U Kabali se koristi model tumačenja poznat pod imenom Pardes (פָּרְדֵס) što je akronim sastavljen od naziva četiriju razina tumačenja: Pešat, Remez, Deraš i Sod. Model je za Kabalu značajan zbog toga što Kabala mnoga svoja tumačenja temelji upravo na jednoj od razina Pardes, a to je razina Sod. Na toj se razini traži ono najdublje i skriveno značenje nekog biblijskog teksta koje nije vidljivo od prve pri čitanju na razini doslovnog teksta, tj. Pešat.

Model Pardes
Pardes je hermeneutički model tumačenja kojega čine četiri koraka:

1. Pešat  (פְּּשָׁת)  = doslovni smisao teksta;

2. Remez (רֶמֶז) = metaforički/alegorijski smisao;

3. Deraš (דְרַשׁ)  = od hebr. lidroš=istraživati; najčešće moralni, homiletički smisao;

4. Sod (סו֗ד)      = otkrivanje skrivenog, mističkog smisla u Kabali.

Na primjeru biblijskog teksta iz Postanak 1,4:

 Primjena modela Pardes

 U tumačenju biblijskog teksta – egzegeza
Pri tumačenju biblijskog teksta koristi se razina Sod, na pr. kad se u Bibliji spominje ljepota onda nju treba tumačiti tako kako je ona iz-govorena u Boga i, kako ju opaža duša Haja u svijetu Acilut.

Prijevod Biblije ne bi trebao biti prijevod riječi kao zamjena riječi izvornog teksta riječima jezika na koji se tekst prevodi. Naprotiv, prijevod Biblije pretpostavlja prethodno odgonetavanje smisla izvornog teksta. No, koji je to smisao?

Očito da bi taj smisao trebao znati onaj tko prevodi izvorni tekst, no, kako će on znati taj smisao i kako može biti siguran da je upravo on, prevoditelj, u posjedu pravog smisla?

Smisao koji tražimo je onaj koji je sam Bog unio u riječi koje je pisao autor teksta, za Toru to je Mojsije. Primijenjeno na jednom primjeru – sam početak Biblije (Post 1,1): Izvorni tekst na hebrejskom glasi: Bәrešit bara elohim et hašamajim vәet ha arec.

Kada se tekst prevede odgovarajućom zamjenom riječi, dobije se: U početku stvori Bog nebo i zemlju.

No, što se dobije tim prijevodom? Na primjer,  riječ "bara" zamijenjena je riječju "stvori", a da se pritom nije mislilo što je autor htio izreći riječju bara, ili što označuje riječ "bara" kad ona izriče Božje stvaranje. Uistinu, ta se riječ upotrebljava samo u kontekstu Božjeg  stvaranja, tako da izgovorom riječi "bara" zapravo se hoće reći; On (Bog) stvori. A kakvo je to Božje stvaranje ne doznajemo ništa prevođenjem (zapravo zamjenom) riječi bara  riječju stvori.

Očito bi trebalo imati prethodno razumijevanje Božjeg stvaranja, pa dakle i čitave Tore (Petoknjižja); no, otkuda čovjeku to razumijevanje prije čitanja Tore?No, svaki prijevod Tore stvara navedeni problem kao neki začarani krug (hermeneutički krug).

Odgovor se može naći u Kabali koja nastoji pronaći onaj duboki, skriveni i tajni smisao biblijskog teksta, nazvan Sod razina tumačenja u hermeneutičkom modelu Pardes. Dakle, po Kabali, prijevod prve rečenice Postanka izgledao bi ovako:

Postavlja se pitanje: Tko je taj On impliciran u glagolu bara?

Jesu li to Elohim – bogovi, ili je to neizrecivi subjekt sveg stvaranja, uzvišen nad svim stvorenjima, i kao takav nepojmljiv čovjeku koji je i sam dio tog stvaranja, pa stoga i ne može pojmiti onoga koji prethodi i stvaranju čovjeka.

Primjer iz Mudrih izreka (Izreke 1,20)
Transliterirani tekst glasi ovako: hokmot bahuc tarona barhovot titen kolah; Uobičajeni prijevod glasi: "Mudrost glasno uzvikuje na ulici, na trgovima diže svoj glas."

U skladu sa samom prirodom tumačenja u Kabali, smisao biblijskog teksta postigao bi se intuicijom najvišeg smisla sefirota, a to su Božji atributi; to zahtjeva jedno uzdizanje kroz sve razine tumačenja od pešat, preko remez, deraš i sod, što znači, kroz sljedeći postupak:

a) dobro pročitati što doslovno piše u tekstu;

b) kako bi se to isto moglo prikazati u prenesenom značenju, kao metafora ili alegorija;

c) koju homiletičku ulogu može zadobiti sadržaj teksta u oblikovanju naših poriva, želja, težnji, općenito naših životnih snaga?

d) na koji Božji atribut upućuje tekst? To je najviši smisao teksta.  Njega treba kontemplirati: gledati u sebi na način potpune zaokupljenosti tako da duša Haja bude uzdignuta do gledanja onog najboljeg u bitku, a to su Božji atributi emanirani kroz sefirote.

Primjer iz knjige postanka, Post 2,3:
Interesantno je osvrnuti se na uobičajeni prijevod teksta Post 2,3: "I blagoslovi Bog sedmi dan i posveti, jer u taj dan počinu od svega djela svoga koje učini."

U izvorniku čitamo: Vajvarek Elohim et-jom hašvii, vajkadeš oto ki bo šavat mikol-melakto ašer-bara Elohim la'asot. Prevedeno vjerno izvorniku: "I blagoslovi Elohim sedmi dan i posveti ga jer u taj dan počinu od svega djela svoga koje Elohim stvori da se čini.

Očito je da prevođenje tog teksta ovisi o tome kako shvaćamo Božje stvaranje: Je li Bog stvorio sve jednom zauvijek, konačno dovršio svoje stvaranje te u sedmi dan počinuo, ili je stvaranje neka vrst emanacije Božjih atributa pa je kao takvo podložno daljnjem dovršavanju kroz ljudsko činjenje – a upravo na tu drugu opciju upućuje infintiv la'asot (za činiti) u funkciji namjerne rečenice: da se dalje čini.

U psihologiji
Primjena PaRDeS će značiti da se polazi od neposredne danosti psihičkog života: "Ja nešto sada doživljavam".

Psihički čin u svojoj neposrednoj očitovanosti predmet je tumačenja na razini Pešat. U skladu s Aristotelovim učenjem o duši, duša je na neki način re-prezentacija (nanovo uprisutnjenje) vanjskih bića (he psyhe ta onta pos esti panta) što znači da je duša je na neki način nanovo uprisutnjenje bića u:

njihovom vidu snage što čini duša Nefeš;

njihovom obliku (formi) što čini duša Ruah;

njihovoj logosnosti što čini duša Nešama;

njihovoj iz-govorenosti od Boga što čini duša Haja.

Smisao Remez

Ono što se tumači (psihički akt) neodjeljivo je od onog tko tumači (psihički subjekt). Pitanje: Što je narav (smisao) psihičkog akta kada se on promatra pod vidom njegove forme?

No, samo promatranje ima neku formu, stoga psihički čin pod vidom svoje forme biva tumačen  (psihičkim) činom promatranja kojem je isto tako inherentna forma! Dakle, forma u činu promatranja susreće se (dotiče) formu u predmetu promatranja koji je sam psihički čin.

Smisao Deraš

Psihički subjekt svojim psihičkim činom pod vidom logosnosti – duša Nešama,  tumači sam psihički čin pod vidom logosnosti; znači, duša Nešama tumači svoje vlastite čine pod vidom njihove logosnosti. Koji je homiletički (deraš) smisao u tome?

Taj da duša treba poštovati svoju vlastitu umnost i njome se rukovoditi u susretanju dinamike (kretanje snaga) vanjskog svijeta, a to čini djelovanjem u vrlini.

Smisao Sod

Duša pod vidom svoje iz-govorenosti od Boga – duša Haja, tumači svoje vlastite čine pod vidom njihove iz-govorenosti od Boga. To više i nije tumačenje, nego je boravak (שָׁהוּת: šahut) subjekta tumačenja u objektu tumačenja: budući je u tom slučaju subjekt istovjetan objektu to ostaje samo boravak (šahut) kojeg je smisao: prisutnost onog prisustvujućeg u samom sebi, drugim riječima (već uobičajenima) to je svjesnost same svijesti o sebi samoj kao boravku u prostoru u kojem govori Bog. Najdublja tajna psihičkog čina jest to da je on – u svojoj najvišoj potenciji – svijest o onom što govori Bog, zapravo, svjesnost o samom govoru Božjem. Boravak duše Haja u samoj sebi i slušanje Boga čini bit molitve (t'fila).

Izvori

Literatura

 Amerl, Rudolf (1997), Hebrejsko-hrvatski rječnik. Zagreb: Kršćanska sadašnjost.
 Ariel S. David (1993), Die Mystik des Judentums. Prijevod originala: The Mystic Quest. München: Diederichs Verlag.
Aristotel (1975), On the Soul (transl: W.S. Hett). Cambridge, Massachusetts, London: Harvard University Press.
Aristotel (1968), Über die Seele (übersetzt: Willy Theiler). München: Rowohlt.
 Bettini, Dolores (2004), Kabala – Stvaranje svijeta. Zagreb: CID-NOVA.
 Da-don Kotel (2004), Židovstvo - život, teologija i filozofija. Zagreb: Profil
 Der Sohar – Das heilige Buch der Kabbala (aus dem hebraischem ubertragen und herausgegeben von Ernst Müller. Diederichs gelbe Reihe.
 Drob, L. Sanford (2000b), Kabbalah Metaphors: Jewish mystical themes in ancient and modern thought. Jason Aronson
 Drob, L. Sanford (2000a), Symbols of the Kabbalah: philosophical and psychological perspectives. Jason Aronson.
 Drob, Sanford, The Lurianic System and its Archetypal Interpretation. http://www.newkabbalah.com/Jung4.html
 Elior, Rachel (2007), Jewish Mysticism: The Infinite Expression of Freedom. Littman
Gadamer, georg, Hans (1975),Wahrheit und Methode. Grundzüge einer philosophischen Hermeneutik. 4. Auflage. J.C.B. Mohr (Paul Siebeck), Tübingen
 Ginsburg Yitzchak. The Basics of Kabbalah
 Ginsburg Yitzchak. The Hebrew Letters: The Mystical Significance of Hebrew Letters.
 Ginsburgh, Yitzchak. Body, Mind and Soul: Kabbalah on Human Physiology, Desease and Healing. www.inner.org
 Idel, Moshe (1988), Kabbalah New Perspectives. New Haven & London: Yale University Press.
 Jeruzalemska Biblija (2004). Zagreb: Kršćanska sadašnjost.
 Langer, Georg (1989), Die Erotik der Kabbala. München: Diederichs.
 Leet, Leonora (1999), Renewing the Covenant: A Kabbalistic Guide to Jewish Spirituality. Inner Traditions.
 Leet, Leonora (1999), The Secret Doctrine of the Kabbalah: recovering the key to Hebraic sacred science. Inner Traditions.
 Leet, Leonora (2004), The Universal Kabbalah: Deciphering the Cosmic Code in the Sacred Geometry of the Sabbath Star Diagram. Inner Traditions.
 Maier, Johann (2004), Die Kabbalah: Einführung – Klassische Texte – Erläuterung. München: Beck Verlag
 Matt, Daniel C. (2006), Suština kabale. Zagreb: VBZ
 Patterson, David (2005), Hebrew Language and Jewish Thought. London: Routledge.
 Schochet I. Jacob (1988), Mystical Concepts in Chassidism. New York: Kehot Publication Society.
 Scholem, Gershom (1995), Major Trends in Jewish Mysticism. New York: Schocken Books.
 Scholem, Gershom (1996), Uber einige Grundbegriffe des Judentums. Suhrkamp
 Scholem, Gershom (1998). Kabala i njezin simbolizam. Zagreb: MISL.
 Scholem, Gershom (2013), Zur Kabbala und ihrer Symbolik. suhrkamp taschenbuch wissenschaft.
 Scholem, Gershom (1991), On the Mystical Shape of the Godhead: Basic Concepts in the Kabbalah. Schocken Books.
 The Interlinear NIV Hebrew-English Old Testament (1987). Grand Rapids (MI): Zondervan Publishing House.
 The Zohar, Translation and Commentary by Daniel C. Matt. Pritzker Edition. Stanford University Press.
 Tzadok Ariel (1996-2004), The Fundamentals of Kosher Kabbalah: A Guide to Kabbalistic Concepts And Terminology. www.KosherTora.com
 Zohar – The Book of Splendor (1977), Edited by Gerschom Scholem. New York: Schocken Books.

Vanjske poveznice
http://www.jewishencyclopedia.com/articles/11900-paradise

Kabala
Filozofska terminologija
Judaizam

Kabala i Pardes


Slavonski športski list je bio hrvatski tjednik koji je izlazio u Osijeku. Prvi broj ovih novina izašao je travnja 1923. godine, a u zadnji travnja 1926. godine. Bio je službeno glasilo Osječkog nogometnog podsaveza.

Izlazio je i kao službeno glasilo Jugoslavenskog lako atletskog saveza za Slavoniju, Medjuklubskog odbora u Brodu n/S. i Osječkog šahovskog kluba. Nastavio je izlaziti kao Sportski list.

Izvori
 Katalog NSK

Hrvatski tjednici
Osječki tisak

Slavonski športski list


كينجي هامادا (浜田賢二 هامادا كينجي) هو مؤدي أصوات ياباني ولد في 12 أبريل 1972 في محافظة فوكوكا.

