Urban-type settlement is an official designation for a semi-urban settlement (previously called a "town"), used in several Central and Eastern European countries. The term was primarily used in the Soviet Union and later also for a short time in socialist Bulgaria and socialist Poland. It remains in use today in nine of the post-Soviet states.

The designation was used in all 15 member republics of the Soviet Union from 1922, when it replaced a number of terms that could have been translated by the English term "town" (Russia – posad, Ukraine – , Belarus –  (the last two are diminutives from  and , correspondingly, similarly to  being derived from ) and others). It was introduced later in Poland (1954) and Bulgaria (1964). All the urban-type settlements in Poland were transformed into other types of settlement (town or village) in 1972, in Bulgaria and five of the post-Soviet republics (Armenia, Moldova, and the three Baltic states), they were changed in the early 1990s, while in Ukraine in 2023. Today, this term is still used in the other nine post-Soviet republics – Azerbaijan, Belarus, Georgia, Kazakhstan, Kyrgyzstan, Russia, Tajikistan, Turkmenistan, Uzbekistan. It is also used in Transnistria, an unrecognised breakaway state in Moldova.

What counts as an urban-type settlement differs between time periods and countries and often between different divisions of a single country. However, the criteria generally focus on the presence of urban infrastructure or resort facilities for urban residents.

Soviet Union
In the Soviet Union, the criteria of urban-type settlements were set independently by the Soviet republics. Those criteria, however, only differed very slightly from one republic to another.

Russian SFSR
In the Russian SFSR, urban-type settlements were subdivided into three types:
Work settlements (): localities with factories, mining industry, power stations, construction industry, with population of at least 3,000 and with at least 85% of the population being workers, professionals, and the members of their families;
Resort settlements (): localities focusing on resort and health facilities (around beaches, mineral water spas, etc.), with population of at least 2,000, with at least 50% of the average annual population being non-permanent residents;
Suburban settlements (dacha settlements, ): settlements with a focus on private summer-time and weekend recreation, with no more than 25% of the permanent population being employed in the agricultural sector.

Ukrainian SSR
In 1981, the Presidium of the Verkhovna Rada of the Ukrainian SSR defined an urban-type settlement as follows:
"To the category of an urban-type settlement may be included any settlement located near industrial enterprises, buildings, railroad connections, hydro-technical constructions, and enterprises in production and refining of agrarian products as well as settlements that include higher or middle occupation educational establishments, science-researching institutions, sanatoria, and other stationary treatment and recreation establishments that have a state housing provided to no less than 2,000 inhabitants out of which no less than two-thirds consist of workers, servicemen, and their families.

In exceptional cases, settlements could be classified to the category of urban-type settlements if they had a population less than 2,000, but more than 500; this happened when they had a close perspective of an economic and social development or a potential increase in number of people.

The term was introduced in Ukraine in 1920s and became official since the resolution of the Central Executive Committee of Ukraine of October 28, 1925 replacing all towns (mistechko) as urban-type settlement.

Modern usage

Azerbaijan
As of 2011, there were 256 urban-type settlements in Azerbaijan.

Belarus

According to a 1998 law of Belarus, there are three categories of urban-type settlement in the country:
Urban settlements: with population over 2,000, industrial enterprises and developed residential infrastructure.
Resort settlements: with population of at least 2,000, sanatoriums, resorts or other health recuperation establishments, and developed residential infrastructure.
Worker settlements: with population at least 500, servicing industrial enterprises, construction sites, railroad stations, electric stations, or other industrial objects.

Georgia

As of 2014, there were 47 urban-type settlements in Georgia. Eight of them are located on the territory of the partially recognized states of Abkhazia and South Ossetia and are de facto not under the control of the Georgian government.

Kazakhstan
As of 2019, there were 48 urban-type settlements in Kazakhstan.

Kyrgyzstan
In accordance with the 2008 Law on Administrative and Territorial Subdivision of Kyrgyzstan, urban-type settlements are those that comprise economically significant facilities such as industrial plants, railway stations, construction sites, etc., as well as settlements with a recreational potential with population of at least 2,000. In exceptional cases, administrative, economic and cultural centers with a potential of economical development and population growth can be classified as urban-type settlements.

Russia

Inhabited localities
In modern Russia, the task of deciding whether an inhabited locality meets the criteria of urban-type settlements is delegated to the federal subjects. In most cases, the federal subject's legislative body is responsible for all administrative and territorial changes, including granting and revoking of the urban-type settlement and town status.

Administrative divisions
Apart from being used to refer to a type of inhabited locality, the term "urban-type settlement" and its variations is also used to refer to a division of an administrative district, and sometimes to a division administratively subordinated to a city district of a city of federal subject significance. This kind of administrative division is equal in status to the towns of district significance and selsoviets, and is normally centered on an inhabited locality with urban-type settlement status. As of 2013, the following types of such entities are recognized:
Resort settlement (): in Nizhny Novgorod Oblast
Settlement (): in the Republic of Dagestan and the Sakha Republic; in Krasnoyarsk and Stavropol Krais
Settlement administration (): in Altai Krai
Settlement administrative okrug (): in Bryansk Oblast
Settlement council (): in the Republic of Bashkortostan and the Udmurt Republic; in Altai Krai; in Tambov Oblast
Settlement municipal formation (): in Leningrad Oblast
Settlement okrug (): in Krasnodar Krai; in Belgorod and Ulyanovsk Oblasts
Suburban settlement (): in Moscow and Omsk Oblasts
Urban settlement (): in the Chuvash Republic; in Amur, Rostov, Smolensk, Tver, and Voronezh Oblasts
Urban settlement (urban-type settlement) (): in Kostroma Oblast
Urban-type settlement (): in the Republic of Buryatia, the Chechen Republic, the Mari El Republic, and the Republic of Tatarstan; in Astrakhan, Kemerovo, Kirov, Murmansk, Nizhny Novgorod, Oryol, Sakhalin, Tula, Volgograd, and Vologda Oblasts
Urban-type settlement administrative territory (): in the Komi Republic
Urban-type settlement of district significance (): in Kaliningrad Oblast and Nenets Autonomous Okrug
Urban-type settlement (settlement council) (): in the Republic of Khakassia
Urban-type settlement under district jurisdiction (): in Kurgan Oblast
Urban-type settlement (urban settlement) (): in the Tuva Republic
Urban-type settlement with jurisdictional territory (): in Arkhangelsk Oblast
Work settlement (): in the Republic of Mordovia; in Krasnoyarsk Krai; in Belgorod, Chelyabinsk, Kursk, Moscow, Nizhny Novgorod, Novosibirsk, Omsk, Penza, Ryazan, and Yaroslavl Oblasts

Tajikistan
As of January 1, 2018, there were 57 urban-type settlements in Tajikistan.

Turkmenistan
As of February 1, 2016, there were 76 urban-type settlements in Turkmenistan.

Uzbekistan
As of January 1, 2011, 1,065 settlements have urban-type settlement status in Uzbekistan.

Former usage

Armenia
Urban-type settlements existed in Armenia until the 1990s. Currently, all of them have been converted into cities or villages.

Baltic states
In Estonia, the urban-type settlements were created in 1945 during the Estonian SSR. In the 1990s most of them were transformed into cities.

The urban-type settlements existed in Latvia from 1949 to 1993, when they were converted into cities and rural settlements.

Lithuania formerly used the urban-type settlement (Lithuanian: miesto tipo gyvenvietė, m.t.g.) system until 1995.

Bulgaria
In Bulgaria, the first urban-type settlements (Bulgarian: селище от градски тип) were formed in 1964. In the 1990s they were transformed into villages and cities.

Moldova
The urban-type settlement system was used on the territory of Moldova since 1924. In the 1990s they were converted either into cities or rural settlements. The disputed and unrecognized Transnistria continues to use this system.

Poland
The urban-type settlements (Polish: osiedle typu miejskiego) were used in the Polish People's Republic from 1954 to 1972. Nowadays, Poland has cities, villages and settlements.

Ukraine

Ukraine formerly used the urban-type settlement (Ukrainian: селище міського типу, с.м.т.) system until 2023.

In 1991 there were 921 urban-type settlements in Ukraine.

On 24 October 2023 President Volodymyr Zelenskyy signed Law No. 8263 that abolished the concept of "urban-type settlement" in Ukraine. Law No. 8263 was meant to facilitate "de-Sovietization of the procedure for solving certain issues of the administrative and territorial system of Ukraine".

See also
 Administrative divisions of Georgia (country)
 Political divisions of Russia
 Regions of Belarus
 Subdivisions of Kyrgyzstan

Notes

References

Types of towns

People's Republic of Bulgaria
Polish People's Republic
Urban geography
Soviet phraseology

Urban-type settlement


Črnec je hrvatska rijeka u Koprivničko-križevačkoj i Zagrebačkoj županiji, desna pritoka Glogovnice. Izvire u Kalniku, ispod vrha Škrinja (504 m), kod Kamešnice. Duga je 35,5 km. Črnec protječe istočno od Vrbovca.

Prolazi kroz sljedeća naselja: Kamešnica, Dedina, Žibrinovec, Zamladinec, Bočkovec, Brdo Orehovečko, Guščerovec, Međa, Šalamunovec, Dijankovec, Erdovec, Gregurovec, Srednji Dubovec, Lemeš, Donji Dubovec, Pavlovec Ravenski, Doljanec, Gornji Tkalec, Graberšćak, Donji Tkalec, Novaki Ravenski, Veliki Brezovec, Gostović, Podolec, Mali Brezovec, Đivan, Gradečki Pavlovec, Potočec i Konak.

Rijeke u Hrvatskoj
Pritoke Česme

Črnec


Paralimni Stadyumu, Kıbrıs Cumhuriyeti'nin Paralimni şehrinde çok amaçlı olarak inşa edilen bir stadyum.

Paralimni Stadyumu'nda çoğunlukla futbol müsabakaları yapılmaktadır. Kıbrıs'ın Paralimniu takımının maçlarını yaptığı stadyum 5.800 seyirci kapasitelidir.

Kıbrıs Cumhuriyeti'ndeki stadyumlar

Paralimni Stadyumu


Lothar Köster (* 30. Dezember 1924) ist ein deutscher Schauspieler und Synchronsprecher.

Leben
Ein breites Betätigungsfeld fand Köster als Schauspieler und Regisseur auf Bühnen in Berlin. Einem breiten Publikum wurde er vor allem durch seine Stimme bekannt, die er als Synchronsprecher mehr als drei Jahrzehnte in zahlreichen Film- und Fernsehproduktionen einsetzte. Er synchronisierte Nello Pazzafini in Banana Joe , Franco Ressel in der zweiten deutschen Fassung von Vier Fäuste für ein Halleluja, Ottaviano Dell'Acqua in Eine Faust geht nach Westen, George Innes in Quadrophenia, Bernard Hill in Die Bounty und Peter O'Toole in Entführt – Die Abenteuer des David Balfour.

Als Schauspieler in Film und Fernsehen war er ein seltener Gast. Er spielte in Robert Adolf Stemmles Drama Kubinke, in Gustav Rudolf Sellners Gogol-Inszenierung Der Revisor, in Günter Gräwerts Fernsehspiel Es geht seinen Gang oder Mühen in unserer Ebene, in Peter Hajeks Komödie Sei zärtlich, Pinguin sowie in mehreren Filmen der Reihe Tatort. Außerdem übernahm er Rollen in Fernsehserien wie Ein Fall für Stein, Ein Mann will nach oben und Der elegante Hund.

