convertit la 68.3% ("un sigma"), 95.4% ("două sigma"), sau la nivel de 99,7% ("trei sigma") intervale de încredere.

În acest context, incertitudinea depinde atât acuratețea și precizia de măsurare a instrumentului. Cea mai mică acuratețe și precizie de un instrument, cel mai mare incertitudinea de măsurare este. Observați că precizia este de multe ori determinat ca abaterea standard de măsuri repetate de o anumită valoare, și anume, folosind aceeași metodă descrisă mai sus pentru a evalua incertitudinea de măsurare. Cu toate acestea, această metodă este corectă numai atunci când instrumentul este precisă. Atunci când este inexactă, incertitudinea este mai mare decât deviația standard a repetat măsuri, și se pare evident că incertitudinea nu depinde doar instrumentală de precizie.

Incertitudine și media
Incertitudine în știință, și știință, în general, este de multe ori interpretat diferit în sfera publică decât în comunitatea științifică. Acest lucru se datorează, în parte, diversitatea de public, și tendința oamenilor de știință de a înțelege greșit pune publicul și, prin urmare, nu comunica ideile în mod clar și eficient.

Un exemplu este explicat prin deficit de informații model. De asemenea, în domeniul public, sunt de multe ori mai multe științifică voci da intrare pe un singur subiect. De exemplu, în funcție de modul în care o problemă este raportat în sfera publică, discrepanțe între rezultatele mai multor studii științifice, datorită metodologice diferențe ar putea fi interpretată de către public ca o lipsa de consens într-o situație în care un consens nu există în realitate. Această interpretare poate au fost chiar promovat în mod intenționat, ca incertitudinea științifică, pot fi administrate pentru a atinge anumite obiective. De exemplu, încălzirea globală contrarian activiști luat sfatul Frank Luntz să-cadru încălzirea globală ca pe o problemă de incertitudine științifică, care a fost un precursor al conflictului cadru folosite de jurnaliști când raportare problema.

"Indeterminare poate fi vag spus să se aplice pentru situațiile în care nu toți parametrii sistemului și interacțiunile lor sunt pe deplin cunoscute, întrucât ignoranța se referă la situațiile în care nu este cunoscut ceea ce nu este cunoscut." Aceste necunoscute, indeterminare și ignoranță care există în știință sunt de multe ori "transformat" în incertitudine atunci când a raportat pentru public, în scopul de a face probleme mai ușor de gestionat, deoarece științifice indeterminare și ignoranța sunt concepte dificile pentru oamenii de știință să transmită fără a-și pierde credibilitatea. în Schimb, incertitudinea este de multe ori interpretat de către public ca ignoranță. transformarea de indeterminare și ignoranță în incertitudine pot fi legate publicului o interpretare greșită de incertitudine în ignoranță.

Jurnaliștii de multe ori nici umfla incertitudine (de a face stiinta parea mai incert decât este în realitate) sau minimalizeze incertitudine (de a face stiinta parea mult mai sigur decât este în realitate). O modalitate prin care jurnaliștii umfla incertitudine este de a descrie noi de cercetare care contrazice cercetările anterioare, fără a oferi context pentru schimbare. Alte ori, jurnaliștii dau oamenii de stiinta cu punctele de vedere minoritare greutate egală ca oamenii de stiinta cu majoritate de opinii, fără a descrie în mod adecvat sau de a explica starea de consens științific cu privire la problema. În aceeași ordine de idei, jurnaliștii dau de multe ori non-oameni de stiinta aceeași cantitate de atenție și importanță ca oameni de știință.

Jurnaliștii pot să minimalizeze incertitudine prin eliminarea "oamenilor de știință atent alese tentativă de formulare, și de a pierde aceste limitări informațiile sunt denaturate și prezentate ca fiind mai sigur și mai concludente decât este în realitate". de Asemenea, povești cu o singură sursă sau fără orice context de cercetare anterioare înseamnă că subiectul este prezentat ca mai definitiv și anumite decât este în realitate. Există de multe ori un "produs de-a lungul procesului de" abordare pentru jurnalismul de știință care ajută, de asemenea, în minimalizeaza de incertitudine. în cele din Urmă, și mai ales pentru această anchetă, atunci când știința este încadrată de către jurnaliști ca un triumfător quest, incertitudinea este încadrată în mod eronat ca "reductibilă și rezolvabile".

Unele mass-media rutine organizaționale și factori afectează supraestimarea de incertitudine; alte mass-media rutine și factori organizaționali ajuta umfla certitudine de o problemă. Pentru publicul larg (în Statele Unite), în general, are încredere în oamenii de știință, atunci când știința povești sunt acoperite fără alarmă-creșterea repere de interes special organizații (grupuri religioase, organizații de mediu, facțiuni politice, etc.) ele sunt adesea acoperite într-o afacere legate de sens, într-o dezvoltare economică cadru sau un progres social cadru. natura acestor rame este de a minimaliza sau elimina incertitudinea, astfel încât atunci când economice și științifice promit sunt axate pe mai devreme în problema ciclu, cum s-a întâmplat cu acoperire a plantelor, biotehnologie și nanotehnologie în Statele Unite ale americii, problema în cauză pare mai definitiv și sigur.

Uneori, acționarii, proprietarii sau publicitatea vor pune presiune pe o organizație mass-media pentru a promova aspectele de afaceri ale unei chestiuni științifice, și în consecință, orice instanță de incertitudine care ar fi putut compromite interesele de afaceri este minimalizată sau eliminată în ochii publicului-țintă.

Vezi și
 Aleatoriu
 Entropie informațională
 Incertitudine a măsurării
 Mecanică statistică
 Mulțime vagă
 Pisica lui Schrödinger

Referințe

Bibliografie

Legături externe

Cogniție
Concepte în epistemologie
Fizică experimentală
Măsurare

Incertitudine


Lilija Podkopajeva (ukr. Лілія Олександрівна Подкопаєва; Donjeck, 15. kolovoza 1978. godine) - ukrajinska gimnastičarka, olimpijska, svjetska i europska prvakinja. Ima tri olimpijske medalje, pet medalja sa svjetskih prvenstava i devet medalja s europskih prvenstava.