أدواره في الأنمي

مسلسلات أنمي تلفزيونية
 بليتش - هيورينمارو
 البدلة المتنقلة جاندام 00 - باتريك كولاساور
 ون بيس - كيلر
 سفن غوست - هيوغا
 غوست هنت - هوشو تاكيغاوا
 بارادايس كيس - جورج كويزومي
 كانان - مينورو مينوريكاوا
 ديول ماسترز - شوري كيريفودا
 آيشيلد 21 - إيتشيرو تاكامي، أتسشي موناكاتا
 سكيب بيت! - تاكينوري ساوارا
 ناروتو - شيبي أبورامي، فوغاكو أوتشيها
 ناروتو شيبودن - شيبي أبورامي، فوغاكو أوتشيها
 باسكواش! - جيمس لون
 خيميائي الفولاذ FULLMETAL ALCHEMIST - فاتو فالمان، باري القاطع (الجسد الحقيقي)
 كلايمور - داف
 ابنة ذو العشرين وجه - أكيتشي
 غوين ساغا - تايران
 زامد الذكرى الضائعة - آم
 أولينسيس الفضي - ميسون
 دانس إن ذا فامباير باند - الدوق روزينمان
 الرمية الكبرى: بطولة الصيف - روكا ناكازاوا
 تنبو إيبون أياكاشي أياشي - أبيه ماساهيرو
 باكومان - تارو كاواغوتشي/نوبوهيرو ماشيرو
 شيكاباني هيمي: أكا - مدير أعمال كون أوساكي
 هايسكول اوف ذا ديد - مادّو
 المتحري الروحي ياكومو - شونسكي تاكيدا
 جانجريف - هاري مكداول (أيام الشباب)
 شاكوغان نو شانا III(فاينل) - إرنست فريدر
 إينيشال دي Fifth Stage - كوباياكاوا
 جاليلي دونا - هيرمان هانس
 كرة سلة كوروكو - تيبّيه كيوشي
 أرجيفولون - لورنتز جوليانو
 الخيانة تعرف إسمي - فويوتوكي كوريها
 طموحات أودا نوبونا - سوغيتاني زينجورو
 معرض الفن المزيف - وينستون
 عشيقة (مؤقتة) - سيرج جان لومير
 وورلد تريغر - هارواكي أزوما
 التلميذ المتخلف في ثانوية السحر - كوتارو تاتسومي
 ماجيك كايتو 1412 - جاك كونري
 بوكيمون إكس/واي - شيرمان
 مغامرة جوجو الغريبة: الماس لا ينكسر - أنجورو كاتاغيري

أفلام أنمي
 فيلم البدلة المتنقلة جاندام 00: أ ويكينينغ أوف ذا تريلبليزر - باتريك كولاساور
 فيلم ناروتو شيبودن: البرج المفقود - شيبي أبورامي

أدواره في ألعاب الفيديو
 سلسلة ألعاب ستريت فايتر
 سوبر ستريت فايتر IV - دي جاي
 سوبر ستريت فايتر IV آركيد إديشن - دي جاي
 ألترا ستريت فايتر IV - دي جاي
 تيلز أوف ليجنديا - سفين
 تيلز أوف سيمفونيا: دون أوف ذا نيو وورلد - ريختر آبند
 تيلز أوف فرسس - ريختر آبند
 كرة سلة كوروكو: روابط المستقبل - تيبّيه كيوشي
 فاير إمبلم أويكينينغ - ينفاي
 سلسلة ألعاب إس دي جاندام جي جينيريشن
 إس دي جاندام جي جينيريشن أوفر وورلد - باتريك كولاساور

وصلات خارجية

مراجع

أشخاص على قيد الحياة
ممثلو أداء صوتي ذكور من محافظة فوكوكا
ممثلو أداء صوتي يابانيون
ممثلو ألعاب فيديو يابانيون
ممثلو الأداء الصوتي لشخصيات ون بيس
ممثلون من محافظة فوكوكا
ممثلون يابانيون في القرن 20
ممثلون يابانيون في القرن 21
مواليد 1972
مواليد في فوكوكا (فوكوكا)

كينجي هامادا


The Basel Dove (Basel German: Basler Dybli, ) is a notable stamp issued by the Swiss canton of Basel on 1 July 1845 with a value of 2½-rappen. It was the first tricolor stamp in the world and the only postage stamp issued by Basel. At the time each canton was responsible for its own postal service.  There were no uniform postal rates for Switzerland until after the establishment of a countrywide postal service on 1 January 1849. The only other cantons to issue their own stamps were Zürich and Geneva.

The stamp, designed by the architect Melchior Berri, featured a white embossed dove carrying a letter in its beak, and was inscribed "STADT POST BASEL". The stamp is printed in black, crimson and blue, making it the world's first tri-coloured stamp. It was valid for use until 30 September 1854, by which time 41,480 stamps had been printed.

See also
List of notable postage stamps
Stamps and postal history of Switzerland

References

Further reading

External links
Helvetia Philatelic Society - Basel Dove page.
Pictures from 200 Basel Dove Letters.
 Pairs of Basel Dove.
 Basel Dove with border.
 Postmarks on Basel Doves.

Postage stamps of Switzerland
Birds on stamps

Basel Dove


ඩ්‍රම් සෙට් යනු එකිනෙකට වෙනස් ආසත භාණ්ඩ රැසකින් සමන්විත වුවකි. කවිබෙල්, ට්‍රයැන්ග්ල්, කයිම්ස් ආදි විවිධ අංගයද එකතු කොට ඇති මෙම පද්ධතිය තනි පුද්ගලයෙකු විසින් එක් වරකදි වාදනය කරනු ලබයි.

මෙම පද්ධතියේ ඇති එක් එක් භාණ්ඩ යාදනට සදහා වෙන වෙනම මෙවලම් ඇති අතර ඒවා කුඩා ලි කැබැල්ලක් හෙදි සහිත උපකරණයක් විය හැක. අතින් වැයිමට අමතරව බාද භාවිතයෙන් වයන භාණ්ඩ ද මෙම පද්ධතියට ඇතුලත්ය බේස් ඩ්‍රම් සහ හයි හැට් යනු එවැනි කොටස් දෙකකි.

ආඝාත භාණ්ඩ වැයෙන් යුරැ ප්‍රස්තාර ගත කිරිමේ ද ඇති  අතර එහි සටහන් වනුයේ ඩ්‍රම්ස් පද්ධතියේ තුමන කොටස කුමන අවස්ථාවේද යැයි යුතුය වැන්නය. විවිධ සංගීත ශෛලින් හිදී මෙම පද්ධතියේ බහුලවම භාවිත වන භාණ ඩොකටස් එකිනෙකට වෙස් වේ. රෝක සංගිතයේදි බේස් ඩ්‍රම් හයි හැට් සහ සනේයාර් ඩ්‍රම් කොටස් වැඩි වශයෙන් භාවිත වන අතර ජෑස් සංගීතයේදි රයිස් සිටිම්බල් සහ හයි හැට් බහුලව භාවිත වේ.

ඩ්‍රම් සෙට්


FC Džiugas er en litauisk fodboldklub fra Telšiai. Holdets farver er brun, sort og hvid. Klubben har hjemmebane på Central stadion (kapacitet 3.000).

Historiske slutplaceringer

Klub farver
 Brun og sort.

Trøjer
 Hjemmebane

 Udebane

Nuværende trup

 (Džiugas B)

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

 (fra FK Riteriai)

 (fra SJK)

 (fra FA Šiauliai)

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"
 (fra SJK)
 (fra FC Sheriff)
 (fra "Žalgirio")

Trænere
  Vijūnas Vasiliauskas (2015–2016);
  Anatolij Čumak (2016);
  Vijūnas Vasiliauskas (2017–2018);
  Marius Šluta (2019–2022);
  João Prates (siden 15 juni 2022)

Noter

Eksterne kilder/henvisninger
 fcdziugas.lt
 Facebook

Fodboldklubber i Litauen
Etableret i 1923

FC Džiugas Telšiai


تم اعتماد النشيد الوطني لجمهورية النيجر عام 1961. وقد قام بتأليف الكلمات ماوريس ألبيرت ثيرييه في حين قام كل من المؤلفين الموسيقيين روبرت جاك ونيكولاس أبيل فرونسواه فرينوه بالتلحيين الموسيقي.

كلمات النشيد الوطني
Auprès du grand Niger puissant
Qui rend la nature plus belle,
Soyons fiers et reconnaissants
De notre liberté nouvelle !
Evitons les vaines querelles
Afin d'épargner notre sang,
Et que les glorieux accents
De notre race soit sans tutelle !
S'élève dans un même élan
Jusqu'à ce ciel éblouissant,
Où veille son âme éternelle
Qui fera le pays plus grand !

CHORUS:
Debout ! Niger ! Debout !
Que notre œuvre féconde
Rajeunisse le cœur de ce vieux continent !
Et que ce chant s'entende
Aux quatre coins du monde
Comme le cri d'un peuple équitable et vaillant!
Debout ! Niger ! Debout!
Sur le sol et sur l'onde,
Au son des tam-tams
Dans leur rythme grandissant,
Restons unis toujours,
Et que chacun réponde
A ce noble avenir
Qui nous dit: - En avant !

الترجمة العربية

في مختلف أرجاء النيجر القوية العظيمة
و التي تجعل الطبيعة أكثر جمالا
علينا أن نزهو بالفخر والامتنان
بحريتنا الجديدة
علينا أن نتجنب المشاحنات عبثا
لنوفر على أنفسنا سفك الدماء
و تكون للأصوات الخالدة
من جنسنا أن تكون حرة للأبد
دعونا نعلو في قفزة واحدة
نعلو علو تلك السحب المبهرة
حيث يقف حارس روحها الأبدي
و الذي سيجعل بلدنا أكثر عظمة

كورال:
إنهضي يالنيجر إنهضي
لعل عمالنا المجدون
يعيدوا الشباب لقلب تلك القارة العجوز
و لعلنا نسمع هذه الأنشودة
في كل أرجاء الأرض
كصرخة شعب عادل وشجاع
إنهضي يالنيجر إنهضي
على الأرض وفي البحار
على صوت قرع الطبول
و تعالي أنغامها
دعونا نبقى دائما متحدين
و ليستجيب كل منا
لهذا المستقبل النبيل
في قوله لنا "تقدموا للأمام"

المراجع

وصلات خارجية
 nationalanthems.info ويوجد به الموسيقي والكلمات والترجمة الإنجليزية.

نيجر
الموسيقى النيجرية
رموز النيجر الوطنية

نشيد النيجر الوطني


Ibi II. war ein altägyptischer König (Pharao) der 13. Dynastie (Zweite Zwischenzeit). Er wird einzig im Turiner Königspapyrus erwähnt, wo er als 38. König aufgelistet ist.

Siehe auch
 Liste der Pharaonen

Literatur

 Thomas Schneider: Artemis & Winkler, München 1997, ISBN 3-7608-1102-7.
 Thomas Schneider: The Relative Chronology of the Middle Kingdom and the Hyksos Period (Dyns. 12–17). In: Erik Hornung, Rolf Krauss, David A. Warburton (Hrsg.): Ancient Egyptian Chronology (= Handbook of Oriental studies. Section One. The Near and Middle East. Band 83). Brill, Leiden/ Boston 2006, ISBN 978-90-04-11385-5, S. 168–196 (Online).

Einzelnachweise

Altägyptischer König (2. Zwischenzeit)
13. Dynastie (Ägypten)
Geboren im 2. Jahrtausend v. Chr.
Gestorben im 2. Jahrtausend v. Chr.
Mann

Ibi II.


National Iranian Oil South Company (NISOC) er det nationale olie- og gasselskab i Iran. Selskabet har hovedkontor i Ahvaz, og er under kontrol af det iranske oliedepartement.

NIOC blev etableret i 1971, og driver udforskning, produktion, markedsføring og salg af olie og naturgas fra iranske oliefelter.

References

Etableret i 1971
Olieselskaber
Virksomheder fra Iran
Statsejede virksomheder

National Iranian South Oil Company


Gheorghe D. Marinescu () a fost un general român din Corpul Aeronautic (Artileria Antiaeriană) care a luptat în cel de-al Doilea Război Mondial.

A absolvit Școala de Ofițeri în 1912.

A fost înaintat în 1 aprilie 1937 la gradul de colonel și în 24 ianuarie 1942 la gradul de general de brigadă.

Generalul de divizie Gheorghe D. Marinescu a fost trecut în cadrul disponibil la 9 august 1946, în baza legii nr. 433 din 1946, și apoi, din oficiu, în poziția de rezervă la 9 august 1947.

Decorații
 Semnul Onorific de 25 ani serviți efectiv în Armata Română (6 octombrie 1944)

Note

Legături externe
 Generali.dk en

Nașteri în 1891
Decese în 1989
Generali români din Al Doilea Război Mondial

Gheorghe D. Marinescu (general)


Albert IV. Habsburg (Beč, 19. ili 20. rujna 1377. – Znojmo, 25. kolovoza ili 14. rujna 1404.) kao grof od Habsburga Albert VIII., bio je vladar iz dinastije Habsburg. Vladao je od 1395. do 1404. zajedno sa svojim bratićem Vilimom (1370. – 1406.) nad Austrijskim Vojvodstvom.

Austrijski vladari
Habsburgovci

Albert IV.,austrijski vojvoda


Amblytelus meyeri é uma espécie de inseto coleóptero adéfago pertencente à família dos carabídeos, que inclui, entre seus grupos, os besouros-bombardeiros. Esta espécie, assim como outros representantes de Amblytelus, se encontra classificada dentro da subfamília Psydrinae, sendo um dos principais membros da subtribo Amblytelina, tribo Moriomorphini.

Esta espécie seria descrita em meados de 2004, pelo entomólogo e aracnólogo Martin Baehr, em um estudo que publicaria uma série de descobertas dos representantes do gênero com distribuição geográfica no continente australiano.

meyeri
Coleópteros descritos em 2004
Coleópteros da Austrália

Amblytelus meyeri


An Juncus anatolicus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Sven E. Snogerup. An Juncus anatolicus in nahilalakip ha genus nga Juncus, ngan familia nga Juncaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Juncus

Juncus anatolicus


Seria Berserker este o serie de operă spațială science fiction formată din povestiri scurte și romane scrise de către Fred Saberhagen, în care mașini robotice auto-replicatoare dotate cu oarecare inteligență artificială se străduiesc să distrugă toată viața din univers.

Aceste sonde spațiale robotice denumite Berserker, numite după războinicii umani berserker din mitologia nordică, sunt arme apocaliptice care au rămas în urma unui război interstelar între două rase de extratereștri. Toate sondele au inteligență artificială, iar dimensiunile lor variază de la un asteroid, în cazul unei baze automate de reparare și construcție, până la dimensiunea și forma umană sau mai mică. Bazele Berserker sunt capabile, în caz de necesitate, să producă și mai multe sonde Berserker care să fie și mai mortale.

Povestirile seriei Berserker (publicate sub formă de romane și povestiri scurte) descriu lupta dintre Berserker și specia simțitoare din galaxia Calea Lactee : Homo sapiens (numiți ca oameni "descendenți ai Pământului" sau "solarieni") singura specie simțitoare din Calea Lactee suficient de agresivă pentru a contracara Berserkers.