Filmografie (Auswahl)

Schauspieler
 1966: Kubinke
 1967: Der Revisor
 1972: Der Fall Geisterbahn
 1975: Ein Fall für Stein: Mord oder Totschlag?
 1978: Ein Mann will nach oben: Der Start
 1978: Die Faust in der Tasche
 1980: Teegebäck und Platzpatronen
 1981: Tatort – Beweisaufnahme
 1981: Es geht seinen Gang oder Mühen in unserer Ebene
 1982: Sei zärtlich, Pinguin
 1987: Der elegante Hund

Synchronsprecher

Filme
 1968: Für Corrado Gaipa in Mein Bruder der Supermann als Der Oberst
 1980: Für Clarence Thomas in Der Supercop als Augenzeuge
 1981: Für Arthur Adams in Das Tal der Puppen als George
 1982: Für Keenan Wynn in Das letzte Einhorn als Die Harpye
 1984: Für Ronald Hurley in Hot Dog – Der Typ mit dem heißen Ski als Tankwart
 1987: Für Roberts Blossom in Flotte Sprüche auf Kanal 9 als Papa Thermodyne
 1990: Für Marc Alaimo in Total Recall – Die totale Erinnerung als Everett

Serien
 1966: Für Robert Carson in Bonanza als Geschworenensprecher
 1979: Sherlock Holmes und Dr. Watson als Polizist
 1983: Für John Alvin in Hart aber herzlich als Carl Johnson
 1986: Für John Furlong in Simon & Simon als Polizeichef
 1986: Für Paul Sorensen in Dallas als Andy Bradley
 1988: Für John Furlong in Remington Steele als Sheriff

Weblinks

 Lothar Köster in der Synchrondatenbank Arne Kauls

Filmschauspieler
Synchronsprecher
Deutscher
Geboren 1924
Mann

Lothar Köster (Schauspieler)


{{Ficha de taxón
| name = Apteronotus galvisi
| regnum = Animalia
| phylum = Chordata
| classis = Actinopterygii
| ordo = Gymnotiformes
| familia = Apteronotidae
| genus = Apteronotus
| species = A. galvisi| binomial = Apteronotus galvisi
| binomial_authority = de Santana, Maldenado-Ocampo & Crampton, 2007
}}Apteronotus galvisi es una especie de pez cuchillo eléctrico, de la familia Apteronotidae, endémico de Colombia.

 Descripción
Alcanza 18,4 cm, de longitud. El cuerpo es de color marrón,  en mujeres, de manera uniforme coloración del cuerpo marrón, excepto ua banda de color blanco o amarillo en la barbilla y las superficies dorsal de la cabeza y el cuerpo y una banda pigmentada que rodea la base de la aleta caudal y la boca y se extiende posteriormente más allá de la vertical que pasa por el margen posterior del ojo.

Tiene capacidad de producir campos eléctricos.

Es comercializada como pez ornamental en el área del piedemonte.

 Hábitat
Vive en ríos de tierras bajas con aguas claras, con fondo rocoso y una fuerte corriente del piedemonte de la Orinoquia, en la cuenca del río Meta.

 Fuentes
 de Santana, Carlos D.; Javier A. Maldonado and William Crampton (2007) "Apteronotus galvisi, a new species of electric ghost knifefish from the Río Meta basin, Colombia (Gymnotiformes: Apteronotidae)"; 'Ichthyological Exploration of Freshwaters 18: 117–124.
 Froese, Rainer, and Daniel Pauly, eds. (2006) "Apteronotus galvisi"; FishBase. Consultado el 27 de diciembre de 2011.

galvisi

Apteronotus galvisi


What You Will is a late Elizabethan comedy by John Marston, written in 1601 and probably performed by the Children of Paul's, one of the companies of boy actors popular in that period.

The play was entered into the Stationers' Register on 6 August 1607, and was published later that year in a quarto printed by George Eld for the bookseller Thomas Thorpe. Inconsistencies in the names of the characters suggest that the play was revised between its stage premier in 1601 and its publication in 1607. The Induction that precedes the text mentions a small sized stage and candles for illumination, details that verify that the play was acted in a smaller "private" theatre rather than a large "public" one like the Globe or the Fortune.

The play focuses on the relationship between two rival poets: the bitter, misanthropic satirist Lampatho Doria and the generous, lighthearted epicurean Quadratus. The play itself hardly has a plot, being more a series of comic vignettes and debates between characters. It criticizes the satirist as a mean-spirited, envious man, and celebrates good humor, merriment and "play." The subplot involves the tricking and humiliation of various fools by a group of boy pages.

What You Will was one of the plays involved in the War of the Theatres in 1599–1601. The character Lampatho Doria is generally thought to represent Ben Jonson, Marston's opponent in the controversy, while Quadratus may stand in for Marston himself.

Notes

References
 Caputi, Anthony. John Marston, Satirist. Ithaca, NY, Cornell University Press, 1961.
 Chambers, E. K. The Elizabethan Stage. 4 Volumes, Oxford, Clarendon Press, 1923.
 Finkelpearl, Philip J. John Marston of the Middle Temple. Cambridge, MA, Harvard University Press, 1969.

Plays by John Marston
1601 plays

What You Will


Olaylar

Doğumlar
 II. Muhammed, Haşhaşî lider (ö. 1210)
 Benkei, Minamoto no Yoshitsune'nin yanında hizmet vermiş, Japon millî sōhei (ö. 1189)
 Şihabeddin Sühreverdî, İranlı İslam filozofu ve işrakilik isimli fikrî akımın kurucusu (ö. 1191)

Ölümler
 22 Ağustos - İmparator Konoe, Japonya'nın geleneksel veraset düzenine göre 76. imparatoru (d. 1139)
 tarihi bilinmeyen
 V. Davit, Gürcü Bagrationi Hanedanlığı'ndan Gürcistan Kralı

1155


Glory este al nouălea album de studio al cântăreței americane Britney Spears, lansat la 26 august 2016 prin RCA Records. Cu această ocazie, solista a reînnoit, de asemenea, contractul cu casa de discuri. Spears a început să lucreze la album în 2014; neavând un termen limită pentru finalizarea albumului, aceasta a continuat să lucreze în 2015 și 2016, putând astfel să creeze unul din albumele ei preferate.

Glory a primit, în general, recenzii pozitive din partea criticilor de specialitate, aceștia lăudând vocea cântăreței și numind Glory cea mai întortocheată înregistrare a ei în mai mult de un deceniu. Albumul a fost inclus în mai multe liste de final ale mai multor publicații. "Make Me..." a fost lansat la 15 iulie 2016 ca primul disc single extras de pe album. Piesa s-a clasat pe locul șaptesprezece în Billboard Hot 100. "Slumber Party" a fost lansat ca cel de-al doilea disc single de album, ocupând locul optzeci și șase în clasamentul Billboard Hot 100. "Private Show", "Clumsy" și "Do You Wanna Come Over?" au contribuit la promovarea albumului ca single-uri promoționale. Albumul a debutat pe locul trei în clasamentul Billboard 200, vânzând în prima săptămână 111,000 de exemplare. Albumul a ocupat primele poziții ale clasamentelor din Cehia, Taiwan, Irlanda și Italia, debutând totodată în top 10 în alte 18 țări. Spears a promovat albumul prin numeroase apariții TV și concerte televizate, inclusiv ediția din 2016 a MTV Video Music Awards.

Informații generale

În august 2014, Spears a anunțat că și-a reînnoit contractul cu RCA și că a început a compune și înregistra muzică nouă. Procesul de înregistrare a albumului a durat doi ani și jumătate. "30-40" de cântece au fost înregistrare pentru album. După șase luni de lucru la album, Spears s-a simțit nesatisfăcută de rezultat. Karen Kwak a contribuit ca producător executiv al albumului după lansarea piesei "Pretty Girls" și ajutat-o pe Spears să-și găsească "cei mai distractivi oameni cu care să compună". Kwak și-a dorit să amintească de albumele Blackout și In the Zone cu Glory, și a ales producători bazați pe asta. Kwak a spus că, pentru album: "Britney a urmărit cântecele pe care dorea să le facă pentru ea. Ea a venit cu idei și melodii. E copilul ei". Într-un interviu pentru Billboard în martie 2015, Spears a spus că lucra la noul album "încet dar sigur".

În aprilie 2015, Matthew Koma a confirmat că lucra la materiale pentru album, dar care nu au fost incluse în modificările finale. În iunie 2015, Spears a fost văzută lucrând cu Sam Bruno dar, cu toate acestea, nici o melodie nu a ajuns pe album. În iulie 2015, Spears a fost văzută lucrând cu textierii Chantal Kreviazuk și Simon Wilcox, împreună cu producătorul Ian Kirkpatrick; în aceeași lună, DJ Mustard a anunțat că lucra la un album, mai târziu dezvăluind că "Mood Ring" a fost înregistrat luna trecută. Spears a fost, de asemenea, văzută lucrând cu producătorul Alex Da Kid în iulie 2015 însă contribuțiile acestuia nu au ajuns pe album. În octombrie 2015, Spears a lucrat în studio cu Burns și Mischke.  Mai târziu în aceea lună, Spears a anuțat titlul unei melodii, "Just Luv Me". În noiembrie 2015, Spears a fost surprinsă lucrând în studio cu Justin Tranter și Julia Michaels.

În martie 2016, Spears a spus că a fost "mai practică" cu albumului, adăugând că "acesta este cel mai bun lucru pe care l-am făcut într-o lungă perioadă de timp", dezvăluind, de asemenea, că nu știa când va fi finalizat albumul și că nu grăbea "nimic [...] astfel, fanii îl vor aprecia cu adevărat". Ultima piesă înregistrată pentru album a fost "Love Me Down". Pe 3 august 2016, Spears a dezvăluit numele și coperta albumului, confirmând data lansării și anunțând că un cântec nou, "Private Show", va fi disponibil spre descărcare pentru cei care pre-comandau albumul pe Apple Music. La Most Requested Live cu Romeo, Spears a mărturisit că fiul ei a ales numele albumului.

Compunerea
Încă de la începutul procesului de înregistrare pentru album, Spears a insistat că vrea să facă ceva diferit cu acest project și să facă un "pas la stânga". În timpul unui Q&A pe Tumblr alături de fani, atunci când a fost întrebată despre stilul albumului, Spears a răspuns că "Voi spune doar asta... Chiar am vrut să explorăm lucruri noi". Pe 5 august, cântăreața a apărut la un interviu radio la emisiunea On Air with Ryan Seacrest și a dezvăluit că albumul "a durat foarte mult, dar l-am adus la un nivel în care eram foarte, foarte fericită cu ce aveam; este cool, e chiar foarte diferit [...] sunt vreo două sau trei cântece care merg într-o direcție mai urbană, ceva ce mi-am dorit să fac de mult timp și nu am putut".

Promovarea

Britney: Live in Concert
Începând cu 3 iunie 2017, Spears va începe cel de-al nouălea turneu de concerte, pentru a promova Glory. Turneul a fost anunțat în mod oficial pe 28 martie, primele două concerte având loc în Israel și Filipine. Alte spectacole ce vor avea loc în Japonia au fost anunțate la 31 martie.

Discuri single

"Make Me..." a fost lansat ca primul disc single extras de pe album la 15 iulie 2016. Piesa a fost descrisă ca un cântec R&B "seducător" și este realizată în colaborare cu rapperul G-Eazy. Un videoclip muzical pentru melodie a fost lansat pe VEVO la 5 august 2016. "Make Me..." a debutat pe locul șaptesprezece în clasamentul Billboard Hot 100, aceasta fiind poziția sa maximă.

O nouă versiune a piesei "Slumber Party", realizată de data aceasta în colaborare cu cântăreața Tinashe a fost lansată ca cel de-al doilea single de pe album la 18 noiembrie 2016. Videoclipul pentru cântec a fost lansat în aceeași zi. Single-ul a debutat pe locul optzeci și șase în clasamentul Billboard Hot 100, acesta fiind și cel de-al treizeci și cincilea cântec al lui Spears care să ajungă în acest top. "Private Show" a fost lansat ca disc single promoțional la 4 august 2016. Numele piesei reprezintă și numele unuia dintre parfumurile cântăreței. Cântecul a fost compus de Britney Spears, Carla Williams, Tramaine Winfrey și Simon Smith. "Clumsy" a fost lansat ca cel de-al doilea single promoțional la 11 august 2016. Cel de-al treilea sing.le promoțional, "Do You Wanna Come Over?", a fost lansat la 18 august 2016.

Receptare

Critică

Comercială
Glory a debutat pe locul trei în clasamentul Billboard 200, cu vânzări de 11,000 de unități, dintre care 88,000 unități fizice. În Regatul Unit și Irlanda, Glory a debutat pe locul doi și, respectiv, locul trei, devenind poziția maximă pe care să o atingă un album de-al ei în aceste țări de la Blackout (2007). În Germania, albumul a debutat pe locul trei, devenind poziția maximă a unui album de-al ei de la lansarea In the Zone (2003). În Italia, albumul a debutat pe locul unu, devenind primul album al lui Britney care să ajungă în vârful clasamentului de albume din Italia. În Japonia, poziția maximă a albumului a fost locul nouăsprezece în clasamentul Billboard Japan Hot Albums Chart. În Coreea de Sud, albumul a debutat pe locul 26 în clasamentul Gaon Album Chart și, totodată, pe locul trei în același clasament, cu versiunea internațională. Glory s-a clasat în top 10 și în alte douăzeci și patru de țări.

