Qalyubia Governorate (  ) is one of the governorates of Egypt. Located in Lower Egypt. It is situated north of Cairo in the Nile Delta region. Its capital is Banha.

Name
The name of Qalubiyya  governorate is derived from Qalyub city in it. Qalyub is derived from Calliope. Calliope is an ancient Greek goddess,the Muse of epic poetry.

Geography
Banha and several other settlements blend into the neighboring Cairo Governorate; as a result, parts of Qalyubia (particularly Shubra El Kheima) are generally considered to form part of the Greater Cairo metropolitan area (along with Cairo governorate, Giza city and 6 October city).

Municipal divisions
The governorate is divided into the following municipal divisions for administrative purposes, with a total estimated population as of January 2023 of 6,103,039. In some instances there is a markaz and a kism with the same name.

Population
According to population estimates, in 2015 the majority of residents in the governorate lived in rural areas, with an urbanization rate of only 44.7%. Out of an estimated 5,105,972 people residing in the governorate, 2,825,045 people lived in rural areas as opposed to only 2,280,927 in urban areas.

Cities
The cities in the Qalyubia Governorate are:

 Banha
 Khanka
 Bata
 Qaha
 Qalyub
 Shibin El Qanater
 Shubra El Kheima
 Tukh
 El Qanater El Khayreya
 Kafr Shukr
Obour City
Khusus

Industrial zones
According to the Egyptian Governing Authority for Investment and Free Zones (GAFI), in affiliation with the Ministry of Investment (MOI), the following industrial zones are located in this governorate:
Al Shorouk
Al Safa
Al Aqrasha
 (New urban community) Al Obour industrial zone

Economy
Qalyubia is known for its agricultural production of crops, fruits and vegetables. The most important of these crops include maize, cotton, wheat, citrus fruits, bananas, oranges and apricots. Qalyubia is also the leading Egyptian governorate in the production of poultry and eggs.

Programs and projects
In 1981, the Basic Village Service Program (BVS) had several water projects going on in the Qalyubia Governorate.

In a program that began on August 28, 2012 (through 2018), the European Union invested 40 million Euros on upgrading the infrastructure of informal areas in Qalyubia Governorate.

References

External links
 Qalyubia Governorate on Facebook
 Qalyubia Now Newspaper
 El Wattan News of Qalyubia Governorate

Governorates of Egypt
Nile Delta

Qalyubiyya Governorate


In compiler construction, strength reduction is a compiler optimization where expensive operations are replaced with equivalent but less expensive operations. The classic example of strength reduction converts strong multiplications inside a loop into weaker additions – something that frequently occurs in array addressing.

Examples of strength reduction include replacing a multiplication within a loop with an addition and replacing exponentiation within a loop with a multiplication.

Code analysis

Most of a program's execution time is typically spent in a small section of code (called a hot spot), and that code is often inside a loop that is executed over and over.

A compiler uses methods to identify loops and recognize the characteristics of register values within those loops. For strength reduction, the compiler is interested in:
Loop invariants: the values which do not change within the body of a loop.
Induction variables: the values which are being iterated each time through the loop.

Loop invariants are essentially constants within a loop, but their value may change outside of the loop. Induction variables are changing by known amounts. The terms are relative to a particular loop. When loops are nested, an induction variable in the outer loop can be a loop invariant in the inner loop.

Strength reduction looks for expressions involving a loop invariant and an induction variable. Some of those expressions can be simplified. For example, the multiplication of loop invariant c and induction variable i
c = 7;
for (i = 0; i < N; i++)
{
    y[i] = c * i;
}

can be replaced with successive weaker additions
c = 7;
k = 0;
for (i = 0; i < N; i++)
{
    y[i] = k;
    k = k + c;
}

Strength reduction example

Below is an example that will strength-reduce all the loop multiplications that arose from array indexing address calculations.

Imagine a simple loop that sets an array to the identity matrix.

for (i = 0; i < n; i++)
{
    for (j = 0; j < n; j++)
    {
        A[i,j] = 0.0;
    }
    A[i,i] = 1.0;
}

Intermediate code

The compiler will view this code as

0010  ; for (i = 0, i < n; i++)
0020  ; {
0030      r1 = #0                        ; i = 0
0040  G0000:
0050      load r2, n                     ; i < n
0060      cmp r1, r2
0070      bge G0001
0080
0090      ; for (j = 0; j < n; j++)
0100      ; {
0110           r3   = #0                 ; j = 0
0120  G0002:
0130           load r4, n                ; j < n
0140           cmp r3, r4
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0180           load r7, n
0190           r8  = r1 * r7             ; calculate subscript i * n + j
0200           r9  = r8 + r3
0210           r10 = r9 * #8             ; calculate byte address
0220           fr3 = #0.0
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0250           r3 = r3 + #1              ; j++
0260           br G0002
0270      ; }
0280  G0003:
0290      ; A[i,i] = 1.0;
0300      load r12, n                    ; calculate subscript i * n + i
0310      r13 = r1 * r12
0320      r14 = r13 + r1
0330      r15 = r14 * #8                 ; calculate byte address
0340      fr4 = #1.0
0350      fstore fr4, A[r15]
0360
0370      ; i++
0380      r1 = r1 + #1
0390      br G0000
0400  ; }
0410  G0001:

This expresses 2-dimensional array A as a 1-dimensional array of n*n size, so that whenever the high-level code expresses A[x, y] it will internally be A[(x*n)+y] for any given valid indices x and y.

Many optimizations

The compiler will start doing many optimizations – not just strength reduction. Expressions that are constant (invariant) within a loop will be hoisted out of the loop.  Constants can be loaded outside of both loops—such as floating point registers fr3 and fr4. Recognition that some variables don't change allows registers to be merged; n is constant, so r2, r4, r7, r12 can be hoisted and collapsed. The common value i*n is computed in (the hoisted) r8 and r13, so they collapse. The innermost loop (0120-0260) has been reduced from 11 to 7 intermediate instructions. The only multiply that remains in the innermost loop is line 0210's multiply by 8.

0010  ; for (i = 0, i < n; i++)
0020    {
0030      r1 = #0                        ; i = 0
0050      load r2, n
0130 ;   load r4, n     killed; use r2
0180 ;   load r7, n     killed; use r2
0300 ;   load r12, n    killed; use r2
0220      fr3 = #0.0
0340      fr4 = #1.0
0040  G0000:
0060      cmp r1, r2                     ; i < n
0070      bge G0001
0080
0190      r8  = r1 * r2                  ; calculate subscript i * n
0310 ;   r13 = r1 * r2  killed; use r8   ; calculate subscript i * n
0090      ; for (j = 0; j < n; j++)
0100        {
0110           r3   = #0                 ; j = 0
0120  G0002:
0140           cmp r3, r2                ; j < n
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0200           r9  = r8 + r3             ; calculate subscript i * n + j
0210           r10 = r9 * #8             ; calculate byte address
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0250           r3 = r3 + #1              ; j++
0260           br G0002
0270        }
0280  G0003:
0290      ; A[i,i] = 1.0;
0320      r14 = r8  + r1                 ; calculate subscript i * n + i
0330      r15 = r14 * #8                 ; calculate byte address
0350      fstore fr4, A[r15]
0360
0370      ;i++
0380      r1 = r1 + #1
0390      br G0000
0400    }
0410  G0001:

There are more optimizations to do. Register r3 is the main variable in the innermost loop (0140-0260); it gets incremented by 1 each time through the loop. Register r8 (which is invariant in the innermost loop) is added to r3. Instead of using r3, the compiler can eliminate r3 and use r9. The loop, instead of being controlled by r3 = 0 to n-1, can be controlled by r9=r8+0 to r8+n-1. That adds four instructions and kills four instructions, but there's one fewer instruction inside the loop.

0110  ;       r3   = #0     killed       ; j = 0
0115           r9   = r8                 ; new assignment
0117           r20  = r8 + r2            ; new limit
0120  G0002:
0140  ;       cmp r3, r2    killed       ; j < n
0145           cmp r9, r20               ; r8 + j < r8 + n = r20
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0200  ;       r9  = r8 + r3 killed       ; calculate subscript i * n + j
0210           r10 = r9 * #8             ; calculate byte address
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0250  ;       r3 = r3 + #1  killed       ; j++
0255           r9 = r9 + #1              ; new loop variable
0260           br G0002

Now r9 is the loop variable, but it interacts with the multiply by 8. Here we get to do some strength reduction. The multiply by 8 can be reduced to some successive additions of 8. Now there are no multiplications inside the loop.

0115           r9   = r8                 ; new assignment
0117           r20  = r8 + r2            ; new limit
0118           r10  = r8 * #8            ; initial value of r10
0120  G0002:
0145           cmp r9, r20               ; r8 + j < r8 + n = r20
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0210  ;       r10 = r9 * #8    killed    ; calculate byte address
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0245           r10 = r10 + #8            ; strength reduced multiply
0255           r9 = r9 + #1              ; loop variable
0260           br G0002

Registers r9 and r10 (= 8*r9) aren't both needed; r9 can be eliminated in the loop. The loop is now 5 instructions.

0115  ;       r9   = r8         killed
0117           r20  = r8 + r2            ; limit
0118           r10  = r8 * #8            ; initial value of r10
0119           r22  = r20 * #8           ; new limit
0120  G0002:
0145  ;       cmp r9, r20       killed   ; r8 + j < r8 + n = r20
0147           cmp r10, r22              ; r10 = 8*(r8 + j) < 8*(r8 + n) = r22
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0245           r10 = r10 + #8            ; strength reduced multiply
0255  ;       r9 = r9 + #1      killed   ; loop variable
0260           br G0002

Outer loop

Back to the whole picture:

0010  ; for (i = 0, i < n; i++)
0020    {
0030      r1 = #0                        ; i = 0
0050      load r2, n
0220      fr3 = #0.0
0340      fr4 = #1.0
0040  G0000:
0060      cmp r1, r2                     ; i < n
0070      bge G0001
0080
0190      r8   = r1 * r2                 ; calculate subscript i * n
0117      r20  = r8 + r2                 ; limit
0118      r10  = r8 * #8                 ; initial value of r10
0119      r22  = r20 * #8                ; new limit
0090      ; for (j = 0; j < n; j++)
0100        {
0120  G0002:
0147           cmp r10, r22              ; r10 = 8*(r8 + j) < 8*(r8 + n) = r22
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0245           r10 = r10 + #8            ; strength reduced multiply
0260           br G0002
0270        }
0280  G0003:
0290      ; A[i,i] = 1.0;
0320      r14 = r8  + r1                 ; calculate subscript i * n + i
0330      r15 = r14 * #8                 ; calculate byte address
0350      fstore fr4, A[r15]
0360
0370      ;i++
0380      r1 = r1 + #1
0390      br G0000
0400    }
0410  G0001:

There are now four multiplications within the outer loop that increments r1. Register r8 = r1*r2 at 0190 can be strength reduced by setting it before entering the loop (0055) and incrementing it by r2 at the bottom of the loop (0385).

The value r8*8 (at 0118) can be strength reduced by initializing it (0056) and adding 8*r2 to it when r8 gets incremented (0386).

Register r20 is being incremented by the invariant/constant r2 each time through the loop at 0117. After being incremented, it is multiplied by 8 to create r22 at 0119. That multiplication can be strength reduced by adding 8*r2 each time through the loop.

0010  ; for (i = 0, i < n; i++)
0020    {
0030      r1 = #0                        ; i = 0
0050      load r2, n
0220      fr3 = #0.0
0340      fr4 = #1.0
0055      r8  = r1 * r2                  ; set initial value for r8
0056      r40 = r8 * #8                  ; initial value for r8 * 8
0057      r30 = r2 * #8                  ; increment for r40
0058      r20 = r8 + r2                  ; copied from 0117
0058      r22 = r20 * #8                 ; initial value of r22
0040  G0000:
0060      cmp r1, r2                     ; i < n
0070      bge G0001
0080
0190  ;  r8   = r1 * r2    killed        ; calculate subscript i * n
0117  ;  r20  = r8 + r2    killed - dead code
0118      r10  = r40                     ; strength reduced expression to r40
0119  ;  r22  = r20 * #8   killed        ; strength reduced
0090      ; for (j = 0; j < n; j++)
0100        {
0120  G0002:
0147           cmp r10, r22              ; r10 = 8*(r8 + j) < 8*(r8 + n) = r22
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0245           r10 = r10 + #8            ; strength reduced multiply
0260           br G0002
0270        }
0280  G0003:
0290      ; A[i,i] = 1.0;
0320      r14 = r8  + r1                 ; calculate subscript i * n + i
0330      r15 = r14 * #8                 ; calculate byte address
0350      fstore fr4, A[r15]
0360
0370      ;i++
0380      r1  = r1 + #1
0385      r8  = r8 + r2                  ; strength reduce r8 = r1 * r2
0386      r40 = r40 + r30                ; strength reduce expression r8 * 8
0388      r22 = r22 + r30                ; strength reduce r22 = r20 * 8
0390      br G0000
0400    }
0410  G0001:

The last multiply
That leaves the two loops with only one multiplication operation (at 0330) within the outer loop and no multiplications within the inner loop.