Primele apariții
Prima poveste "Without a Thought" (inițial publicată sub numele de "Fortress Ship")  (1963) a fost, în principiu, o povestire puzzle, al cărei protagonist trebuie să găsească o modalitate de a simula inteligența pentru a păcăli un inamic încercând să determine dacă există vreo ființă conștientă de sine într-o navă spațială.

Saberhagen a venit cu Berserker ca rațiune pentru povestea momentului, dar conceptul de bază a fost atât de fructuos, cu atâtea ramificații posibile, încât a folosit-o ca bază a multor povestiri viitoare. O temă comună în povestirile sale se referă la modul în care slăbiciunile și inconsecvențele aparente ale ființelor vii reprezintă de fapt forțele care duc la înfrângerea eventuală a mașinilor ucigașe.

A doua povestire, "Goodlife" (1963), introduce trădători sau colaboratori umani care cooperează cu mașinile Berserker ca să rămână în viață cât mai mult timp.

Fundal
Berserkerii originali au fost proiectați și construiți ca o armă finală, de către o rasă cunoscută acum doar ca Builders - Constructori, pentru a-i elimina complet pe rivalii săi, Rasa Roșie, într-un război care a avut loc la un moment dat în epoca paleolitică a Pământului. Constructorii nu și-au asigurat propriile imunități împotriva atacului Berserker sau au pierdut aceste garanții printr-o defecțiune necunoscută care a schimbat programarea Berserker și au fost exterminați de propria lor creație la scurt timp după distrugerea Rasei Roșii. Berserkerii au pornit apoi în întreaga galaxie pentru a executa programul lor de bază, care a devenit acela de a distruge, pur și simplu, toată viața ori de câte ori o găsesc.

O premisă similară, deși la o scară mult mai mică, a fost introdusă anterior de Walter M. Miller, Jr. în scurta poveste "I Made You" din 1954, descrisă de criticul N. Samuelson ca fiind "o schiță a unui ucenic al unui vrăjitor, despre o mașină de război de pe Lună care ucide pe oricine se află în raza sa de acțiune, inclusiv pe unul dintre programatorii săi, totul deoarece circuitele sale de control au fost deteriorate".

Referințe

Legături externe

 Taj, site-ul oficial al Fred Saberhagen's Berserker Universe

Vezi și
 Sondă Berserker
 Sondă Bracewell

Serii de romane științifico-fantastice
Inteligența artificială în ficțiune
Pages with unreviewed translations

Berserker (serie de romane)


هيراكاوا مدينة تقع ضمن محافظة آوموري في اليابان، تأسست في 1/1/2006، بلغ عدد تعداد سكانها في 1 يناير – 2008 حوالي 34638 مساحتها الإجمالية حوالي 345.81 كم2 لتصبح كثافة سكانها 100 نسمة لكل كيلو متر مربع

المناخ
يظهر الجدول التالي التغييرات المناخية على مدار السنة لهيراكاوا:

مصادر

مدن محافظة آوموري

هيراكاوا (آوموري)

هيراكاوا (آوموري)


Masao Ono (2. marts 1923 - 11. februar 2001) var en japansk fodboldspiller.

Japans fodboldlandshold

|-
|1954||3||0
|-
!Total||3||0
|}

Eksterne henvisninger

Japan National Football Team Database

Fodboldspillere fra Japan

Masao Ono


Tibet tilkisi (Vulpes ferrilata), köpekgiller (Canidae) familyasının az tanınan tilkilerinden biridir.

Özellikleri
Tibet tilkisi 57–70 cm (+ 40–47 cm kuyruk) uzunluğa ve 7 kg ağırlığa kadar varır. Uzun gür tüyleri soluk gri renk ve kum rengi arasında değişir. Sırtında sarımsı kahverengi bir çizgi vardır. Karın kısmı daha açık renkdir. Kuyruğunun ucu beyaz olur.

Dağılımı ve yaşam alanı
Yaşam alanı olarak Tibet, Nepal ve Çin'in sıra dağlarının düzlüklerini tercih eder. Hatta Nepal'in Mustang bölgesinde, 3000-4000 metre yükseklikte, yani artık bitkilerin büyüyemediği alanlarda görüldüğü bildirilmiştir. Taş yığınlarının altındaki boşluklara ve kayaların altına sığınır.

Beslenme
Başlıca kemiriciler, tavşanlar ve yerde yuva kuran kuşlar ile beslenir.

Üreme
Şubat ile Mayıs ayları arasında çiftleşip 2-5 yavru dünyaya getirirler.

Tilkiler

Tibet tilkisi


No cinema dos Estados Unidos, o Negro Mágico é um personagem coadjuvante que aparece em auxílio de protagonistas brancos em um filme. Personagens negros mágicos, que muitas vezes possuem uma visão especial ou poderes místicos, têm sido uma tradição na ficção americana.

Um tropo, o termo Negro Mágico foi popularizado em 2001 pelo diretor de cinema Spike Lee, enquanto discutia filmes com estudantes durante um passeio pelos campi universitários, no qual ele disse que Hollywood continuou a empregar essa premissa, expressando consternação. Ele também disse que os filmes The Green Mile e The Legend of Bagger Vance usaram o "negro super-mágico". Os críticos usam a palavra "Negro" (Negro Magical em inglês e não Black Magical: Preto Mágico) porque é considerada arcaica, e geralmente ofensiva, no inglês moderno. Isso reforça a mensagem de que um "personagem negro mágico" que anda por aí ajudando desinteressadamente os brancos é um retrocesso a estereótipos como o "Sambo" ou "nobre selvagem".

Uso

Ficção e cinema
O Negro Mágico é um tropo no cinema, televisão e literatura: o personagem é tipicamente, mas nem sempre, "de alguma forma externa ou internamente deficitário, seja por discriminação, deficiência ou restrição social". O negro é muitas vezes um zelador ou prisioneiro. O personagem muitas vezes não tem passado, mas simplesmente aparece um dia para ajudar o protagonista branco . Eles geralmente têm algum tipo de poder mágico, "um tanto vagamente definido, mas não o tipo de coisa que normalmente encontramos". O personagem é paciente e sábio, muitas vezes dizendo várias palavras de sabedoria, e está "mais perto da terra". O personagem também fará quase tudo, inclusive se sacrificar para salvar o protagonista branco, como exemplificado em The Defiant Ones, em que Sidney Poitier interpreta o protótipo do Negro Mágico. O crítico de cinema Matt Zoller Seitz afirmou que o tropo "pega um assunto que alguns brancos acham desagradável ou mesmo preocupante (o status dos negros ressentidos justificadamente em um país que, 50 anos após o início da luta moderna pelos direitos civis, ainda é administrado por, principalmente brancos) e o transforma em uma fonte de tranquilidade gentil". A crítica de cinema Audrey Colombe argumenta que o tropo foi perpetuado pela esmagadora indústria cinematográfica de sucesso de bilheteria branca. O diretor de cinema e escritor Spike Lee disse em 2001 que a indústria cinematográfica dominada pelos brancos "ainda está fazendo a mesma coisa... reciclando o nobre selvagem e o escravo feliz".

Os historiadores do racismo Francisco Bethencourt e John Beusterien traçam o tropo para as comédias de negros espanholas do final do século XV e início do século XVI e sua representação de "soldados salvadores" negros, que reforçam o estereótipo da suposta, maior força física dos africanos. Estes incluem El prodigio de Etiópia e El negro del mejor amo de Lope de Vega e El valiente negro en Flandes de Andrés de Claramonte.

Christopher John Farley, referindo-se ao negro mágico como "Magical African American Friends" (MAAFs) (Amigos Afro-Americanos Mágicos), diz que eles estão enraizados na ignorância dos roteiristas sobre os afro-americanos:

{{quote|Os MAAFs existem porque a maioria dos roteiristas de Hollywood não sabe muito sobre os negros além do que ouvem nos discos da estrela branca do hip-hop Eminem . Então, em vez de obter histórias de vida ou interesses amorosos, os personagens negros obtêm poderes mágicos.

O estereótipo do Negro Mágico serve como um dispositivo de enredo para ajudar o protagonista branco a sair de problemas, geralmente ajudando o personagem branco a reconhecer suas próprias falhas e superá-las  e ensinando-o a ser uma pessoa melhor. Embora o personagem possa ter poderes mágicos, a "magia é ostensivamente direcionada para ajudar e iluminar um personagem masculino branco". Um artigo em uma edição de 2009 da revista Social Problems afirmou que o Magical Negro (Negro Mágico) era uma expressão de perfil racial nos Estados Unidos:

Em 2001, Spike Lee usou o termo em uma série de palestras em campi universitários para criticar os papéis estereotipados e irreais criados para homens negros em filmes recentes na época, nomeando The Family Man (2000), What Dreams May Come (1998), The Legend of Bagger Vance (2000) e À Espera de um Milagre (1999) como exemplos. Falando sobre a hora e o lugar em que Bagger Vance se passa, ele disse:

"Os negros estão sendo linchados a torto e a direito, e Bagger Vance está mais preocupado em melhorar o swing de golfe de Matt Damon! ... Eu tenho que sentar; eu fico louco só de pensar nisso. Eles ainda estão fazendo a mesma coisa de sempre ... reciclando o nobre selvagem e o escravo feliz." Ele passou a discutir seu desejo de criar filmes mostrando pessoas negras fazendo todo tipo de coisa.

Em um livro publicado em 2004, o escritor Krin Gabbard afirmou que o personagem Oda Mae Brown no filme Ghost de 1990, interpretado por Whoopi Goldberg, era um exemplo de uma negra mágica.

Em 2012, o escritor Kia Miakka Natisse discutiu o ator Morgan Freeman interpretando papéis em conformidade com a forma do Negro Mágico, como "um médico que cria uma cauda protética para um golfinho (em Dolphin Tale ) e um mentor da CIA doente (em vermelho ) - em ambos os papéis, ele reprisa o tipo Negro Mágico, vindo para salvar o dia para seus colegas brancos em perigo. Alguém poderia argumentar que seu guru de gadgets em The Dark Knight Rises se encaixa sob o mesmo guarda-chuva."

Chris Rock fez referências ao tropo em seu programa The Chris Rock Show, incluindo um crítico de The Legend of Bagger Vance, intitulado "Migger, the Magic Nigger ". Keegan-Michael Key e Jordan Peele, da MADtv e com a famosa série Key e Peele, seguiram o exemplo em ambos os shows com seus próprios esboços críticos do Negro Mágico.

O filme indie de 2019 Cold Brook, escrito e dirigido por William Fichtner, incluiu um negro mágico chamado Gil Le Doux, interpretado por Harold Perrineau. O papel era um fantasma preso a um século que foi salvo por dois homens de meia-idade que passavam por crises de meia-idade.

Barack Obama
Em março de 2007, o crítico americano David Ehrenstein usou o título "Obama, o 'Negro Mágico'" para um editorial que escreveu para o Los Angeles Times, no qual descreveu a imagem de Barack Obama na cultura americana branca:

Discutindo longamente o editorial de Ehrenstein, Rush Limbaugh em um ponto cantou as palavras "Barack, o negro mágico" ao som da música " Puff, the Magic Dragon ". Pouco depois, Paul Shanklin gravou uma música sobre Barack, o Negro Mágico, com a mesma melodia, que Limbaugh tocou várias vezes durante a temporada de eleições presidenciais de 2008. No Natal de 2008, Chip Saltsman, um político republicano e presidente do Partido Republicano do Tennessee, enviou um CD de 41 faixas contendo a música para membros do Comitê Nacional Republicano durante a eleição para presidência do Comitê Nacional Republicano . A campanha de Saltsman implodiu por causa da polêmica causada pelo CD, e ele desistiu da corrida.

Em maio de 2015, o crítico de teatro e cultura Frank Rich, relembrando a coincidência dos protestos de Baltimore em 2015 com o Jantar de Correspondentes da Casa Branca em Washington, DC, escreveu: primeiro presidente afro-americano, o Negro Mágico que de alguma forma se esperava que aliviasse uma nação fundada e construída sobre a escravidão dos fardos tóxicos de séculos de história."

Magia na ficção
Personagens modelos
Afro-americanos fictícios
Sociologia da cultura
Estereótipos de afro-americanos

Negro Mágico


Sulusaray, Tokat il merkezine 69 km, Artova ilçe merkezine 30 km, Yeşilyurt ilçe merkezine 11 km uzaklıkta olan; 31 Aralık 1986'da Artova'ya bağlı bir belde, 20 Mayıs 1990 tarihinde ise ilçe olmuş; Tokat'ın nüfus bakımından en küçük ilçe yerleşim yeridir. İlçe, etrafı dağlarla çevrili bir ova üzerinde, Çekerek Çayı kenarındadır. Roma döneminin en büyük şehirlerinden biri olan "Sebastopolis" burada bulunmaktadır.

İlçede doğal termal su kaynağı bulunmaktadır. Göktepe adlı bir volkanik tepe vardır, kaplıcalara su, bu tepenin derinliklerinden gelmektedir. Tepe, orada var olduğuna inanılan bir evliya naaşından dolayı, adak adanan, dilek dilenen, ağaçlarına çaputlar asılan bir nokta halindedir.

İklimi ve insanlarının mutedil olduğunu evliya çelebi seyahatnamesinde belirtmiştir. İlçede tarımsal faaliyet olarak şeker pancarı ve buğday yetiştirilmektedir. Bunun yanında halk hayvancılıkla uğraşmaktadır.

Sebastopolis
Sebastapolis antik kenti ilk olarak 1980'lerde bazı küçük çaplı kazılarla ortaya çıkarılmaya başlanmış, ilerleyen yıllarda kısa dönemler halinde kazılar yapılmış ve çıkan önemli eserlerin çoğu başka yerlere gönderilmiştir. Antik kentin açığa çıkarılan bölümleri açık hava müzesi olarak halka hizmet sunmaktadır. Müzede bir hamamla bir kilise bulunmaktadır.

Ekonomi
İlçe halkı geçimini tarımla sağlamaktadır.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Sulusaray kaymakamlığı
 Sulusaray Belediyesi

Sulusaray


Primul jurnal liber este un film românesc din 1989 regizat de .

Prezentare

Note

Legături externe

Vezi și
 1989 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 1989

Primul jurnal liber


Le représentant de l'OSCE pour la liberté des médias joue le rôle d'observateur de l'évolution des médias dans les 57 États membres participants de l'Organisation pour la sécurité et la coopération en Europe (OSCE). Le représentant donne l'alerte sur les violations de la liberté d'expression et encourage le respect total des principes et engagements de l'OSCE en matière de liberté d'expression et de liberté de la presse.