Lista pieselor

Note
A ^ Extras pe disc single.
B ^ Cântecul a fost lansat ca și un cântec promoțional.
C ^ Piesa este pe numărul "3" în versiunea formatului fizic.
D ^ Piesa este pe numărul "4" în versiunea formatului fizic.
E ^ Piesa este pe numărul "5" în versiunea formatului fizic.
F ^ Piesa este pe numărul "6" în versiunea formatului fizic.
G ^ Piesa este pe numărul "7" în versiunea formatului fizic.
H ^ Piesa este pe numărul "2" în versiunea formatului fizic.

Personal

Prezența în clasamente

Datele lansărilor

Note

Albume pop
Albume din 2016
Albume Britney Spears

Glory (album de Britney Spears)


Antonietti e Ugonino war ein italienischer Hersteller von Automobilen.

Unternehmensgeschichte
Die Partner Antonietti und Ugonino gründeten 1905 in Turin das Unternehmen zur Produktion von Automobilen. Der Markenname lautete Fert. 1906 endete die Produktion. Außerdem vertrieb das Unternehmen Fahrzeuge von Automobiles Pivot.

Fahrzeuge
Die Fahrzeuge basierten auf Fahrgestellen, die aus importierten Teilen montiert waren. Die Einbaumotoren kamen von den Fafnir-Werken. 1906 stand ein Modell mit Vierzylindermotor, 3770 cm³ Hubraum und Dreiganggetriebe auf dem Turiner Autosalon.

Literatur

 George Nick Georgano: The Beaulieu Encyclopedia of the Automobile, Volume 1 A–F. Fitzroy Dearborn Publishers, Chicago 2001, ISBN 1-57958-293-1 (englisch)
 Autorenkollektiv: Enzyklopädie des Automobils. Marken · Modelle · Technik. Weltbild Verlag, Augsburg, 1989

Ehemaliger Pkw-Hersteller (Italien)
Ehemaliges Unternehmen (Turin)

Antonietti e Ugonino


Marius Andrei Alexe, cunoscut ca Bean MC sau Taica Bean, este un cântăreț român de hip hop și muzică electronică. Este fondatorul trupei Subcarpați, membru al trupei Fratii Grime și membru al trupei Șuie Paparude.

Biografie

Alexe Marius Andrei s-a născut pe 14 februarie 1984. Numele de "Bean" vine de la o poreclă din copilărie. În liceu, alături de fratele său a înființat o trupa de hip-hop. Atunci s-a îndrăgostit de MC-ing si mișcarea rap. A declarat că mama lui și rap-ul l-au învațat bunul simț. Cumva, producțiile muzicale au fost reflexia mc-ului din el si invers, evoluând amândouă în paralel. Intre 2000 și 2005 experimentează tot soiul de moduri de a cânta rap pe diverse beat-uri. Între 2000 și 2003, are o trupă numită Apocalips cu cântărețul Matteo.

În scurt timp își face apariția pe scena electro împreuna cu nume ca: Blanoz, L`Orchestre de Roche, Zuzya Boys. Bean a fost invitat de către NSK să deschidă BestFest-ul. În 2008 lansează single-ul "Jumătate tu, jumătate nu" împreuna cu Blanoz, single ce îl aduce în lumina reflectoarelor și o piesă cu rapperul Kazi Ploae numită Wake Up care o să-i dea un val de popularitate în scena Hip-hop. Un an mai tîrziu, în 2009, se alătură formației Șuie Paparude înlocuindu-l pe Junkyard. În același timp se apropie de trupa Specii și îi ajută la scoaterea  albumelor "Imperiul lianelor" si "Amenințarea maimuței", fiind cel care filmează promo-ul albumului "Amenințarea Maimuței" pe un bloc unde Dragonu' aka 47, Chimie și Kazi Ploae au livrat un mare freestyle.
În 2010, Bean înființează trupa Subcarpați  . Este responsabil pentru afirmarea unui Dj din Fălticeni, Argatu cu care scoate un album intitulat "Culese din cartier".
În Culese Din cartier, erau doar Subcarpați și Argatu În 2012. Din 2015, brigada s-a lărgit, cu mai multe trupe.
Fantome, Cred că sunt Extraterestru (trupa lui Afo), Frații Grime (trupa lui Vali Umbră și Power pe Vinil), și evident Subcarpați și Argatu'. Din 2018, Trupa Basska întră în brigadă, și se formează trupa Celula de Criză (Faust, Fănescu și Dj Zicu).
Bean a început din 2015 să joace teatru la Teatrul Național Timișoara, în piesa Hamlet de Shakespeare cu muzică de la Subcarpați remixată. Acesta este motivul pentru care astăzi are părul lung.
Și în 2018, lansează Atelierul de identitate, un atelier de promovare a cavalului românesc, tot la Teatrul Național Timișoara.

Șuie Paparude

Bean MC este membru al trupei Șuie Paparude din anul 2009, înlocuindu-l pe Cezar Stănciulescu (Junkyard) care a ales sa părăseasca trupa. De atunci până acum a încins scena alături de ei în fiecare an. Împreună cu Șuie Paparude, Bean lansează două albume: -E suflet în aparat în 2010 (unde a mai co-produs niște piese), și albumul Șuie Paparude din 2018. Și lansând singeluri ca "Nu te mai saturi de noi" care au ajuns virale.

Subcarpați

Surse
Subcarpați
Șuie Paparude
Biografie Bean MC
Despre Bean

Cântăreți români de hip-hop
Români cunoscuți sub pseudonimele folosite

Bean MC


David Alistair Kemp  (born 14 October 1941) is a retired Australian politician. He was a Liberal member of the Australian House of Representatives from March 1990 to October 2004, representing the Division of Goldstein, Victoria.

Early life and education
Kemp was born in Melbourne, Victoria, and was educated at the University of Melbourne and Yale University, where he gained a doctoral degree in politics. He is the brother of Senator Rod Kemp, and the son of Charles Denton Kemp, founder of the Institute of Public Affairs.

Career
Kemp was Senior Lecturer in Political Science at the University of Melbourne 1975–79 and Professor of Politics at Monash University, Melbourne 1979–90. He is the author of Society and Electoral Behaviour in Australia: a Study of Three Decades (1978), Malcolm Fraser on Australia (with D. M. White) (1986), Current Priorities for Liberalism (1986) and Foundations for Australian Political Analysis: Politics and Authority (1988).

Political career
Kemp was Senior Adviser to Malcolm Fraser, Leader of the Opposition and Prime Minister 1975–76 and Director of the Prime Minister's Office 1981.

In 1990 Kemp challenged Liberal MP and former Cabinet minister, Ian Macphee, for Liberal endorsement in the safe Melbourne seat of Goldstein. Kemp was seen as the candidate of the conservative wing of the Liberal Party, against a leading moderate liberal figure. Kemp won the battle.

Kemp was a member of the Opposition Shadow Ministry 1990–96. He was Minister for Schools, Vocational Education and Training, Minister Assisting the Prime Minister for the Public Service and Minister Assisting the Minister for Finance for Privatisation 1996–97. He was promoted to Cabinet as Minister for Employment, Education, Training and Youth Affairs  1997–98 and Minister for Education, Training and Youth Affairs 1998–2001. He was Minister for Environment and Heritage from November 2001 to July 2004. He was Vice-President of the Executive Council from October 1998 to July 2004. His brother Rod was a fellow minister.

David Kemp retired at the 2004 election.  He was succeeded as member for Goldstein by Andrew Robb.

In 2007, he was elected President of the Victorian Branch of the Liberal Party.  He retired in 2011 and was replaced as Liberal state President by Tony Snell.<ref

Post-political career
In 2012, Kemp became chairman of Scotch College, Melbourne. In 2017, Kemp was appointed a Companion of the Order of Australia for eminent service to the Parliament of Australia, notably in the areas of employment, education, training and youth affairs, to the environment, to institutional reform and public policy development, and to the community.

References

External links
Parliament of Australia biography
Liberal Party biography

1941 births
Living people
Liberal Party of Australia members of the Parliament of Australia
Members of the Cabinet of Australia
Members of the Australian House of Representatives for Goldstein
Members of the Australian House of Representatives
Companions of the Order of Australia
Academic staff of Monash University
University of Melbourne alumni
Academic staff of the University of Melbourne
Yale University alumni
Political science educators
Political science writers
People educated at Scotch College, Melbourne
21st-century Australian politicians
20th-century Australian politicians

David Kemp (politician)


Autoconservarea este un comportament care asigură supraviețuirea unui organism. El este aproape universal în rândul organismelor vii.[necesită citare]
Articole care necesită citări suplimentare
Durerea și frica sunt părți integrante ale acestui mecanism. Durerea îl motivează pe individ să se retragă din situații periculoase, să-și protejeze părțile rănite ale corpului aflate în curs de vindecare și să evite experiențe similare în viitor. Majoritatea durerilor dispar imediat ce stimulul dureros este eliminat, iar corpul s-a vindecat, dar, uneori, durerea persistă în ciuda îndepărtării stimulului și a vindecării aparente a corpului; durerea apare uneori în absența oricărui stimul detectabil, leziune sau boală. Frica determină organismul să caute siguranța și poate provoca o eliberare de adrenalină, care are ca efect o putere sporită și simțuri (auzul, mirosul și vederea) tot mai intense. Autoconservarea poate fi interpretată, de asemenea, în sens figurat în ceea ce privește mecanismele de luptă de care cineva are nevoie pentru a preveni apariția traumelor emoționale (vezi: mecanismul de apărare.)

Chiar și cele mai simple organisme vii (ca de exemplu bacteriile unicelulare) sunt, de obicei, sub o presiune selectivă intensă pentru a evita un mediu dăunător, dacă un astfel de mediu există. Organismele evoluează, de asemenea, adaptându-se - chiar dezvoltându-se - într-un mediu benign (de exemplu, un burete marin își modifică structura ca răspuns la schimbările actuale, pentru a absorbi mai bine și a procesa substanțele nutritive). Autoconservarea este, prin urmare, un semn aproape universal de viață. Cu toate acestea, atunci când apare o amenințare nouă, multe specii vor avea o reacție de autoconservare pentru a face față acestei amenințări.[necesită citare]
Articole care necesită citări suplimentare
Un exemplu este pasărea dodo, care a evoluat în lipsa prădătorilor naturali și, prin urmare, nu avea nicio reacție potrivită de autoconservare în fața vânării ei de către oameni și șobolani, nearătând nici o teamă de ei.

Autoconservarea este, în esență, procesul prin care un organism previne rănirea sau uciderea sa și este considerată un instinct de bază a celor mai multe organisme. Ea este adesea numită "instinct de supraviețuire". Autoconservarea este considerată a fi legată de capacitatea de reproducere a organismelor și poate fi mai mult sau mai puțin prezentă în funcție de potențialul de reproducere. Dacă potențialul de reproducere este suficient de scăzut, apariția comportamentului autodistructiv (opus) nu este neobișnuită în cadrul speciilor sociale. Autoconservarea este considerată, de asemenea, de unii a fi baza gândirii și comportamentului rațional și logic.

Privire de ansamblu
Sănătatea unui organism este măsurată prin capacitatea sa de a-și transmite genele. Cel mai simplu mod de a realiza acest lucru este de a supraviețui până la o vârstă reproductivă, a se împerechea și a avea apoi urmași. Acești descendenți vor deține cel puțin o parte din genele părinților lor, până la toate genele părinților în organismele asexuate. Dar pentru ca acest lucru să se întâmple, un organism trebuie mai întâi să supraviețuiască suficient de mult pentru a se reproduce, iar acest lucru necesită în principal adoptarea unor comportamente egoiste, care ar permite organismelor să-și maximizeze șansele lor de supraviețuire.

Comportament autodistructiv
Un fenomen interesant apare uneori la animalele sociale. Animalele dintr-un grup social (de indivizi înrudiți între ei) cooperează adesea cu scopul de a supraviețui, dar atunci când un membru al grupului se percepe pe sine ca fiind o povară, o perioadă îndelungată de timp, ar putea dobândi un comportament autodistructiv. Acest lucru ar permite celorlalți membri ai grupului să aibă o șansă mai mare de supraviețuire și dacă un număr suficient de indivizi înrudiți ar supraviețui atunci genele lor vor supraviețui în mod indirect. Acest comportament funcționează exact în direcția opusă instinctului de supraviețuire și ar putea fi considerat un comportament extrem de altruist format într-un grup cooperativ. Comportamentul autodistructiv nu înseamnă un comportament riscant (vezi mai jos în Implicații sociale), deși asumarea de riscuri s-ar putea transforma într-un comportament distructiv.