0010  ; for (i = 0, i < n; i++)
0020    {
0030      r1 = #0                        ; i = 0
0050      load r2, n
0220      fr3 = #0.0
0340      fr4 = #1.0
0055      r8  = r1 * r2                  ; set initial value for r8
0056      r40 = r8 * #8                  ; initial value for r8 * 8
0057      r30 = r2 * #8                  ; increment for r40
0058      r20 = r8 + r2                  ; copied from 0117
0058      r22 = r20 * #8                 ; initial value of r22
0040  G0000:
0060      cmp r1, r2                     ; i < n
0070      bge G0001
0080
0118      r10  = r40                     ; strength reduced expression to r40
0090      ; for (j = 0; j < n; j++)
0100        {
0120  G0002:
0147           cmp r10, r22              ; r10 = 8*(r8 + j) < 8*(r8 + n) = r22
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0245           r10 = r10 + #8            ; strength reduced multiply
0260           br G0002
0270        }
0280  G0003:
0290      ; A[i,i] = 1.0;
0320      r14 = r8  + r1                 ; calculate subscript i * n + i
0330      r15 = r14 * #8                 ; calculate byte address
0350      fstore fr4, A[r15]
0360
0370      ;i++
0380      r1  = r1 + #1
0385      r8  = r8 + r2                  ; strength reduce r8 = r1 * r2
0386      r40 = r40 + r30                ; strength reduce expression r8 * 8
0388      r22 = r22 + r30                ; strength reduce r22 = r20 * 8
0390      br G0000
0400    }
0410  G0001:

At line 0320, r14 is the sum of r8 and r1, and r8 and r1 are being incremented in the loop. Register r8 is being bumped by r2 (=n) and r1 is being bumped by 1. Consequently, r14 is being bumped by n+1 each time through the loop. The last loop multiply at 0330 can be strength reduced by adding (r2+1)*8 each time through the loop.

0010  ; for (i = 0, i < n; i++)
0020    {
0030      r1 = #0                        ; i = 0
0050      load r2, n
0220      fr3 = #0.0
0340      fr4 = #1.0
0055      r8  = r1 * r2                  ; set initial value for r8
0056      r40 = r8 * #8                  ; initial value for r8 * 8
0057      r30 = r2 * #8                  ; increment for r40
0058      r20 = r8 + r2                  ; copied from 0117
0058      r22 = r20 * #8                 ; initial value of r22
005A      r14 = r8 + r1                  ; copied from 0320
005B      r15 = r14 * #8                 ; initial value of r15 (0330)
005C      r49 = r2 + #1
005D      r50 = r49 * #8                 ; strength reduced increment
0040  G0000:
0060      cmp r1, r2                     ; i < n
0070      bge G0001
0080
0118      r10  = r40                     ; strength reduced expression to r40
0090      ; for (j = 0; j < n; j++)
0100        {
0120  G0002:
0147           cmp r10, r22              ; r10 = 8*(r8 + j) < 8*(r8 + n) = r22
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0245           r10 = r10 + #8            ; strength reduced multiply
0260           br G0002
0270        }
0280  G0003:
0290      ; A[i,i] = 1.0;
0320  ;  r14 = r8  + r1     killed      ; dead code
0330  ;  r15 = r14 * #8     killed      ; strength reduced
0350      fstore fr4, A[r15]
0360
0370      ;i++
0380      r1  = r1 + #1
0385      r8  = r8 + r2                  ; strength reduce r8 = r1 * r2
0386      r40 = r40 + r30                ; strength reduce expression r8 * 8
0388      r22 = r22 + r30                ; strength reduce r22 = r20 * 8
0389      r15 = r15 + r50                ; strength reduce r15 = r14 * 8
0390      br G0000
0400    }
0410  G0001:

There's still more to go. Constant folding will recognize that r1=0 in the preamble, so several instructions will clean up. Register r8 isn't used in the loop, so it can disappear.

Furthermore, r1 is only being used to control the loop, so r1 can be replaced by a different induction variable such as r40. Where i went 0 <= i < n, register r40 goes 0 <= r40 < 8 * n * n.

0010  ; for (i = 0, i < n; i++)
0020    {
0030  ;  r1 = #0                        ; i = 0, becomes dead code
0050      load r2, n
0220      fr3 = #0.0
0340      fr4 = #1.0
0055  ;  r8  = #0         killed         ; r8 no longer used
0056      r40 = #0                       ; initial value for r8 * 8
0057      r30 = r2 * #8                  ; increment for r40
0058  ;  r20 = r2         killed         ; r8 = 0, becomes dead code
0058      r22 = r2  * #8                 ; r20 = r2
005A  ;  r14 =       #0   killed         ; r8 = 0, becomes dead code
005B      r15 =       #0                 ; r14 = 0
005C      r49 = r2 + #1
005D      r50 = r49 * #8                 ; strength reduced increment
005D      r60 = r2 * r30                 ; new limit for r40
0040  G0000:
0060  ;  cmp r1, r2       killed         ; i < n; induction variable replaced
0065      cmp r40, r60                   ; i * 8 * n < 8 * n * n
0070      bge G0001
0080
0118      r10  = r40                     ; strength reduced expression to r40
0090      ; for (j = 0; j < n; j++)
0100        {
0120  G0002:
0147           cmp r10, r22              ; r10 = 8*(r8 + j) < 8*(r8 + n) = r22
0150           bge G0003
0160
0170           ; A[i,j] = 0.0;
0230           fstore fr3, A[r10]
0240
0245           r10 = r10 + #8            ; strength reduced multiply
0260           br G0002
0270        }
0280  G0003:
0290      ; A[i,i] = 1.0;
0350      fstore fr4, A[r15]
0360
0370      ;i++
0380  ;  r1  = r1 + #1      killed       ; dead code (r40 controls loop)
0385  ;  r8  = r8 + r2      killed       ; dead code
0386      r40 = r40 + r30                ; strength reduce expression r8 * 8
0388      r22 = r22 + r30                ; strength reduce r22 = r20 * 8
0389      r15 = r15 + r50                ; strength reduce r15 = r14 * 8
0390      br G0000
0400    }
0410  G0001:

Other strength reduction operations

Operator strength reduction uses mathematical identities to replace slow math operations with faster operations. The benefits depend on the target CPU and sometimes on the surrounding code (which can affect the availability of other functional units within the CPU).

 replacing integer division or multiplication by a power of 2 with an arithmetic shift or logical shift
 replacing integer multiplication by a constant with a combination of shifts, adds or subtracts
 replacing integer division by a constant with a multiplication, taking advantage of the limited range of machine integers. This method also works if divisor is a non-integer sufficiently greater than 1, e.g. √2 or π.

Induction variable (orphan)

Induction variable or recursive strength reduction replaces a function of some systematically changing variable with a simpler calculation using previous values of the function.  In a procedural programming language this would apply to an expression involving a loop variable and in a declarative language it would apply to the argument of a recursive function. For example,
 f x = ... (3 ** x) ... (f (x + 1)) ...
becomes
 f x = f' x 1
 where
   f' x z = ... z ... (f' (x + 1) (3 * z)) ...
Here modified recursive function  takes a second parameter z = 3 ** x, allowing the expensive computation (3 ** x) to be replaced by the cheaper (3 * z).

See also
 Memoization
 Partial evaluation
 Fast inverse square root

Notes

References

Compiler optimizations

Strength reduction


Milan er en by i staten Ohio, USA. I 2015 havde byen 1.367 indbyggere.

Byen er mest kendt for at være den amerikanske opfinder, Thomas Edisons, fødeby.

Byer i Ohio

Milan (Ohio)


Hiroki Nakada (født 4. november 1992) er en japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Kataller Toyama.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Hiroki Nakada


El Castillo de Zbarazh (en ucraniano: Збаразький замок), es antiguo fortín localizado en Zbárazh, Óblast de Ternópil, Ucrania. Hoy en día domina las crestas de las colinas de Zamkova, en el oeste de Ucrania, junto a la plaza central de la ciudad. La existencia del castillo se ha acreditado a los últimos miembros de la dinastía Zbarazky, Krzysztof y Jerzy Zbarasky.

Una de las principales características que merece la atención del visitante es una exposición de objetos personales de Iván Prasko, arzobispo ucraniano de la Iglesia Católica de Australia, Oceanía y Nueva Zelanda, nació en la Ciudad de Zbarazh, fue ministro durante el período 1950-1994 y murió en 2001, pero sus elementos individuales fueron devueltos a su tierra natal con la ayuda del padre Michael Bedry y se guarda en los depósitos del castillo.

La manera de vivir en el campo de Zbarazh está representada en tres salas del palacio. Una extraña colección de Galych y bordados de Volinia se han ubicado allí. Los corredores y los manteles fabricados en diferentes técnicas contienen adornos geométricos y florales. Junto a las salas de exposición hay muestras de bordados de arte sacro y de género específico. El castillo está abierto al público.

Galería

Véase también
Castillo Uzhhorod
Castillo Wilson
Castillo Winnekenni

Referencias

Bibliografía
 Stanisław Sławomir Nicieja: Twierdze kresowe Rzeczypospolitej. Warszawa: Wydawnictwo Iskry, 2006, s. 159-174. ISBN 83-244-0024-9.
 Grzegorz Rąkowski: Podole Przewodnik krajoznaczo-historyczny po Ukrainie Zachodniej. Pruszków: Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2005, s. 85-87. ISBN 8389188465.
 Мороз В. Замки Тернопілля. — Тернопіль: Підручники і посібники, 2009. — 176 с. — ISBN 978-966-07-1438-0.
 І.Дуда. Збаразький замок // Тернопільський енциклопедичний словник. — Тернопіль: видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004—2010. — ISBN 966-528-197-6, том 1, 2004.

Enlaces externos
 Sitio web con fotos sobre el castillo

Zbarazh
Zbarazh
Castillos del óblast de Ternópil
Arquitectura de Ucrania del siglo XVII
Museos de historia de Ucrania

Castillo Zbarazh


Povilas Vasiliauskas (* 29. Januar 1953 in der Litauischen SSR) ist ein litauischer Jurist und Politiker, ehemaliger Bürgermeister von  Klaipėda.

Leben
Von 1980 bis 1989 war er Stellvertreter des Staatsanwalts der Stadt Klaipėda.
Von 1990 bis 1992 war er Bürgermeister der Stadtgemeinde Klaipėda. Februar 1992 trat er mit dem Vorstand wegen der Auseinandersetzungen mit dem Stadtrat vom Amt zurück. Von 1992 bis 1998 und 1990 war er Rechtsanwalt. Von 2003 bis 2007 war er Mitglied im Stadtrat Klaipėda, Vorsitzende des Ausschusses für Strategische Entwicklung. Ab 2000 war Povilas Vasiliauskas Vorstandsvorsitzende des Verwaltungsunternehmens der Freien Wirtschaftszone Klaipėda.

Seit 2003 ist er Mitglied der Partei Liberalų ir centro sąjunga.

Quelle

Bürgermeister (Klaipėda)
Jurist in der Kommunalverwaltung (Litauen)
Rechtsanwalt (Litauen)
Litauer
Mann
Geboren 1953

Povilas Vasiliauskas


Formula 4 je kategorija u automobilizmu s otvorenim kotačima namijenjena mlađim vozačima. Ne postoji globalno prvenstvo, već pojedine države ili regije mogu biti domaćini vlastitih prvenstava u skladu s pravilima i specifikacijama bolida koje određuje Međunarodna automobilistička federacija. Prvenstva Formule 4 zamišljena su kao početne kategorije s otvorenim kotačima za mlade vozače, odnosno kategorija između kartinga i raznih prvenstava Formule 3. Bivši vozač Formule 1 Gerhard Berger je imenovan za nadgledanje prvenstava Formule 4.

FIA Formula 4 prvenstva

Izvori

Vanjske poveznice
FIA Formula 4 Championship - Official website

Formula 4


Krishna district is a district in the coastal Andhra Region in Indian state of Andhra Pradesh, with Machilipatnam as its administrative headquarters. It is surrounded on the East by Bay of Bengal, West by Guntur, Bapatla and North by Eluru and NTR districts and South again by Bay of Bengal. In 2022 Krishna district was divided into Krishna and NTR districts.

Etymology

Krishna district, with its district headquarters at Machilipatnam was formerly called Machilipatnam district. Later it was renamed as Krishna district, by adding certain taluks of the  Guntur district of united Andhra Pradesh in 1859. It was named after the Krishna River (also known as Krishnaveni in literature) the third longest river in India. The river flows through the district before it empties itself into Bay of Bengal, near Hamsaladevi village.

History

The history of this region dates back to the 2nd century BCE. The area was ruled by the Satavahanas (230 BCAD 227); Pallavas (AD 340AD 500), Chalukyas (AD 6151070 AD) and later by Cholas, Kakatiyas, Musunuri Nayaks, Reddy dynasty and Gajapati kings of Odisha.

Satavahana period (230 BCAD 227): The Satavahanas ruled this region with headquarters at Srikakulam, at present a village in Ghantasala mandal of the district. Prominent rulers during this period were Srimukha (founder), Gotamiputra Satakarni and Yajnasri Satakarni (last Satavahana king). The Satavahanas imparted more stability and security to the life of the people of the region for more than four centuries.

Pallava Kingdom (AD 340AD 500), spread over from Krishna river to Tungabhadra, including Amaravati in the East, Bellary in the West and Kancheepuram in the South with capital cities at Venginagar near Eluru and Pithapuram, both in Vengidesa. Bruhitpalayanas, the contemporaries of Pallavas  ruled the district with Koduru as their capital. Vishnukundinas (AD 6th century) rulers created cave temples at Mogalrajapuram (now in Vijayawada) and Undavalli.

Eastern chalukyas (AD 615AD 1070), the entire Andhra country was under the control of a single ruler under their reign. The Eastern Chalukyas were credited with the excavations of the cave temple at Undavalli and rock cut shrines and Shiva temples.