Na Olimpijskim igrama u Atlanti 1996. pobijedila je u višeboju i u vježbi partera. Zauzela je drugo mjesto na gredi. To su bile jedine Olimpijske igre na kojima je nastupila. Pet je puta stajala na postolju svjetskih prvenstva u sportskoj gimnastici. Pobijedila je u višeboju i preskoku, a bila je druga na dvovisinskom razboju i na gredi 1995. godine. Također je osvojila srebro 1994. godine na gredi. Osvojila je devet medalja na europskim prvenstvima, uključujući zlato 1996. u višeboju i još tri zlata na pojedinačnim spravama. Poznata je po kombinaciji stila, moći i baletne gracioznosti. Na nju je mnogo utjecala olimpijska pobjednica Ljudmila Turiščeva.

Organizirala je sportski festival "Zlatna Lilija" 2002. godine za promociju gimnastike, plesa i akrobacija.

U proljeće 2007. sudjelovala je u ukrajinskoj verziji emisije Ples sa zvijezdama. Njezin plesni partner bio je Serhiy Kostecki s kojim je izborila finale. Predstavljali su Ukrajinu na 2. europskom plesnom natjecanju Ples sa zvijezdama. Par je u finalu zauzeo treće mjesto.

U prosincu 2004. udala se za ukrajinskog biznismena Timofija Nahornija. Imaju dvoje djece: Vadima, usvojenoga u Ukrajini 2006. godine i Karolinu, rođenu 2006. Par se razveo 2009. godine. Podkopajeva je postala ambasadorica dobre volje Ujedinjenih naroda 2005. godine. Također je ambasadorica Vijeća Europe za sport, toleranciju i fair play.

Izvori

Ukrajinski gimnastičari
Olimpijski pobjednici u gimnastici
Svjetski prvaci u gimnastici

Lilija Podkopajeva


Shuhei Akasaki (født 1. september 1991) er en japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Kashima Antlers.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Shuhei Akasaki


Eine Wendel-Telefonschnur, umgangssprachlich auch Spiral-Telefonschnur genannt, ist die Verbindung zwischen Hörer und Basisgerät eines Telefons mittels eines Wendelkabels.

Anfang der 1960er Jahre löste diese Form die bis dahin glatten, meist gewebeumsponnenen Schnüre ab. Der Vorteil dieser Form ist, dass die Schnur im entspannten Zustand recht kurz ist, wobei sie sich bei Zug ausdehnt. Das wird erreicht, indem für die stromführenden Leiter feine Litzenleiter, üblicherweise Lahnlitze, verwendet werden.

Durch die Verbreitung von schnurlosen Telefonen seit den 1990er Jahren verlieren die Wendel-Telefonschnüre an Bedeutung.

Während die Hörerschnur zunächst fest mit dem Hörer und dem Apparat verbunden war, setzte sich ab ca. 1982 die beidseitige Verwendung von Modularsteckern vom Typ 4P4C, umgangssprachlich RJ-10 genannt, durch, wodurch defekte Schnüre vom Benutzer einfach auszutauschen sind.

Ein bekanntes Alltagsphänomen ist die "verhedderte" Telefonschnur: Die Windungen der Wendel haken sich an anderer Stelle der Wendelschnur ein – bis hin zur Knäuelbildung. Verursacht wird dieses Phänomen durch wiederholte Drehung des Hörers um seine Längsachse. Diese kann die in ihrer Wendelform fixierte Schnur nicht durch eine Verdichtung der Wendel aufnehmen – es kommt zu einer Schleife in der gesamten Struktur bzw. zum Krangeln.
Im Fachhandel sind Wirbel in Form eines elektromechanischen Schleifringsystems mit RJ-Steckverbindung erhältlich, welches die Drehung des Kabels ausgleicht. Die Kontaktierung erfolgt über eine Anordnung von Schleifkontakten und -ringen.

Einzelnachweise

Telefon
Kabeltyp

Wendel-Telefonschnur


Orden osmijeha (poljski: Order Uśmiechu) poljska je međunarodna nagrada koju djeca dodjeljuju odraslima za postignuća koja djeci donose radost. Uspostavljen je 1968. godine na prijedlog poljskog časopis Kurier Polski, nadahnutog pričom autorice Wande Chotomske o dječaku iz bolnice u Konstancinu pokraj Varšave koji je htio dodijeliti medalju liječniku koji je o njem brinuo.

Novinari su zamislili da nagrada ide odraslima izravno od djece. Raspisan je nacionalni natječaj za dizajn ordena na koji su pristigle ideje 44000 djece. Žiri odabire ideju Ewe Chrobak, koja je, koristeći tanjur kao predložak, nacrtala sunce i na nj dodala neravne zrake svjetlosti. Predsjednik žirija, Szymon Kobyliński, razrađuje ideju i dovodi je u današnji oblik. Prvi orden u veljači 1969. dodjeljuju liječniku iz Poznanja Wiktoru Degi.

Nakon što je godinu 1979. UNESCO proglasio Međunarodnom godinom djeteta, glavni tajnik Ujedinjenih naroda Kurt Waldheim službeno priznaje orden čime on postaje međunarodnim priznanjem.

Kandidate za Orden osmijeha mogu nominirati djeca iz cijeloga svijeta. Kandidati trebaju biti ljudi izvanredne ljubavi za djecu. Orden se dodjeljuje dva puta godišnje, u proljeće i u jesen. Laureatima Ordena osmijeha sada je više od 1000 ljudi iz gotovo 50 zemalja.