Histoire
Le Bureau a été créé lors de l'adoption du mandat lors de la réunion du Conseil permanent de l'OSCE (Décision n° 193) le 5 novembre 1997 et a son siège à Vienne. En tant qu'institution, le Représentant pour les médias est indépendant du Secrétariat général de l'OSCE et, comme le Haut Commissaire pour les minorités nationales et le Bureau des institutions démocratiques et des droits de l'homme, il rend compte au Président en exercice.

Le bureau du représentant est basé à Vienne, en Autriche, et compte une quinzaine d'employés.

Mission
Dans les cas où des violations graves ont été commises, le représentant cherche à établir des contacts directs avec l'État fautif et les autres parties concernées, évalue les faits et aide à résoudre les problèmes. Le représentant recueille et reçoit des informations sur la situation des médias de diverses sources, notamment des États participants de l'OSCE, des organisations non gouvernementales et des organisations de médias. Le représentant rencontre les gouvernements membres.

Le représentant s'intéresse aussi aux problématiques d'accès à l'information, de dépénalisation de la diffamation pour les journalistes, de basculement vers la radiodiffusion numérique, de discours de haine, d'impact de l'intelligence artificielle, de la liberté d'expression sur Internet, des lois s'appliquant aux médias, du pluralisme, de la régulation et de la sécurité des journalistes.

Chaque année, ils publient une déclaration commune attirant l'attention sur les préoccupations mondiales en matière de liberté d'expression.

Autres institutions
Le Représentant de l'OSCE est l'un des mécanismes internationaux de promotion de la liberté d'expression. Les autres sont :
 Rapporteur spécial des Nations unies

Représentants
Freimut Duve : 1998–2004
Miklós Haraszti : 2004–2010
Dunja Mijatović : 2010–2017
Harlem Désir : 2017-2020
Teresa Ribeiro : depuis 2020

Références

Représentant de l'OSCE pour la liberté des médias


Jan Jonas Jakob Eriksson (født 24. august 1967 i Sundsvall, Sverige) er en svensk tidligere fodboldspiller (forsvarer).

Eriksson startede sin karriere hos GIF Sundsvall i sin fødeby og spillede af svenske klubber også for IFK Norrköping, AIK Stockholm og Helsingborg. Han var desuden udlandsprofessionel i adskillige lande, og repræsenterede blandt andet FC Kaiserslautern i Tyskland, Servette FC i Schweiz samt engelske Sunderland.

I 1992 vandt Eriksson Guldbollen, titlen som årets spiller i svensk fodbold.

Eriksson spillede desuden 35 kampe og scorede fire mål for Sveriges landshold. Han var en del af den svenske trup til VM 1990 i Italien, men var dog ikke på banen i turneringen. Efterfølgende blev han også udtaget til EM 1992 på hjemmebane, hvor han spillede alle svenskernes fire kampe og scorede to mål, heriblandt det første mål i åbningskampen mod Frankrig.

Titler

Svenska Cupen
 1991 med IFK Norrköping

Referencer

Eksterne henvisninger

¨

Fodboldspillere fra Sverige
Fodboldspillere fra Sunderland A.F.C.
Fodboldspillere fra 1. FC Kaiserslautern
Fodboldspillere fra Servette FC
Fodboldspillere fra IFK Norrköping
Fodboldspillere fra AIK Fotboll
Fodboldspillere fra GIF Sundsvall
Fodboldspillere fra Helsingborgs IF
Personer fra Sundsvall
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1992

Jan Eriksson


Baudenkmäler

|}

Siehe auch
 Liste der Bodendenkmäler in Schwabbruck

Anmerkungen

Literatur

Weblinks

!
Schwabbruck
Baudenkmaler Schwabbruck

Liste der Baudenkmäler in Schwabbruck


الساحل البربري كان مصطلحا مستخدما من قبل الأوروبيين من القرن السادس عشر إلى القرن التاسع عشر للإشارة إلى المناطق الساحلية الوسطى والغربية من شمال أفريقيا والتي هي حاليا المملكة المغربية، الجزائر، تونس وليبيا حيث تم اشتقاق الاسم من البربر في شمالي أفريقيا. كما أن الاسم اقترن لدى الأوروبيين حسب ماقيل «بتجارة العبيد بين أوروبا وجنوبي الصحراء وأعمال القرصنة في البحر المتوسط وشمالي الأطلسي».

ولم تكن الكيانات الأمازيغية كيانات سياسية موحدة دوما، فقد كانت مقسمة إلى أنظمة تقليدية للحكم في كل من المغرب والمناطق والولايات عثمانية التابعة للعثمانيين ولاية الجزائر وولاية تونس وطرابلس، ففي مدينة الجزائر كان الداي، وفي مدينة تونس كان الباي وطرابلس كان الباشا، وجميعهم كانو أتراك يحكمو باسم سلطان عثماني ويتم تعينهم من طرف باب عالي. أما دولة المغرب الأقصى كان يحكمها سلاطين ولم تكن أبدا تحت السيادة الفعلية ولا الاسمية للأتراك العثمانيين، وبقيت مستقلة عنهم وتراوحت علاقاتها بالأتراك بين الودية والندية والحرب.

قبل أن يتم تقسيم المنطقة بين إفريقية والمغرب حكمت سلالات أمازيغية مثل الموحدون ولفترة وجيزة الحفصيون، ومن وجهة نظر أوروبية كانت «عاصمة المنطقة» أو المدينة الرئيسية مدينة طرابلس في ليبيا الحالية كما اعتبرت مدينة مراكش في المغرب أكبر وأهم مدينة أمازيغية في ذلك الوقت كما اعتبرت مدن الجزائر وطنجة في المغرب «كعواصم» في بعض الأوقات.

كان أول قتال للولايات المتحدة من قبل قوات مشاة البحرية الأمريكية وبحرية الولايات المتحدة هي معركة درنة التابعة لطرابلس (ليبيا الحالية) في العام 1805، وكان هدفها حسب الرؤية الأمريكية تدمير أعمال القرصنة التي استهدفت المراكب الأمريكية وتحرير العبيد الأمريكين من الأسر.
ويشير نشيد قوات مشاة البحرية الأمريكية في افتتاحيته إلى ذلك الحدث حيث يقول (من «تلال» مونتيزوما إلى شواطئ طرابلس..).

تاريخ

كانت أول عملية عسكرية للولايات المتحدة في الخارج، قامت بها قوات مشاة البحرية والبحرية الأمريكية، معركة درنة بطرابلس الغرب، (وهي بلدة ساحلية في شرق ليبيا الحديثة) في أبريل 1805. وشكلت جزءا من محاولة لتدمير كل من القراصنة البربرية، ، ووضع حد لأعمال القرصنة بين هذه القبائل المتحاربة من جانب الدول البربرية، التي كانت هي نفسها الدول الأعضاء في الإمبراطورية العثمانية. الخط الافتتاحي لترنيمة المارينز يشير إلى هذا الإجراء: «من قاعات مونتيزوما إلى شواطئ طرابلس...». وهذه هي المرة الأولى التي يشارك فيها سلاح البحرية الأمريكي في عمليات هجومية خارج الولايات المتحدة.

طالع أيضا

 حرب البربر الثانية
 حرب طرابلس
 الحرب الليبية الأمريكية وأسر فيلادلفيا
 الدولة العثمانية
 معركة أبي قير البحرية
 جمهورية بورقراق
 معركة نافارين
 معركة ليبانت
 يوتوبيا القراصنة
 الشركة البربرية
 ملاذات القراصنة
 جهاد بحري
 القرصنة البربرية
 الجهاد البحري بآيسلندا
 معاهدة طرابلس
 إذن عبور البحر المتوسط

مصادر

مصادر
 القراصنة الصومال، كامل، مجدي، دار الكتاب العربي، 2009
 دراسة في تنبوءات نوستردامس: نظرة إسلامية تحليلية في التاريخ والمستقبل
 "When Europeans Were Slaves: Research Suggests White Slavery Was Much More Common Than Previously Believed", Ohio State University

 LAFI (Nora), Une ville du Maghreb entre ancien régime et réformes ottomanes. Genèse des institutions municipales à Tripoli de Barbarie (1795-1911), Paris: L'Harmattan, 2002, 305 p.

الجزائر العثمانية
تاريخ الأمازيغ
تاريخ الجزائر
تاريخ المغرب
تاريخ تونس
تاريخ ليبيا
حروب البربر
سواحل
سواحل إفريقيا
شمال إفريقيا
مركزية أوروبية
مناطق إفريقيا
مناطق تاريخية

الساحل البربري


Epaminondas Abate fue un médico e inventor de origen italiano del siglo XIX.

Biografía
Epaminondas Abate nació en Nápoles, Reino de las Dos Sicilias ca. 1830.

En 1848 abrió en Nápoles un estudio de estenografía y publicó como ensayo su discurso de apertura en Breve notizia sulla stenografia. El 1 de marzo de 1849 el Parlamento de Nápoles lo nombró director del servicio de estenografía de ese cuerpo legislativo encargándole la apertura de una escuela del oficio.

Ya en el ámbito de la salud pública, ese mismo año publicó su Propuesta de un reglamento sanitario para controlar la sífilis, especialmente aplicable a la guarnición de Nápoles (Proposta di un regolamento sanitario per menomare la sifilide: specialmente applicabile alla guernigione di Napoli) y en 1854 sus Preceptos sanitarios para uso del pueblo a fin de evitar el cólera (Precetti igienici ad uso del popolo, affin di preservarsi dal colera).

En 1857 publicó un ensayo sobre ferrocarriles, En los ferrocarriles de Calabria, y en 1859 otro sobre el telégrafo, Acerca del telégrafo eléctrico.

Alcanzó cierta reputación al "petrificar" el cadáver de un joven y exhibirlo en el Convento de Santa Maria della Nuova en Nápoles y por sugerencia del emperador francés Napoleón III, Abate pasó a América del Sur para ofrecer su procedimiento a los estados del Río de la Plata para ser destinado a la conservación de carnes, uno de los principales recursos de la región.

En 1870 arribó a la ciudad de Buenos Aires y el 26 de agosto de ese año presentó notas al Gobierno Argentino ofreciendo sus servicios, destacando el supuesto éxito de sus experimentos e informando sus pretensiones, que tras estudiarlas el estado consideró exageradas.

El Congreso de la Nación Argentina trató sin embargo el proyecto y pese a la defensa del mismo por los diputados Cleto del Campillo y Eduardo Costa, la mayoría acompañó la posición de sus opositores, encabezada por José Mármol, Guillermo Rawson y José Antonio Ocantos, por lo que la propuesta fue finalmente rechazada.

Abate decidió entonces registrar su invención para la "Aplicación del calor o del frío" a las carnes en la Oficina de Patentes Industriales. Aunque los doctores Miguel Puiggari y Manuel Aráuz, quienes redactaron el informe, acordaron conceder la patente el 21 de diciembre de 1870 con privilegio por 15 años, Puiggari reveló públicamente que la supuesta invención del doctor Abate era puramente teórica, que estaba aún en experimentación y que jamás había conseguido conservar fresca ni una libra de carne y que su propuesta se reducía a implementar técnicas conocidas como el uso de aparatos frigoríficos y ventiladores mecánicos para enfriar las bodegas de los barcos.

Ante esto y pese a contar con su patente, Abate no obtuvo inversores interesados ni inició por su cuenta empresa alguna y tras pasar por Uruguay sin mayor éxito, presentó su propuesta al Imperio del Brasil.

Por decreto N° 4757 del 2 de julio de 1871 firmado por el Consejero Theodoro Machado Freire Pereira da Silva, Ministro de Agricultura, Comercio y Obras Públicas de la Regencia, se concedió por 10 años «privilegio al Dr. Epaminondas Abate para usar de un proceso de su invención destinado a la conservación de carne y otras substancias alimenticias.»

Sin embargo finalmente tampoco en Brasil encontró adhesión a su propuesta y viajó a Gran Bretaña. Allí se instaló en Regent-square, Middlesex, y el 19 de junio de 1872 registró en la oficina de patentes británica su invento que calificó de «mejora en la conservación de alimentos o sustancias orgánicas y también en las máquinas o aparatos empleados en la misma, partes de máquinas o aparatos que son aplicables a la fabricación de hielo, y para fines de refrigeración.»

Regresó finalmente a su patria y en un postrer intento en 1875 publicó su ensayo La pietrificazione dei cadaveri e la importazione delle carni fresche dall'America del Sud - invenzioni di Epaminonda Abate.

Nuevamente abocado a la salud pública, en 1884 publicó Il colera sua etiologia e cura.

Según el historiador Vicente Osvaldo Cutolo, llegó a ser miembro del Consejo Superior del Reino de Italia.

Notas y referencias

Bibliografía
 Vicente Osvaldo Cutolo, Nuevo diccionario biográfico argentino (1750-1930), Editorial Elche, 1968
 Horacio Juan Coccorese, La conservación de carnes en la Argentina, en Trabajos y Comunicaciones, La Plata, 1965, N14
 Epaminonda Abate, Proposta di un regolamento sanitario per menomare la sifilide: specialmente applicabile alla guernigione di Napoli, Stamperia del Fibreno, Nápoles, 1849
 Epaminonda Abate, Precetti igienici ad uso del popolo, affin di preservarsi dal colera, G. Cataneo, 1854
 Epaminonda Abate, Il colera sua etiologia e cura, Stab. tip. dell'Unione, 1884

Abate
Nacidos en Nápoles
Fallecidos en Buenos Aires

Epaminondas Abate


Styaks Swamp ist einer der Vulkane des . Der 200 Meter breite Explosionskrater mit umgebendem Tuffring befindet sich nördlich von Green Hill im südöstlichen Teil Aucklands. Im Krater gab es einst einen Sumpf, heute ist er von Industrie überbaut.

Siehe auch

Literatur
 Ernest J. Searle, überarb. von R.D. Mayhill, Paul Longman: City of Volcanoes: A geology of Auckland  1981. Erstausgabe 1964. ISBN 0-582-71784-1.

Auckland Volcanic Field
Vulkan in Neuseeland

Styaks Swamp


Heeresgruppe Böhm-Ermolli var en armégruppe i den østrig-ungarske hær, der kæmpede på østfronten under første verdenskrig. Armégruppen var aktiv fra 15. september 1915 til 25. juli 1916 og igen fra 4. oktober 1916 til 24. januar 1918. Armégruppen blev anført af Eduard von Böhm-Ermolli.