Cholas ruled this region with capital at Rajamahendri. It was during Rajaraja Narendra's reign that Nannayya Bhattu translated the Mahabharata into Telugu. Kakatiyas ruled this region up to the early 14th century with Orugallu as their capital. They are followed by Musunuri Nayaks who rebelled against Delhi sultanate and won. Musunuri Nayaks constructed various forts in South India including Hampi and ruled many states of India independently. Reddy dynasty a subordinate of Musunuri Kapaya Naidu established himself in the hill fort of Kondaveedu. The Kondaveedu Reddis were great patrons of Telugu literature. The poet Srinadha and his brother-in-law Bammera Pothana flourished at his court.

Gajapathis of Odisha: Kapileswarapuram named in honour of Kapileswara Gajapathi   now in Pamidimukkala mandal exists to this day. He was succeeded by Vidyadhara Gajapathi who built Vidyadharapuram (now in Vijayawada) and constructed a reservoir at Kondapalli. Krishnadevaraya of Vijayanagara empire conquered this region in the early 16th century.  Then this region became part of the Kingdom of Golconda  which was founded by Sultan Quli Qutub Shah as part of the Qutb Shahis in 1512. Abu-l-Hussain Shah known as Tanisha was the last ruler of Qutab Shahi dynasty.

Medieval period

Aurangazeb ruled this region as part of the province of Golconda.  Asaf jah who was appointed as subedar or viceroy of the Deccan in AD 1713 with the title of Nizam-ul-Mulk. The province of Golconda comprised five Nawabs' charges viz. Arcot, Cuddapah, Kurnool, Rajahmundry and Chicacole (Srikakulam). This region was part of the Nawab of Rajahmundry.

The British: In the year 1611 the English founded their settlement at Masulipatnam which remained their headquarters until they finally moved to Madras in 1641. The Dutch and French also had settlements at Masulipatnam. Upon the death of the old Nizam-ul-Mulk in June 1748, his heirs strove for the succession with the support of the English and the French. When Nizam Ali Khan was proclaimed ruler of Golconda in 1761, the British secured at first the divisions of Masulipatnam, Nizampatnam and part of Kondaveedu and later the entire Circars. At first the district was administered by a chief and council at Masulipatnam but in 1794 Collectors, directly responsible to the Board of Revenue, were appointed at Masulipatnam.

The Krishna District was formed from the district of Rajahmundry in 1859, when it also included Guntur and West Godavari districts of united Andhra Pradesh. Guntur district was created from Krishna district in 1904. Similarly West Godavari district was created  from Krishna district in 1925.

After 1947
Krishna District had 10 Talukas in 1971. In 1978 they were increased to 21 Talukas. In 1985, Mandal system was created and 50 mandals were formed in the district. NTR district was created from parts of the united Krishna district in 2022.

Historical demographics
 census of India, the district  had a population of 4,517,398 with a density of 518 persons per km2. The total population constitute, 2,267,375 males and 2,250,023 females –a ratio of 992 females per 1000 males. The total urban population is  (40.81%). There are  literates with a literacy rate of 73.74%.

Geography

Krishna district is surrounded on the east by Bay of Bengal, west by Guntur and Bapatla districts and north by Eluru and NTR districts and south by Bay of Bengal. The Krishna district occupies an area of . It has a total coastline of .

Flora and fauna

The forest occupies only 9 percent of the total  undivided district area. However, it contains Reserved Forest areas in Nandigama, Vijayawada, Tiruvuru, Nuzvid, Gannavaram, Machilipatnam and Divi Seema Talukas. A type of light wood known as 'Ponuku' (Gyrocapus Jacquini) is found in the Kondapalli hills. The wood is used for the manufacture of the well known Kondpalli toys. The most noticeable trees are pterocarpus, Terminalia, Anogeissus and Logustroeinai and Casuarina.

Panthers, hyenas, jungle cats, foxes, bears and other carnivorous mammalian fauna are found here. Deer, spotted deer sambar, blackbuck and other herbivorous animals are found in the inland forests. The district has a large number of Murrah buffaloes and cows.

Climate

The climatic conditions of the district  consist of extremely hot summers and moderately hot winters and may be classified as tropical. The period starting from April to June is the hottest. The annual rainfall in the region is about 1047.68 mm and 66% of it is contributed to by the Southwest monsoon.

Black Cotton (57.6 percent), Sand clay loams (22.3 percent), Red loams (19.4 percent), and sandy soils account for balance 0.7% in the district.

Demographics

After reorganization the district had a population of 17,35,079, of which 482,513 (27.81%) live in urban areas. Krishna district has a sex ratio of 996 females per 1000 males and a literacy rate of 73.75%. Scheduled Castes and Scheduled Tribes make up 346,989 (20.00%) and 37,716 (2.17%) of the population respectively.

Based on the 2011 census, 93.30% of the population spoke Telugu and 5.97% Urdu as their first language.

Administrative divisions

Politics
The parliamentary constituency is Machilipatnam Lok Sabha constituency

It comprises the following legislative assembly segments:

The district is divided into 3 revenue divisions: Gudivada, Machilipatnam and Vuyyuru, which are further subdivided into a total of 26 mandals, each headed by a sub-collector.

Mandals
The list of 26 mandals in Krishna district, divided into 3 revenue divisions, is given below.

 Gudivada revenue division
 Bapulapadu
 Gannavaram
 Gudivada
 Gudlavalleru
 Nandivada
 Pedaparupudi
 Unguturu
 Machilipatnam revenue division
 Avanigadda
 Bantumilli
 Challapalli
 Ghantasala
 Guduru
 Koduru
 Kruthivennu
 Machilipatnam North
 Machilipatnam South
 Mopidevi
 Nagayalanka
 Pedana
 Vuyyuru revenue division
 Kankipadu
 Movva
 Pamarru
 Pamidimukkala
 Penamaluru
 Thotlavalluru
 Vuyyuru

Cities and Towns
There are one municipal corporation and four municipalities in the district.

Source: Assembly segments of Parliamentary constituencies

Villages

 Gurazada
 Vadali

Economy

Agriculture is the main stay of economy. paddy, is the main food crop cutivated. Based on 2019–20 data,  the gross cropped area of the district was 3.76 Lakh Hectares of which gross irrigated area was 2.42 lakh Hectares. Other products produced include sugarcane, mango, tomato, milk, meat and fisheries.

Transport

Road
NH 65 from Pune to Machilipatnam, NH165 from Pamarru to Palakollu, NH216 from Ongole to Kathipudi pass through the district.

Rail
There exists  of rail network in the district. Gudivada Junction railway station and  Machilipatnam railway station are prominent railway stations in the district. Nearest major railway station is Vijayawada Junction railway station at a distance of 80Km from Machilipatnam by train.

Water
A minor sea port is at Machilipatnam. The Machilipatnam sea port is currently under construction.

Air
Krishna district is served by Vijayawada International airport located in Gannavaram at a distance of 67.9 km from Machilipatnam.

Education

Dr.Gururaju Government Homoeo Medical college and Regional Research Institute for Homoeopathy are located in Gudivada. Krishna University is located in Machilipatnam.

Culture

The culture of Krishna district is mostly traditional in rural places and moderately modern in Gudivada and Machilipatnam. It is also famous as the birthplace for Indian classical dance named Kuchipudi. The dialect of Telugu spoken in Krishna is widely considered to be the standard form of Telugu.

Sports

Kabbadi is the most popular sport, followed by cricket, volleyball, badminton, basketball and tennis.

NTR Stadium is the main sports venue in Gudivada. It is used for several sports, like athletics, volleyball, cricket practice, kho kho, kabaddi, badminton, tennis and basketball. It is also the stadium for Krishna District Cricket Association.

Tourism
There are several places of tourist interest in the district. Some of them are given below.

 Kolleru lake (Kaikaluru Mandal): largest freshwater lake
 Manginapudi beach: Natural beach
 Movva: Sri Movva Venugopala Swamy temple.   Kshetrayya is said to have composed his famous lyrics here.
 Kuchipudi:the birth place of Siddhendra Yogi, the originator of the Kuchpudi dance
 Ghantasala: once upon a time, a port and a halting place for Buddhist pilgrims and merchants travelling from Kalinga to Ceylone. Hindu and Buddhist Sculptures can be seen here
 Srikakulam (Ghantasala Mandal): the historical capital of Andhra Empire of Goutamiputra Satakarni (AD 102–123). This is famous for  the temple of Andhra Mahavishnu
 Hamsaladeevi(Koduru Mandal): river Krishna drains into the Bay of Bengal at this place.
 Gudivada: famous for Jain temple of Parswandha Swamy

Notable people

 Kakarla Subba Rao was born in Pedamuttevi of Movva mandal and became the first director of Nizam's Institute of Medical Sciences, Hyderabad.
 Tripuraneni Ramaswamy born in Angaluru of Gudlavalleru mandal was a poet and social reformer.
 Kasinadhuni Nageswara Rao was born in Pesaramilli village of Gudlavalleu mandal, was the founder of  (Andhra Patrika, first telugu newspaper  and also company which manufactures ayurvedic pain balm called Amrutanjan. [
 [Pingali Venkayya]] was born in  Bhatlapenumarru,near Machilipatnam, was a freedom fighter and was known as designer of Indian National Flag.
 Cottari Kanakaiya Nayudu was born in Machilipatnam. He served as the first-ever captain of the Indian national cricket team.
 N. T. Rama Rao popularly referred to by his initials NTR, was an Indian actor, filmmaker and a Chief Minister of Andhra Pradesh. He was born in Nimmakuru of Gudivada mandal.
 Narla Venkateswara Rao was a Telugu language writer, journalist and politician from Andhra Pradesh in India. He was Rajya Sabha member twice from 3 April 1958 to 2 April 1970, and wrote a satakam in Telugu along with several other books.
 Narla Tata Rao was a prominent person in the power sector of India and a former chairman of the Andhra Pradesh State Electricity Board. He was born in Kavutaram
 Patcha Ramachandra Rao was a distinguished metallurgist and administrator. He was born in Kavutaram in Krishna District

See also

 Coastal Andhra

References

Books

External links

 Mandals of Krishna district – Overpass turbo interactive map

Krishna district
1859 establishments in India
Districts of Andhra Pradesh

Krishna district


Hermann Glettler (Ubelbach, Estíria, 8 de janeiro de 1965) é um clérigo austríaco e mediador de arte. Ele é bispo diocesano católico romano da diocese de Innsbruck.

Hermann Glettler cresceu em Ubelbach. Durante sua viagem ao sul da França no verão de 1983 para os exames finais, ele entrou em contato com a comunidade Emmanuel. Como parte desse contato, cresceu seu desejo de se tornar padre. Ele se juntou à comunidade Emmanuel e estudou teologia e história da arte em Graz. Ele passou dois anos de seus estudos na Alemanha. Em 23 de junho de 1991 foi ordenado sacerdote para a diocese de Graz-Seckau.

Em 1997 tornou-se pároco na paróquia de Graz St. Andrä. A sua vida de sacerdote está muito marcada pela missão.

Em setembro de 2016, Hermann Glettler foi nomeado Vigário Episcopal para Caritas e Nova Evangelização.

Em 27 de setembro de 2017, o Papa Francisco nomeou Hermann Glettler Bispo de Innsbruck. Ele foi ordenado bispo em 2 de dezembro de 2017 no Salão Olímpico de Innsbruck pelo Arcebispo de Salzburgo, Franz Lackner OFM. Os co-consagradores foram o Bispo de Graz, Wilhelm Krautwaschl, e seu predecessor e Bispo de Linz, Manfred Scheuer. Quase 8.000 pessoas compareceram ao serviço de consagração.

Na Conferência Episcopal Austríaca, Hermann Glettler é membro da Comissão Episcopal para Missões Mundiais e Bispo Divisional para Casamento, Família e Proteção à Vida (Instituto de Antropologia Médica e Bioética/IMABE); Instituto do Casamento e Família/IEF; Fórum Relacionamento, Casamento e Família; comissão familiar; Arte e cultura e proteção de monumentos, bem como Pax Christi Áustria.

Ver também

Bispos católicos da Áustria

Hermann Glettler


Saint-Germain-des-Prés () is a station on line 4 of the Paris Métro. It serves the Saint-Germain-des-Prés neighbourhood on the Rive Gauche in the 6th arrondissement.

It is named after Place Saint-Germain and the Church of Saint-Germain-des-Prés, dedicated on 23 December 558 by the son of Clovis, Childebert I (ruled 511–558), at the request of St. Germain, Bishop of Paris. Childebert died the same day and was buried in it. More than a thousand years later the remains of the philosopher René Descartes were also buried in it. The expression "des-Prés" refers to the Prés aux Clercs ("fields of the scholars") used for the erection of buildings to house the University of Paris.

Although the station is in close proximity to Mabillon on line 10 (less than 100 metres away), there is no free transfer between the two stations.

History
The station was opened on 9 January 1910 as part of the connecting section of the line under the Seine between Châtelet and Raspail.

Since the métro's centenary in 2000 and until 2016, the station's platforms have had numerous temporary exhibitions on the history literature in the neighbourhood. The platforms also had displays that presented the stories of young literary talents.

As part of the automation of line 4, the platforms of line 4 were partially renovated and modernised. Its platform levels were raised to accommodate the installation of platform screen doors which took place from February to May 2019. This was in addition to new lighting being installed, tiling the floor, and the installation of new seats.