Moto
Dobro wszystkich dzieci na świecie najwyższym celem ludzi szlachetnych.

Dobrobit sve djece na svijetu najviši je cilj plemenitih ljudi.

Dobitnici
Neki od istaknutijih međunarodno poznatih dobitnika Ordena osmijeha su Wanda Chotomska, Papa Franjo, Tove Jansson, Papa Ivan Pavao II, Aleksander Kwaśniewski, Astrid Lindgren, Franciszek Macharski, Nelson Mandela, Farah Pahlavi, J. K. Rowling, Irena Sendler, Steven Spielberg, Peter Ustinov, Kurt Waldheim, Oprah Winfrey, Malala Yousafzai. Iz Hrvatske, Orden osmijeha dobila je dječja književnica Anđelka Martić.

Najmlađi vitez dobitnik Ordena osmijeha je Malala Yousafzai; odlikovana je s 19 godina 2016. godine. Najstarija je 2007. bila Irena Sendler u dobi od 97 godina.

Izvori

Vanjske poveznice

Odlikovanja

Orden osmijeha


RFA Salvictor (A500) was a salvage vessel of the Royal Fleet Auxiliary.

Salvictor was built by Wm. Simons & Co. Ltd. of Renfrew, launched on 11 March 1944, and commissioned on 31 March 1944. Decommissioned in 1970, the ship was handed over to the breakers at Briton Ferry on 19 June 1970.

King Salvor-class salvage vessels
Ships built on the River Clyde
1944 ships

RFA Salvictor


El término Novoivánovski ( puede referirse a:

Novoivánovski (Gulkévichi, Krasnodar), localidad del raión de Gulkévichi del krai de Krasnodar, en Rusia.
Novoivánovski (Séverskaya, Krasnodar), localidad del raión de Séverskaya del krai de Krasnodar, en Rusia.
Novoivánovski (Rostov), localidad del óblast de Rostov, en Rusia.

Novoivánovski


Odbojkaški klub "Gusar" (OK "Gusar"; OK "Gusar" Omiš; "Gusar") je ženski odbojkaški klub iz Omiša, Splitsko-dalmatinska županija, Republika Hrvatska.
U sezoni 2021./22. "Gusar" se natječe u "1. B HOL - skupina Jug, ligi trećeg stupnja odbojkaškog prvenstva Hrvatske za žene.

O klubu
Odbojkaški klub "Gusar" je osnovan 1998. godine. Klub nije aktivno djelovao niti bio član saveza dulje vrijeme. Rad kluba se intenzivira 2016. godine, a klub ima selekcije za više kategorija igračica, te su se prvo počele natjecati s mlađim kategorijama, a potom seniorkama.

Uspjesi

Pregled plasmana po sezonama

Poznate igračice

Poznati treneri

Povezani članci
 Omiš

Vanjske poveznice
 OK GUSAR OMIŠ, facebook stranica
 natjecanja.hos-cvf.hr, OK GUSAR
 ossdz.hr, OK GUSAR
 sportilus.com, ODBOJKAŠKI KLUB GUSAR

Izvori

 narodni-list.hr, KORMILARICA SANJA I DRUŽINA HRABRIH GUSARICA.., objavljeno 30. listopada 2020., pristupljeno 27. prosinca 2021.
 dugirat.com, Družba malih gusarica, objavljeno 1. studenog 2020., pristupljeno 27. prosinca 2021.
 omis.hr, Športski klubovi , pristupljeno 27. prosinca 2021.
 poslovna.hr, Odbojkaški klub Gusar
 bisnode.hr, Odbojkaški klub "Gusar"
 fininfo.hr, O.K. "GUSAR"

Hrvatski ženski odbojkaški klubovi
Šport u Omišu
Športski klubovi u Splitsko-dalmatinskoj županiji

OK Gusar Omiš


La Coupe des nations de saut d'obstacles 2021 est la  du circuit coupe des nations organisé par la FEI.

Nations participantes

Calendrier et résultats

Europe, Division 1

Amérique du Nord, Amérique centrale et Caraïbes

Moyen-Orient

Finale

Équipes qualifiées

Résultat

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Coupe des nations de saut d'obstacles
 Coupe des nations de concours complet d'équitation 2021
 Coupe des nations de dressage 2021
 2021 en sports équestres

Liens externes
 Page de la fédération équestre internationale
 Site officiel

2021
Équitation en 2021


Despre el este albumul de debut al cântăreței de origine moldovenească Irina Rimes, lansat sub egida Global Records în octombrie 2017.

Materialul conține zece piese ale căror versuri și linii melodice au fost create de Rimes; printre acestea se numără hiturile "Visele", "Ce s-a întâmplat cu noi" sau "Bolnavi amândoi".

Lansarea albumului a fost însoțită de proiecția unui scurtmetraj cu același nume, care prezintă o poveste de iubire inspirată din trăirile ei.

Promovarea materialului "Despre el" s-a făcut prin lansarea de videoclipuri pentru toate piesele incluse pe disc, care au strâns peste 40 de milioane de vizualizări cumulate pe YouTube.

După lansarea albumului în cadrul unui eveniment în Hard Rock Cafe din București, Irina Rimes a susținut concerte în câteva dintre marile orașe din România pentru a-l promova.

Conținut
CD – Ediție Standard:
 "Visele" — 3:18
 "Iubirea noastră mută" — 3:45
 "Da' ce tu" — 3:53
 "Haina ta" — 3:25
 "Ce s-a întâmplat cu noi" — 3:32
 "Bandana" (feat. Killa Fonic) — 3:07
 "Bolnavi amândoi" — 3:35
 "Cosmos" — 3:47
 "Octombrie roșu" — 3:22
 "Eroii pieselor noastre" — 4:03

DVD – Filmul «Despre El»:
 Despre el – 29:17

Note

Albume de Irina Rimes
Albume din 2017
Albume pop
Albume de debut

Despre el


Periboia () ist eine Najade der griechischen Mythologie.