Sammensætning september 1915 - juli 1916

 Østrig-ungarske første armé (Paul Puhallo von Brlog)
 Østrig-ungarske anden armé (Eduard von Böhm-Ermolli)

Sammensætning oktober 1916 - januar 1918

 Østrig-ungarske anden armé (Eduard von Böhm-Ermolli)
 Tyske sydarmé (Felix Graf von Bothmer)
 Østrig-ungarske tredje armé (Karl Graf von Kirchbach auf Lauterbach, efterfulgt af Karl Tersztyánszky von Nádas og Karl Kritek), fra juli 1917.

Kilder
 Austro-Hungarian Army, Higher Commands and Commanders
 Deutsche Biographie

Østrig-Ungarn
1. verdenskrig

Heeresgruppe Böhm-Ermolli


André Riel (født 21. oktober 1989) er en dansk fodboldspiller, som til dagligt er angriber for Værebro Boldklub i Sjællandsserien.

Karriere

André Riel begyndte sin seniorkarriere i HIK, hvorefter han var i B36 Tórshavn et halvt år. Senere kom han til BSV (i to omgange), Fremad Amager, Vendsyssel FF (hvor det blot blev til fem kampe på et halvt år på grund af skader) og FC Helsingør (ligeledes i to omgange), og det var i Helsingør, han fik sit helt store gennembrud, da han med 17 mål i 32 kampe, heriblandt det mål, der sikrede klubben oprykning til Superligaen i den afgørende kamp mod Viborg FF i juni 2017. Efter fire mål i de første syv kampe i Superligaen for Helsingør skiftede han på den sidste dag i transfervinduet samme år til AGF på en treårig kontrakt.

Riel har været kendt for at være en selvbevidst spiller, og allerede i sin første uge i AGF blev han i et interview i BT citeret for at vægte sin egen succes højere end klubbens. Samme dag kom han dog gennem klubben med et dementi på dette, idet han beklagede at have udtrykt sig "dumt og klodset".

André Riels ophold i AGF blev aldrig nogen succes, og i sommeren 2019 fik han ikke sin kontrakt forlænget. Derefter hentede Lyngby Boldklub ham på en toårig kontrakt. 3. september 2020 blev Riel udvist i en kamp mod SønderjyskE efter aggressivt at have råbt homofobiske ting efter Stefan Gartenmann: "Rejs dig op, din fucking homo!" På vej ud af banen efter at have fået det røde kort fortsatte Riel sine homofobiske udtalelser, nu i et roligere toneleje: "Jeg er ligeglad. Han ER fucking homo."

Han har siden spillet et par sæsoner i Lyngby Boldklub og kort tid i Frem, inden han i sommeren 2021  skiftede til Værebro Boldklub i Sjællandsserien.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Fremad Amager
Fodboldspillere fra Vendsyssel F.F.
Fodboldspillere fra FC Helsingør
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra Lyngby Boldklub
Fodboldspillere fra Boldklubben Frem

André Riel


An Carex mithala in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Alfons S. Callier. An Carex mithala in nahilalakip ha genus nga Carex, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Carex

Carex mithala


Edoardo in Iscozia (título original en italiano; en español, Eduardo en Escocia) es una ópera en dos actos con música de Carlo Coccia y libreto en italiano de Domenico Gilardoni. Se estrenó el 8 de mayo de 1831 en el Teatro de San Carlos de Nápoles, Italia.

Referencias

Enlaces externos

Óperas de Carlo Coccia
Óperas en italiano
Óperas de 1831
Óperas estrenadas en Nápoles

Edoardo in Iscozia


Țipătul este un film românesc din 2002 regizat de Sebastian Cosor.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2002 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2002

Țipătul


Clădirea primăriei municipiului Chișinău este un monument de arhitectură și istorie de însemnătate națională, introdus în Registrul monumentelor de istorie și cultură a municipiului Chișinău. În prezent în această clădire își are sediul Primăria Municipiului Chișinău.

Istoric
La sfârșitul secolului al XIX-lea primarul orașului, Carol Schmidt, a înaintat inițiativa construcției unui sediu nou pentru duma orășenească, pe locul ocupat de depoul de pompieri. Proiectarea a fost încredințată lui Mitrofan Elladi, arhitectul de atunci al orașului. În ajutorul său a fost invitat Alexandru Bernardazzi. Arhitectura clădirii este în spirit eclectic în baza arhitecturii renașterii italiene.

Construcția sediului dumei a fost terminată în 1902. În 1941, în timpul retragerii sovieticilor, consiliul local, cum era denumită primăria pe atunci, a fost aruncat în aer. Clădirea a fost restaurată în 1944 de către administrația românească. A fost distrusă din nou, în luna august a anului respectiv, în timpul bombardamentelor aeriene sovietice.

După război clădirea necesita o restaurare serioasă, iar de acest lucru s-a ocupat arhitectorul Robert Kurtz, în perioada 1946–1948. Acesta s-a inspirat din fotografiile păstrate, pentru a restabili fațada cît mai aproape posibil de varianta originală. În 1951, administrația a revenit în clădire, fiind astfel dată în exploatare.

Structura
Clădirea, ridicată în două niveluri, cu planul în formă de careu, ocupă colțul cartierului, mărginit lateral de strada Vlaicu Pârcălab, construită cu fațadele principale pe liniile roșii ale străzilor. Fațadele sunt înviorate de rezalite, încununate cu frontoane triunghiulare, în care se află intrări în unitățile comerciale de la parter și intrarea în curtea interioară a primăriei.

Intrarea principală este soluționată printr-un rezalit amplasat la colțul clădirii, încununat cu un turn cu orologiu, vechi simbol al autoadministrării urbane, intrarea dominată de volumul unui balcon-tribună, element de aceiași origine istorică. Circulația pe verticală este soluționată pe o scară cu trei rampe cu treptele din marmură. Cele mai importante cabinete ale primarului și funcționarilor principal, sunt amplasate în rezalite.

Deasupra intrării principale se află o sală polivalentă cu o configurație poligonală, înscrisă în configurația colțului. Decorația plastică, bazată pe combinație de forme medievale gotice și renascentiste specifice Toscanei, este activă, reprezentată prin ferestre circulare, înscrise în ancadrament ogival în partea superioară, turnulețe de colț, mascaroane, bosaje masive la colțurile rezalitelor, la ancadramente și paramentul etajului, toate fațadele fiind încununate de o cornișă proeminentă susținută de console cu imitarea unor mașicule.

Galerie de imagini

Vezi și
Orologiile Chișinăului

Referințe

Legături externe
Chișinăul cel vechi și nou: bijuterii arhitecturale

Bibliografie

Colesnic, Iurie; Starostenco, Petru (1997). Chișinău. Enciclopedie. Chișinău: ed. "Museum". pp. p. 381–382

Fondări în 1901
Monumente istorice din Chișinău
Monumente de arhitectură din Chișinău


An Maxillaria pleuranthoides in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Schltr., ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Leslie Andrew Garay. An Maxillaria pleuranthoides in nahilalakip ha genus nga Maxillaria, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Maxillaria

Maxillaria pleuranthoides


Dynamic braking is the use of an electric traction motor as a generator when slowing a vehicle such as an electric or diesel-electric locomotive. It is termed "rheostatic" if the generated electrical power is dissipated as heat in brake grid resistors, and "regenerative" if the power is returned to the supply line. Dynamic braking reduces wear on friction-based braking components, and regeneration lowers net energy consumption. Dynamic braking may also be used on railcars with multiple units, light rail vehicles, electric trams, trolleybuses, and electric and hybrid electric automobiles.

Principle of operation
Converting electrical energy to the mechanical energy of a rotating shaft (electric motor) is the inverse of converting the mechanical energy of a rotating shaft to electrical energy (electric generator).  Both are accomplished through the interactions of armature windings with a (relatively) moving external magnetic field, with the armature connected to an electrical circuit with either a power supply (motor) or power receptor (generator).   Since the role of the electrical/mechanical energy converting device is determined by which interface (mechanical or electrical) provides or receives energy, the same device can fulfill the role of either a motor or a generator.  In dynamic braking, the traction motor is switched into the role of a generator by switching from a supply circuit to a receptor circuit while applying electric current to the field coils that generate the magnetic field (excitation).

The amount of resistance applied to the rotating shaft (braking power) equals the rate of electrical power generation plus some efficiency loss.  That is in turn proportional to the strength of the magnetic field, controlled by the current in the field coils, and the rate at which the armature and magnetic field rotate against each other, determined by the rotation of the wheels and the ratio of power shaft to wheel rotation.  The amount of braking power is controlled by varying the strength of the magnetic field through the amount of current in the field coils.  As the rate of electrical power generation, and conversely braking power, are proportional to the rate at which the power shaft is spinning, a stronger magnetic field is required to maintain braking power as speed decreases and there is a lower limit at which dynamic braking can be effective depending on the current available for application to the field coils.

The two main methods of managing the electricity generated during dynamic braking are rheostatic braking and regenerative braking, as described below.

For permanent magnet motors, dynamic braking is easily achieved by shorting the motor terminals, thus bringing the motor to a fast abrupt stop. This method, however, dissipates all the energy as heat in the motor itself, and so cannot be used in anything other than low-power intermittent applications due to cooling limitations, such as in cordless power tools. It is not suitable for traction applications.

Rheostatic braking
The electrical energy produced by the motors is dissipated as heat by a bank of onboard resistors, referred to as the braking grid. Large cooling fans are necessary to protect the resistors from damage. Modern systems have thermal monitoring, so that if the temperature of the bank becomes excessive it will be switched off, and the braking will revert to being by friction only.

Regenerative braking

In electrified systems the process of regenerative braking is employed whereby the current produced during braking is fed back into the power supply system for use by other traction units, instead of being wasted as heat. It is normal practice to incorporate both regenerative and rheostatic braking in electrified systems.  If the power supply system is not "receptive", i.e. incapable of absorbing the current, the system will default to rheostatic mode in order to provide the braking effect.

Yard locomotives with onboard energy storage systems which allow the recovery of some of the energy which would otherwise be wasted as heat are now available. The Green Goat model, for example, is being used by Canadian Pacific Railway, BNSF Railway, Kansas City Southern Railway and Union Pacific Railroad.

On modern passenger locomotives equipped with AC inverters pulling trains with sufficient head-end power (HEP) loads, braking energy can be used to power the train's on board systems via regenerative braking if the electrification system is not receptive or even if the track is not electrified to begin with. The HEP load on modern passenger trains is so great that some new electric locomotives such as the ALP-46 were designed without the traditional resistance grids.

Blended braking

Dynamic braking alone is not enough to stop a locomotive, because its braking effect rapidly diminishes below about . Therefore, it is always used in conjunction with the regular air brake. This combined system is called blended braking. Li-ion batteries have also been used to store energy for use in bringing trains to a complete halt.

Although blended braking combines both dynamic and air braking, the resulting braking force is designed to be the same as the air brakes on their own provide. This is achieved by maximizing the dynamic brake portion, and automatically regulating the air brake portion, because the main purpose of dynamic braking is to reduce the amount of air braking required. That conserves air and minimizes the risks of over-heated wheels. One locomotive manufacturer, Electro-Motive Diesel (EMD), estimates that dynamic braking provides between 50% and 70% of the braking force during blended braking.

Self-load test
It is possible to use the brake grids as a form of dynamometer or load bank to perform a self-load test of the power output of a locomotive. With the locomotive stationary, the main generator (MG) output is connected to the grids instead of the traction motors. The grids are normally large enough to absorb the full engine power output, which is calculated from MG voltage and current output.

Hydrodynamic braking
Diesel locomotives with hydraulic transmission may be equipped for hydrodynamic braking. In this case, the torque converter or fluid coupling acts as a retarder in the same way as a water brake. Braking energy heats the hydraulic fluid, and the heat is dissipated (via a heat exchanger) by the engine cooling radiator. The engine will be idling (and producing little heat) during braking, so the radiator is not overloaded.

See also
 Counter-pressure brake
Retarder (mechanical engineering)
Eddy current brake

References

External links

Blended braking
Regenerative braking boosts green credentials , Railway Gazette International July 2007

Railway brakes

Dynamic braking


Die Punt Ruinaulta (rätoromanisch für Rheinschluchtbrücke) ist eine vom Bauingenieur Walter Bieler aus Bonaduz entworfene Fussgängerbrücke über den Vorderrhein zwischen Trin und Bonaduz im Schweizer Kanton Graubünden.

Lage
Die Punt Ruinaulta liegt bei der Station Trin der Rhätischen Bahn. Eröffnet und für den Langsamverkehr freigegeben wurde sie im November 2010. Sie ist Teil eines 4 km langen, am linksrheinischen Ufer geführten Wanderwegs durch die Rheinschlucht.

Vorgeschichte
Vor dem Bau der Punt Ruinaulta war die Ruinaulta nur durch die Rhätische Bahn, die hier ein Teilstück der Bahnstrecke Reichenau-Tamins–Disentis/Mustér betreibt,  zu durch- und überqueren. Lokale Tourismusverbände strebten seit längerem einen Wanderweg durch die Schlucht an und gründeten 1998 eine IG Ruinaulta.

Technische Daten
Die mit Kanthölzern belegte und von Stahlträgern gehaltene Punt Ruinaulta ist 105 Meter lang. Die Betonstelen an den beiden Ufern müssen Zugkräfte von 100 Tonnen ausgleichen. Da der Quader am linksrheinischen Ufer erheblich grösser ist als das gegenüberliegende Pendant und die Stahlträger ihren Kulminationspunkt dadurch nicht in der Mitte der Brücke haben, wirkt das asymmetrische Konstrukt besonders dynamisch.

Die Investitionskosten betrugen 2 Millionen Schweizer Franken.

Literatur
 Ueli Handschin: Mit leichten Schritten über den Rhein, in: Die Südostschweiz vom 30. April 2012, S. 6

Bilder
Fotografisch wurde das Brückenbauwerk von Ralph Feiner dokumentiert.