In the spring of 2021, a cultural fresco, Le Mythe Saint-Germain: un lexique amoureux (The legend of Saint-Germain: an A to Z of love), was installed on the walls of the platforms. It features several portraits and anecdotes of renowned people who had lived in the vicinity in the past: Boris Vian, Jacques Prévert, Marguerite Duras, Amélie Nothomb, Roland Topor, Juliette Gréco, and Sonia Delaunay. It illustrates a unique neighbourhood that is literary, stylish, creative, and full of culture. It is planned to update the gallery over the years, each time adding an additional 10 new portraits. Several other works of art are also installed in the station: Les Messagers, a bronze sculpture by Gualtiero Busato and a mosaic by André Ropion paying homage to Johannes Gutenberg.

In 2019, the station was used by 3,866,889 passengers, making it the 126th busiest of the Métro network out of 302 stations.

In 2020, the station was used by 1,712,923 passengers amidst the COVID-19 pandemic, making it the 144th busiest of the Métro network out of 304 stations.

In 2021, the station was used by 2,378,860 passengers, making it the 142nd busiest of the Métro network out of 304 stations.

Passenger services

Access
The station has two accesses (both adorned with a Val d'Osne candelabra):

 Access 1: Église Saint-Germain-des-Prés École des Beaux Arts
 Access 2: rue de Rennes

Station layout

Platforms
The station has a standard configuration with 2 tracks surrounded by 2 side platforms, with platform screen doors installed since May 2019.

Bus connections
The station is also served by lines 39, 63, 70, 86, 87, 95, 96 of the RATP Bus Network, and at night, by lines N01, N02, N12, and N13 of the Noctilien bus network.

Nearby

 Beaux-Arts de Paris
 Café de Flore
 Church of Saint-Germain-des-Prés
 Les Deux Magots

Gallery

References

Roland, Gérard (2003). Stations de métro. D'Abbesses à Wagram. Éditions Bonneton.

Paris Métro stations in the 6th arrondissement of Paris
Railway stations in France opened in 1910
Paris Métro line 4

Saint-Germain-des-Prés station


An Trichosalpinx werneri in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carlyle August Luer. An Trichosalpinx werneri in nahilalakip ha genus nga Trichosalpinx, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Ecuador. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Trichosalpinx

Trichosalpinx werneri


කීර්ගිස්තානය නිළ වශයෙන් කීර්ගිස්තාන් සමුහාණ්ඩුව, මධ්‍යම ආසියාවේ රටකි. එය මායිම් වන්නේ උතුරින් කසක්ස්තානය, බටහිරින් උස්බෙකිස්ථානය, නිරිත දෙසින් ටජිකිස්තානය සහ නැගෙනහිරින් චීනයට ය. පුරාවෘත්තයක සඳහන් මනාස් යන වීරයාගේ ගෝත්‍රයන් 40 යක නාමයෙන් බිදී ආ නමක් ලෙස කීර්ගිස්තානය හඳුන්වයි. ඒ රටේ ජාතික කොඩියේ ඇති හිරු කිරණ 40 යෙන් එම ගෝත්‍ර 40 විදහා දක්වයි.

මූලාශ්‍ර

මධ්‍යම ආසියානු රටවල්
සමුහාණ්ඩු

කිර්ගිස්තානය


Nastola es un municipio de Finlandia, situado en la región de Päijänne Tavastia. Tiene 15 083 habitantes y un área de 362,86 km² de los cuales 38,67 km² es agua.

La zona más poblada del municipio se corresponde con una estrecha franja (la anchura va desde los 500 metros a los 2 kilómetros) que separa la morrena de Salpausselkä de la zona de los lagos.  Por aquí pasa también la nacional 12 (Rauma-Tampere-Lahti-Kouvola) y la vía férrea que cubre todo el este de Finlandia.

Lugar de nacimiento del piloto de Fórmula 1 Valtteri Bottas e históricamente, el lugar es conocido por haber acogido el principal campo de prisioneros soviéticos durante la Guerra de Invierno y de Continuación. Más de 65 000 prisioneros pasaron por este lugar.

Enlaces externos
 Página web oficial del municipio

Municipios de Päijänne Tavastia

Nastola


Les Sublimes Routes du Vercors est un projet d'aménagement dans le Parc naturel régional du Vercors afin de développer le tourisme. Il consiste en l'aménagement de 17 belvédères couvrant l'ensemble du parc afin de valoriser certaines portions de routes et proposer un accès routier aux sites spectaculaires.

Historique
En , le conseil général de la Drôme lance un appel à projets pour valoriser les Sublimes Routes du Vercors. Sa finalité première est une consolidation de l'activité touristique pendant les quatre saisons, l'activité touristique actuelle se concentrant surtout en été et en hiver. La stratégie de cet appel à projet se découpe autour de trois axes :
 Aménager et ménager
 Animer et faire vivre
 Promovoir ensemble

Cet appel à projet est remporté par l'agence Folléa Gautier, qui gère la maîtrise d'œuvre et fait appels aux agences Maître du Rêve, Éric Verrier et Corédia pour la réalisation. L'Isère et le Parc naturel régional du Vercors rejoignent alors la Drôme en tant que commanditaire du projet. Bien que l'appel à projet ait été lancé en novembre 2019, l'agence a réalisé l'étude entre  et .

Le , le projet est presenté au comité de pilotage. Une réunion publique devait se tenir le  à La Chapelle-en-Vercors, mais a été annulée à cause du contexte sanitaire. Elle a lieu par visio-conférence le .

Prévisionnel
Le projet a un coût estimé de  d'euros, dont  pour les travaux. La plupart des investissements sont réalisés dans la Drôme, avec un coût de  et  en Isère.

Bien que le début des travaux ait été prévu au Col de la Bataille fin 2021, aucuns travaux n'ont encore été réalisés en mai 2022. Cependant, le permis de construire a été signé par les mairies de Bouvante et d'Omblèze et les entreprises de travaux ont éré recrutées. Le Col de la Croix de Toutes Aures, de Combe Laval, du Grands Goulets et le Col de Menée seraient abandonnés.

La communication du projet est aussi grandement en retard. Pour 2022, il était prévu de partager le projet avec les offices de tourisme et de communiquer grandement par le biais des réseaux sociaux.

Controverse
Le projet est très critiqué par les habitants des cols concernés qui dénoncent des nuisances déjà beaucoup trop importantes. Certaines élus locaux se plaignent du manque de transparence de la part du département et du manque de réunions publiques. Les opposants au projet dénoncent l'oubli des mobilités douces et l'incitation à utiliser des véhicules hautement polluants. Une pétition a été lancée contre le projet et une manifestation a rassemblé 150 opposants  le  sur le col de la Bataille .

Références

Route touristique en France
Massif du Vercors

Sublimes routes du Vercors


PVH Corp, tidligere kendt som Phillips-Van Heusen Corporation, er en amerikansk beklædningsvirksomhed, der ejer mærker som Van Heusen, Tommy Hilfiger, Calvin Klein, IZOD, Arrow, og licenser til mærker som Geoffrey Beene, BCBG Max Azria, Chaps, Sean John, Kenneth Cole New York, JOE Joseph Abboud, Michael Kors og Speedo (distnævner under en evig licens Speedo International til det nordamerikanske marked).

Det er delvist navngivet efter den hollandske immigrant John Manning Van Heusen, der i 1910 opfandt en ny proces til behandling af tekstil.

Referencer

Eksterne henvisninger
 Corporate website
 IZOD website
 IZOD CENTER website
 Van Heusen website
 Calvin Klein website
 Tommy Hilfiger website

Beklædningsvirksomheder fra USA
Etableret i 1881

PVH (virksomhed)


An Festuca altissima in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carlo Allioni. An Festuca altissima in nahilalakip ha genus nga Festuca, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Festuca

Festuca altissima


Tezcatlipoca es el nombre utilizado por dos personajes de ficción que aparecieron en la DC Comics. Una de ellas es la deidad de la mitología azteca, y apareció en la Mujer Maravilla. El otro es un personaje que apareció en Green Arrow y es un híbrido, mitad humano mitad jaguar.

Biografía del personaje ficticio

La deidad Azteca
El Dios azteca Tezcatlipoca fue capaz de volver a entrar al mundo de los humanos cuando encontró a un huésped humano. Se convirtió en consorte de Circe, la complicidad y en última instancia, su traición como ella luchó contra la Mujer Maravilla pre-crisis.

Tezcatlipoca, el dios embustero, fue la manipulación del gobierno de los EE. UU. y su intervención en los asuntos de la ficción de América Central del condado Tropidor. El teniente Keith Griggs de la Fuerza Aérea de inteligencia fue enviado a investigar las posibles ventas ilegales de armas de los oficiales de inteligencia de Estados Unidos a los militantes Tropidor cuando se estrelló en la guarida de la selva oculta de Circe. Alter ego de la Mujer Maravilla, la teniente Diana Prince, fue enviada a investigar, y libró una batalla con Circe, para liberar a Griggs y los otros hombres esclavizados en forma de animal.

Cuando Circe llamó a su amante invisible de ayuda, un poderoso relámpago cayó del cielo. La Mujer Maravilla utiliza sus dos brazaletes para desviar el rayo, pero se fusionan. Como acababa de tener sus pulseras unidas por un hombre, que estaba a la impotencia, hasta que convenció a Griggs, atrapado en forma de un híbrido ram / hombre, a su cargo y usar la fuerza de su choque para romper los brazaletes de distancia. La mujer Maravilla desvía más rayos, sin saberlo, el envío de los pernos de fuego para quemar el parche de Circe de la concesión de la inmortalidad, las hierbas. Tezcatlipoca entonces encarceló a Circe en su espejo de obsidiana, se volvió la Mujer Maravilla en un poder del Príncipe de Diana, y se reveló.

En la aventura que siguió, la Mujer Maravilla descubrió una tribu perdida de Amazonas hasta la fecha bajo el hechizo de Tezcatlipoca y los liberaron por la liberación de un águila, símbolo de la fuerza del Amazonas, a partir de una jaula mística. Insultado por el dios embustero en un salón de los espejos con diferentes versiones de sí misma, la Mujer Maravilla recuperado su confianza, rompió el espejo, y volvió a surgir con sus poderes recuperados. Ella envió a Tezcatlipoca lejos por la rotura de una estatuilla del dios fusionado con un hombre, liberando así a su huésped humano y desterrarlo a su reino divino, aunque no antes de que él le recordó que él había sembrado ya la semilla de la locura en Tropidor.

Cuando el teniente Griggs y su compañero el teniente Lauren Haley fueron enviados de nuevo a Tropidor un año más tarde, la Mujer Maravilla los siguió y los rescató de las garras de Tezcatlipoca, después de la triunfo se rompió una cinturón temporal en el que el dios loco en repetidas ocasiones mató a Griggs. La escena del templo azteca, que se disolvieron en revelar un mundo atrapado en la Crisis en Tierras Infinitas.

Aunque Tezcatlipoca no se ha visto después de la crisis, su nombre fue invocado en la serie Aztek como la fuerza malévola que la Sociedad de la Q se prepara para. La historia de Aztec terminó cuando Tezcatlipoca fue revelado al parecer para ser el destructor de Mageddon.

Chama Sierra
Chama Sierra hizo un trato con el demonio, Nerón (durante la historia de Underworld Unleashed), por el poder a cambio de su alma. Nerón dio Chama los poderes y la forma de un jaguar, y Chama se cree que es el dios azteca jaguar Tezcatlipoca. Él trató de utilizar sus poderes para el mal, pero fue detenido por Connor Hawke, el segundo Green Arrow. Sin embargo, se las arregló para escapar de la joven héroe.

Más tarde, se reunió con el panará villana y encontró un alma gemela en la mujer leopardo. Los dos se enamoraron y se convirtieron en un par de penales, hasta que Tezcatlipoca fue expuesto a Joker "gas hilarante", lo que lo convirtió en una locura, y él y panará se fueron en una juerga de la matanza, hasta que fueron detenidos por Robin y Blue Beetle y enviados a prisión . El paradero actual de Tezcatlipoca se desconoce.

Poderes y habilidades
Tezcatlipoca ejerció una gran variedad de poderes divinos a la urdimbre de tiempo y la realidad a sus caprichos.

Tezcatlipoca II tiene todas las habilidades naturales de un jaguar. Su fuerza, velocidad, agilidad y se han mejorado místicamente más allá de los niveles humanos. También tiene garras retráctiles y visión nocturna. Es propenso a ataques de furia bestial, y se sabe que atacan y comen a otros seres humanos.

Véase también
 Lista de enemigos de la Mujer Maravilla

 Maggedon

Enlaces externos
 Recaps of WW #313, 314, 315, & 316

 Recaps of WW #326 and 327

Personajes de DC Comics
Mitología en DC Comics
Wonder Woman
Supervillanos de DC Comics
Dioses de DC Comics
Personajes de DC Comics que usan magia
Personajes creados por Don Heck
Personajes creados por Chuck Dixon

Tezcatlipoca (DC Comics)


Räsa ist ein Ortsteil der Einheitsgemeinde Unterbreizbach im Wartburgkreis in Thüringen.

Lage
Räsa liegt im Ulstertal südlich von Unterbreizbach an der Landesstraße 2604, unweit der Bundesstraße 84 und an der ehemaligen Grenzumgehungsstrecke der Ulstertalbahn. Die geographische Höhe des Ortes beträgt .

Die Region um Räsa ist vom Kalibergbau geprägt. Man bezeichnet sie auch als das Land der weißen Berge. Dieser Titel bezieht sich auf die weithin sichtbaren, weißen Abraumhalden der Kaliindustrie bei Hattorf und Heringen.
Die Gemeinde Unterbreizbach, und damit auch der Ortsteil Räsa, befand sich zwischen 1949 und 1990 im unmittelbaren Grenzgebiet zwischen der DDR und der BRD.