Implicații sociale
Dorința de autoconservare a determinat adoptarea unor nenumărate legi și regulamente ce formează o cultură a siguranței în societate. Legile privind utilizarea centurii de siguranță sau privind limita de viteză și campaniile publicitare de evitare a necunoscuților sunt exemple familiare de ghiduri și reglementări sociale care au rolul de a crește șansele de supraviețuire, iar aceste legi sunt motivate intens de urmărirea autoconservării.

Impact economic
Autoconservarea determină animalele să acumuleze energie și resurse pentru a-și prelungi durata de viață, precum și resurse care determină creșterea șanselor de supraviețuire. Nevoile de bază pot fi satisfăcute de majoritatea oamenilor (aproximativ 7 din 8 persoane) și sunt, de obicei, destul de ieftine. Instinctul care determină acumularea de resurse poate conduce uneori la asimilarea unor modele prioritare de colectare și de posesie a resurselor.

Note

Etologie
Biologie evolutivă
Îngrijire de sine

Autoconservare


Rönesans tiyatrosu, Rönesans dönemindeki tiyatro etkinliklerinin genel adıdır. Kilise baskılarından kurtulmaya çalışan tiyatronun da öncüsüdür. Rönesans tiyatrosu İtalya'da başladı, ama en önemli ürünlerini Rönesans'ı geç yaşayan İngiltere gibi ülkeler verdi.

15. yüzyılda İtalya'da Plautus, Terentius ve Seneca'nın oyunları yeniden okunmaya başlamıştır. Yüzyılın sonuna doğru bu yazarların oyunları önce Roma, sonra Ferrara'da sahnelenmiştir. İtalyan Rönesans tiyatrosu, mimarlık açısından da klasik tiyatroya öykünüyordu. 1414'te, Romalı mimar Vitruvius'un Mimarlık Üzerine adlı kitabı keşfedildi ve Avrupa dillerine çevrildi. Bu yapıta dayanılarak İtalya'da Roma tiyatroları inşa edilmeye başladı. Bu çalışmaların ürünü olan Venedik'li mimar Andrea Palladio'nun tasarlayıp 1585'te Vincenzo Scamozzi'nin tamamladığı Vicenzo'daki Olimpico Tiyatrosu, Avrupa'nın günümüze ulaşan en eski kapalı tiyatrosudur. Scamozzi, geri plandaki kemerlerin arkasına, sokak sahnelerini gösteren üç boyutlu perspektif panoları yerleştirmişti.

Tiyatro tarihi
Tiyatro

Rönesans Tiyatrosu


Mörbach ist ein Ortsteil von Bleicherode im Landkreis Nordhausen in Thüringen.

Lage
Mörbach befindet sich etwa 500 Meter nördlich der Bahnstrecke Halle–Hann. Münden und dem Haltepunkt Nohra entfernt. Nordwestlich verläuft die Bundesautobahn 38 durch die ländliche Gemarkung. Nach Osten beginnen die Ausläufer der Anhöhen zur Hainleite.

Geschichte
Am 7. August 1197 wurde Mörbach erstmals urkundlich erwähnt.

Einzelnachweise

Weblinks

Geographie (Bleicherode)
Ort im Landkreis Nordhausen
Ehemalige Gemeinde (Landkreis Nordhausen)
Ersterwähnung 1197
Gemeindeauflösung 1950

Mörbach


Xenaro Carrero Fernández, nacido en Noya en 1874 y fallecido en Santiago de Compostela en 1902, fue un pintor español, perteneciente a la llamada Xeración Doente (Generación Doliente).

Biografía
Muy joven se trasladó a Madrid, donde fue discípulo de Joaquín Sorolla. Retratista excelente, para él posaron Eugenio Montero Ríos o Emilia Pardo Bazán. Trabajó de restaurador en el Museo del Prado.

Falleció de tuberculosis a los veintiocho años. Es comparado con Claude Monet y Camille Pissarro.

Galería de imágenes

Véase también
Ovidio Murguía de Castro.
Ramón Parada Justel.

Bibliografía utilizada
Enciclopedia Galega Universal, Carrero Fernández, Xenaro .

Bibliografía adicional
Chamoso Lamas, Manuel, Arte, en Galicia, Ed. Noguer, Barcelona, 1976.
Filgueira Valverde, José, Introducción a la pintura gallega en Un siglo de pintura gallega 1880/1980, Buenos Aires, 1984.
Filgueira Valverde, José, El Museo de Pontevedra, Ed. Everest, León, 1987.

Enlaces externos

Carrero Fernández, Jenaro en el Museo de Belas Artes da Coruña.
Jenaro Carrero en la Colección Caixanova.
A xeración doente..., Galería José Lorenzo .

Pintores de Galicia
Pintores de España del siglo XIX
Nacidos en Noya
Fallecidos en Santiago de Compostela

Xenaro Carrero


Untold Festival este cel mai mare festival de muzică din România. Acesta se desfășoară în fiecare an pe stadionul Cluj Arena din Cluj Napoca.

Istoric

2015 (Chapter 1)
Prima ediție a festivalului a avut loc între 30 iulie și 2 august 2015, an în care Cluj-Napoca a fost desemnat Capitala Europeană a Tineretului. De-a lungul celor 4 zile de festival, au participat în medie peste 60.000 de oameni pe zi.

La prima ediție au participat: Armin van Buuren, Avicii, David Guetta, ATB, Dimitri Vegas & Like Mike, Tom Odell, Fedde le Grand, Duke Dumont ș.a.

În urma succesului de care s-a bucurat, festivalul a primit premiul "Best Major Festival" acordat în cadrul galei European Festival Awards 2015, desfășurată în Olanda.

2016 (Chapter 2)
Cea de-a doua ediție a festivalului Untold a avut loc în perioada 4-7 august 2016. Festivalul a durat tot 4 zile și a avut loc pe 10 scene (scena principală fiind Cluj Arena, la fel ca în anul precedent).

Bugetul festivalului a fost de 6 milioane de euro. Trei nume principale de artiști au fost dezvăluite în luna ianuarie 2016. Primul nume dezvăluit a fost Tiësto, cel de-al doilea Hardwell și al treilea, Afrojack.

La data de 9 februarie 2016 a fost dezvăluit cel de-al patrulea artist, Armin van Buuren, el participând la festival pentru al doilea an consecutiv. La data de 9 martie 2016 a fost dezvăluit cel de-al cincilea și ultimul cap de afiș, Martin Garrix, acesta fiind primul său concert în România. Pe lângă aceștia, au mai concertat și artiști precum Faithless, Scooter, Nervo, Parov Stelar, Lost Frequencies, James Arthur ș.a.

2017 (Chapter 3)
A 3-a ediție a festivalului Untold a avut loc în perioada 3-6 august 2017. Bugetul festivalului a fost mărit față de anul precedent, la aproximativ 10 milioane de euro.

Festivalul a adunat un număr record de peste 330.000 de spectatori. Peste 200 de artiști au fost prezenți la Cluj, printre care: Afrojack, Armin van Buuren, Axwell & Ingrosso, Dimitri Vegas & Like Mike, Hardwell, Martin Garrix, Alan Walker, Ellie Goulding, Steve Aoki, Lost Frenquencies, Marshmello, Tinie Tempah, Sander van Doorn, The Avener, Era Istrefi, Kadebostany ș.a.

Momentul cel mai important al acestei ediții a fost apariția DJ-ului olandez Armin van Buuren. Acesta a urcat pe scenă fluturând un tricolor imens și a mixat încontinuu timp de 5 ore și 30 de minute. De altfel, cu doar un an în urmă, în cadrul ediției din 2016, Armin van Buuren și-a prelungit automat programul cu 3 ore, refuzând să părăsească scena până la ivirea zorilor, atunci când pe stadion încă era prezent un număr semnificativ de 40.000 de persoane. Ca un semn de apreciere, Armin van Buuren a îngenuncheat în fața publicului român și a alergat prin mulțime îmbrăcat în tricoul echipei naționale de fotbal inscripționat cu numele său.

2018 (Chapter 4)
A 4-a ediție a festivalului Untold a avut loc în perioada 2-5 august 2018. În acest an, bugetul alocat pentru realizarea festivalului a fost de 12 milioane de euro.

Peste 85.000 de persoane au fost prezente doar în prima zi de festival, atunci când invitați speciali au fost cei din trupa The Chainsmokers, aflați pentru prima dată pe o scenă din România. Recordul de audiență a fost înregistrat, însă, în cea de-a doua zi de festival printr-un număr de 100.000 de spectatori care au luat parte la show-urile puse în scenă de Jason Derulo și DJ-ul norvegian Kygo.

Pe parcursul celor 4 zile de festival, peste 200 de artiști au întreținut atmosfera pe scenele din Cluj-Napoca, printre aceștia numărându-se: Tiësto, Don Diablo, Parov Stelar, Mahmut Orhan, Will Sparks, Diplo, KSHMR, Afrojack, The Prodigy, Steve Aoki, Dimitri Vegas & Like Mike, Alesso, Tujamo, Danny Avila, Fedde le Grand, Black Eyed Peas ș.a.

Ediția din acest an a fost încheiată de Armin van Buuren, cel care și-a depășit propriul record al edițiilor anterioare, mixând fără oprire timp de 7 ore, până la ora 09.00 dimineața, moment în care a coborât de pe scenă pentru o sesiune de autografe.

2019 (Chapter 5)
A 5-a ediție a festivalului Untold a avut loc în perioada 1-4 august 2019.

Printre artiștii care au luat parte la eveniment au fost: Martin Garrix, David Guetta, Bastille, James Arthur, Dimitri Vegas & Like Mike, Timmy Trumpet, Boris Brejcha, Steve Aoki, Busta Rhymes, Tinie Tempah, Solomun, Fedde le Grand, The Avener, Kungs, Nicky Romero sau Tale of Us.

Pe parcursul celor 4 zile de festival, a fost înregistrat un total de peste 372,000 de participanți , bugetul acestei ediții fiind de 26 milioane de euro.

Ca în fiecare an, cel mai așteptat moment a fost cel al DJ-ului olandez Armin van Buuren. Acesta a urcat pe scena festivalului în cea de-a doua zi. Show-ul artistului a fost pregătit special pentru a marca primii 5 ani de Untold și a fost deschis la miezul nopții printr-un moment unic ținut alături de Orchestra Operei Naționale din Cluj care a interpretat imnul României într-o variantă mixată. Pe rând, pe scenă au urcat Josh Cumbee (cunoscut datorită piesei "Sunny Days"), Jordan Shaw ("Something Real"), Sam Martin ("Wild Wild Son"), Trevor Guthrie ("This is what it feels like"), BullySongs ("Freefall"), Susana ("Shivers") și Alexandra Bădoi - românca alături de care a lansat în premieră piesa "Cosmos".  Întregul show a fost întrerupt în jurul orei 07.15 dimineața, moment în care Armin van Buuren a părăsit scena, mulțumind oamenilor rămași și asigurându-i că va reveni curând. În cadrul unui episod în direct din programul radio ASOT difuzat în luna septembrie 2019, Armin van Buuren a ținut să precizeze faptul că show-ul era programat să continue cu un set special pe vinyl pe o miniscenă amplasată în mijlocul fanilor, însă condițiile meteo nefavorabile, avertizarea de vreme severă și ploaia care se întețise în jurul dimineții nu au mai făcut posibile acest lucru.

Alte două momente impresionante au fost oferite de către artistul Robbie Williams, invitatul special al acestei ediții care a cântat în duet cu tatăl său pe scena Untold  și de către DJ-ul Don Diablo care a emoționat publicul dedicând o piesă tribut pentru Alexandra Măceșanu, fata de 15 ani din Caracal violată și ucisă în vara anului 2019: "Vi se va simți lipsa, dar nu veți fi uitați, oriunde ați fi pe această planetă"" - a fost mesajul acestuia pentru toți copiii dispăruți.

2020-2021 (Chapter 6)
Ediția a 6-a a festivalului a fost programată să aibă loc între 30 iulie și 2 august 2020.

Pe 20 februarie 2020, Untold și-a anunțat primul val de artiști. David Guetta, Martin Garrix și Dimitri Vegas & Like Mike au confirmat revenirea pe scena principală. Alte nume majore din sfera EDM au fost Alesso, Eric Prydz, Afrojack, Above & Beyond (grup), Lost Frequencies, DJ Snake și Steve Aoki. Pussycat Dolls, Iggy Azalea și The Script sunt numele mari ale muzicii pop, confirmate în luna februarie 2020, în timp ce Paul Kalkbrenner, Charlotte de Witte și Richie Hawtin alcătuiesc etapa techno. Borgore, Netsky (muzician) și Wilkinson (muzician) sunt doar câteva dintre actele underground confirmate..