Sie ist die Gattin des Ikarios, mit dem sie nach der Bibliotheke des Apollodor die Söhne Thoas, Damasippos, Imeusimos, Aletes und Perilaos sowie die Tochter Penelope hat.

Literatur

Weblinks
 Periboia im Theoi Project (englisch)

Anmerkungen

Najade

Periboia (Gattin des Ikarios)


أساتذة الخداع Masters of Deception، هو فريق لمخترقي الحواسيب "هاكرز" من مدينة نيويورك، الولايات المتحدة، ظهر في فترة نهاية الثمانينات وبداية التسعينات. تمكن هذا الفريق وبنجاح من التحكم في أغلب الشبكات الرئيسية للهاتف من فئتي RBOC وX.25، بالإضافة إلى التحكم في قسم كبير من العمود الفقري المتنامي لشبكة الإنترنت في ذلك الوقت.

نشأة فريق أساتذة الخداع

ظهر الفريق كنتيجة لاجتماعات المخترقين عبر خطوط الاختبار Loop-Around والتي أدت إلى تعاون أسطوري فيما بينهم من أجل اختراق المحولات الهاتفية الخاصة بشبكة RBOC والعديد من الحواسيب الصغيرة والكبيرة على حد سواء التي كانت تستخدم لتسيير وإدارة شبكات الهاتف. استطاع أعضاء الفريق البقاء في الظل وذلك باستخدام عدة أسماء مستعارة وذلك لإخفاء هوياتهم، حتى هوياتهم الاختراقية أحرزت شهرتها الخاصة. ثم انفصل التجمع الكبير وأصبح مجموعات صغيره تستهف المواقع الحكومية.

اهدافها
في البداية كان هدفها الربح والتجسس علي المكلمات المتعلقه بالحكومة وسرقت الاموال من البنوك والتحويلت البنكيه لدي الافراد وتشويه سمعة شركات الاتصالات مستخدمين الهواتف النقالة والذكية.

مراجع

الاختراق في عقد 1980
مجموعات اختراق
هاكر

أساتذة الخداع


Butterfly McQueen (born Thelma McQueen; January 8, 1911December 22, 1995) was an American actress. Originally a dancer, McQueen first appeared in films as "Prissy" in Gone with the Wind (1939). She also appeared in the films Cabin in the Sky (1943), Mildred Pierce (1944), and Duel in the Sun (1946).

Often typecast as a maid, she said: "I didn't mind playing a maid the first time, because I thought that was how you got into the business. But after I did the same thing over and over, I resented it. I didn't mind being funny, but I didn't like being stupid." She continued as an actress in film in the 1940s, and then moved to television acting in the 1950s. She won a 1980 Daytime Emmy Award for her performance in the ABC Afterschool Special episode "Seven Wishes of a Rich Kid".

Early life and education
Born January 8, 1911, in Tampa, Florida, Thelma McQueen was the daughter of Wallace McQueen, a stevedore/dockworker, and Mary McQueen, who worked as a maid. After her parents separated, Thelma lived with her mother in Augusta, Georgia, where she was educated by nuns at a convent. She had planned to become a nurse until a high-school teacher suggested that she try acting. McQueen initially studied with Janet Collins and danced with the Venezuela Jones Negro Youth Group. Around this time she acquired the nickname "Butterfly" – a tribute to her constantly moving hands – for her performance of the Butterfly Ballet in a production of A Midsummer Night's Dream. Disliking her birth name, she later legally changed it to Butterfly McQueen. She performed with the dance troupe of Katherine Dunham before making her professional debut in George Abbott's Brown Sugar.

Career

McQueen was appearing as a student in the Broadway comedy What a Life in 1938 when she was spotted by Kay Brown, talent scout for David O. Selznick, then in pre-production for Gone With the Wind (eventually released in 1939). Brown recommended that McQueen audition for the film. After Selznick saw her screen test, he never considered anyone else and McQueen was cast in the role that would become her most identifiable – "Prissy", a simple-minded house maid. She uttered the famous words: "Oh, Miss Scarlett! I don't know nothin' 'bout birthin' babies!" Her distinctive, high-pitched voice was described by a critic as "the itsy-little voice fading over the far horizon of comprehension". While the role is well known to audiences, McQueen did not enjoy playing the part and felt it was demeaning to African-Americans. She was unable to attend the film's premiere because it was held at a whites-only theater.

She had an uncredited bit part as a sales assistant in The Women (1939), filmed after Gone with the Wind but released before it. She also played Butterfly, Rochester's niece and Mary Livingstone's maid, in Jack Benny's radio program in the 1940s. She appeared in an uncredited role in Mildred Pierce (1945) and played a supporting role in Duel in the Sun (1946). By 1947, she had grown tired of the ethnic stereotypes she was required to play and ended her film career. During World War II, McQueen frequently appeared as a comedian on the Armed Forces Radio Service broadcast Jubilee. Many of these broadcasts are available on the Internet Archive.

From 1950 until 1952, she was featured (and briefly reunited with fellow Gone With the Wind actor Hattie McDaniel, who appeared in the first six episodes before withdrawing due to illness) in another racially stereotyped role on the television series Beulah, in which she played Beulah's friend Oriole, a character originated on radio by Ruby Dandridge, who took over the TV role from McQueen in 1952–53. In 1964 she starred alongside Marion Marlowe in the Off-Broadway commercial flop, The Athenian Touch. In a lighter moment, she appeared in a 1969 episode of The Dating Game.

McQueen was in the original version of the stage musical The Wiz when it debuted in Baltimore, Maryland in 1974. She played the Queen of the Field Mice, a character from the original L. Frank Baum novel The Wonderful Wizard of Oz. However, when the show was revised prior to going to Broadway, McQueen's role was cut by incoming director Geoffrey Holder.