Geschichte

Wüstung Alte-Räs

Am 22. Dezember 1365 wurde das ehemalige Dorf Räsa erstmals urkundlich genannt, die als Alte-Räs bezeichnete Ortschaft im Amt Vacha war nur von kurzer Dauer, die Flur wurde der Gemeinde Niedern Breizbach (jetzt Unterbreizbach) übertragen. Im 19. Jahrhundert erinnerte nur eine Mühle an den einstigen Ort.

Industrialisierung und Kalibergbau
Im Jahr 1897 wurde mit Erlaubnis des großherzoglichen Wirtschaftsministeriums von Sachsen-Weimar-Eisenach die "Kalibohrgesellschaft Sachsen-Weimar" gegründet, sie war das erste Bergbauunternehmen des Kalibergbaus im späteren Werra-Revier.
Die ersten Erkundungsbohrungen wurden 1897/98 als Tiefbohrung "Sachsen-Weimar I" in der Flur Unterbreizbach und 1898 als Tiefbohrung "Sachsen-Weimar II" bei der Räsaer Mühle vorgenommen. Die Prospektionsergebnisse waren erfolgversprechend und führten 1899 zur Gründung des Bergbauunternehmens Gewerkschaft "Sachsen-Weimar". Bergleute, Ingenieure und Bauarbeiter wurden angeworben, um mit dem Bau der ersten Bergwerksgebäude in Unterbreizbach zu beginnen. Ab 1905 begann man mit dem Abteufen des Ersten Schachtes in Unterbreizbach die Kalisalzförderung konnte 1910 beginnen. Um die geförderten Kalisalze gleich am Ort zu verarbeiten, wurde der Bau einer Chemischen Fabrik erforderlich. Diese wurde 1911 als "Chlor-Kalium-Fabrik" beantragt und sollte zwischen Räsa und Pferdsdorf in den Ulsterwiesen entstehen. Dieses Vorhaben wurde jedoch schon nach kurzer Zeit abgebrochen, da das Ansinnen einer Betriebsverlagerung von Räsa nach Unterbreizbach bestand. Die Überreste der ersten Schachtabteufung waren in Räsa noch unweit der Schule sichtbar, bis der Schacht 2013 verfüllt wurde.

Mit den neuen Erwerbsmöglichkeiten im Bergbau und der Industrie wurden viele Facharbeiter und Spezialisten angelockt, für die eine dauerhafte Werkssiedlung benötigt wurde. Die Wohnsiedlung wurde von der Baufirma "Hessische Heimstätte" südöstlich der Räsaer Mühle angelegt, 1918 wurde dort das erste Vierfamilienhaus für Bergbauleute – das sogenannte Beamtenhaus errichtet. Mit der Gründung des Landes Thüringen nach der Abdankung des Großherzoges wurde die Bergbaukonzession neu verhandelt, die hessische Bergbaugesellschaft Wintershall übernahm 1921 das Unterbreizbacher Bergbaurevier. Die Sulfatfabrik Unterbreizbach wurde 1923 eröffnet. Mit der Weltwirtschaftskrise und der schwankenden Nachfrage nach Kaliprodukten wurde der Bergbau in Unterbreizbach zeitweise gedrosselt. Von 1938 bis 1945 war das Werk dann im Dauerbetrieb, die Belegschaft wurde vergrößert. 1939 wurde Räsa nach Unterbreizbach eingemeindet. Im Zweiten Weltkrieg erfolgten mehrere Luftangriffe auf die Kalibetriebe, es kam in Räsa und Unterbreizbach zu Schäden durch Bombentreffer.

DDR-Zeit

Auf Befehl der Sowjetischen Militärverwaltung in Thüringen wurden die thüringischen Betriebsteile des Kalibergbaukonzerns Wintershall beschlagnahmt. Als Folgeunternehmen wurde eine sowjetische Aktiengesellschaft für Kalidüngemittel in Deutschland als neuer Eigentümer im Jahr 1946 eingesetzt. Das nach Kriegsende enteignete Unterbreizbacher Werk wurde als Kaliunternehmen "Sachsen-Weimar" wieder in Betrieb genommen und bis 1952 schrittweise modernisiert. Wegen der im Jahr 1952 vorgenommenen Blockade der Gleisanlagen der Bahnstrecke Vacha-Unterbreizbach bei Philippsthal war der Abtransport über hessisches Gebiet nicht mehr möglich, die DDR-Regierung ließ deshalb binnen kürzester Zeit mit großem logistischen und propagandistischen Aufwand eine Umgehungsstrecke über Räsa und Sünna zum Bahnhof Vacha errichten. Das Unterbreizbacher Werk wurde 1953 als VEB Kalibetrieb "Marx-Engels" fortgeführt. Die 1954 bei Mühlwärts begonnenen Erkundungsbohrungen waren erfolgreich und führten 1955 bis 1964 zum Abteufen des Schachtes Unterbreizbach II. Im Jahr 1959 wurde die neue Sulfatfabrik Unterbreizbach in Betrieb genommen. Schon 1958 wurde Unterbreizbach als Betriebsteil dem VEB Kalikombinat "Werra" angeschlossen, dieser Großbetrieb wurde 1970 in das VEB Kombinat Kali Sondershausen übernommen.

Wegen der Lage im Sperrgebiet an der Innerdeutschen Grenze wurde am Ortsrand von Räsa eine Kaserne der Grenztruppen errichtet. Dort war die 3. Grenzkompanie des Grenzregimentes 3 "Florian Geyer" (Dermbach) untergebracht. Eine weitere Kaserne befand sich im Nachbarort Pferdsdorf (Pioniere). Noch im Sommer 1989 versuchten zwei Flüchtlinge die Grenzsperranlagen bei Räsa zu überwinden, die Vorfälle ereigneten sich am 10. und am 18. Juli 1989.  Mit der Wende brach die DDR-Wirtschaft in kurzer Zeit zusammen, Teile der Kombinate wurden von der Treuhandanstalt verwaltet und privatisiert. Das Unterbreizbacher Bergwerk blieb erhalten und wurde bereits 1989 als Betriebsteil der Kali Werra AG von der Mitteldeutschen Kali AG Sondershausen betrieben. 1993 erfolgte die Übernahme durch die Kasseler K+S AG.

Gegenwart
700 Personen wohnten 2012 in dem Ortsteil. In Räsa befinden sich die Staatliche Regelschule Am Ulsterberg sowie der Sitz der Gemeindeverwaltung von Unterbreizbach. Die Gemeindeverwaltung ist gemeinsam mit dem Gemeindebauhof seit einigen Jahren in der ehemaligen Kaserne der Grenztruppen untergebracht. Das Gebäude wurde zuvor komplett saniert. Dabei fanden auch eine Einrichtung des betreuten Wohnens sowie mehrere Räumlichkeiten für Feierlichkeiten und Vereinszusammenkünfte Platz.

Sonstiges
Räsa verfügt über eine Bowlingbahn, eine Gaststätte und einen Bolzplatz. Kegelbahn und Gaststätte sind dabei die einzigen tatsächlich errichteten Gebäude, welche in den 1960er Jahren im Zuge einer großen Infrastrukturmaßnahme geplant waren. Ursprünglich waren in den Plänen unter anderem noch eine Schwimmhalle und mehrere große Sporteinrichtungen enthalten.

Im Ort sind ein Metallbaubetrieb und mehrere kleine Handwerksbetriebe ansässig.

Auf der ehemaligen Trasse der Ulstertalbahn verläuft heute der Ulstertal-Radweg als Teil des Rhönradwegs. Dieser hat eine Länge von insgesamt 180 km und führt von Bad Salzungen nach Hammelburg, durch alle drei Bundesländer der Rhön: Bayern, Hessen und Thüringen. Auf der gleichen Strecke verläuft auch der Bahnradweg Hessen. Dieser führt von Hanau auf ehemaligen Bahntrassen ca. 250 km durch den Vogelsberg und die Rhön und endet in Bad Hersfeld.

Söhne und Tochter des Ortes
 Manfred Grob (* 1952), Elektriker und seit 1990 Politiker (CDU), von 1999 bis 2019 Mitglied des Thüringer Landtags

Weblinks

Einzelnachweise

Ort im Wartburgkreis
Unterbreizbach

Räsa


Hegyhátszentpéter é um município da Hungria, situado no condado de Vas. Tem  de área e sua população em 2015 foi estimada em 113 habitantes.

Localidades de Vas (Hungria)

Hegyhátszentpéter


Punto medio puede hacer referencia a los siguientes artículos en Wikipedia:

 Punto medio en matemáticas, es el punto que se encuentra a la misma distancia de cualquiera de los extremos.
 Punto medio (filosofía), punto de vista que se muestra en igual acuerdo o desacuerdo con todos los puntos de vista existentes.
 Justo medio (aurea mediocritas), tópico literario y filosófico.
 Punto medio (escritura), uno de los diversos tipos de puntos que existen a una altura media del espacio de un carácter.

Punto medio (desambiguación)


Aceasta este o listă de piese de teatru italiene în ordine alfabetică:

0-9

A
 'A morte 'e Carnevale (1928), de Raffaele Viviani
 A Coperchia è caduta una stella (1933), de Peppino De Filippo
 Adelchi (1802), de Alessandro Manzoni
 Agamennone (1783), de Vittorio Alfieri
 Agide (1788), de Vittorio Alfieri
 Aiace (1810-1811), de Ugo Foscolo
 Alceste seconda (1798), de Vittorio Alfieri
 Amalasunta (1733), de Carlo Goldoni
 Angelica (1720), de Pietro Metastasio
 Antigone (1783), de Vittorio Alfieri
 Aristodemo (1784/1786), de Vincenzo Monti
 Arome siciliene (Lumie di Sicilia, 1910), de Luigi Pirandello
 Așa e (dacă vi se pare) (Così è (se vi pare), 1917), de Luigi Pirandello

B
 Bădăranii (1760), de Carlo Goldoni
 Belisario  (1734), de Carlo Goldoni
 Bolnava prefăcută (1750), de Carlo Goldoni
 Bruto primo (1789), de Vittorio Alfieri
 Bruto secondo (1789), de Vittorio Alfieri

C
 Cafeneaua, de Carlo Goldoni
 Caio Gracco (1802), de Vincenzo Monti
 Casa nouă, de Carlo Goldoni
La Cassaria (1508), de Ludovico Ariosto
 Cetatea Soarelui (italiană: La città del Sole; latină: Civitas Solis, 1602) de Tommaso Campanella
 Cleopatra (1774 - 1775), de Vittorio Alfieri
 Curtezana ('La cortigiana, 1526), de Pietro Aretino
 La congiura de' Pazzi (1788), de Vittorio Alfieri
 Contele din Carmagnola (Il conte di Carmagnola, 1802), de Alessandro Manzoni

 D
 Dansul hârtiilor de Roberto Mazzucco
 Doi gemeni venețieni (1747), de Carlo Goldoni
 Don Garzia (1789), de Vittorio Alfieri

 E
 L' Endimione (1721), de Pietro Metastasio

 F
 Familia anticarului (1750), de Carlo Goldoni
 Fata cinstită (1748), de Carlo Goldoni
 Femeile geloase, de Carlo Goldoni
 Femeile țâfnoase, de Carlo Goldoni
 Feudalul  (1752), de Carlo Goldoni
 La fiaccola sotto il moggio (1905) de Gabriele D'Annunzio
 Filippo (1783), de Vittorio Alfieri
 Filozoful (Il filosofo, 1546), de Pietro Aretino
 Flecărelile femeilor  (1750), de Carlo Goldoni
 Fraza, de Pietro Aretino
 G
 Gâlcevile din Chioggia, de Carlo Goldoni
 Galeotto Manfredi (1787), de Vincenzo Monti
 La Gioconda (1899), de Gabriele D'Annunzio
 Gl'ingannati (1531), comedie scrisă colectiv de Accademia degli Intronati (Siena)Gli studenti (1518-19), de Ludovico Ariosto
 Griselda (1734), de Carlo Goldoni

 H
 Hangița  (1753), de Carlo Goldoni
 Henric al IV-lea (1922), de Luigi Pirandello

 I
 Impostorul, de Carlo Goldoni
 Ipocritul (Lo ipocrito, 1542), de Pietro Aretino
 Î
 Întoarcerea din vilegiatură, de Carlo Goldoni

 L
 Lena (1528), de Ludovico Ariosto
 Liola, de Luigi Pirandello

 M
 Maria Stuarda (1788), de Vittorio Alfieri
 Mătrăguna (La mandragola, 1524), de Niccolò Machiavelli
 Merope (1785), de Vittorio Alfieri
 Metresa hanului, de Carlo Goldoni
 Mirra (1789), de Vittorio Alfieri
 Moartea accidentală a unui anarhic (Morte accidentale di un anarchico, 1970), de Dario Fo

 N Il Negromante (1520), de Ludovico Ariosto

 O
 Orazia (1546), de Pietro Aretino
 Oreste (1783), de Vittorio Alfieri
 Ottavia (1783), de Vittorio Alfieri

 P
 Pasărea verde (L'augellino belverde, 1765), de Carlo Gozzi
 Peripețiile vilegiaturii, de Carlo Goldoni
 Polinice (1781), de Vittorio Alfieri
 Potcovarul (Il marescalco, 1533), de Pietro Aretino
 R
 Ricciarda (1813), de Ugo Foscolo
 Rosmonda  (1734), de Carlo Goldoni
 Rosmunda (1783), de Vittorio Alfieri

 S
 Șase personaje în căutarea unui autor (Sei personaggi in cerca d'autore, 1921), de Luigi Pirandello
 Saul (1782), de Vittorio Alfieri
 Slugă la doi stăpâni (1746), de Carlo Goldoni
 Sofonisba (1789), de Vittorio AlfieriSubstituții (1509), de Ludovico Ariosto

 T
 La talanta (1542), de Pietro Aretino
 Timoleone (1783), de Vittorio Alfieri
 La tragedia di Tisbe (1493, pierdută), de Ludovico Ariosto
 Tieste (1795), de Ugo Foscolo

 U
 Uriașii munților (piesă neterminată) (1936), de Luigi Pirandello
 Ursuzul binefăcător, de Carlo Goldoni

 V
 Văduva isteață  (1748), de Carlo Goldoni
 Virginia (1781), de Vittorio Alfieri
 Voluptatea onoarei'' (1917), de Luigi Pirandello

Z

Bibliografie

Referințe și note

Vezi și

 Listă de dramaturgi italieni
 Commedia dell'arte
 Listă de dramaturgi
 Operele lui Carlo Goldoni

italiene

Listă de piese de teatru italiene


Marais Viljoen (Robertson, 2 de diciembre de 1915 - Pretoria, 4 de enero de 2007) fue el último Presidente de Estado ceremonial de Sudáfrica entre el 4 de junio de 1979 y el 3 de septiembre de 1984.