În data de 2 iunie 2020, organizatorii festivalului au anunțat faptul că ediția din acest an a fost amânată pentru vara anului viitor. Decizia a fost luată în urma pandemiei de COVID-19 care a afectat treptat întreg globul și care a impus, începând din martie 2020, restricții și reguli noi de distanțare socială și pe teritoriul României.

A 6-a ediție a festivalului Untold a fost reprogramată pentru perioada 9-12 septembrie 2021.

În data de 22 iunie 2021, au fost confirmați primii artiști: David Guetta, Martin Garrix, Dimitri Vegas & Like Mike, Steve Aoki, Afrojack, Alok, Lost Frequencies, DJ Snake, Benny Benassi, Martin Solveig, Quintino, Parov Stelar, The Script, cât și rapper-ul american Tyga și DJ-ul belgian Amelie Lens - aflați pentru prima dată în România.  Au participat peste 265000 persoane din 100 de țări.

2022 (Chapter 7)
Ediția a șaptea a festivalului a avut loc între 4-7 august 2022. Bugetul festivalului a fost de 17 milioane de euro și au participat 360000 persoane, dintre care 270000 - din afara județului Cluj. Au fost prezenți peste 200 de artiști printre care Above & Beyond, Alok, David Guetta, Don Diablo, G-Eazy, J Balvin, Hardwell, Kygo, Lost Frequencies, Major Lazer Soundsystem, Paul Kalkbrenner și Steve Aoki.

2023 (Chapter 8)
Ediția din 2023 a avut loc între 3-6 august. Printre artiștii și trupele invitate s-au numărat Bebe Rexha, French Montana, Ava Max, Eric Prydz, Years & Years, Alok, ZHU, Steve Aoki, Fedde Le Grand, Tujamo, Thievery Corporation, KSHMR, Alesso, Imagine Dragons, Martin Garrix și Armin van Buuren.

Promovare
În 2015, Untold a atras atenția printr-o campanie de promovare a evenimentului numită "Pay with Blood", în care donatorii de sânge primeau bilete gratuite la festival. Astfel, în luna iulie 2015, cei care donau sânge la caravana mobilă din Parcul Herăstrău București sau la Centrul de Transfuzie Sangvină din Cluj-Napoca, primeau pe loc bilete la festival. Inițiativa de a asocia Transilvania, Vlad Țepeș, vampirii și donarea de sânge a fost remarcată internațional.

Premii
 "Best Major European Festival" în 2015

Galerie

Note

Legături externe
 Site oficial

Festivaluri de muzică în România
Festivaluri de muzică electronică
Festivaluri în Cluj

Untold Festival


Elfenbenskysten deltog første gang i olympiske lege under Sommer-OL 1964 i Tokyo, og har siden deltaget i samtlige sommerlege undtaget Sommer-OL 1980 i Moskva som de boykottede. Gabriel Tiacoh vandt deres hidtil eneste medalje, da han vandt sølv på 400 meter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Elfenbenskysten har aldrig deltaget i vinterlege.

Medaljeoversigt

Medaljevindere

Eksterne henvisninger
 Elfenbenskystens OL-statistik  på Sports-reference.com

Elfenbenskysten ved sommer-OL
OL

Elfenbenskysten ved OL


نادي لو تشو دي فوندز  نادي كرة قدم سويسري يشارك في بطولة دوري الدرجة الثالثة . تم تأسيس النادي في سنة 1894 .

مراجع

تأسيسات سنة 1894 في سويسرا
أندية كرة قدم في سويسرا
أندية كرة قدم أسست في 1894
لا شو دو فون (سويسرا)

نادي لو تشو دي فوندز


Vranino oko (četverolisni petrov križ, lat. Paris quadrifolia) otrovna je biljka iz porodice čemerikovki (Melanthiaceae). Raste po cijeloj Europi te u Zapadnom Sibiru. Kod nas raste po planinskim šumama.

Sastav
Sadrži vitamin C, flavonoide, kumarin, organske kiseline, pektinske tvari, glikozid paridin, te otrovni saponin paristifnin.

Primjena u narodnoj medicini
Protiv grčeva, čireva, kod upaljenih očiju, te za teško zacjeljive rane.

Dodatna literatura
Wilfort,R. Ljekovito bilje i njegova upotreba,Zagreb 1974.

Izvori

Vanjske poveznice

Čemerikovke
Otrovne biljke

Vranino oko


Brandon Tory est un rappeur, auteur-compositeur, producteur de disques, ingénieur logiciel et entrepreneur américain, né le 1er février 1989 dans la région de Boston.

Biographie

Enfance
Tory grandit à Brockton, dans le Massachusetts. Il fréquente l'Université du Massachusetts pour étudier l'électrotechnique. Alors enfant, Tory rêve de devenir un hacker et apprend à coder par lui-même à l'âge de 14 ans.

Carrière
Tory travaille comme architecte logiciel senior chez Apple à Cupertino, mais est ensuite passé chez Google pour travailler sur l'intelligence artificielle à Los Angeles.

Avant de déménager en Californie pour travailler sur sa première mixtape SHINE, Tory vit plusieurs années à Atlanta où il écrit des chansons qui lui vaudront plus tard la reconnaissance et le mentorat du producteur Timbaland.

Reconnaissance
Il remporte la première place du concours national de musique Microsoft et Lenovo Team Up With Timbaland en 2014, battant plus de 6 000 concurrents. En 2018, après avoir révélé sa vie secrète en tant que musicien et ingénieur Google senior dans un clip intitulé Seriously  le Wall Street Journal présente Brandon sur la couverture de sa section Business dans un article intitulé « When Your Day Job Isn't Enough; A Computer Nerd Who Raps ». CNBC présente Brandon dans sa section Young Success avec un article intitulé « De sans-abri à ingénieur chez Apple et Google – tout en rappant pour Timbaland ». Forbes présente Brandon dans un article intitulé « Google AI Engineer/Rapper Wants Kids To Know It's Cool To Be A Genius ».

Brandon Tory est salué pour avoir parlé publiquement de son histoire de dichotomie consistant à équilibrer la musique et la technologie et à surmonter le doute de lui-même.

Notes et références

Liens externes

Naissance en février 1989
Rappeur américain

Brandon Tory


La Grange dîmière est un édifice situé à Heurteauville, en France.

Localisation
Le monument est situé dans le département français de Seine-Maritime, quai de Seine.

Historique
La grange est édifiée au  ou au  et est alors dépendante de l'abbaye de Jumièges.

L'édifice est inscrit au titre des monuments historiques depuis le .

Architecture
L'édifice est en pierre calcaire et chaume, et la charpente est en chêne.

Les pignons possèdent des contreforts et des portes en ogive.

Notes et références

 Le patrimoine des communes de Seine-Maritime

Annexes

Articles connexes
 Liste des monuments historiques de la Seine-Maritime
 Liste des monuments historiques de l'arrondissement de Rouen

Bibliographie
 .

Liens externes

Heurteauville
Monument historique inscrit en 1974
Monument historique dans la Seine-Maritime

Grange dîmière d'Heurteauville


Steele County er navnet på 2 counties i USA:

 Steele County, Minnesota
 Steele County, North Dakota

Steele County


An Hemerocallis fulva in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Carl von Linné, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Carl von Linné. An Hemerocallis fulva in nahilalakip ha genus nga Hemerocallis, ngan familia nga Xanthorrhoeaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 H. f. angustifolia
 H. f. aurantiaca
 H. f. fulva

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Hemerocallis

Hemerocallis fulva


نِكار أو (نقحرة: نيكار) (بالألمانية: Neckar) نهر ألماني طوله 367 كلم يوجد معظمه في ولاية بادن-فورتمبيرغ ويصب في نهر رين عند مدينة مَنهَيم ويعد النهر من أهم روافد نهر رَين.

مراجع

أنهار ألمانيا
أنهار بادن-فورتمبيرغ
أنهار هسن
الممرات المائية الاتحادية في ألمانيا
أودية بادن-فورتمبيرغ

نيكار


Soddì (sardinski: Soddìe) je grad i općina (comune) u pokrajini Oristanu u regiji Sardiniji, Italija. Nalazi se na nadmorskoj visini od 250 metara i ima 120 stanovnika. Prostire se na 5,24 km². Gustoća naseljenosti je 23 st/km².Susjedne općine su: Aidomaggiore, Boroneddu i Sedilo.

Izvori

Općine u pokrajini Oristano

Soddì


قائمة ببطولات ويمبلدون لسنة 1900:

فردي رجال

 رينالد دوهيرتي هزم  سدني سميث. النتيجة: 6-8 6-3 6-1 6-2

فردي سيدات

 بلانش باجيلي هزمت  شارلت كوبر. النتيجة: 4-6, 6-4, 6-4

مراجع

أحداث 1900 الرياضية في لندن
أحداث يوليو 1900 الرياضية
أحداث يونيو 1900 الرياضية
كرة المضرب في 1900
كرة مضرب إنجليزية في 1900

بطولة ويمبلدون 1900


Startas tenisice, poznate i kao startasice, su marka tenisica hrvatske tvornice obuće Borovo iz Vukovara, ujedno i njezin najpoznatiji proizvod.

Startas tenisice nastale su 1976. godine, a izvorno su zamišljene za igranje stolnog tenisa. Platnene, niske, jednobojne tenisice s gumenim đonom u cijelosti ručno izrađene od prirodnih materijala te su modno obilježile 1980-ih u Hrvatskoj i šire. Jedan par startasica prilikom izrade prođe kroz ruke 23 radnice.

Svoj vrhunac popularnosti Startas doživljava 1987. godine kao službena obuća Univerzijade u Zagrebu. Prodaja Startasica tada je iznosila preko 5 milijuna pari godišnje.

Posebne serije startasica tiskane su u raznim prigodama, poput serije od 5.000 komada s grbom i bojama Hajduka ("hajdučke startasice"), serije za Susret hrvatske katoličke mladeži u Vukovaru 2017. (pod krilaticom Startaj novu nadu za pomoć Vukovarskoj bolnici), kao i zeleno-bijele serije s motivom djeteline za irsko tržište. Posebne serije proizvedene su i za potrebe uličnog festivala Cest is d'Best u Zagrebu, splitski festival elektroničke glazbe Ultra, zagrebački INmusic festival i druge događaje i humanitarne akcije.

Startasice je popularizirala i hrvatska predsjednica Kolinda Grabar-Kitarović, koja je na završnici Davis Cupa u Zagrebu u prosincu 2016., kada je nosila Startasice s motivom crno-bijelih kockica ("kockaste" ili "navijačke startasice" koje su mediji prozvali "Kolindinim startasicama").

Ružičaste startasice zagrebačke dizajnerice Ive Ćurković Spajić našle su se i u prestižnom modnom časopisu Vogue. Startasice kao model tenisica pronašle su se na popisu 9 najboljih tenisica na svijetu poznatoga mrežnoga modnoga časopisa InStyle 2016. godine.

Vidi još:
 Borosane (borosanke)

Izvori

Vukovar
Obuća

Startas


(* 6. April 1879 in ; † 12. Juni 1966 in ) war ein international tätiger, schwedischer Kunsthistoriker und Hochschullehrer finnischer Herkunft. Er lehrte an der Universität Stockholm und leitete eine Abteilung des Nationalmuseums in Stockholm. Seine Forschungsschwerpunkte waren italienische Malerei und ostasiatische Kunst, insbesondere die Zeit der Ming- und Qing-Dynastie in China.

Herkunft und Ausbildung
 war der Sohn von , einem Assessor, und . Er studierte ab 1897 Kunstgeschichte an der Kaiser-Alexander-Universität in Helsinki bei Johan Jakob Tikkanen (1857–1930). In seiner Doktorarbeit 1900 behandelte er das Leben und Werk des schwedischen Malers .

Leben als Wissenschaftler
In den Folgejahren beschäftigte sich  mit der italienischen Malerei der Renaissance sowie den frühen italienischen Meistern des 13. und 14. Jahrhunderts. Er traf dabei auf Bernard Berenson, dessen Anregungen ihm die eigene Forschungsmethodik weiterzuentwickeln halfen.