Offers for acting roles began to dry up around this time, and she devoted herself to other pursuits including political study. She received a bachelor's degree in political science from City College of New York in 1975. McQueen played the character of Aunt Thelma, a fairy godmother, in the ABC Weekend Special episode "The Seven Wishes of Joanna Peabody" (1978) and the ABC Afterschool Special episode "Seven Wishes of a Rich Kid" (1979); her performance in the latter earned her a Daytime Emmy Award for Outstanding Individual Achievement in Children's Programming.

Her final feature film role was in The Mosquito Coast (1986). Her final appearance was in the TV movie Polly, a reimagining of the Pollyanna story with a Black cast.

Personal life
McQueen neither married nor had children. She lived in New York in the summer months and in Augusta, Georgia, during the winter.

A Democrat, she supported Adlai Stevenson's campaign during the 1952 presidential election.

In 1975, aged 64, McQueen received a bachelor's degree in political science from City College of New York.

In July 1983, a jury awarded McQueen $60,000 in a judgment stemming from a lawsuit she filed against two bus terminal security guards. McQueen sued for harassment after she claimed the security guards accused her of being a pickpocket and a vagrant while she was at a Washington, D.C. Greyhound bus terminal in April 1979.

Atheism
In 1989, the Freedom From Religion Foundation honored her with its Freethought Heroine Award. "I'm an atheist," she had declared, "and Christianity appears to me to be the most absurd imposture of all the religions, and I'm puzzled that so many people can't see through a religion that encourages irresponsibility and bigotry."

She told a reporter, "As my ancestors are free from slavery, I am free from the slavery of religion." This quote was used by the Freedom From Religion Foundation in advertisements inside Madison, Wisconsin, buses in 2009 and in an Atlanta market in 2010.

She lamented that, if humans had focused on Earth and on people, rather than on mythology and on Jesus, there would be less hunger and homelessness. "They say the streets are going to be beautiful in Heaven. Well, I'm trying to make the streets beautiful here ... When it's clean and beautiful, I think America is heaven. And some people are hell."

Death
McQueen died at age 84 on December 22, 1995, at Doctors Hospital in Augusta, from burns sustained when a kerosene heater she attempted to light malfunctioned and burst into flames. McQueen donated her body to medical science and remembered the Freedom From Religion Foundation in her will.

Filmography

Further reading

References

External links

 Hear Butterfly McQueen perform on a broadcast of Dinah Shore's radio show

1911 births
1995 deaths
Actresses from Tampa, Florida
Actresses from Augusta, Georgia
Dancers from Florida
American radio actresses
American female dancers
American film actresses
American stage actresses
American television actresses
African-American female dancers
African-American atheists
American atheists
American humanists
Florida Democrats
Georgia (U.S. state) Democrats
Accidental deaths in Georgia (U.S. state)
Deaths from fire in the United States
Daytime Emmy Award winners
City College of New York alumni
20th-century American actresses
20th-century American dancers
20th-century African-American women
American critics of Christianity

Butterfly McQueen


An Phreatia longicaulis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Schltr.. An Phreatia longicaulis in nahilalakip ha genus nga Phreatia, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Phreatia

Phreatia longicaulis


La Madeleine repentante est un tableau de Girolamo Scaglia, datant de la seconde moitié du .

Le tableau est actuellement conservé au musée des Beaux-Arts de Rennes.

Le sujet
Le tableau représente Marie Madeleine, encore richement vêtue et endormie auprès d'un coffret à bijoux. Comme la Madeleine repentante du Caravage, cette scène prépare son nouveau destin spirituel ou repentant, renonçant à sa vie passée.

Histoire du tableau

Le tableau a été acquis par le musée des Beaux-Arts de Rennes en 1996.

Notes et références

Liens externes

Tableau des années 1670
Œuvre conservée au musée des Beaux-Arts de Rennes

Madeleine repentante (Girolamo Scaglia)


Dorsale scapulære nerve udspringer fra den brachiale plexus, som regel fra plexusroden (anterior/ventral ramus) på C5.

Den giver motorbevægelse til rhomboideus, der trækker scapula mod rygsøjlen og levator scapulae, der løfter skulderbladet.

Struktur
Nerven udspringer fra nervus spinalis ramus anterior i C05 inde i skalenerporten, hvorfra den forløber bagud og nedad, først igennem foramen intervertebrale i samme rygsøjle interval og så videre nedad ryggen sammen med musculus levator scapulae, som den ligger lige dorsalt for.

Hele dens forløb ligger lige medialt for skulderbladet og ender lige dorsalt under musculus rhomboideus.

Se også
 Dorsale scapulære arterie

Referrencer

Galleri

Anatomi
Overekstremitetsnerver

Nervus dorsalis scapulae


Beylermezraası, Tunceli ilinin Mazgirt ilçesine bağlı bir köydür.

Coğrafya
Tunceli iline 25 km, Mazgirt ilçesine 14 km uzaklıktadır.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Yerelnet

Mazgirt belde ve köyleri

Beylermezraası


The City of Ballarat is a local government area in the west of the state of Victoria, Australia. It covers an area of  and, in June 2018, had a population of 107,325. It is primarily urban with the vast majority of its population living in the Greater Ballarat urban area, while other significant settlements within the LGA include Buninyong, Waubra, Learmonth and Addington. It was formed on 6 May 1994 from the amalgamation of the City of Ballarat, Shire of Ballarat, Borough of Sebastopol and parts of the Shire of Bungaree, Shire of Buninyong, Shire of Grenville and Shire of Ripon.

The City is governed and administered by the Ballarat City Council; its seat of local government and administrative centre is located at the council headquarters in Ballarat, it also has a service centre located in Buninyong. The City is named after the main urban settlement lying in the centre-south of the LGA, Ballarat, which is also the LGA's most populous urban area with a population of 105,471.