Primeros años
Marais era el más pequeño de seis hermanos. Se casó el 20 de abril de 1940 con Dorothea Maria Brink (17 de septiembre de 1917 – 5 de octubre de 2005), con quien tuvo una hija, que lo haría abuelo tiempo después. Antes de entrar en la política, trabajó en un Puesto de Correos, y después en un periódico en afrikáans, Die Transvaler, editado por Hendrik Verwoerd, que más tarde sería premier sudafricano.

Carrera política
Marais fue diputado por Alberton, localidad cercana a Johannesburgo, y llegó a ser Presidente del Senado, y más tarde, ocupó el cargo de Presidente de Estado interino entre el 21 de agosto y 10 de octubre de 1978, antes de que B.J. Vorster fuera electo presidente. Marais era visto como un miembro relativamente moderado del Partido Nacional, que instituyó el apartheid.

Presidente de Estado de Sudáfrica (1979-1984)
Después de la resignación de Vorster, en 1979, Marais ocupó el puesto de Presidente del Estado de 4 de junio de 1979 al 3 de septiembre de 1984. El cargo de presidente durante ese tiempo era meramente un puesto ceremonial, tal y como el de Gobernador-General, sustituido en 1961.

De acuerdo con la Constitución de la República de Sudáfrica de 1983, el cargo de Presidente de Estado deja de ser un puesto ceremonial y pasa a tener una función ejecutiva. Marais se retiró y fue sucedido por P. W. Botha.

Muerte
Marais Viljoen, falleció en Pretoria, a los 91 años, debido a una falla cardíaca.

Enlaces externos

Afrikáneres
Presidentes de Sudáfrica
Políticos de Sudáfrica del siglo XX
Fallecidos en Pretoria

Marais Viljoen


Hamelirijum (lat. Chamaelirium), rod trajnica raširenih po Kini (Guandong) i Sjevernoj Americi. Pripada porodici Melanthiaceae, i ponekad je uključivan u tribus Chionographideae, a u njega uključuju i vrste roda Chionographis

Vrste
 Chamaelirium luteum (L.) A.Gray
 Chamaelirium shimentaiense Y.H.Tong, C.M.He & Y.Q.Li

Sinonimi
 Abalon Adans.
 Chionographis Maxim.
 Dasurus Salisb.
 Diclinotrys Raf.
 Ophiostachys Redouté
 Siraitos Raf.

Izvori

Vanjske poveznice

Čemerikovke

Hamelirijum


Nogometna reprezentacija Srba iz Hrvatske predstavlja srpsku nacionalnu manjinu u Hrvatskoj.

Povijest
Početkom 2016. godine javila se ideja o formiranju nogometne selekcije koju bi činili nogometaši srpske nacionalne manjine u Hrvatskoj. Nakon toga je uslijedio poziv za nastup na Europeadi, europskom nogometnom prvenstvu nacionalnih manjina. Formiranje reprezentacije podržalo je Srpsko narodno vijeće, te je za izbornika odabran Zoran Čugalj iz Vukovara, bivši igrač FK Sartid Smederevo, a sadašnji podučavatelj za mlađi uzrast. Krajem veljače 2016. godine u Vojniću je organiziran turnir između srpskih klubova iz zapadne Hrvatske (NK Petrova Gora Vojnić, NK PPG Rujevac, NK Gomirje), kako bi se izvršila selekcija igrača za reprezentaciju (ostatak igrača čine igrači iz klubova iz istočne Hrvatske).

Kao pripremna i prva službena utakmica organiziran je susret s Reprezentacijom Hrvata iz Vojvodine, sudionikom prethodne dvije Europeade. Utakmica je odigrana 12. lipnja u Vukovaru na stadionu NK Vuteks-Sloga Vukovar, gdje je iskusnija momčad Hrvata iz Vojvodine bila bolja i pobijedila s rezultatom 4:0.

Na Europeadi održanoj u Južnom Tirolu, u Italiji od 18. do 26. lipnja 2016. godine, reprezentacija Srba iz Hrvatske se nalazila u skupini F zajedno s Cimbrima iz Italije, Nijemcima iz Rusije i Nijemcima iz Mađarske. Selekcija Srba je ostvarila jednu pobjedu i dva neriješena rezultata, te kao drugoplasirana momčad s 5 osvojenih bodova nije izborila plasman u četvrtzavršnicu (6 prvoplasiranih i 2 najbolje drugoplasirane momčadi). U ukupnom poretku, reprezentacija Srba iz Hrvatske je zauzela 12. mjesto (od 24. momčadi), izgubivši u utakmici za 11. mjesto od Danaca iz Njemačke 3:2.

Utakmice

Sastav (Europeada 2016)

Izbornik: Zoran Čugalj

Fizioterapeut: Nemanja Eremić

Izvori
 Europeada 2016: Serbs in Croatia

 Srbi u Hrvatskoj
Srbi u Hrvatskoj
Srbi u Hrvatskoj


Le Séducteur (, Sahir al nisa) est un mélodrame égyptien réalisé par Fatine Abdel Wahab et sorti en 1958.

Synopsis

Fiche technique
 Titre français : Le Séducteur
 Titre original arabe :  ; Sahir al nisa
 Réalisateur : Fatine Abdel Wahab
 Scénario : Naguib Mahfouz, , Abbas Kamel, Mahmoud Sobhy
 Photographie : Mohamed Abd Aladim
 Montage : Kamal Abou Elila
 Musique : Atiya Sharara
 Production : Abbas Helmi, Mohamed Abdel Gawad, Mohamed Abou Al Foutouh, Aflam Al Ittihad
 Société de production : Al Ittihad Films
 Pays de production :
 Langue de tournage : arabe
 Format : Noir et blanc
 Durée : 105 minutes
 Genre : Mélodrame sentimental
 Dates de sortie :
 Égypte :
 France :

Distribution
 Farid Chawki : Hamza Bahlavane
 Hind Rostom : Aziza
  : El-Kawakby
  : Adalat
  : Morsi
 Soheir El Bably : Souad

Notes et références

Liens externes

Film égyptien sorti en 1958
Mélodrame (cinéma)
Film dramatique égyptien
Film romantique égyptien
Film en arabe
Film réalisé par Fatine Abdel Wahab
Film égyptien en noir et blanc
Film tourné en Égypte
Film se déroulant en Égypte
Film de Rotana Studios

Le Séducteur (film, 1958)


الانسياق مستضدي يختلف عن الزيحان مستضدي

الانسياق المستضدي هو عملية تغير مستضدات الفيروس تنيجة لطفرات عشوائية. يؤدي عدد كبير من الانسياقات إلى مقدرة الفيروس في خداع مناعة الجسم والتسبب بالعدوى.

مراجع

إنفلونزا
علم الفيروسات

انسياق مستضدي


Abdel Hakim Amer () a fost un general și lider politic egiptean.

Cariera militară

Amer a servit în Războiul arabo-israelian din 1948, a participat la Revoluția Egipteană din 1952 și a condus Armata Egipteană în Criza Suezului, Războiul Civil din Yemenul de Nord și Războiul de Șase Zile.

Amer a jucat un rol principal în lovitura militară care a răsturnat pe regele Farouk al Egiptului în 1952 și care l-a adus la putere pe generalul Muhammad Naguib și pe colonelul Gamal Abdel Nasser. În anul următor, lui Ameri s-a acordat funcția de șef de stat major al Egiptului, ocolind patru grade militare. În 1956, Amer a fost numit comandant-șef al comandamentului militar comun stabilit de Egipt și Siria. El a condus, de asemenea, forțele egiptene împotriva forțelor israeliene și aliate britanice-franceze în timpul Războiului Suezului din 1956. După ce s-au încheiat luptele, Amer l-a acuzat pe Nasser, că a provocat unui război inutil și că apoi a învinuit armata pentru rezultat.

În martie 1964, Amer a fost numit primul vicepreședinte al lui Nasser și comandant suprem adjunct, având puterea de a conduce țara timp de 60 de zile dacă președintele era în incapacitate. Cariera deosebită al lui Amer s-a încheiat brusc după înfrângerea zdrobitoare a Egiptului de către Israel în Războiul de Șase Zile din iunie 1967.

Mulți istorici au afirmat că multe eșecuri ale armatei egiptene în războiul din 1967 pot fi imputate lui Amer. Acest lucru se datorează faptului că controlul lui Amer asupra unității militare egiptene era în conformitate cu politica generală a liderului Gamal Abdel-Nasser, unde instituțiile guvernamentale erau conduse de cei mai loiali. În plus, Egiptul (cu sprijinul sovietic) lupta în aceea vreme cu saudiții, în Războiul Civil din nordul Yemenului (1962-1970), Nasser sprijinind Republica Arabă Yemen împotriva regalistilor sprijiniți de Vest și de Arabia Saudită, considerată a fi cheia înfrângerii Egiptului în războiul din Orientul Mijlociu din 1967; deoarece aproape jumătate din Corpul ofițerilor din Egipt pregătiți în occident (mai ales în Marea Britanie la Academia Militară Sandhurst) se aflau în Yemen în momentul atacului  israelian inițial asupra Egiptului.

Când Amer a auzit despre căderea Abu Ageila și ocuparea sa de către Israel, s-a panicat și a ordonat tuturor unităților din Sinai să se retragă. Acest ordin a însemnat efectiv înfrângerea Egiptului. La scurt timp după încheierea Războiului de Șase Zile, el a fost eliberat de toate funcțiile sale și forțat să se pensioneze anticipat.

Arestare, judecare și deces
După înfrângerea Egiptului în Războiul de Șase Zile, Abdel Hakim Amer s-a întors împotriva lui Nasser și se pare că complota împotriva acestuia. A fost arestat, dar înainte de proces s-a sinucis.

Note

Nașteri în 1919
Decese în 1967
Generali egipteni
Militari care s-au sinucis
Eroi ai Uniunii Sovietice

Abdel Hakim Amer


Klaas Reimer (* 16. Oktober 1770 in Petershagen, Königlich Preußen, Polen; † 28. Dezember 1837) war ein mennonitischer Prediger und Gründer der Gemeindebewegung Kleine Gemeinde (heute: Evangelical Mennonite Conference).

Leben und Wirken
Reimer stammte aus einer gut situierten Bauernfamilie im Großen Werder. Mit zwanzig Jahren wurde er in der flämischen Gemeinde in Danzig getauft. Im Jahr 1798 übersiedelte Reimer schließlich in den Ort Neunhuben unweit Danzigs und heiratete Maria Epp, die wie er aus einem mennonitischen Elternhaus stammte und mit der er bald eine Bauernstelle übernahm. Im Jahr 1801 bekamen beide eine Tochter. Im gleichen Jahr wurde Reimer auch zum Prediger der Danziger Landgemeinde gewählt. Obschon er keine höhere Bildung oder ein Theologiestudium abgeschlossen hatte, setzte sich Reimer nun intensiv mit der Bibel wie auch dem Märtyrerspiegel und den Schriften der frühen Täufer auseinander. Hierbei verfestigte sich seine pazifistische Grundhaltung, er entwickelte jedoch auch einen strikten Moralismus.

Im Jahr 1804 übersiedelte Reimer mitsamt seiner Familie in die Ukraine, wo sie mit anderen mennonitischen Zuwanderern eine Reihe von Siedlungen innerhalb der Kolonie Molotschna gründeten. Reimer und seine Familie wurden so zu Mitbegründern der Russlandmennoniten. Nur zwei Jahre später starb seine Frau Maria. Reimer heiratete im Jahr darauf Helene Friesen, aus dessen Ehe schließlich zehn Kinder hervorgehen sollten.

Reimer sah die weitere Entwicklung der mennonitischen Gemeinden in der Ukraine zunehmend kritisch. Vor allem der Umstand, dass die russlanddeutschen Mennoniten der Forderung der russischen Regierung nach finanzieller Unterstützung für den Kampf gegen die napoleonischen Truppen nachgekommen war, traf auf seinen Widerstand. Seine Kritik wurde unter anderem von Cornelius Janzen, der wie Reimer als Prediger in den mennonitischen Siedlungen der Ukraine aktiv war, geteilt. Im Jahr 1812 sammelte sich schließlich eine Gruppe um die beiden und es entstand eine separate Gemeinde, die aufgrund ihrer Größe bald den Beinamen Kleine Gemeinde erhielt. Im Gegensatz hierzu stand die Muttergemeinde der Kolonie Molotschna, die umgangssprachlich als Große Gemeinde bezeichnet wurde. Die neue von Reimer ins Leben gerufene Gemeinde betonte vor allem moralische Aspekte und forderte eine schlichte Lebensführung. Auch die Gewaltfreiheit war eines der zentralen Säulen der neuen Gruppe. Von den Behörden und den übrigen mennonitischen Gemeinden wurde die Kleine Gemeinde in den ersten Jahren nicht anerkannt. Cornelius Janzen wandte sich 1822 schließlich wieder der Muttergemeinde zu, dennoch konnte sich die Kleine Gemeinde auf Dauer etablieren. Reimer selbst erkrankte jedoch 1837 unerwartet und starb noch im gleichen Jahr im Alter von nur 67 Jahren.