1908 wurde  der erste Professor für Kunstgeschichte an der Universität Stockholm. In den 1910er Jahren lernte er in Boston über Denman W. Ross die chinesische Kunst kennen. Er lehrte sowohl an der Harvard als auch an der Yale-Universität (1916–1917). In den Jahren 1917 und 1918 unternahm er seine erste Reise nach Japan, 1922 und 1923 hielt er sich längere Zeit in China auf, wo er begann, die Kunst des Landes systematisch zu erfassen, zu fotografieren und zu sammeln. 1924 und 1925 war er Konservator am  in Paris. Ab 1926 leitete er die Abteilung Malerei und Skulptur im Stockholmer Nationalmuseum; dieses Amt bekleidete er bis zu seiner Pensionierung 1944.

Heirat
 heiratete zweimal: 1903 die Zahnärztin  (1876–1925), Tochter eines Büroleiters, und 1925 die Lektorin  (1893–1976), Tochter eines Leutnants. Er war Generalsekretär der skandinavischen theosophischen Gesellschaft von 1938 bis 1948, interessierte sich für Zen-Buddhismus und Astrologie.  starb 1966. Seine private Sammlung wird im Östasiatiska Museet in Stockholm bewahrt.

Schriften (Auswahl)
 wissenschaftliche Veröffentlichungen in Zeitschriften umfassen über vierhundert Aufsätze und Beiträge. Er verfasste zahlreiche Bücher in verschiedenen Sprachen:

  und seine Stellung in der gleichzeitigen florentinischen Malerei (Leipzig 1908)
 Leonardo da Vinci.  ... (Stockholm 1911; englisch 1916)
  (Stockholm 1919)
  (London 1920)
  (London 1924)
  (Paris, Brüssel 1926; englisch 1926)
 Studien zur chinesischen Plastik der Post-Tangzeit (Berlin 1927)
  (London 1938)
 , 2 Teile (Stockholm 1948–1950; englisch 1949–1950)
  (London, New York 1956–1958)

Darüber hinaus schrieb  auch zwei Bücher mit Gedichten:

  (1902)
  (1913)

Literatur
 : . , Amsterdam 1998, ISBN 90-5700-519-0, S. 113–114, 171 Anmerkung 19, 20.
 : , In: , redigiert von . Band 32. Stockholm 2006, S. 266–273 (Digitalisat).
 : . In: . Band 4. , Helsinki; Atlantis, Stockholm, 2011, ISBN 978-951-583-236-8, S. 1453–1454 (Digitalisat).

Weblinks
 Sirén, Osvald im Dictionary of Art Historians

Kunsthistoriker
Kunsthistoriker (ostasiatische Kunstgeschichte)
Hochschullehrer (Universität Stockholm)
Wissenschaftlicher Mitarbeiter eines Museums in Schweden
Schwede
Geboren 1879
Gestorben 1966
Mann
Finnlandschwede
Literatur (Schwedisch)
Literatur (Finnland)

Osvald Sirén


.nu ist die länderspezifische Top-Level-Domain (ccTLD) des Gebietes der Insel Niue. Sie wurde am 20. Juni 1996 eingeführt und wurde der Firma WorldNames, Inc mit Sitz in Medfield (USA) zugeteilt. Für die technische Verwaltung war zunächst die Internet Direct Ltd. in Alofi auf Niue zuständig, die im Januar 2013 durch die schwedische Internet Infrastructure Foundation abgelöst wurde.

Eigenschaften
Jede natürliche oder juristische Person darf eine .nu-Domain registrieren, ein Wohnsitz oder eine Niederlassung auf Niue sind nicht notwendig. Allerdings verlangt die Vergabestelle von Privatpersonen, dass sie bei der Anmeldung einer Domain ihre Ausweisnummer sowie ihr Geburtsdatum angeben. Unternehmen müssen die Handelsregister- und Umsatzsteuer-Identifikationsnummer nennen. Es können nur alphanumerische Zeichen verwendet werden, internationalisierte Domainnamen sind nicht möglich. Allerdings werden seit 2008 sogenannte Zifferndomains unterstützt, die nur Zahlen und keine Buchstaben beinhalten. Seit 2001 gehört .nu zu den ersten Top-Level-Domains, die das Schiedsgericht der WIPO anerkannt haben.

Um die Kontrolle über ihre ccTLD zurückzuerlangen, reichte die IUSN Foundation, die in Niue weiterhin formal für die Verwaltung der Domain zuständig ist, im Jahre 2018 Klage vor einem Stockholmer Gericht gegen die Internet Infrastructure Foundation ein.

Weblinks
 Offizielle Website der Vergabestelle

Einzelnachweise

Länderspezifische Top-Level-Domain
Niue
Medien (Neuseeland)

.nu


Râul Govodarva este un curs de apă, afluent al râului Coșuștea.

Râuri din județul Mehedinți
Bazinul Jiu

Râul Govodarva, Coșuștea


HMS Loch Dunvegan was a  frigate of the British Royal Navy, named after Loch Dunvegan in Scotland. Launched in 1944, the ship saw service in the Second World War, and in the Mediterranean Fleet in the early 1950s, before being broken up in 1960.

Service history

Second World War
Commissioned in June 1944, the ship was allocated for service in the 10th Escort Group for Atlantic convoy defence duty. In August she was detached to the 20th Escort Group for Russian convoy duty, joining Convoy JW 59 to Murmansk. On 24 August Loch Dunvegan took part in the sinking of the . The next day the convoy arrived at Kola Inlet and the ship was detached to join Convoy RA 59A for the return journey. She rejoined 10th Escort Group at Derry on 5 September, to serve in convoy and anti-submarine operations. On 14 February 1945 she took part in the sinking of . In March the Group was transferred to the English Channel to continue operations against U-boats.

Post-war
After the German surrender in May 1945 the ship was transferred to the Rosyth Escort Force and also employed in Air-Sea Rescue duty in the Atlantic. She also supported re-occupation operations in Norway. In August 1945 Loch Dunvegan was transferred to 1st Anti-Submarine Training Flotilla based at Londonderry, where she served until August 1947 when she was decommissioned and placed in reserve at Devonport.

In 1948 her pennant number was changed to K425 from F425.

Mediterranean Fleet, 1950s
After a refit Loch Dunvegan was recommissioned on 1 May 1950 for service in the 2nd Frigate Flotilla of the Mediterranean Fleet, arriving at Malta on 26 June. The usual programme of exercises and visits followed, and including a period as Guard ship at Aqaba. While under repair at Gibraltar on 27 April 1951 she gave assistance after the destruction of the ammunition ship RFA Bedenham in an explosion. In May 1951 she returned to Malta to rejoin the 2nd Frigate Flotilla, but when entering Mellieħa, she grounded, sustaining extensive damage, including the loss of propeller blades. Further repairs took until September, and on her arrival at Sliema the ship was involved in a series of collisions, including one with the destroyer , the Leader of the 3rd Destroyer Flotilla. In January–February 1952 Loch Dunvegan was deployed as Guardship at Port Said during Egyptian threats to nationalise the Suez Canal, and provided shore parties in support of the military authorities after widespread anti-British riots. Flotilla duties and exercises then occupied her until November 1952 when she returned to the UK, was decommissioned and put into reserve at Devonport and then Penarth.

Loch Dunvegan remained in reserve at Penarth until 1960 when she was sold for scrapping at Thos. W. Ward of Briton Ferry, where the ship arrived under tow on 24 August 1960.

References

Publications

1944 ships
Ships built in Bristol
Dunvegan (K425)
World War II frigates of the United Kingdom
Cold War frigates of the United Kingdom

HMS Loch Dunvegan (K425)


După nouă sau zece ore este un film românesc din 2017 regizat de Răzvan Dutchevici. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Andrei Ciopec, Cezar Grumăzescu, Mădălina Oprescu.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2017 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2017

După nouă sau zece ore


An Puya pygmaea in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Lyman Bradford Smith. An Puya pygmaea in nahilalakip ha genus nga Puya, ngan familia nga Bromeliaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan.

Mabibilngan ini ha Ecuador. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Puya

Puya pygmaea


Justin Daerr (* 9. Februar 1981 in Houston) ist ein US-amerikanischer Triathlet und Ironman-Sieger (2014).

Werdegang
Der Texaner Justin Daerr startete 2000 bei seinem ersten Triathlon und 2001 erstmals auf der Langdistanz beim Ironman California (3,86 km Schwimmen, 180,2 km Radfahren und 42,195 km Laufen).
Sein Trainingspartner ist Chris McDonald.

Im August 2014 gewann er bei der Erstaustragung den Ironman Boulder.

Sportliche Erfolge

Triathlon

(DNF – Did Not Finish)

Weblinks
 Offizielle Homepage von Justin Daerr

Einzelnachweise

Triathlet (Vereinigte Staaten)
US-Amerikaner
Geboren 1981
Mann

Justin Daerr


Paradoxul lui Bertrand este o problemă ce reflectă interpretarea tradiționalistă a teoriei probabilităților. A fost propusă de matematicianul Joseph Bertrand, în 1889, în lucrarea sa Calcul des probabilites , dorindu-se a fi un exemplu al ambiguității algoritmului de calcul al probabilităților atunci când variabila aleatorie nu este definită clar.

Formularea problemei
Paradoxul lui Bertrand are următoarea formulare: Fie un triunghi echilateral înscris într-un cerc. Presupunând că o coardă a cercului este aleasă aleatoriu, care este probabilitatea ca aceasta să fie mai lungă decât o latură a triunghiului?

Bertrand a dat trei soluții de rezolvare, toate valide, în ciuda rezultatelor diferite obținute.

1. Metoda punctelor aleatorii

Alege două puncte aleatorii situate pe circumferința cercului și trasează o linie pentru a forma coarda corespunzătoare. Pentru a calcula probabilitatea căutată, imaginează rotirea triunghiului înscris în așa fel încât unul dintre vârfurile sale să coincidă cu unul dintre capetele coardei anterior trasate. Dacă capătul celălalt al coardei este situat pe arcul de cerc trasat de latura triunghiului opusă punctului ales drept vârf, coarda este mai lungă decât o latură a triunghiului. Datorită faptului că lungimea arcului de cerc (pomenit înainte) este o treime din circumferința cercului, probabilitatea ca o coardă aleasă aleatoriu să fie mai lungă decât o latură a triunghiului este de .

2. Metoda razei de cerc

Construiește o rază a cercului și imaginează rotirea triunghiului astfel încât una dintre laturile sale să fie perpendiculară pe raza construită. Acum construiește o coardă oarecare perpendiculară pe rază (și, prin urmare, paralelă cu latura triunghiului). Coarda este mai lungă decât o latură a triunghiului dacă punctul de intersecție al coardei cu raza se află în interiorul triunghiului. Datorită faptului că latura triunghiului înscris împarte în două raza, probabilitatea ca o coardă aleasă aleatoriu să fie mai lungă decât o latură a triunghiului este de .

3. Metoda punctului de mijloc

Construiește un al doilea cerc înscris în triunghiul echilateral. Alege un punct oarecare cuprins în cercul mare și construiește coarda aferentă ce este împărțită de acel punct în două segmente egale. Coarda este mai lungă decât o latură a triunghiului dacă punctul ales este cuprins în cercul (mai mic) înscris în triunghi. Datorită faptului că raza cercului înscris în triunghi (i.e. cercul mic) este de   din raza cercului mare, aria sa fiind de o pătrime din aria cercului mare, probabilitatea ca o coardă aleasă aleatoriu să fie mai lungă decât o latură a triunghiului este de .

După cum se observă, metodele de selecție diferă prin accentul pe care-l pun pe diametrul cercului (i.e. pe construcția sa). În prima metodă, fiecare coardă poate fi aleasă într-un singur mod, indiferent că este sau nu diametru. În a doua metodă, fiecare diametru poate fi ales în două moduri, pe când fiecare coardă poate fi aleasă într-un singur mod. În a treia metodă, fiecare alegere a unui punct de mijloc corespunde unei coarde unice, cu excepția centrului cercului care este punctul de mijloc al tuturor diametrelor. Aceste chestiuni pot fi evitate prin "regularizarea" problemei, astfel încât ambiguitatea diametrelor să fie exclusă, fără afectarea probabilităților rezultate.

Metodele de selecție pot fi, de asemenea, vizualizate după cum urmează. Fiecare coardă, cu excepția diametrelor, poate fi identificată printr-un punct de mijloc unic. Prin urmare, fiecare dintre cele trei metode de selecție prezintă distribuții diferite ale punctelor de mijloc. Prima și a doua metodă prezintă distribuții neuniforme, pe când a treia metodă prezintă o distribuție uniformă. Pe de altă parte, în imaginile de mai jos se poate observa o mai mare omogenitate a distribuției coardelor metodei doi, pe când în celelalte cazuri distribuția coardelor este eterogenă.