Council

Current composition

The council is composed of three wards and nine councillors, with three councillors per ward elected to represent each ward.
The current Council, elected in 2020, in order of election by ward, is:

Administration and governance
The council meets in the council chambers at the council headquarters in the Ballarat Town Hall Offices, which is also the location of the council's administrative activities. It also provides customer services at both its administrative centre in Ballarat, and its service centre in Buninyong.

The council's main offices are in a modern extension behind the Town Hall called The Phoenix. In 2009 the council voted to move to a new headquarters at Civic Hall on Mair Street, which would turn the heritage listed Town Hall building into a public general purpose venue.

Election results

2020 election

2016 election

Townships and localities
The 2021 census, the city had a population of 113,763 up from 101,686 in the 2016 census

^ - Territory divided with another LGA
* - Not noted in 2016 Census

Sister cities
The City of Ballarat's sister cities are:

 Inagawa, Hyōgo, Japan
 Ainaro, East Timor

See also
 List of localities (Victoria)
 Ballarat

References

External links
Ballarat City Council official website
Metlink local public transport map
Link to Land Victoria interactive maps

Local government areas of Victoria (state)
Grampians (region)

Ballarat

City of Ballarat


Walter Davis Pidgeon (født 23. september 1897, død 25. september 1984) var en canadisk skuespiller.

Han filmdebuterede allerede i stumfilmsdagene, 1925, i Mannequin. Han var høj, mørk og smuk med en afdæmpet udseende. Hans store gennembrud kom i 1941 i Grøn var min barndoms dal. I løbet af sin karriere medvirkede han i mere end 100 film.

Han var gift to gange; hans første kone døde i 1921, da hun fødte parrets andet barn.

Da Pidgeon døde i 1984, blev hans krop doneret til UCLA Medical School i Los Angeles. Han har siden 1960 haft en stjerne på Hollywood Walk of Fame på adressen 6414 Hollywood Blvd.

Eksterne henvisninger

Skuespillere fra Canada
Canadiere i 1900-tallet
Personer fra Saint John
Hollywood Walk of Fame
Oscar-nominerede skuespillere

Walter Pidgeon


Cuibul este o formație de muzică acustică fondată de muzicianul Igor Dînga în anul 1991, la Chișinău  . În 2013, formației i s-a alăturat solista Lidia Scarlat  .

Componență
Igor Dînga - chitară, vocal
Lidia Scarlat - vocal
Igor Coșolean - chitară
Andrei Boico - chitară bas
Eugen Berdea - cajon

Single-uri
   Așa și așa
   Episod
   Hello
   Ne vom topi
   Orașul
   Space wife
   Tu-tu
   Vise elementare

Referințe

Legături externe
 Website oficial. În limba română.
 Pagina Facebook

Formații din Republica Moldova

Cuibul


Sirhind es una ciudad de la India en el distrito de Fatehgarh Sahib, estado de Punyab.

Geografía
Se encuentra a una altitud de 269  a 44 km de la capital estatal, Chandigarh, en la zona horaria UTC +5:30.

Demografía
Según estimación 2010 contaba con una población de 73 075 habitantes.

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Punyab (India)

Sirhind


Jennifer Weiss (born October 29, 1959) is a former Democratic member of the North Carolina General Assembly and a stay-at-home mom.  She represented the state's thirty-fifth House district, located in Wake County.

Weiss was appointed to the NC House November 1999.  She is a chair of the Finance Committee.  In her tenure, she has received the 2007 NC AARP Outstanding Legislator Award, the 2002 NC Press Association William C. Lassiter First Amendment Award, and the 2004 Advocate of the Year from the NC National Association of Social Workers.  In 2001, the Town of Cary issued a proclamation honoring Weiss for her legislative accomplishments.

In 2012, Weiss announced she would not seek re-election.

Early career
Weiss received her bachelor's degree in Political Science from University of North Carolina at Chapel Hill in 1981 and her J.D. from the University of Virginia School of Law in 1986.  She practiced corporate and securities law in Boston from 1986 to 1990, at Brown, Rudnick, Freed and Gesmer, where she found the job, in her words, exciting and lucrative, however, she lamented that it failed to satisfy her desire to give back to the community.  She resigned five months after her son was born, and the two of them and her husband moved from the Boston area to Cary, North Carolina.

Committee assignments

2011-2012 session
Agriculture
Elections
Finance
Health and Human Services
Health and Human Services - Mental Health
Judiciary

2009-2010 session
Aging
Finance
Health
Judiciary II
Juvenile Justice
Rules, Calendar, and Operations of the House

Electoral history

2010

2008

2006

2004

2002

2000

References

External links

|-

1959 births
Living people
People from Somerville, New Jersey
People from Cary, North Carolina
University of North Carolina at Chapel Hill alumni
University of Virginia School of Law alumni
American lawyers
American women lawyers
North Carolina lawyers
Women state legislators in North Carolina
Democratic Party members of the North Carolina House of Representatives
20th-century American politicians
20th-century American women politicians
21st-century American politicians
21st-century American women politicians

Jennifer Weiss (politician)


Cititul în palmă sau chiromanția (din greacă heir (χεῖρ, ός; "mână") și manteia (μαντεία, ας; "divinație") este un procedeu de prezicere a viitorului pe baza interpretării liniilor din palmă. Această îndeletnicire este întâlnită peste tot în lume, cu numeroase variații culturale. Cei care practică chiromanția sunt, în general, numiți chiromanți, cititori în palmă sau ghicitori în palmă.

Exista interpretări numeroase - și adesea contradictorii - ale diferitelor linii și caracteristici palmare în diferitele școli de chiromanție. Aceste contradicții între interpretări, precum și lipsa de suport empiric pentru previziunile bazate pe chiromanție, contribuie la considerarea chiromanției ca o pseudoștiință.