Die Kleine Gemeinde bestand auch nach dem Tod Reimers fort. Mit der beginnenden Emigration russlanddeutscher Mennoniten nach Nordamerika übersiedelte die Gemeinde 1874 nahezu geschlossen nach Nordamerika. Hier ließ sich der größte Teil im kanadischen Manitoba nieder. Eine kleinere Gruppe von etwa 36 Familien siedelten sich in Nebraska an. Die Kleine Gemeinde in Manitoba breitete sich anschließend weiter aus und öffnete sich im 20. Jahrhundert auch zunehmend für die englische Sprache und nicht zuletzt für evangelikale Gemeinde- und Gottesdienstformen. Seit 1960 fungiert sie als eigenständige mennonitische Gemeindebewegung unter dem Namen Evangelical Mennonite Conference (Evangelische Mennonitische Konferenz).

Weblinks

 Offizielle Seite der Evangelical Mennonite Conference

Mennonitischer Geistlicher (19. Jahrhundert)
Russlandmennoniten
Russlanddeutscher
Pole
Deutscher
Geboren 1770
Gestorben 1837
Mann

Klaas Reimer


Nassy est l'un des vingt villages de l'arrondissement de Guinagourou, commune de Pèrèrè dans le département du Borgou au Nord-Est du Bénin.

Géographie

Localisation
Nassy est situé dans l'arrondissement de Guinagourou, dans la commune de Pèrèrè.

Histoire
Nassy est une subdivision administrative béninoise. Dans le cadre de la décentralisation au Bénin, il devient officiellement l'un des 61 villages de la commune de Pèrèrè, le 27 mai 2013, après la délibération et adoption par l'Assemblée nationale du Bénin. Ceci se déroule lors de la séance du 15 février 2013 de la loi N° 2013-O5 du 15/02/2013 portant création, organisation, attributions et fonctionnement des unités administratives locales en République du Bénin.

Galerie de photos

Notes et références

Borgou
Arrondissement au Bénin

Nassy


Hola vecinos fue un programa de televisión uruguayo de género magazine producido y emitido por Canal 10. Se estrenó el 15 de marzo del 2010 y culminó en el mes de marzo de 2015, para darle paso al programa La mañana en casa. Contaba con la conducción de Rafael Cotelo y Petru Valensky.

Equipo

Conducción
 Petru Valensky (2011-2015)
 Rafael Cotelo (2011-2015)
 Ana Nahum  (2010-2014)
 Omar Gutiérrez (2010-2012)

Cocina
 Ana Durán (2010-2015)

Móviles
 Iñaki Abadie (2010-2015)

Locución
 Martín Rodríguez (2010-2015)

Meteorología
 Diego Vázquez Melo (2010-2015)

Enlaces externos
 Web Oficial del Programa

Programas de televisión de Uruguay
Programas de televisión de Canal 10 (Uruguay)
Magacines televisivos de Uruguay

Hola vecinos


Kari Wahlgren () este o actriță de voce americană care a oferit dublarea vocilor în limba engleză pentru peste o sută de animații, anime și jocuri video. Ea a început în anime cu voci ca Haruko Haruhara în FLCL și mai târziu va ateriza pe roluri importante într-o serie de spectacole și filme: Robin Sena în Witch Hunter Robin, Lavie Head în ultimul exil, Fuu în Samurai Champloo, Scarlett în Steamboy, Pacifica Casull în Prințul răsturnat, Saya Otonashi în Blood +, Kagami Hiiragi în Lucky Star, Sabre în soartă / Ziua zero și soarta: Blade Works nelimitat și Celty Sturluson în Durarara! serie.

În animația americană, ea a oferit voci pentru mai multe serii, inclusiv Super Robot Monkey Team Hyperforce Go!, Câini de pescuit, Phineas și Ferb, Ben 10, Kung Fu Panda: Legende ale minunatelor, Winx Club, Kaijudo: Rise of the Duel Masters, Rick și Morty, Draculaș, vampirul iepuraș, Toți părinții, Bunsen este o fiară și Dorothy și Wizard din Oz. În jocurile video, ea și-a exprimat personajele de tip Ashe în Final Fantasy XII și Shelke în Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII.

Timp de viață și carieră
Wahlgren sa născut și a crescut în Hoisington, Kansas .  Ea a fost inspirată ca un copil de Printesa Disney și alte voci în animație.    Părinții ei au fost profesori, care au încurajat-o să susțină organizațiile de caritate și organizații care promovează lectura și educația mai târziu în cariera sa. La a unsprezecea zi de naștere, când ea și familia ei au fost în California și au vizitat clădirea pentru Focus on the Family , ea a fost rugată să facă un rol mic în drama lor de radio Aventuri în Odiseea , ca un personaj de unsprezece ani, numit Gloria McCoy.

Wahlgren a absolvit Universitatea din Kansas cu o diplomă de licență în teatru în 1999. Locuia în Kansas City, Missouri, unde a făcut câteva spoturi radio, apoi sa mutat la Los Angeles în 2000 pentru a lucra la cariera ei de actorie . Într-un interviu acordat de Lawrence Journal-World , ea a spus că nu a primit multă muncă în camera, așa că și-a schimbat energiile spre munca de voce și că experiența ei în dialogul cu clasele Shakespeare a contribuit foarte mult la rolurile de aterizare implicate diverse personaje, dintre care unele au accente sau au fost din anumite perioade de timp.

Voce-over cariera

Anime voices-overs
Wahlgren a jucat rolul de anime Haruko Haruhara într-o serie de șase episoade OVA numită FLCL . Într-un interviu cu Anime Tourist , ea a spus că Haruko a fost singurul personaj pe care la primit la audiție. Ea a reprezentat-o cât mai apropiată de dubul original, dar cu o interpretare americană care a apelat la audiență  și, în funcție de modul în care a fost desenată, și-a schimbat gama de voci de la desene animate și de la copii la realiste.  Într-o revizuire ulterioară a seriei, Bryce Coulter de la Mania.com a fost impresionată de munca ei de caractere: "ea îi dă lui Haruko cu siguranță o personă de douăzeci și ceva, sarcastică și aproape punkish".  În 2018, a fost anunțat că va fi exprimată în noile sezoane FLCL, inclusiv în calitate de Haruha Raharu în FLCL: Haruko progresivă și reluată în FLCL: Alternativă .

Următorul rol important al lui Wahlgren a fost în rolul Witch Hunter Robin , unde a interpretat personajul titular Robin Sena , o fată cu voce bună, care se alătură unui grup de vânători de vrăjitoare, dar are niște abilități magice proprii. Zac Bertschy de la Anime News Network a declarat că a fost "plăcută, subtilă și perfectă pentru rol" și a dorit ca distribuția de voce să demonstreze astfel de subtilități.  A exprimat rolul principal Lavie Head în seria de fantezie steampunk Ultima Exilă . Allen Divers din Rețeaua de știri Anime a grupat-o cu "numele mai bine cunoscut al scenei care acționează cu voce din California".  A exprimat caracterul de titlu Sakura Kinomoto în Bang Zoom! Dubrarea filmului Cardcaptor Sakura Movie 2: Cardul sigilat , pe care Divers lăuda că "actorii de voce au făcut o treabă excelentă de potrivire a emoțiilor originale ale vocii japoneze, inclusiv expresia comercială a lui Sakura: Hoe!", ceva care lipsea în adaptările anterioare în limba engleză.   În opera de acțiune live, ea a jucat ca Tinkerbell într-o indie Peter Pan film de predare numit Neverland , lansat în 2003. Personajul ei a fost descris ca un "sullen sidekick" și "drogat-out".

În 2004, ea a jucat un rol principal în filmul animat Steamboy , printre actori Anna Paquin , Patrick Stewart și Alfred Molina . A jucat-o pe Scarlett, nepoata adolescentă a președintelui corporației, descrisă ca fiind răsfățată și crudă și, în general, enervantă.    Peter Sanderson de la IGN la numit pe Scarlett, unul dintre cele mai inovatoare personaje pe care le-a întâlnit vreodată, și nu se poate ridica la echivalentul ei de film .  A exprimat-o pe Chika Minazuki în Ai Yori Aoshi , un personaj mic de văr. Way Jeng of Mania.com a descris performanța ei ca fiind energică, dar inocentă și simplă, dar în contrast cu vocea lui Wendee Lee a lui Tina Foster .  În 2005, ea a exprimat personajul principal de sex feminin Fuu Kasumi în Samurai Champloo . Carlo Santos de la Anime News Network a crezut că personajele au sunat "bine adaptate personalităților lor", dar a fost îngrijorat de faptul că Fuu "intră în obișnuința de a suna ca orice altă fată anime ditzy acolo".  Prin Princess Scrapped , ea vocea personajului de titlu Pacifica Casull , care este vânată din cauza unei profeții în care ea ar cauza distrugerea lumii dacă trăiește pentru a vedea ziua ei de 16 ani. Theron Martin a chemat-o să acționeze cu privire la "zgomotul și senzația profundă a pacii", deși este diferit de omologul său japonez, deoarece "îi lipsește unii" și ia ceva timp să se obișnuiască.

Redarea jocurilor video
Wahlgren a fost implicat într-o serie de jocuri video.  Primul ei rol vocal în jocurile video a fost în Buffy Vampire Slayer: Chaos Bleeds unde a jucat Willow Rosenberg .  În jocul video James Bond din Rusia cu dragoste , lansat în 2005, ea a exprimat o fată a lui Bond care a fost asociată cu vocea originală a lui Sean Connery .  În 2006, a aterizat roluri principale ale lui Ashe în Final Fantasy XII și Shelke în Dirge of Cerberus - Final Fantasy VII . Într-un interviu realizat de UFFSite și RPGSite, ea povestește cum a primit notificarea rolurilor în două zile consecutive și a spus că franciza a fost ca "un grai sfânt al jocurilor video". A interpretat-o pe Ashe cu un ton regal, după ce regizorul ia încurajat-o să urmeze o clasă în care făcea Shakespeare. Ea descrie caracterul ei ca o persoană pe care o fată ar privi până ca "inteligentă, diplomatică și poate să-și lovească fundul și să arate bine să o facă". În schimb, Shelkie a fost dorit să fie portretizată ca foarte rece și fără emoție, pe care ea o descrie drept "rece, dar simpatic".   În 2007, ea și-a exprimat caracterul de titlu jucat în strategia-RPG Jeanne d'Arc .

Votările de animație
Implicarea lui Wahlgren în animația voce-over a decolat în 2004, când a fost distribuită într-un rol principal în spectacolul super-erou de acțiune Disney / Jetix Super Robot Monkey Team Hyperforce Go! unde a exprimat-o pe Nova .  Spectacolul a avut loc în patru sezoane între 2004 și 2006. De asemenea, ea va prelua roluri recidivante, cum ar fi Samantha Paine aka Magness în A.T.O.M. (Alpha Teens On Machines)  și Charmcaster în Ben 10 , acesta din urmă revenind în continuare și legate de jocuri video.  În 2007, ea și-a exprimat prietena lui Tak, Jeera, în grafica de calculator a lui Nickelodeon, seria animată Tak și puterea lui Juju .  Ea a exprimat Suzy Johnson în serialul de succes al lui Disney, Phineas și Ferb , și a participat la cel de-al doilea sezon al comediei animate Lil 'Bush, unde a exprimat-o pe Lil' Hillary și Lil 'Condi .

Wahlgren a devenit membru regulat pentru piesa Fish Hooks , care a avut premiera în 2010, unde a exprimat Shellsea și multe personaje de sprijin și de oaspeți.  A aterizat rolul tigrului în adaptarea de televiziune Kung Fu Panda: Legendele de minune ; seria a avut premiera în 2011 și a parcurs peste patru sezoane.  În anul 2012, ea a avut rolul principal al lui Allie Underhill în seria de acțiune Kaijudo , care a cuprins 52 de episoade  și a preluat roluri în alte spectacole de desene animate, cum ar fi Gravity Falls , Randy Cunningham: Ninja Grade 9 și Winx Club .  Ea a exprimat-o pe Meg, care a jucat rolul dragostei în filmul Disney Short Paperman, care a fost difuzat înainte de Wreck-It Ralph în teatrele din 2012. Într-un interviu acordat asociației absolvenților școlii ei, ea a spus că i sa cerut să facă acest rol a implicațiilor sale anterioare în Bolt și Tangled . Înregistrarea pentru film a durat aproximativ 30 de minute, în principal de sunete vocale. Short a câștigat un premiu Oscar pentru cel mai bun scurt metraj animat .

În 2015, ea sa alăturat distribuției Fairy OddParents ca personaj principal Chloe Carmichael în cel de-al zecelea sezon al emisiunii sale. A continuat să-i spună lui Jessica și altor personaje lui Rick și Morty care și-au încheiat al treilea sezon  și au exprimat-o pe Amanda în seria produsă de Butch Hartman Bunsen este o fiară care a difuzat Nickelodeon în februarie 2017.  În iulie 2017, ea și-a exprimat Dorothy Gale în serialul de televiziune animat Dorothy și Wizard of Oz difuzat pe Boomerang.