Weblinks

 Hängebrücke Punt Ruinaulta und ein Wanderweg durch die Rheinschlucht auf berggebiete.ch, abgerufen am 26. September 2012
 Hängebrücke Punt Ruinaulta auf forum-holzbau.com, 20. Internationales Holzbau-Forum 2014 (PDF-Datei), abgerufen am 4. Juni 2017

Einzelnachweise

Fußgängerbrücke in der Schweiz
Brücke im Kanton Graubünden
Trin
Bonaduz
Erbaut in den 2000er Jahren
Verkehr (Alpenrheintal)
Bauwerk im Alpenrheintal
Rheinbrücke
Brücke in Europa
Fußverkehr (Kanton Graubünden)

Punt Ruinaulta


As eleições no território federal do Amapá em 1970 ocorreram em 15 de novembro como parte das eleições gerais em 22 estados e nos territórios federais de Rondônia e Roraima. Neste caso, a Constituição de 1967 fixou, e a Emenda Constitucional Número Um de 1969 ratificou, a eleição de um deputado federal para representar cada um dos territórios federais então existentes.

Resultado da eleição para deputado federal
Conforme o Tribunal Superior Eleitoral, foram apurados 15.039 votos nominais (98,64%), 99 votos em branco (0,65%) e 108 votos nulos (0,71%), resultando no comparecimento de 15.246 eleitores. Nos territórios federais representados por um deputado federal, será observado o princípio do voto majoritário.

Chapa do MDB

Chapa da ARENA

Amapá
1970

Eleições no Território Federal do Amapá em 1970


Toribio de los Santos fue un militar carrancista que fue nombrado gobernador de Yucatán por el Ejército constitucionalista para sustituir a Eleuterio Ávila, gobernador preconstitucional del estado, mientras este fue a Veracruz a conferenciar con Venustiano Carranza, primer jefe de tal ejército.

Datos históricos
En los breves días que Toribio de los Santos estuvo en el poder cometió varios errores que indispusieron a la sociedad yucateca en su contra. Incautó la imprenta de la Revista de Yucatán del periodista Carlos R. Menéndez y puso a un incondicional suyo, Manuel Bauche Alcalde, al frente. Solapó el abuso de algunos funcionarios públicos puestos por él. Actuó prepotentemente. Estos hechos dieron motivo a que un coronel a su servicio, Abel Ortiz Argumedo se sublevara y se autonombrara gobernador del estado.

Toribio de los Santos, al considerar que no podría hacer frente a la asonada, toda vez que se sentía militarmente en desventaja, emprendió la retirada huyendo en dirección de Campeche, con la intención de viajar a Veracruz, donde se encontraban acantonadas las fuerzas del Ejército constitucionalista, dejando la plaza a merced de los sublevados argumedistas.

Véase también
 Revolución mexicana en Yucatán
 Revolución mexicana
 Salvador Alvarado

Referencias

Enlaces externos
 Documentos para la historia de la Revolución. Etapa Carrancista. 9 de septiembre de 1914-10 de febrero de 1915. Gobiernos de Eleuterio Ávila y Toribio V. de los Santos. Con acceso el 27 de enero de 2012.

Gobernadores de Yucatán del siglo XX
Revolución mexicana en Yucatán
Fallecidos en Ciudad de México

Toribio de los Santos


Ocean's 8 er en amerikansk spillefilm instrueret af Gary Ross baseret på et filmmanuskript af Ross og medforfatter Olivia Milch. Filmen er en opfølger til Ocean's Thirteen og har premiere 8. juni 2018, udgivet af Warner Bros. Pictures. Filmingen begyndte 25. oktober 2016 i New York.

Medvirkende
 Sandra Bullock som Debbie Ocean
 Cate Blanchett som Lou
 Anne Hathaway som Daphne Kluger
 Helena Bonham Carter som Rose
 Mindy Kaling som Amita
 Sarah Paulson som Tammy
 Rihanna som Nine Ball
 Awkwafina som Constance
 Richard Armitage som Claude Becker
 James Corden som John Frazier
 Richard Robichaux som Lawrence
 Elliott Gould som Reuben
 Shaobo Qin som Yen

Kilder

Eksterne henvisninger

Amerikanske film fra 2018
Kriminalfilm fra USA
Komediefilm fra USA

Ocean's 8


La route régionale 636 () est une route régionale allant de Karstula jusqu'à Saarijärvi en Finlande.

Présentation
La seututie 636 est une route régionale de Pirkanmaa.

Références

Annexes

Liens externes

Cartes

Articles connexes
 Seututie

636
Transport à Karstula
Transport à Saarijärvi
Pylkönmäki

Seututie 636


Don Bosco fest je hrvatski festival duhovne glazbe. Organizira ga Povjerenstvo za pastoral mladih i zvanja Hrvatske salezijanske provincije. Festival je mladenačkog glazbenačkog stvaralaštva. Održava se u zagrebačkoj župi Marije Pomoćnice na Knežiji. Sudjeluju skupina iz raznih salezijanskih odgojno-pastoralnih zajednica u republikama Hrvatskoj te Bosni i Hercegovini. Održava se svake godine počevši od 2002. godine.  Pokrenut je u župi Marije Pomoćnice na zagrebačkoj Knežiji. Organiziralo ga je uredništvo glasila "Don Bosco danas" povodom 80. obljetnice dolaska salezijanaca u Zagreb i 30. obljetnice osnutka Hrvatske salezijanske provincije. Festival je nenatjecateljskog karaktera. Pokrenut je radi toga da postane tradicionalno okupljalište glazbenika, skladatelja i izvođača, pogotovo mladih koji će, posebno pozorni na sveca mladih don Bosca, pronositi duhovno obilježje glazbenih događanja.

Don Bosco fest 2012.
Održan 28. siječnja 2012. godine. Program su vodili Ana Beževan, Matej Sunara i Frane Miro Dobrović. Gost festivala bio je "VIS Marija Pomoćnica" s Knežije. Nastupili su:  Zbor mladih župe Svetog Josipa iz Rijeke, bend "Skrivena galama" iz riječke Salezijanske klasične gimnazije, "VIS Dominiks i Tomo Marić" iz Žepča, "Frajlice" i "VIS Sama Filia" iz Podsuseda, te sastavi "Put u Život", "Ivan Pavao II." i "Marija Pomoćnica" iz župe Marija Pomoćnica na Knežiji.

Don Bosco fest 2013.
Održan 26. siječnja 2013. godine. 12. festival u središte pozornosti stavio je 100. obljetnicu dolaska salezijanaca na hrvatsko tlo. sudjelovali su sljedeći izvođači: Molitvena zajednica mladih 'Auxilium Christianorum' s pjesmom "U svojim snovima" (Župa Marije Pomoćnice, Rijeka. Glazba: Roberto Levak i David Bebić, tekst: Roberto Levak, aranžman: Grgur Sesar.), Katolički dom za studentice 'Lura' a pjesmom "Laura Vicuña" (Katolički dom sestara Kćeri Marije Pomoćnice, Jarun. Glazba: Antonella Mendiković; tekst: KDS 'Laura', aranžman: Ivan Radenko Pavuša.), VIS Marija Pomoćnica s pjesmom "Zdravo Marijo" (Župa Marije Pomoćnice, Knežija. Glazba: David Cindrić, tekst: Ana Beževan i David Cindrić, aranžman: Grgur Sesar.), Zbor mladih župe sv. Josipa s pjesmom "Čuvaj djecu svoju" (Župa sv Josipa, Rijeka. Glazba, tekst i aranžman: Josip i Silvestar Mežnarić.), Skupina "Dominiks" a pjesmom "Izmoli nam spas" (Katolički školski centar Don Bosco', Žepče. Tekst: Tomislav Marić, glazba: Igor Marić, aranžman: Ana Ćurić, s. Blanka Jeličić i Igor Marić.),  Nikola Dragičević s pjesmom "Iz daljine" (Župa Marije Pomoćnice, Knežija. Glazba, tekst i aranžman: Nikola Dragičević.), Školski zbor 'Skrivena galama' s pjesmom "Sveti don Bosco, moli za nas" (Salezijanska klasična gimnazija, Rijeka. Tekst i glazba: Mate Mrša, aranžman: 'Skrivena galama'.), VIS Don Bosco s pjesmom "Put vječne ljubavi" (Župa Sv. Obitelji, Nova Mokošica (Dubrovnik). Tekst: Ivan Pezo, glazba: Antonijo Grdović, aranžman: Antonijo Grdović i Toni Butigan.), Dječji zbor 'Don Boscova radost' s pjesmom "Don Bosco, dobro došao" (Svetište Sveta Mati slobode, Jarun, tekst: s. Zrinka Majstorović, glazba: Silvija Božić, aranžman: Ivan Radenko Pavuša.), Djevojački sastav 'Mirabilia Dei' s pjesmom "Sveta Mati Slobode" (Svetište Sveta Mati slobode, Jarun. Tekst i glazba: s. Zrinka Majstorović, aranžman: Ivan Radenko Pavuša.), Sama Filia s pjesmom "Marijo Pomoćnice!" (Župa sv. Ivana Bosca, Podsused. Tekst: Lucija Račić, glazba: Suzana Pavić i Carolina Renić, aranžman: Tomislav Radić.), Obiteljska zajednica ŽIR s pjesmom "Ti si izvor" (Župa Marije Pomoćnice, Knežija. Tekst: Branko Lončarec, glazba i aranžman: Josip Nalis.), 'Davidias', Djeca i don Boscovi volonteri s pjesmom "Don Bosco i na zemlji i na nebu". (Svetište Sveta Mati slobode, Jarun. Tekst, glazba i aranžman: Vitomir Ivanjek – Vito.). Program su vodili Matej Sunara i Frane Dobrović. Gosti festivala VIS Božja pobjeda s Jaruna. Glavni organizatori festivala bili su don Ivan Šibalić i povjerenstvo za pastoral mladih i zvanja, a glavni pokrovitelj Hrvatska salezijanska provincija.

Don Bosco fest 2014.
Održan 25. siječnja 2014. godine. Voditelji 13. festivala bili su Matej Sunara i Ante Radak. Molitvena zajednica "Maria Auxilium Christianorum" iz Rijeke nastupila je kao gostujuća skupina. Sudionici su bili: župa Marije Pomoćnice, Knežija, VIS Marija Pomoćnica, pjesma: "Posveta Mariji"; župa Marije Pomoćnice, Kman-Split, Vis Gloria, pjesma: "Radostan"; župa Marije Pomoćnice, Rijeka, Molitvena zajednica mladih "Auxilium Christianorum", pjesma: "Bitka na moru"; župa Marije Pomoćnice, Knežija, Grupa SOL, pjesma: "U dvorima Doma Gospodnjeg"; Salezijanska klasična gimnazija, Rijeka, Školski zbor "Skrivena galama", pjesma: "Božji anđele"; Katolički školski centar Don Bosco, Žepče, pjesma: "Marijo Pomoćnice"; župa sv. Ivana Bosca, Podsused, Sama filia, pjesma: "Tebi pružam ruku"; župa sv. Obitelji, Nova Mokošica, Dubrovnik, VIS Don Bosco, pjesma: "Don Bosco je prijatelj tvoj"; župa sv. Josipa, Rijeka, Zbor mladih župe sv. Josipa, pjesma: "Daj mi duše"; svetište Sv. Mati slobode, Jarun, Djeca i Don Boscovi volonteri – BDM, pjesma: "Molitva Don Boscu". Ravnatelj festivala je don Ivan Šibalić, nakladnik Povjerenstvo za pastoral mladih i zvanja, a glavni pokrovitelj Hrvatska salezijanska provincija.

Izvori

Hrvatski festivali kršćanske duhovne glazbe
Salezijanski red u Hrvatskoj

Don Bosco fest


Kiropraktik - een vej til sundhed er en dansk dokumentarfilm fra 1980 instrueret af Mogens Petersen.

Handling
Filmen fortæller, hvad der er baggrunden for kiropraktisk arbejde i det moderne samfund. Ved hjælp af bl.a. diagrammer fortælles der indledningsvis, hvorledes vores krop fungerer. Dernæst kommer filmen ind på de såkaldte funktionsforstyrrelser, som vores krop kan få, når det normale forhold mellem nervesystem og rygsøjle bliver skævt. Filmens sidste halvdel viser kiropraktoren i arbejde.
Filmen, der er opbygget med stor vægt lagt på speakerkommentaren, kommer også ind på det arbejde, som Foreningen til Kiropraktikkens Fremme – filmens sponsor – udfører.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1980

Kiropraktik - een vej til sundhed


ජසින්ඩා කේට් ලෝරල් ආර්ඩන් (උපත 26 ජූලි 1980) යනු  නවසීලන්තයෙහි 40වන අග්‍රාමාත්‍යවරයා සහ කම්කරු පක්ෂයෙහි නායකයා ලෙසින් 2017 සිට 2023  දක්වා සේවය කල නවසීලන්ත දේශපාලනඥයෙකි.

ජසින්ඩා ආර්ඩන්


Les Ceroxyleae sont une tribu de plantes de la famille des Arecaceae. Les genres de la tribu sont :

 Ceroxylon – nord des Andes
 Juania – Iles Juan Fernández ; genre monotypique
 Oraniopsis – Queensland ; genre monotypique
 Ravenea – Madagascar et Comores

Voir également

 Liste des genres Arecaceae

Références

Liens externes

Ceroxyloideae
Tribu d'Arecaceae (nom scientifique)

Ceroxyleae


Nahr al-Asi (i antikken Orontes) er en flod, som har sin kilde i bjergene i Libanon og løber mod nord gennem Syrien til Tyrkiet hvor den munder ud i Middelhavet nær Antiokia.

Vandløb i Tyrkiet
Vandløb i Asien

Nahr al-Asi


La Copa Luis Redonet o Copa Redonet fue el trofeo que se entregó los primeros años al vencedor del Campeonato Provincial de Fútbol de Cantabria, en disputa entre 1905 y 1922. Su primer vencedor fue el club Sportiva Santanderina.

Historia
El fútbol hizo su entrada en Cantabria (por entonces provincia de Santander) en 1902, con la disputa de los primeros encuentros en La Albericia por unos jóvenes que se organizarían más tarde bajo el nombre de Cantabria Foot-ball Club.

Tras este efímero club, que desapareció el mismo 1902, se fueron creando otros: Santander FC (1902), Montañés (1903), Real Club Sport El Norte (1903), La Montaña (1904), Orión (1904), Sportiva Santanderina (1905)...

Estos clubs disputaron encuentros amistosos entre sí o contra equipos forasteros (ya el 15 de agosto de 1903 el RCS El Norte jugó contra un equipo de Bilbao, mientras que un grupo de aficionados jugó en julio de 1905 contra marineros británicos), formándose y desapareciendo con bastante rapidez.