Istoric

Chiromanția antică
Chiromanția este o practică comună în multe locuri diferite din Eurasia continentală; a fost practicată în antichitate în India, Nepal, Tibet, China, Persia, Sumer, Palestina antică și Babilon.

Acupuncturistul Yoshiaki Omura descrie rădăcinile chiromanției în astrologia hindusă (cunoscută în sanscrită ca jyotish), în cartea chinezească Yijing (I Ching) și în practica ghicitoarelor de etnie romă. Cu mai multe mii de ani în urmă, înțeleptul hindus Valmiki ar fi scris o carte care cuprinde 567 strofe, cu un titlul care ar putea fi tradus drept Învățăturile lui Valmiki Maharshi referitoare la citirea în palmă. Practicarea chiromanției s-a răspândit din India în China, Tibet, Egipt, Persia și în alte țări din Europa. A ajuns până în Grecia, unde a fost practicată de Anaxagoras. Aristotel (384-322 î.Hr.) a descoperit un tratat cu privire la chiromanție pe un altar al lui Hermes, pe care l-a prezentat apoi lui Alexandru cel Mare (356-323 î.Hr.), care a dovedit un mare interes pentru examinarea caracterului ofițerilor săi prin examinarea liniilor de pe palmele lor.

În timpul Evului Mediu practicarea cititului în palmă a fost interzis de Biserica Catolică, fiind considerată o superstiție păgână. În perioada Renașterii cititul în palmă (cunoscut sub numele de "chiromanție") a fost clasificat drept una dintre cele șapte "arte interzise", alături de necromanție, geomanție, aeromanție, piromanție, hidromanție și scapulomanție.

Chiromanția modernă
Chiromanția a experimentat o renaștere în epoca modernă, începând cu publicarea în 1839 a lucrării La Chirognomie scrise de căpitanul Casimir Stanislas D'Arpentigny.

Societatea Britanică de Chiromanție a fost fondată în Londra de către Katharine St. Hill în 1889, cu scopul declarat de a dezvolta și de a sistematiza practicarea chiromanției și pentru a preveni apariția șarlatanilor care să-i înșele pe oameni. Edgar de Valcourt-Vermont (conte de St Germain) a fondat Societatea Americană de Chiromanție în 1897.

O figură cheie a chiromanției moderne a fost irlandezul William John Warner, cunoscut sub porecla Cheiro. După ce a studiat cu mai mulți guru din India, el a pus bazele practicării chiromanției la Londra și a avut un număr mare de clienți celebri din întreaga lume, printre care Mark Twain, W. T. Stead, Sarah Bernhardt, Mata Hari, Oscar Wilde, Grover Cleveland, Thomas Edison, Prințul de Wales, generalul Kitchener, William Ewart Gladstone și Joseph Chamberlain. Atât de popular a fost Cheiro ca ghicitor în palmă că și cei care nu credeau în ocultism l-au lăsat să-i citească în palmă. Scepticul Mark Twain a scris în cartea vizitatorilor lui Cheiro că "...mi-a expus caracterul cu o precizie umilitoare".

Edward Heron-Allen, un polimat englez, a publicat diverse lucrări despre chiromanție, inclusiv cartea Palmistry – A Manual of Cheirosophy (1883), care încă se mai tipărește. Au existat încercări de a crea o bază științifică pentru chiromanție, în special în publicația "The Laws of Scientific Hand Reading" (1900) de William G. Benham.

Note

Lectură suplimentară
 {{cite book |last=Chauran|first=Alexandra |title=Palmistry Every Day|publisher=Llewellyn Worldwide|year=2013|isbn =0-7387-3494-2 }}
 Saint-Germain, Comte C. de. Practical Palmistry.''  Laird & Lee Publishers; Chicago, 1897.

Doublepalm+ project The Doublepalm+ project is a non-profit site about making palm reading with people on the web more like palm reading in the real world.

Legături externe
 Palmistry - Skeptic's Dictionary.

Divinație
Pseudoștiință

Chiromanție


رانسارت El Ronsåtهي مقاطعة في مدينة شارلوروا وتوجد في الإقليم الوالوني.

أعلام
 أراجيح بول

مراجع

أماكن مأهولة في بلجيكا
أماكن مأهولة في مقاطعة هينو
بلديات سابقة في مقاطعة هينو
مقاطعات بلجيكا

رانسارت


මෛත්‍රි රාමක්‍රිෂ්ණන් සිංහල:මෛත්‍රි  රාමක්රිෂ්ණන්;(උපත 2000 දෙසැම්බර් මස 28 වන දින) ඇය ද ප්‍රමුඛ කාර්ය භාරයක් ඉටු කිරන ප්‍රරසිද්ධ කැනේඩියානු නිළියකි NETFLIX යොවුන් කතා මාලාවක් වන NEVER HAVE I EVER (2020) චිත්‍රපටයෙන් ඇය ප්‍රසිද්දියට පත්විය.