Alte distribuții pot fi ușor de imaginat, multe producând proporții diferite ale coardelor ce sunt mai lungi decât latura triunghiului înscris în cerc.

Soluția clasică
Soluția clasică a paradoxului ține de modul în care coarda este aleasă aleatoriu. Prin urmare, dacă și numai dacă modul de alegerii al coardei este specificat, problema dă o soluție bine definită. Aceasta deoarece fiecare metodă de alegere a coardelor dă o anume distribuție diferită a acestora. Cele trei soluții diferite oferite de Bertrand corespund metodelor de selecție diferite ale coardelor și, în absența informațiilor aferente alegerii, nu există niciun motiv a prefera o metodă în defavoarea alteia; în consecință, problema nu are soluție unică.

Un mod de a crea o soluție unică problemei (și de a rezolva paradoxul) este specificarea distribuirii uniforme a capetelor coardelor între 0 și c, unde c este circumferința cercului. Această distribuție este aceeași cu cea dată de prima metodă a lui Bertrand, probabilitatea fiind de  .

Acesta și alte paradoxuri ce țin de interpretarea clasicistă a probabilităților justifică utilizarea formulărilor specifice, inclusiv în cazul probabilității frecvențiale și a probabilității subiective Baynesiene.

Soluția lui Jaynes a principiului "ignoranței maximale"
Într-o lucrare a fizicianului Edwin Jaynes, intitulată The Well-Posed Problem și publicată în 1973,  acesta propune o soluție pentru paradox bazată pe principiul "ignoranței maximale" - cum că nu ar trebui să folosim nicio informație ce nu este dată explicit în formularea problemei. Jaynes a scos în evidență faptul că problema lui Bertrand nu specifică nici poziția, nici mărimea cercului, și, prin urmare, fiecare soluție trebuie să fie indiferentă față de acestea. Cu alte cuvinte, soluția trebuie să stipuleze atât scala cât și invariația translației.

Pentru a ilustra: să presupunem distribuirea aleatorie a coardelor pe un cerc de diametru 2. Dacă superimpozăm conturul unui alt cerc mai mic pe cercul mai mare (exp. de diametru 1), atunci distribuția coardelor pe acest cerc mai mic trebuie să fie similară cu cea de pe cercul mare. Dacă mutăm cercul mai mic în cadrul cercului mai mare, probabilitatea (problemei de mai sus) trebuie să rămână constantă. Ori, se poate observa cu ușurință că ar exista o schimbare a probabilității obiective pentru metoda 3: distribuția coardelor în cadrul cercului cu contur roșu este evident diferită decât cea existentă în cercul mai mare (vezi figura de jos): Același lucru se întâmplă pentru metoda 1, deși este mai greu de observat într-o reprezentare grafică. Metoda 2 este singură ce este invariantă atât scalar cât și translațional; metoda 3 este invariantă doar scalar, iar metoda 1 nu este invariantă nici scalar, nici translațional.

Cu toate acestea, Jaynes nu a folosit aceste observații pentru a accepta sau respinge metodele propuse de soluționare, lăsând deschisă posibilitatea existenței unei alte soluții a paradoxului ce ține cont de criteriul menționat de el. Jaynes a folosit ecuații integrale în descrierea invarianțelor, pentru a determina direct probabilitatea distribuției. Astfel, ecuațiile integrale dau o soluție unică iar aceasta este conținută de metoda 2 (metoda razei de cerc descrisă mai sus).

Într-un articol din 2015, Alon Drory susține că principiul lui Jaynes se poate aplica și celorlalte două soluții. Drory susține că implementarea matematică a proprietăților invariațiilor nu este unică, ci depinde de procedura de selecție aleatorie folosită. El arată că fiecare din cele trei soluții oferite de Bertrand poate fi obținută folosind invariațiile rotațională, de scală și translațională, concluzionând că principiul lui Jaynes este la fel de interpretabil că principiul indiferenței în sine.

Experimente fizice
A doua metodă este singură ce îndeplinește cerințele de invarianță prezente în anumite sisteme fizice - cum ar fi în mecanica statistică și fizica gazelor -, precum și în experimentul propus de Jaynes al aruncării paielor, de la o anumită distanță, pe un cerc. Cu toate acestea, se pot proiecta și alte experimente practice prin care se pot obține răspunsuri aferente celorlalte (două) metode. Spre exemplu, pentru a ajunge la soluția primei metode (i.e. a punctelor aleatorii) se poate folosi un mecanism de învârtire a cercului, urmând ca două învârtiri independente să definească punctele unei coarde de pe circumferința cercului. Pentru a ajunge la soluția celei de-a treia metode, cercul poate fi uns cu melasă, urmând ca locul de aterizare a unei muște să reprezinte punctul de mijloc al unei coarde. Astfel de experimente au fost derulate de mai mulți cercetători, iar rezultatele au fost verificate empiric.

Dezvoltări recente
Într-un articol din 2007 a lui Nicholas Shackel intitulat Bertrand's Paradox and the Principle of Indifference, acesta afirmă că paradoxul rămâne nerezolvat după mai bine de 100 de ani, constituind o puternică dovadă împotriva principiului indiferenței. De asemenea, în 2013, într-un articol intitulat "Bertrand's paradox revisited: Why Bertrand's solutions are all inapplicable", Darrel P. Rowbottom arată că toate soluțiile propuse de Bertrand sunt inaplicabile față de problema formulată, încât paradoxul trebuie să fie mai greu de rezolvat decât s-a anticipat inițial.

Shackel subliniază faptul că două abordări diferite au fost, în general, adoptate până în prezent în încercarea de a rezolva paradoxul lui Bertrand: cele care consideră că problema a cuprins mai multe probleme neechivalente, și cele care consideră că problema este bine definită. Shackel îl citează pe Louis Marinoff  ca reprezentat tipic pentru prima categorie, și pe Edwin Jaynes ca reprezentant tipic pentru cea de-a doua.

Cu toate acestea, într-un articol recent, Solving the hard problem of Bertrand's paradox, aparținând lui Diederik Aerts și lui Massimiliano Sassoli de Bianchi, se consideră că o strategie mixtă este necesară pentru abordarea paradoxului. Conform acestor doi, problema trebuie mai întâi concretizată prin specificarea naturii entității ce se face subiect alegerii aleatorii, și, doar odată ce această cerință este îndeplinită, problema poate fi considerată bine definită, în sensul lui Jaynes, încât principiul ignoranței maximale poate fi folosit pentru a o rezolva. În acest scop, de vreme ce problema nu specifică modul de alegerea al coardelor, principiul ignoranței maximale trebuie aplicat nu la nivelul diferitelor alegeri posibile ale coardelor, ci, la un nivel mai profund - la nivelul diferitelor moduri de alegerea a coardelor. Aceasta necesită calcularea unei meta-medii asupra tuturor modurilor posibile de selectare a coardelor, pe care autorii au numit-o medie universală. Pentru aceasta, ei folosesc o metodă de discretizare inspirată de definiția legii probabilității în procesele Wiener. Rezultatul obținut este în acord cu cel obținut de Jaynes, deși metoda de punere a problemei este diferită.

Note

Lectură suplimentară

Legături externe

Teoria probabilităților
Bertrand

Paradoxul lui Bertrand (teoria probabilităților)


ATLAS deneyi, (A Toroidal LHC ApparatuS) Avrupa Nükleer Araştırma Merkezi'nde (CERN) 10 Eylül 2008'de deneyine başlanmış olan Büyük Hadron Çarpıştırıcısında kurulan altı deneyden biridir. Diğerleri CMS deneyi, LHCb deneyi, LHCf deneyi Alice deneyi ve Totem deneyidir. ATLAS ve CMS genel amaçlı, LHCb b-fiziği üzerine, LHCf deneyi astroparçacıklar (kozmik ışın) fiziği, Alice ağır iyon fiziği ve Totem ise toplam tesir kesiti ölçümü üzerinedir.

Deneyin göbeğinde proton demetleri çarpıştıkları zaman, farklı enerjilerde birçok temel parçacığın ortaya çıkması beklenmektedir. ATLAS deneyi şimdiye dek gözlenmiş veya gözlenmemiş birçok parçacığı izlerini, enerjilerini, momentumlarını ölçecek şekilde genel amaçlı olarak tasarlanmıştır. LHC nin çarpışma enerjisi olan 14 TeV ve ışınlığı olan 1034 p/cm²/s daha önceki deneylerde ulaşılmamış özelliklerdir. Bu zor şartlar, ATLAS deneyini şimdiye dek yapılmış bütün parçacık fiziği deneyleri arasında en büyüğü ve en karmaşığı olmaya itmiştir.

Deneylere büyük medya ve bilim dünyasının ilgisi dünyanın sonu kehanetleri arasında başlandı (2008). Lakin gerçekleşen aksilikler ve kazalar sonucu 2009 yılının neredeyse tamamı deney aletinin tamiratlarıyla geçti. ATLAS deneyi, 2012 yılı temmuz ayında CMS ile birlikte Higgs Bozonunun gözlemlendiği iki LHC deneyinden biri olarak tarihe geçti. Süpersimetrik parçacıklara dair anlamlı bilgilerin toplanması için bir süre daha bekleneceği tahmin edilmektedir.

Fizik uygulaması

ATLAS deneyi Standart Modeli deneysel olarak tamamlamak için gereken Higgs bozonunu keşfetmek dışında, top kuark ile ilgili detaylı araştırmalar yapmayı da amaçlar. Bunun dışında yeni fizik modelleri (Süpersimetri, BBT, Ek Boyutlar), mikro kara delikler(bu sayede büyük devasa kara deliklerin yapısını anlatabilme adına), evrendeki madde-karşımadde oransızlığı da araştırılacak konular arasındadır ([karşıt madde oluşturmak içinde aynı zamanda deneyler sürdürülmekte ve kimi söylentilere göre üretilmiştir]).

Deney aleti
ATLAS deney ölçüm aleti, iz ölçen iç dedektör, enerji ölçen kalorimetre ve muon odalarından başka süperiletken mıknatıs sistemi ve veri tetikleme, toplama ve kayıt sistemlerinden oluşur.

44 m boyunda, çapı 22 m olan bir silindir şeklindedir. Ağırlğı 7.000 ton olan bu cihaz, yerin 100m altında dünyadaki en büyük insan yapısı mağarada çalışacaktır.

İç dedektör

Proton demet borusundan radial yönde 1,5 cm den başlayarak 1,2m ye dek uzaklaşan 3 ayrı kısımdan oluşur. Görevi yüklü parçacıkların bıraktıkları izleri kaydederek momentum bilgisine ulaşmayı sağlamaktır. Bunu solenoid manyetik alan yardımı ile yapar. En içte Pixel, ortada SCT ve dışta TRT vardır.

Geçiş ışınımı iz sürücüsü(Transition radiation tracker, TRT), İç algılayıcının(Inner Detector) en dış kısmında bulunan bileşenidir. TRT straw iz sürücüsü ve geçiş ışınımı radyasyonu algıcı olmak üzere iki bileşenden oluşur.

Kalorimetre

Buraya kadar ulaşabilen parçacıkların enerjisi ölçen kısımdır. En dışta bulunan muon dedektörlerine çoğunlukla sadece muonlar ulaşabilir. Bu kısmın görevi, muonların manyetik alandaki yollarını izleyip, momentumlarını ölçmektir. Yüklü parçacıkların yollarını momentumları ile ters orantıli bir eğri haline getirmeyi amaçlayan süperiletken 3 ayrı elektro-mıknatıs sistemi vardır.

Sarmal

Proton çarpışmalarında ortaya çıkan en ilginç olayları hızla bulmayı ve bu olaylara ait bütün verileri bir merkezde toplamayı amaçlayan sistemdir.

Birinci Seviye

Donanım temelli tetikleyicidir. Her saniye meydana gelecek yaklaşık 1 milyar proton proton etkileşiminden ilginç olan 75-100 bin olayı ikinci seviyeye aktarır. Tetiklemenin gerçekleştiği her olay için dedektörlerin faaliyete geçmiş olan kısımlarını belirler.

İkinci Seviye

Yazılım temelli tetikleyicidir. Birinci seviyenin belirlemiş olduğu kısımlarda çalışarak, daha hassas seçimler yapar ve üçüncü seviyeye saniyede yaklaşık 1000 kadar olayı aktarır.