Recunoaștere
Kari Wahlgren cu Wendee Lee la premiera norvegiană de noroc în Los Angeles

Unele dintre lucrările sale au obținut recunoaștere, premii și nominalizări de la site-urile care analizează anime și animație. Mania.com a scris că performanța lui Wahlgren ca personaj direct Kagami Hiiragi în Lucky Star a fost perfecțiunea absolută sarcastică și ia numit-o pe cea mai bună actriță pentru anul trecut în premiile Anime Dubbies.  Theron Martin îi plăcea lui Celty Sturluson , un personaj dullahan fără cap în Durarara ! care utilizează mai ales limbajul corpului și cuvintele tipizate. În premiile sale pentru sfârșitul anului 2011, a selectat Wahlgren cea mai bună interpretare engleză dub - Femeie.

Pe site-ul Behind Actors Voice, ea a fost selectată de către personal ca actrita voce a anului 2012  și a fost nominalizată pentru 2011  și 2013.  A primit nominalizări în alte categorii: Cel mai bun feminin Conducător de voce plumb într-un titlu de anime pentru Celty în Durarara ! in 2011,  Cea mai bună actrița de sex feminin de performanță vocală într-o serie de televiziune - Actiune / dramă pentru Allie Underhill în Kaijudo în 2012, cea mai bună performanță de sex feminin vocal într-o serie de televiziune - Comedie / Muzical pentru tigru în Kung Fu Panda: Legend of Awesomeness în anul 2012,  Cea mai bună performanță de sex feminin de conducere vocală într-un serial de televiziune Anime / OVA pentru Sabre în soarta / zero ,  Cel mai bun feminin sprijinirea performanței vocale într-un film Anime / speciale pentru Karina Lyle / Blue Rose în Tiger & Bunny: Începând din 2013,  Cel mai bun spectacol de sex feminin vocal într-o serie de televiziune într-un rol de oaspete - Acțiune / Dramă pentru Letta Turmond în Star Wars: Clone Wars și cea mai bună performanță feminină vocală într-un joc video într- pentru Courtney Collins în Metal Gear Rising: Revengeance .

Filmografie

 Neverland (2003)
 Steamboy (2004)
 Shrek al treilea (2007)
 Bolt (2008)
 Aliens in the Attic (2009)
 Paperman (2012)
 Avioane: Echipa de intervenții (2014)
 Clopoțica și Zâna Pirat  (2014)
 Legile Universului Partea 0 (2015)
 The Nut Job 2: Nutty by Nature (2017)

Note

Nașteri în 1977
Actrițe americane din secolul al XXI-lea
Actori de voce americani

Kari Wahlgren


Necpaly este o comună slovacă, aflată în districtul Martin din regiunea Žilina, pe malul râului . Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 945 de locuitori. Se învecinează cu Belá-Dulice,  și Blatnica.

Istoric
Localitatea Necpaly este atestată documentar din 1282.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Necpaly


Kazuto Sakata (jpn. 坂田 和人, Sakata Kazuto), (Kōtō, Tokio, Japan, 15. kolovoza 1966.),  bivši japanski vozač motociklističkih utrka.

Životopis i karijera

Uspjesi u prvenstvima
 Svjetsko prvenstvo - 125cc
 prvak: 1994., 1998.
 drugoplasirani: 1993., 1995.

 Svejapansko prvenstvo - 125cc
 prvak: 1990.

Osvojene utrke

Osvojene utrke u natjecanjima sa statusom svjetskog prvenstva

Ostale pobjede

Pregled karijere

Po sezonama - cestovni motociklizam

Po natjecanjima - cestovni motociklizam

Povezani članci

Vanjske poveznice
  motogp.com, Kazuto Sakata

Izvori

  pilotegpmoto.comm SAKATA Kazuto, preuzeto 29. lipnja 2022.
  motorsport-archive.com, Kazuto Sakata, pristupljeno 29. lipnja 2022.
  the-sports.org, Kazuto Sakata, pristupljeno 29. lipnja 2022.
  speedweek.com, Kazuto Sakata Steckbrief, pristupljeno 29. lipnja 2022.
  peoplepill.com, Kazuto Sakata, pristupljeno 29. lipnja 2022.
  motoracing-japan.com, MFJ ROAD RACE CHAMPIONSHIP , pristupljeno 29. lipnja 2022.
  racingmemo.free.fr, Les Champions Japonais, pristupljeno 29. lipnja 2022.
  bike-urious.com, Ex-Sakata World Championship-Winning 125 – 1998 Aprilia RSW 125 GP, objavljeno 23. travnja 2019., pristupljeno 29. lipnja 2022.

Japanski športski motociklisti

Kazuto Sakata


La microrregión de Esperança es una de las microrregiones del estado brasileño de Paraíba perteneciente a la mesorregión Agreste Paraibano. Su población fue estimada en 2006 por el IBGE en 49.605 habitantes y está dividida en cuatro municipios. Posee un área total de 274,930 km².

Municipios

 Areial
 Esperança
 Montadas
 São Sebastião de Lagoa de Roça

Esperanza

Microrregión de Esperança


حي العدامة او فریج العدامة هو أحد الأحياء القديمة في مدينة الدمام في المملكة العربية السعودية ، ومعنى العدامة هو الرمل الكثير. كانت العدامة سابقاً مركز أعيان وتجّار وأدباء مدينة الدمام اما الآن أصبحت تعج بالعمالة الأسيوية والدكاكين المتهالكة والشوارع الغاصة بأكوام القمامة.

عنون الروائي والأديب السعودي الدكتور تركي الحمد إحدى رواياته من سلسلة «أطياف الأزقة المهجورة» باسم هذا الحي «رواية العدامة» وهو الحي الذي كان يقطنه وتربى وترعرع فيه.

كما تغنى الفنان بشير حمد شنان بالعدامة وشوارعها في بعض الاغاني الشعبية مثل  وكذلك اغنيته

مراجع

عدامة

حي العدامة (الدمام)


ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية  وهي نوع من ذاكرة الوصول العشوائي التي تحفظ كل بت في مكثفات منفصلة داخل دارة متكاملة، وهي من نوع ذاكرة قابلة للزوال. ولأن المكثف يسرب شحنات كهربائية فهي بحاجة إلى إعادة إنعاش بشكل متواصل. ولحاجتها إلى الإنعاش سميت بذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية وأما ذاكرة الوصول العشوائي الساكنة لا تحتاج للإنعاش ولذلك سميت ساكنة. وأفضليتها على ذاكرة الوصول العشوائي الساكنة هو احتياجها لمقحل واحد ومكثف واحد لاحتواء كل بت، بالمقارنة مع ستة مقاحل لكل بت في ذاكرة الوصول العشوائي الساكنة، والتي تمكنها من تكثيف عدد وحدات التخزين على رقاقة واحدة.

عمل الذاكرة
تعمل ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM كصفحة إلكترونية مجدولة تحوي صفوفا مرقمة تحتوي بدورها على خلايا . وتحوي كل خلية قيمة 0 أو1. والخلية هي نوع معين من أنصاف النواقل، تستطيع تخزين قيمة 1 أو 0 بواسطة ترانزستور ومكثفة . تصنع ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM على شكل رقاقات مثبتة باللحام على بطاقة واحدة .
يحتاج مصنعو ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM إلى ترتيب رقاقات مفردة ضمن مجموعة يستطيع الحاسب استعمالها . وهذا مهم، لأن رقاقات ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM تصنع وفق سعات مختلفة . فقد تستطيع رقاقة واحدة تخزين مليون سطر شيفرة ( وهو سطر من الصفحة المجدولة التي افترضناها لتمثيل ذاكرة الوصول العشوائي RAM) لكن كل سطر يحوي 4بت فقط . وعادة ما يستعمل الاختصار 1Meg * 4 (1Meg تساوي 1,048,576 ) لتمثيل سعة رقاقة ما . بينما قد تحوي رقاقة أخرى مليار صف يحوي كل منها 8 بت بيانات، مثلا 512Meg * 8 ومن الصعب معرفة سعة رقاقات ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM بمجرد النظر إليها . إذ يعرف مصنعوذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM فقط معنى الرقم المكتوب على الرقاقات ( أحيانا نستطيع تخمين ذلك ) .

تنظيم ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM

تعد ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM الذاكرة ذاكرة الوصول العشوائي القياسية المستخدمة في كل الحواسب منذ منتصف السبعينيات من القرن الفائت (وليس فقط في الحواسب الشخصية ) ، وذلك نظرا لسرعتها العالية وسعتها الكبيرة وسعرها المنخفض . في الواقع، تستعمل ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM في الكثير من التجهيزات بدءا من السيارات وصولا إلى المنتجات الآلية .
وهناك متطلبات خاصة يفرضها الحاسب الشخصي من ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM فقد احتوى المعالج 8088 ممر أمامي يعرض 8 بت . وقد كانت كل الأوامر المرسلة إلى المعالج 8088 عبارة عن وحدات بعرض 8 _بت . لذلك، أنت بحاجة إلى ذاكرة الوصول العشوائي تستطيع تخزين البيانات على شكل وحدات بعرض 8 _ بت ولا تزال أحدث CPUاليوم قادرة على تشغيل كل أوامر 8088 الأساسية ( بالإضافة إلى كل الأوامر المتقدمة الخاصة بهذه وحدة العمليات المركزية CPU ) وذلك لتحقيق التوافق مع المعايير السابقة . لذلك بقي عرض ذاكرة الوصول العشوائي الأدنى هو 8_ بت وعندما يتحدث الناس عن ذاكرة الحاسب فإنهم يقولون عبارات مثل، 64 ميغا بايت، 512 ميغا بايت, أو640 كيلو بايت إذا كان الحاسب قديما .إنك لن تسمع أبدا عبارات مثل 16 ميغا بايت، أو 32 ميغا بايت لتوصيف ذاكرة ذاكرة الوصول العشوائي ، وذلك لأن وحدة العمليات المركزية CPU تحتاج إلى ذاكرة لتخزين البيانات والبرامج على شكل وحدات بعرض 8_ بت ( 1بايت ) إذا، عندما نتحدث عن ذاكرة الحاسب فإننا نتحدث دوما عن ذاكرة بعرض واحدة بايت .
فقد تكون رقاقات ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM المتوفرة اليوم ذات عرض أكبر من 1_بت (وهي حالة ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM التي كانت متوفرة في السابق ) . وهذا يعني انه كان لدينا سعات مثل 64K * 1 أو 256 * 1 ( دوما عرض 1_ بت ) إذا كيف تحولت ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM بعرض 1 _بت إلى ذاكرة بعرض 8_بت ؟ الجواب كان بسيطا للغاية : لنأخذ ثماني رقاقات بعرض 1_بت ولنرتبها إلكترونيا مع رقاقة التحكم بالذاكرة (الجسر الشمالي /NORTHBRIDGE ) بحيث يصبح لدينا 8_بت . أولا ضع صف الرقاقات ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM بعرض 1_بت في صف واحد على اللوحة الأم ثم صل هذا الصف من رقاقات ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM مع رقاقة الجسر الشمالي (التي يفترض أن تكون مصممة للتعامل مع ذلك ) لتشكيل ذاكرة بعرض 1_بايت الآن لدينا ثمان رقاقات ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM كل منها يعرض 1_بت، وتبدو جميعها وكأنها رقاقة ذاكرة الوصول العشوائي الديناميكية DRAM واحدة بعرض 8_بت بالنسبة لوحدة العمليات المركزية CPU .

المراجع

اختراعات أمريكية
اختراعات يابانية
بنية الحاسوب
تاريخ عتاد الحاسوب
ذاكرة الحاسوب
اختراعات القرن 20

ذاكرة وصول عشوائي حركية


Onthophagus orbus é uma espécie de inseto do género Onthophagus, família Scarabaeidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Boucomont em 1924.

Referências

Ligações externas

orbus
Coleópteros descritos em 1924

Onthophagus orbus


Coccothrinax readii (palmera plateada mexicana) es una especie de palmera endémica del sudeste de  México.

Henderson et al. (1995) consideran C. readii como sinonimia de Coccothrinax argentata.

Descripción
Coccothrinax readii es una pequeña y solitaria palmera que alcanza los 1 - 4 m de altura, con untronco muy delgado de color marrón o grisáceo de 5 cm de diámetro. que lleva una corona pequeña y abierta de 9-16 hojas palmeadas. La lámina de la hoja tiene 40-110 cm de diámetro., es de color verde oscuro por encima y plateado en la superficie abaxial, con 39-54 segmentos connados. Las inflorescencias son interfoliares, de 40-84 cm de largo. Las flores son fragantes, de color blanco cremoso. El fruto subgloboso, de color púrpura y negro en la madurez; las semillas de color marrón, subglobosas, cerebriformes, de 3.5-10 mm de diámetro.

Distribución
La especie es endémica de la Península de Yucatán, desde la región sur del estado de Quintana Roo a cerca de Sisal, en la costa noroeste del estado de Yucatán.

Taxonomía
Coccothrinax readii fue descrita por H.J.Quero y publicado en  Principes 24: 118, en el año 1980.
Etimología
Coccothrinax: nombre genérico que deriva probablemente de coco = "una baya", y la palma Thrinax nombre genérico.

readii es un epíteto nombrado en honor de Robert William Read del Instituto Smithsoniano, del Museo Nacional de Historia Natural de la Institución Smithsoniana

Referencias

Enlaces externos

readii
Flora de México
Plantas descritas por H.J.Quero

Coccothrinax readii