මුල් ජීවිතය හා අධ්‍යාපනය
රාමක්‍රිෂ්ණන් උපත හා හැදී වැඩුණේ ඔන්ටාරියෝ හි මිසිසුගා හි ය . ඇය ශ්‍රී ලංකාවේ හින්දු දෙමළ සම්භවයක් ඇති අතර, ශ්‍රී ලංකාවේ ශ්‍රී ලංකාවේ දමිළ ඊළාම් ජාතිවාදී  යුද්ධයෙන් පසු ඇගේ පවුලේ අය සරණාගතයින් ලෙස කැනඩාවට පැමිණ සිටින අතර, මෛත්‍රි පවසා ඇත්තේ ශ්‍රී ලංකාවේ දෙමළ සිවිල් වැසියන්ට යුද්ධයේ බලපෑම හේතුවෙන් ඇය ද්‍රවිඩ කැනේඩියානු ජාතිකයෙකු මිස ශ්‍රී ලංකාව නොවන බවයි. ඇය 10 වන ශ්‍රේණියේ පාසල් නාට්‍යවල රඟපෑමට පටන් ගත් අතර මීඩෝවාල් ද්විතීයික පාසලෙන් උපාධිය ලබා ගත්තාය.  ඇය පසුගිය වසරේ මීඩෝවාල් ද්විතීයික පාසලේදී රංගන වෘත්තියක් කිරීමට තීරණය කළ අතර වසරකටත් අඩු කාලයකට පසු "නෙවර් හැව්"අයි එවර් චිත්‍රපටයේ චරිතය රඟපෑවාය.  ටොරොන්ටෝ හි යෝර්ක් විශ්ව විද්‍යාලයේ නාට්‍ය වැඩසටහනට ඇය පිළිගැනීම කල් දැමූ අතර, ඇය උසස් අධ්‍යාපනය ලැබීමෙන් පසු වැටීමට සහභාගී වීමට මුලින් සැලසුම් කර තිබූ අතර, ඒ නිසා ඇයට ලොස් ඇන්ජලීස් හි නෙවර් හැව් අයි එවර් රූගත කිරීමට හැකි විය .

වෘත්තිය
නෙට්ෆ්ලික්ස් කතා මාලාවේ නෙවර් හැව් අයි එවර් හි ප්‍රධාන චරිතය රඟපාන්නේ දේවි විශ්වකුමාර් ය.   ප්‍රදර්ශනය සඳහා විවෘත වාත්තු ඇමතුමක් සඳහා ඉල්ලුම් කළ අපේක්ෂකයින් 15,000 න් මින්ඩි කාලිං විසින් 2019 දී ඇය තෝරා ගන්නා ලදී. රාමක්‍රිෂ්ණන් ඇගේ මවගේ කැමරාව භාවිතා කරමින් ප්‍රාදේශීය පුස්තකාලයකදී ඇගේ විගණන පටි නිර්මාණය කළ අතර, අවසානයේදී තවත් වීඩියෝ හතරක් එවීමට ඉල්ලා සිටියේය.  රාමක්‍රිෂ්ණන් රංගනයෙන් දායක වන විට 17 හැවිරිදි වියේ පසුවූ අතර ඇය තවමත් රැකියාවක් කර නැත. ඇයගේ වාත්තු කිරීම සඳහා සැලකිය යුතු මාධ්‍ය අවධානයක් ලැබුණි,  විශේෂයෙන් කැනඩාවේ, විවෘත වාත්තු ඇමතුමේ ස්වභාවය සහ ඇගේ දෙමළ කැනේඩියානු අනන්‍යතාවය නිසා.

2019 දී ටුඩේ ඇයව "ග්‍රවුන්ඩ් බ්‍රේකර්ස්" දහඅටෙන් එකක් ලෙස නම් කළ අතර එය බාධක බිඳ දමා ලෝකය වෙනස් කළ ගැහැණු ළමයින්ගේ ලැයිස්තුවකි.ප්‍රසංගයේ ඇයගේ රංගනයට ධනාත්මක සමාලෝචන ලැබුණි,එය "කඩිනම් කාර්ය සාධනයක්" යැයි විවිධත්වය පැවසීමත්ස මඟ.

2020 දී ඇය 8 වන කැනේඩියානු තිර සම්මාන උළෙලේ ළමා වැඩසටහන් වැඩසටහන විස්තර කළාය.

චිත්‍රපටකරණය

රූපවාහිනිය

යොමුව

බාහිර සබැඳි

ජීවමාන ජනයා

මෛත්‍රි රාමක්‍රිෂ්ණන්


La chapelle Saint-Gilles est un édifice religieux catholique situé à Mianoye (commune d'Assesse), en province de Namur (Belgique). Ancienne chapelle castrale construite en 1731, la chapelle est classée au patrimoine immobilier de la Wallonie (1949).

Histoire
Au Moyen Âge Mianoye était une seigneurie qui avait son château, et avec le château une chapelle castrale. Le château  a disparu en 1970 mais sa chapelle castrale, dédiée à saint Gilles, survécut et se trouve aujourd'hui isolée dans un petit bois. D'esprit classique l'édifice actuel, de briques et pierres, fut construit en 1731 comme l'indique la date inscrite sur la clé du linteau de la porte d'entrée. Cependant une croix mortuaire de 1673, fixée dans le mur latéral extérieur, rappelle l'existence d'un édifice antérieur.

Description
Le  porche est des plus simples, avec une seule porte d'entrée tout à fait ordinaire sur son côté latéral droit. Par contre, au dessus de la façade s'élève un clocheton modeste et ravissant au tambour hexagonal de tradition baroque se prolongeant en une flèche étagée de grande élégance.

Son plan au sol est plus proche de la croix grecque que latine : une nef d'une travée, un transept et un chœur et sanctuaire aussi long que la nef avec chevet à trois pans. L'intérieur est éclairé par des fenêtres sous linteau courbe et couvert d'un plafond stuqué d'esprit Louis XVI. Le mobilier du  a été conservé. Les autels en bois peint, de style Louis XIV et datés de 1731, ainsi que des bancs millésimés 1782, voisinent avec une cuve baptismale sphéro-cubique et une statue de saint Roch de l'école de Jean Del Cour datée des alentours de 1700.

Derrière la chapelle se trouvent quelques sépultures du , avec dalles mortuaires adossées au chevet.

Classement
La chapelle Saint-Gilles et ses abords immédiats furent classés au patrimoine de Wallonie, comme monument et site, le 20 juin 1949.  Une restauration eut lieu en 1968-1969.  Bien que, extérieurement, apparaissant bien entretenue la chapelle garde un aspect 'abandonné'. Aucune activité, ni religieuse ni autre, ne semble y être organisée. Bien que classée, aucune information touristique n'est fournie sur place.

Assesse
Minoye
Mianoye
Patrimoine classé à Assesse

Chapelle Saint-Gilles de Mianoye