El Campeonato Provincial

En 1905, apenas tres años después de la llegada de este deporte a Cantabria, se puso en juego el primer Campeonato Provincial, con una copa donada por don Luis Redonet en disputa. Esta primera final de 1905 la disputaron dos equipos de Santander, el Orión, formado en 1904, y la Sportiva Santanderina, creado el mismo año de 1905. Aunque había más equipos, estos dos fueron los únicos inscritos. La Sociedad Sportiva Santanderina se impuso por un rotundo 8-0 al Orión, proclamándose primer campeón provincial.

Entre 1907 y 1911 el torneo de fútbol más importante en disputa en la región fue la Copa Santander, organizada por el Santander Foot-ball Club y puesta en juego anualmente durante la Semana Deportiva de Santander, con la presencia de clubs de Asturias, Cantabria, Navarra o el País Vasco.

A partir de 1912 fue de nuevo el Campeonato Provincial el principal campeonato de la región. En la edición de 1912 se proclamó campeón el Nueva España. Al año siguiente el campeón fue el Strong, mientras que entre 1914 y 1917 el título se lo llevó un recién formado Racing de Santander. En 1918 el vencedor fue el Siempre Adelante.

Desde 1915 el campeonato lo disputaron los clubs adscritos a la Federación Regional Norte, a la que pertenecían las provincias de Guipúzcoa, Navarra, Santander y Vizcaya. El Campeonato Provincial era, de hecho, el campeonato regional del Norte de Segunda Categoría, en su sector de Cantabria, y el vencedor jugaba la fase final de ascenso a Primera Categoría contra los vencedores de las tres provincias restantes. Desde la temporada 1915-16 también se incluyó a los equipos de La Rioja. A partir de la temporada 1918-19 la Federación Norte sólo incluyó equipos de Cantabria y Vizcaya, hasta que el cambio de nombre de Federación Norte a Federación Vizcaína provocó la creación de la Federación Cántabra de Fútbol en 1922.

A partir de esa fecha se disputó el Campeonato Regional, que finalmente desapareció en la posguerra.

Palmarés

 Racing de Santander: 4 títulos (1914, 1915, 1916 y 1917).
 Siempre Adelante: 3 títulos (1918, 1920 y 1922).
 Sportiva Santanderina: 1 título (1905).
 Nueva España: 1 título (1912).
 Strong: 1 título (1913).
 Deportivo Cantabria: 1 título (1919).
 Orión: 1 subcampeonato (1905).
 Comercial: 1 subcampeonato (1912).
 Real Santander: 1 subcampeonato (1915).
 Esperanza: 1 subcampeonato (1918).
 Santander FC: 1 subcampeonato (1919).
 Unión Montañesa: 1 subcampeonato (1922).

Referencias

Campeonatos regionales de fútbol de España
Competiciones de fútbol en Cantabria

Copa Luis Redonet


2014 පෙබරවාරි මස අග සිට, රුසියානුු-වාදීන් සහ ආණ්ඩු-විරෝධී කණ්ඩායම් විසින් සිදු කල උද්ඝෝෂණ යුක්‍රේනයේ ගිණිකොණ දිග ප්‍රදේශය පුරා ප්‍රධාන නගර වල සිදුවූයේ, 2014 යුක්‍රේනියානු විප්ලවය සහ යුරෝමේඩන්  ව්‍යාපාරයට අනතුරුවය.

යුක්‍රේනයේ 2014 රුසියානුවාදී නොසන්සුන් බව


Polo pe apă a fost prezent la Jocurile Olimpice din Olimpiada din 1900 de la Paris. Proba feminină a fost inclusă la ediția din 2000 de la Sydney.

Clasament pe medalii
Actualizat după Jocurile Olimpice de vară din 2012.

Masculin

Feminin

Referințe
  Polo pe apă la Jocurile Olimpice  pe Sports Reference

Polo pe apă la Jocurile Olimpice


Çalıözü, Tunceli ilinin Pertek ilçesine bağlı bir köydür.

Tarihçe
Köyün eski ismi Vasgirt'dir. Köyün güneyinde Urartular dönemine tarihlenen antik bir yerleşime ait beş adet kaya mezarı, basamaklı tünel, kutsal alan vb. yapılar günümüze ulaşmıştır. Yapılan arkeolojik çalışmalarda yerleşimin Hellenler, Romalılar ve Orta Çağ'da da küçük bir yerleşim olarak varlığını sürdürdüğü anlaşılmaktadır. MÖ 7. yüzyılda Urartular'a ait İzol yazıtlarında adı geçen Wasini antik yerleşiminin köydeki bu antik yerleşimi tarif ettiği ve Vasgirt adının da Wasini'den türediği yönünde değerlendirme bulunmaktadır.

1518 yılı Osmanlı tahririnde Çemişgezek sancağının Vasgirt nahiyesinden bahsedilirken, 1530 yılı tahririnde Vasgirt nahiyesiyle birlikte aynı adı taşıyan nahiye merkezinin köyü olarak yerleşimden bahsedilmiştir. 16. yüzyıl tahrirlerine göre yerleşimde sadece Gayrimüslim nüfus yaşamaktadır. Türkiye Cumhuriyeti döneminde Vasgirt nahiyesi bulunmakla birlikte, Vasgirt köyü nahiye merkezi olarak görülmemektedir. İlerleyen yıllarda köyün ismi değiştirilmiş ve 1960 yılından itibaren günümüzdeki adıyla kayıtlarda yer almaya başlamıştır.

Coğrafya
Tunceli iline 36 km, Pertek ilçesine 33 km uzaklıktadır.

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Yerelnet
 TAY Project

Pertek belde ve köyleri

Çalıözü, Pertek


Clivia caulescens est une espèce de plantes de la famille des Amaryllidacées originaire d'Afrique du Sud.

Liens externes

Amaryllidoideae
Espèce d'Amaryllidaceae (nom scientifique)
Monocotylédone d'Afrique
Flore originaire d'Afrique du Sud

Clivia caulescens


Damasonium alisma, biljna vrsta iz porodice žabočunovki raširena od Francuske i Velike Britanije na istok do zapadnog Sibira. To je vodena močvarna biljka koja se javlja u dvije životne forme, kao terofit ili helofit.

Naraste do 30 cm visine. Cvate od lipnja do kolovoza. Vrsta je hermafrodit (ima i muške i ženske organe) i oprašuje se kukcima.

Od 19 na rano 20 st. populacija joj se u Velikoj Britaniji počela katastrofalno smanjivat.

Sinonimi
 Actinocarpus damasonium (L.) Sweet
 Actinocarpus europaeus Spreng.
 Actinocarpus maior Bercht. & J.Presl
 Actinocarpus stellatus Bubani
 Alisma damasonium L.
 Alisma stellatum Lam., nom. superfl.
 Damasonium alisma subsp. stellatum Maire, publ. nije validna
 Damasonium dalechampii Gray
 Damasonium damasonium (L.) Asch. & Graebn., publ. nije validna
 Damasonium stellatum Thuill., nom. superfl.
 Damasonium vulgare Coss. & Germ.

Izvori

Žabočunovke
Flora Velike Britanije
Flora Portugala
Flora Francuske
Flora Kazahstana
Flora Libanona
Flora Sirije
Flora Sicilije
Flora Ukrajine
Flora Krima

Damasonium alisma


VB Series හි 2005-06 සංස්කරණය (අනුග්‍රාහක වික්ටෝරියා බිටර් නිසා) යනු ඕස්ට්‍රේලියාව, දකුණු අප්‍රිකාව සහ ශ්‍රී ලංකාව අතර 2006 ජනවාරි සහ පෙබරවාරි මාසවලදී ඕස්ට්‍රේලියාවේ පැවති කණ්ඩායම් තුනකින් යුත් එක්දින ජාත්‍යන්තර පිරිමි ක්‍රිකට් තරඟාවලියකි. ජයග්‍රහණයක් සඳහා ප්‍රසාද ලකුණු පහක් ලබා දුන් අතර ලකුණු වේගය අනුව ජයග්‍රාහකයන්ට හෝ පරාජිතයින්ට ප්‍රසාද ලකුණක් පිරිනැමේ. ප්‍රසාද ලකුණු සටහනේ පෙරමුණ ගත් කණ්ඩායම් දෙක අවසන් තරග තුනෙන් හොඳම තරග මාලාවට පිවිසියේය. දකුණු අප්‍රිකාව සහ ශ්‍රී ලංකාව අතර අවසන් තරගය හැර අනෙකුත් සියලුම තරග දිවා රාත්‍රී තරග විය.

දකුණු අප්‍රිකාව ඒ වන විටත් මාසයක කාලයක් ඔස්ට්‍රේලියාවේ සංචාරය කරමින් සිටි නමුත් ඔවුන්ගේ පළමු පෙළ තරග හතරෙන් එකක්වත් ජයග්‍රහණය නොකළ අතර ටෙස්ට් තරගමාලාව 0-2ක් ලෙස පරාජයට පත් විය. ඊට පෙර, ඔවුන් අඛණ්ඩව එක්දින තරඟ 14 ක් ක්‍රීඩා කර ඇති අතර, ඔවුන්ගේ අවසන් තරඟමාලාව ඉන්දියාවේ දී 2-2 ක් ලෙස සම විය. 2004-05 දී ක්‍රීඩා කළ යුතු නමුත් ආසියානු සුනාමිය හේතුවෙන් කල් දමන ලද සංචාරයක් නිම කරමින් ශ්‍රී ලංකාව මෙම තරඟාවලියට වහාම නවසීලන්තයේ සංචාරය කරමින් සිටියේය. ඔවුන් එක්දින තරග තුනක් පැරදුණු අතර ජය ගත්තේ එකක් පමණි. ඊට පෙර ඔවුන්ගේ අවසන් එක්දින තරගාවලිය ඉන්දියාවේදී 1-6ක් ලෙස පරාජය විය. තරඟාවලිය ආරම්භයේදී, ඔවුන් ICC එදිජා ශූරතා වගුවේ හත්වන ස්ථානයේ පසුවිය. දකුණු අප්‍රිකාව දෙවන ස්ථානයේ සිටි අතර, ප්‍රමුඛ ඕස්ට්‍රේලියාවට වඩා ලකුණු 17ක් පිටුපසින් සහ ශ්‍රී ලංකාවට වඩා ලකුණු 12ක් ඉදිරියෙන් සිටියේය.

කණ්ඩායම් අදියර වගුව

කාලසටහන

සංචිත

කණ්ඩායම් අදියර තරඟ

1 වන තරගය: ඕස්ට්‍රේලියාව සහ ශ්‍රී ලංකාව

2 වන තරගය: ඕස්ට්‍රේලියාව සහ දකුණු අප්‍රිකාව

3 වන තරගය: ශ්‍රී ලංකාව සහ දකුණු අප්‍රිකාව

4 වන තරගය: ඕස්ට්‍රේලියාව සහ දකුණු අප්‍රිකාව

5 වන තරගය: ශ්‍රී ලංකාව සහ ඕස්ට්‍රේලියාව

6 වන තරගය: දකුණු අප්‍රිකාව සහ ශ්‍රී ලංකාව

7 වන තරගය: ශ්‍රී ලංකාව සහ ඕස්ට්‍රේලියාව

8 වන තරගය: ඔස්ට්‍රේලියාව සහ ශ්‍රී ලංකාව, ජනවාරි 29

9 වන තරගය: ශ්‍රී ලංකාව සහ දකුණු අප්‍රිකාව

10 වන තරගය: ඕස්ට්‍රේලියාව සහ දකුණු අප්‍රිකාව

11 වන තරගය: ඕස්ට්‍රේලියාව සහ දකුණු අප්‍රිකාව

12 වන තරගය: ශ්‍රී ලංකාව සහ දකුණු අප්‍රිකාව

අවසන් තරඟ

1 වන  අවසන් තරගය: ඕස්ට්‍රේලියාව සහ ශ්‍රී ලංකාව

2 වන  අවසන් තරගය: ඔස්ට්‍රේලියාව සහ ශ්‍රී ලංකාව

3 වන අවසන් තරගය: ශ්‍රී ලංකාව සහ ඔස්ට්‍රේලියාව

සටහන් සහ යොමු

බාහිර සබැඳි

 VB Series 2005/06 ESPN Cricinfo හි

ශ්‍රී ලංකාව තුළ ක්‍රිකට්
ක්‍රිකට්

වීබී කුසලානය 2006


Konjikovići je naselje u općini Tuzla, Federacija BiH, BiH.

Stanovništvo
Do rata su Konjikovići cijelim dijelom bili u općini Tuzla.

Izvori

Naseljena mjesta u Tuzli

Konjikovići (Tuzla, BiH)


O USS Helena foi um cruzador pesado operado pela Marinha dos Estados Unidos e a oitava embarcação da Classe Baltimore. Sua construção começou em setembro de 1943 nos estaleiros da Bethlehem Shipbuilding e foi lançado ao mar em abril de 1945, sendo comissionado na frota norte-americana em setembro do mesmo ano. Era armado com uma bateria principal composta por nove canhões de 203 milímetros montados em três torres de artilharia triplas, tinha um deslocamento carregado de mais de dezessete mil toneladas e alcançava uma velocidade máxima de 33 nós.

O Helena entrou em serviço logo após o fim da Segunda Guerra Mundial e teve uns primeiros anos de serviço relativamente tranquilos, com suas principais atividades consistindo em treinamentos e exercícios de rotina. Ele realizou uma grande viagem ao redor do mundo entre 1946 e 1947 em que visitou vários portos estrangeiros na Europa, Mar Mediterrâneo, Oceano Índico e Sudeste Asiático. Depois disso o navio alternou períodos de serviço no Sudeste Asiático com períodos operando a partir da Costa Oeste dos Estados Unidos em deveres de treinamento.

A Guerra da Coreia começou em junho 1950 e o Helena foi enviado no mês seguinte para a região. Ele serviu no confronto no decorrer dos dois anos seguintes, atuando principalmente em diversas ações de bombardeio litorâneo contra as forças norte-coreanas. Depois do fim das hostilidades o cruzador retomou sua rotina anterior de períodos de serviço no Sudeste Asiático alternados com períodos de treinamentos e exercícios na Costa Oeste. A embarcação foi descomissionada em junho de 1963 e mantido inativo na Frota de Reserva até ser desmontado em 1975.

Ligações externas

Classe Baltimore
Navios de 1945
Navios construídos em Massachusetts
Navios construídos pela Bethlehem Shipbuilding
Cruzadores da Marinha dos Estados Unidos

USS Helena (CA-75)


වෙයි (220–266), හෙවත් චාඕ වෙයි හෝ පැරණි වෙයි, යනුවෙන් හැඳින්වෙන්නේ චීනයේ තුන් රාජධානි යුගයේ (220-280) පැවති ප්‍රධාන රාජ්‍ය ත්‍රිත්වයෙන් එකකි. මුලින් ෂුචං, සහ පසුව ලුඕයාං අගනගරය කරගත් මෙම රාජ්‍යය ස්ථාපනය කරන ලද්දේ චාඕ පි විසින් 220 දී ය. මේ සඳහා නැගෙනහිර හන් රාජවංශයේ අවසාන සමයේ ඔහුගේ පියා වූ චාඕ චාඕ දැමූ අඩිතාලම පිටිවහලක් වන්නට ඇත. "වෙයි" යන නාමය මුලින්ම චාඕ චාඕ සමඟ සම්බන්ධ වන්නේ ඔහු 213දී නැගෙනහිර හන් රජය යටතේ වෙයි හි ආදිපාදවරයාව සිටි කාලයේ ය. 220 දී චාඕ පි අධිරාජයා ලෙස ප්‍රකාශයට පත් කිරීමත් සමඟ, සිය රාජ්‍යයේ නම ද එලෙසින් භාවිතා විය.

සටහන්

ආශ්‍රේයයන්

වැඩිදුර කියවීමට
de Crespigny, Rafe. "To Establish Peace: being the Chronicle of the Later Han dynasty for the years 201 to 220 AD as recorded in Chapters 64 to 69 of the Zizhi tongjian of Sima Guang". Volume 2.  Faculty of Asian Studies, The Australian National University, Canberra. 1996. .

220 ස්ථාපිත කිරීම්
266 අහෝසි කිරීම්
චීන ඉතිහාසයේ රාජවංශ

චාඕ වෙයි


A bird is a feathered, winged, bipedal, warm-blooded, egg-laying, vertebrate.

Bird, BIRD, or the bird may also refer to:

Arts and entertainment

Fictional characters
Tracy "Bird" Van Adams, in the Soul Food film and TV series
Bird, of the Barksdale Organization in TV series The Wire
 Bird, in the TV series WordWorld
 Bird (The Dumping Ground character)
 Bird, in the TV series Bob the Builder

Film and television
 Bird (1988 film), a film about Charlie "Bird" Parker
 Bird (2017 film), a Russian comedy-drama film
 Bird (upcoming film), a British drama film
 The Birds (1963 film), a horror-thriller film by Alfred Hitchcock

Music

Artists
Charlie "Bird" Parker (1920–1955), a jazz saxophonist
Bird (band)
Bird (singer) (Yuki Kitayama, born 1975), a Japanese singer
Bird Thongchai McIntyre (born 1958), Thai singer
Yuan Zhang (born 1985), or Bird, of Top Combine

Albums
Bird (B.A.L.L. album), 1988
Bird (Lisbeth Scott album), 2015
Bird (single album), by Namjoo, 2020
Bird, an album by Gary Jules
Bird: The Complete Charlie Parker on Verve, a 1990 box set by Charlie Parker

Songs
"Bird", a song by Exo, 2019
"Bird", a song by Bazzi from the 2022 album Infinite Dream
"Bird", a song by Ha Sung-woon from the 2019 EP My Moment
"Bird", a 2007 song by Mikuni Shimokawa
"Bird", a song by Tristania from the 2005 album Ashes
"The Bird", a composition by Charlie Parker, 1947
"The Bird" (Jerry Reed song), 1982
"The Bird" (The Time song), 1984
"The Bird", a song by George Jones from the 1987 album Too Wild Too Long

Books
The Bird: The Life and Legacy of Mark Fidrych, a 2013 book by Doug Wilson

Games
Bird Opening, a chess opening

Businesses and organisations
Bird (company), an American scooter share company
Bird College, a performing arts college in London, England
BIRD Foundation, an Israel–U.S. R&D organisation
Bird Machine Company, an American company from the 1900s
Bangalore Initiative for Religious Dialogue, an Indian interfaith organization
Ningbo Bird, a Chinese manufacturer of mobile phones

People

Bird (surname)
Bird (given name)
Bird (nickname)
Bird baronets, a title in the Baronetage of the United Kingdom

Places

Cape Bird, Ross Island, Antarctica
Mount Bird, Ross Island, Antarctica, a volcano
Bird, Manitoba, Fox Lake Cree Nation's primary reserve, Canada
Bird railway station
Bird, a neighborhood of Anchorage, Alaska, U.S.
Bird Key, an island (key) in Sarasota Bay, Florida, U.S.
Bird Key (Miami), Florida, U.S.
Bird River, Maryland, U.S.
Bird Road, State Road 976 in Florida, U.S.

Science and technology
BIRD (satellite), an Indian Earth observation satellite
Bird (technology), an interactive input device
Bird Internet routing daemon
ESO 593-8, a group of interacting galaxies also known as "The Bird"

Transportation and ships
Bird-class minesweeper, of the Royal New Zealand Navy
Lapwing-class minesweeper, often called the Bird class, of the U.S. Navy
Bird-class patrol vessel, of the Royal Navy
Bird class, GWR 3300 Class steam locomotives
Robertson B1-RD, an ultralight aircraft

Other uses
Bird (gesture), an obscene hand gesture
The Bird (mascot), of the U.S. Air Force Falcons

See also

 Birds (disambiguation), including Bird's
 Byrd (disambiguation)
 Birdsong (disambiguation)
 Bert (disambiguation)

Bird (disambiguation)


Thomas William Rhys Davids (Colchester, Essex, 12 de mayo de 1843 - 27 de diciembre de 1922) fue un erudito británico del idioma pāli y fundador de la Pali Text Society.

Vida
Hijo mayor de un pastor congregacionalista, tras decidir hacer carrera como funcionario público, Rhys Davids estudió sánscrito con AF Stenzler, un distinguido erudito en la Universidad de Breslau. En 1863, Rhys Davids regresó a Gran Bretaña, y tras aprobar su ingreso en la función pública fue destinado a Sri Lanka (entonces conocida como Ceilán). Cuando era magistrado en Galle tuvo su primer contacto con el pali cuando un documento escrito en ese idioma fue presentado como prueba en un pleito de derecho eclesiástico.

En 1871 fue enviado como agente auxiliar del Gobierno de Nuwarakalaviya, cuya capital era Anuradhapura. El gobernador Sir Hércules Robinson había fundado una Comisión Arqueológica en 1868. Rhys Davids se involucró con la excavación de la antigua ciudad de Anuradhapura, abandonada después de una invasión en el año 993. Reunió inscripciones y manuscritos entre 1870 y 1872 y escribió una serie de artículos para la Royal Asiatic Society Journal. Aprendió el idioma local y pasó un tiempo entre los naturales del país.

La carrera de Rhys Davids terminó de forma abrupta. Las diferencias personales con su superior C. W. Twynham desembocaron en una investigación formal que concluyó con el despido de Rhys Davids por conducta inapropiada. Una serie de delitos menores habían sido descubiertos, así como quejas sobre multas impuestas de forma indeida a sus empleados y administrados.

A continuación, estudió para ejercer la abogacía, profesión que desempeñó una temporada, aunque continuó publicando artículos sobre Sri Lanka, inscripciones y sobre todo traducciones, en la monumental colección Sacred Bookes of the East de Max Müller.

Entre 1882 y 1904 fue profesor de pali en la Universidad de Londres, un puesto sin sueldo fijo, salvo los honorarios por sus conferencias.

En 1905 asumió la Cátedra de Religión Comparada en la Universidad de Mánchester.

Rhys Davids trató de promover el budismo Theravada y el estudio del pali en Gran Bretaña. Solicitó de forma insistente al gobierno (en colaboración con la Sociedad Asiática de Gran Bretaña) que ampliase la financiación para el estudio de las lenguas y literaturas indígenas, argumentando que eso favorecería el dominio británico sobre la India. Dio "conferencias históricas" y escribió artículos que promovían una teoría racial de un sustrato étnico "ario" de los pueblos de Gran Bretaña, Sri Lanka, y el clan de Buda en la antigüedad. Era comparables a las teorías raciales de Max Müller, pero fueron utilizados para un propósito diferente. Rhys Davids sostuvo que los británicos tenían una natural afinidad "racial" con la doctrina budista. Esta parte de la carrera de Rhys Davids resulta polémica.

En 1894 se casó con Caroline Augusta Foley Rhys Davids, una destacada estudiosa del pali. A diferencia de su esposa, Rhys Davids fue crítico con la Teosofía. Tuvieron tres hijos. La mayor, Vivien, se involucró en el movimiento Girl guide y era amiga de Robert Baden-Powell. Su único hijo, Arthur Rhys Davids, fue un as de la aviación, con 25 victorias, que murió en la Primera Guerra Mundial.

Enlaces externos

Literatura budista
Conversos al budismo desde el cristianismo
Escritores del budismo theravada
Indólogos del Reino Unido
Eruditos de estudios budistas
Nacidos en Colchester
Filólogos del Reino Unido del siglo XIX
Filólogos del Reino Unido del siglo XX

Thomas William Rhys Davids


El Municipio de Amatlán de los Reyes es uno de los 212 municipios en que se encuentra dividido el estado mexicano de Veracruz de Ignacio de la Llave, se encuentra localizado en la Región Grandes Montañas y su cabecera es la población del mismo nombre.

Geografía

El municipio de Amatlán de los Reyes se encuentra localizado en la zona central del estado de Veracruz en una de las zonas de mayor relieve del estado por lo que recibe el nombre de Región Grandes Montañas, sus coordenadas geográficas extremas son 18° 46' - 18° 58' de latitud norte y 96° 49' - 96° 58' y su extensión territorial es de 148.88 kilómetros cuadrados que equivalen a un 0.20% del territorio veracruzano, así mismo su altitud fluctúa de un mínimo de 500 a un máximo de 1 300 metros sobre el nivel del mar.

Limita al norte con el municipio de Ixhuatlán del Café, al noreste con el municipio de Atoyac, al este con el municipio de Yanga, al sur con municipio de Cuichapa, con el municipio de Omealca y con el municipio de Coetzala, al suroeste con el municipio de Naranjal y con el municipio de Fortín, y al oeste con el municipio de Córdoba.

Orografía e hidrografía

El municipio de Amatlán de los Reyes se localiza en la zona de mayor relieve del estado de Veracruz, surcado por la Sierra Madre Oriental y el Eje Neovolcánico y en donde destaca el Pico de Orizaba, montaña más alta de México; en su territorio la fluctuación de elevación va de los 500 a los 1 300 metros sobre el nivel del mar y las principales elevaciones se encuentran en el norte y en el sureste del municipio; la principal elevación del municipio es el Cerro Tepetzala que se encuentra al sureste del territorio.

Las principales corrientes permanentes del municipio son el río Atoyac, el río Seco y el río Blanco, este último el principal de la región aunque por el municipio de Amatlán cruza solo una muy pequeña extensión en su extremo suroeste. La totalidad del territorio pertenece a la Región hidrológica Papaloapan y se divide en dos cuencas, al norte la Cuenca del río Jamapa y otros y al sur la Cuenca del río Papaloapan.

Clima y ecosistemas
En Amatlán de los Reyes se registran dos diferentes tipos de clima, en el extremo norte y noroeste el clima es Semicálido húmedo con abundantes lluvias en verano y en el resto del municipio el clima es Cálido húmedo con abundantes lluvias en verano; en la misma zona norte y noroeste el rango de temperatura media anual es de 20 a 22 °C, y en el resto del municipio es de 22 a 24 °C; la precipitación pluvial anual de Amatlán se encuentra entre los 1 500 y 2 000 mm en su extremo este, mientras que todo el resto del municipio registra entre 1 200 y 1 500 mm.

Prácticamente la totalidad de la extensión del territorio municipal se encuentra dedicado a la agricultura, con la única excepción de una zona que va del centro al sureste del territorio que se encuentra cubierto por selva mediana subperennifolia y secundaria predominando especies como el ocozote, encino, fresno, álamo y sauce; además en el territorio se desarrolla una fauna compuesta por poblaciones de mamíferos silvestres como conejo, zorros, perdices, tlacuaches, armadillos, aves y reptiles como palanca, víboras de cascabel y coralillo.

Demografía

De acuerdo a los resultados del Censo de Población y Vivienda de 2010 realizado por el Instituto Nacional de Estadística y Geografía, la población total de Amatlán de los Reyes es de 42 268 personas, de las que 20 591 son hombres y 21 677 son mujeres.

Localidades
En el municipio de Amatlán de los Reyes se encuentran un total de 80 localidades, las principales son:

Política

El gobierno del municipio de Amatlán de los Reyes está a cargo de su Ayuntamiento, que es electo mediante voto universal, directo y secreto para un periodo de tres años que no son renovables para el periodo inmediato posterior pero si forma no continua, está integrado por el presidente municipal, un Síndico único y el cabildo conformado por cinco regidores, uno electo por mayoría relativa y cuatro por el principio de representación proporcional. Todos entran a ejercer su cargo el día 1 de enero del año siguiente a su elección.

Representación legislativa
Para la elección de Diputados locales al Congreso de Veracruz y de Diputados federales al Congreso de la Unión, el municipio de Amatlán de los Reyes se encuentra integrado en los siguientes distritos electorales:

Local:
 XVI Distrito Electoral Local de Veracruz con cabecera en la ciudad de Córdoba.

Federal:
 XVI Distrito Electoral Federal de Veracruz con cabecera en la ciudad de Córdoba.

Presidentes municipales
 (1985 - 1988): Fidel Sànchez Flores
 (1988 - 1991): Albertano Castillo Hernández
 (1991 - 1994): Miguel Castro Tinoco
 (1994 - 1997): Juan Morales Huerta
 (1997 - 2000): Guillermo Muñoz Sánchez
 (2000 - 2004): Benjamín Reyes Galeana
 (2004 - 2007): Miguel Ángel Figueroa Ramos
 (2007 - 2010): Hugo Granillo Lopez
 (2010 - 2013): Eduardo Rojas Camacho
 (2013 - 2017): Miguel Ángel Castro Rosas
 (2018 - 2021): Eduardo Rojas Camacho
 (2022 - 2025): Luis Arturo Figueroa Vargas

Referencias

Fuentes

Enlaces externos
 Página oficial del Ayuntamiento de Amatlán de los Reyes

Municipios del estado de Veracruz
Zona Metropolitana de Córdoba

Municipio de Amatlán de los Reyes