Üçüncü Seviye

Olay filtresi olarak da adlandırılan yazılım temelli tetikleyicidir. Her saniye, ikinci seviyeden gelen olaylardan 200 kadarını kaydeder.

Kaynakça

<div class="references-small">

Galeri

Dış bağlantılar
 ATLAS deneyi genel sayfası
 ATLAS deneyi ve Türk fizikçilerin katkıları

Büyük Hadron Çarpıştırıcısı
Parçacık deneyleri

ATLAS deneyi


Cássio Nogueira, mais conhecido simplesmente como Cássio (Mirassol, 12 de abril de 1935 - Santos, 5 de junho de 2014) foi um futebolista brasileiro que atuava como zagueiro.

Carreira
Iniciou a carreira no EC Taubaté, ainda no amador. Foi titular absoluto da Seleção do Exercito, enquanto servia no quartel de Caçapava e seu desempenho despertou o interesse do Santos, que o contratou em 1952.

Estreou em 13 de abril de 1952, num amistoso contra a Seleção Carioca de Amadores, vencido pelo Santos por 4x3 no Estádio da Vila Belmiro. Nunca foi titular absoluto do Peixe, mas substituía Hélvio, Ivan, Nenê, Ramiro e Fioti. Sua melhor temporada pelo clube foi em 1954, quando atuou em 37 jogos.

Fez parte do elenco Bicampeão Paulista em 1955-1956. Seu último jogo foi a goleada do Santos por 6x1 no Guarani, em 14 de abril de 1957, em amistoso realizado no Estádio da Vila Belmiro. No total, fez 119 jogos pelo clube e não marcou gols.

Foi contratado pelo Corinthians ainda em 1957 e ficou lá até 1959. Estreou no dia 20 de abril de 1957, na derrota por 3 a 1 pelo Taubaté, em partida amistosa realizada no Estádio Martins Pereira. Vestiu a camisa alvinegra em 42 jogos (16 vitórias, 12 empates, 11 derrotas) e não marcou nenhum gol.

Depois foi para Ribeirão Preto e jogou pouco tempo no Comercial, até 1960, pois operou os dois joelhos e não voltou mais a jogar, deixando os gramados aos 25 anos de idade.

Já aposentado, foi um empresário bem sucedido da Construção Civil.

Voltou ao Santos como dirigente, sendo Diretor de Esportes e depois Vice-Presidente. Em 1984, anunciou a contração de Zico pelo clube, mas horas depois desmentiu a notícia, dizendo que se tratava de "um primeiro de abril". Foi responsável pelo futebol do Peixe na conquista do título paulista de 84 e foi chefe da delegação que conquistou o Torneio Kirin, em Toquio.

Faleceu em decorrência do Mal de Alzheimer em 2014, aos 79 anos. Casado com Elza, tinha duas filhas: Mara Cristina e Cassiana.

Títulos
Santos FC

 Campeonato Paulista: 1955 e 1956

Referências

Futebolistas do Esporte Clube Taubaté
Futebolistas do Santos Futebol Clube
Futebolistas do Sport Club Corinthians Paulista
Futebolistas do Comercial Futebol Clube (Ribeirão Preto)
Nascidos em 1935
Mortos em 2014
Naturais de Mirassol

Cássio Nogueira


Peliaina, monotipski rod glaukofita, dio porodice Glaucocystaceae. Jedina je vrsta slatkovodna alga P. cyanea

Izvori

Glaukofite

Peliaina


El ácido 6-metilsalicílico es un compuesto orgánico derivado del ácido salicílico con la fórmula CH3C6H3(CO2H)(OH). Es un sólido blanco soluble en agua básica y en disolventes orgánicos polares. A pH neutro, el ácido existe como 6-metilsalicilato. Sus grupos funcionales incluyen un ácido carboxílico y un grupo fenol. Es uno de los cuatro isómeros del ácido metilsalicílico.

Se produce de forma natural, siendo un precursor biosintético del m-cresol. Su descarboxilación está catalizada por la enzima 6-metilsalicilato descarboxilasa (EC 18.104.22.168):
6-metilsalicilato  3-cresol + CO2

Es un metabolito secundario aislado de Penicillium griseofulvum. También se ha encontrado en plantas del género Hydrophyllaceae.

Biosíntesis
El ácido 6-metilsalicílico se biosintetiza a partir de un ácido triacético, el cual se reduce en el segundo grupo ceto hasta alqueno. Posteriormente se efectúa una segunda condensación de Claisen con una unidad de malonil coenzima A. El producto final cicliza por medio de una condensación aldólica y se forma el tautómero enol, el cual es más estable por aromaticidad. Todo este procedimiento es efectuado por la enzima 6-metilsalicilato sintasa (EC 22.214.171.124)

Referencias

Biomoléculas
Policétidos
Ácidos aromáticos
Fenoles

Ácido 6-metilsalicílico


Hrvatski sokol, hrvatska organizacija koja je bila ustrojena radi promicanja tjelovježbe i širenja nacionalne svijesti među Hrvatima
 Hrvatski sokol (časopis)

Hrvatski sokol (razdvojba)


Parmi les confrontations opposant les équipes nationales de rugby à XV d'Angleterre et d'Écosse, on retrouve notamment :
 le match Écosse - Angleterre de 1871, disputé le  à Édimbourg ;
 le match Écosse - Angleterre de 1990, disputé le  à Édimbourg.

Match de rugby à XV Angleterre - Écosse


بلدية سوتالبو (بالإسبانية: Sotalbo) هي بلدية تقع في مقاطعة آبلة التابعة لمنطقة قشتالة وليون وسط إسبانيا.

الديموغرافيا
بلغ عدد سكان بلدية سوتالبو 255 نسمة عام 2011 (وفقاً للمعهد الوطني للإحصاء الإسباني).

مراجع

مصادر
  الموقع الرسمي لبلدية سوتالبو

أماكن مأهولة في آبلة
بلديات آبلة

سوتالبو


جاك ضيوف . مواليد 1 أغسطس 1938 في سانت لويس دبلوماسي سياسي من السنغال. هو المدير العام السابق لمنظمة الأغذية والزراعة «الفاو» لمدة 18 سنة.

تكوينه
تحصل ضيوف على شهادة التعليم الابتدائي من مدرسة دوفال وعلى شهادة الباكالوريا من معهد فايدهارب بمدينة سانت لويس.

تخرج من المدرسة الوطنية للزراعة بغرينيون بفرنسا، واختص فيما بعد في الزراعة الاستوائية متحصلا على شهادة الهندسة في مجال الزراعة الاستوائية من المدرسة الوطنية لتطبيق الزراعة الاستوائية بإحدى المناطق الباريسية.

حائز على شهادة دكتوراه العلوم الاجتماعية في المناطق الريفية من جامعة الحقوق والعلوم الاقتصادية جامعة باريس 1 - بانتيون سوربون.
تحصل على شهادة في الإدارة من الجمعية الأمريكية للإدارة.

انظر أيضا
 خوسيه غرازيانو داسيلفا

روابط خارجية

المراجع

أشخاص من سانت لويس (السنغال)
الصلبان العظمى لوسام الصليب الجنوبي
حاصلون على نيشان البسالة
حاصلون على وسام جوقة الشرف من رتبة قائد
خريجو جامعة السوربون
خريجو جامعة السوربون من السنغال
دبلوماسيون سنغاليون
سياسيون سنغاليون
مسؤولون سنغاليون في الأمم المتحدة
مغتربون سنغاليون في فرنسا
مندوبو السنغال الدائمون لدى الأمم المتحدة
مواليد 1357 هـ
مواليد 1938
مواليد في سانت لويس (السنغال)
وفيات 1440 هـ
حاصلون على مراتب تشريفية وأوسمة وميداليات مدغشقر

جاك ضيوف


Wardruna es un grupo musical noruego creado por el artista Kvitrafn, exmiembro de las bandas black metal Gorgoroth, Skuggsjá, Jotunspor, Ildkrig, Mortify, Bak de Syv Fjell, Sigfader, Dead to This World, Sahg, Det Hedenske Folk y Malice in Wonderland.

De temática antigua y rescatando tradiciones ya casi olvidadas, ha logrado recrear el poder del rito rúnico de vitkar y seidkonas entre otros.

Historia

El grupo se lanzó en 2003 culminando con la creación en 2009 de Runaljod - gap var Ginnunga. Dicho álbum se centra en ocho runas significativas:

 Hagal
 Bjarkan
 Thurs
 Jara
 Laukr
 Kauna
 Algir
 Dagr

Cada álbum está dirigido a un conjunto de ocho runas del "alfabeto" futhark.

Discografía

 2009 - Runaljod – gap var Ginnunga
 2011 - Runaljod – gap var Ginnunga (Edición LP)
 2013 - Runaljod – Yggdrasil
 2016 - Runaljod – Ragnarok
 2018 - Skald (álbum)
2021 - Kvitravn

Miembros
 Kvitrafn: letras, voces, todos los instrumentos (excepto fiddle)
 Lindy Fay Hella: voces
 Gaahl: voces
 Hallvard Kleiveland: fiddle noruego
John Stenersen: Moraharpa

Referencias

Enlaces externos

 Web oficial de Wardruna (en inglés)

Grupos de música de Noruega
Música folk
Grupos de música de los años 2010
Grupos de música de los años 2020
Grupos de música de los años 2000
Grupos de música formados en 2003

Wardruna


Sebastian Denius Nielsen (født 8. juni 1995 i Kjellerup) er en dansk fodboldspiller, der spiller for Skive IK.

Historie
Denius har en bror og søster, og er opvokset i Hindbjerg, få kilometer øst for Kjellerup. Her begyndte han at spille fodbold i Kjellerup Idrætsforening, hvor hans forældre i mange år havde været frivillige.

Viborg FF
Allerede som helt ung var Sebastian Denius til prøvetræninger hos Viborg FFs ungdomsafdeling FK Viborg. Herefter skiftede han allerede klub som U13-spiller. Da han blev ældre blev han tilknyttet klubben på en bibeskæftigelseskontrakt, da han samtidig skulle tage en HHX-uddannelse. Som U19-spiller spillede Denius også kampe i Reserveligaen, ligesom han ofte blev udtaget til bruttotruppen, når Viborgs 1. hold skulle spille i Superligaen. 18. maj 2014 fik han debut i landets bedste række, da han i Viborg FFs udekamp på Blue Water Arena mod Esbjerg fB efter 71. minutter blev indskiftet i stedet for Wílton Figueiredo.

Sæsonen efter var Viborg rykket ned i 1. division, men det gav ikke meget mere spilletid på klubbens bedste hold for Sebastian Denius. Det blev til 30 minutters spilletid i en hjemmekamp den 17. august 2014 mod Skive IK, og 40 minutter på banen i en pokalkamp mod AGF tre dage efter. I alt sad han på bænken i ti 1. divisionskampe, uden at komme på banen. I januar 2015 blev Denius udlånt til barndomsklubben Kjellerup IF for resten af sæsonen, så han kunne få mere fast spilletid.

I 2015-16 sæsonen var Viborg tilbage i Superligaen, ligesom Sebastian Denius igen var tilbage i Viborg-truppen. De første spilleminutter kom i september, hvor han i to pokalkampe mod Boldklubben Marienlyst og Roskilde KFUM var på banen i samlet én time. Han scorede ét mål i 5-1 sejren over Marienlyst. I slutningen af oktober spillede han hele kampen, da Viborg blev slået ud af pokalturneringen på udebane af Skive IK.
Første gang han var i truppen til en superligakamp var 4. oktober 2015, da han så hele kampen mod F.C. København i Parken fra bænken. I den sæson sad Denius på bænken i syv kampe uden at komme på banen, og det blev kun til én indskiftning, da han 8. maj 2016 på Energi Viborg Arena fik de sidste to minutter i kampen mod AaB, som afløser for Jonas Kamper.

Da sæsonen var slut, ønskede Sebastian Denius at få sin kontrakt med Viborg FF ophævet, da han ønskede at finde en klub hvor han kunne få fast spilletid. Spillerens ønske blev eftergivet af direktør Morten Jensen, og i slutningen af juli 2016 var Denius fritstillet.

Kjellerup IF
Efter ophævelse af kontrakten med Viborg, lavede Sebastian Denius i august 2016 en amatøraftale med Kjellerup IF, som netop var vendt tilbage  til 2. division, efter en oprykning fra Danmarksserien.

Skive IK
I juli 2018 blev det offentliggjort, at Denius skiftede til Skive IK på en etårig kontrakt gældende frem til sommeren 2019. I juni 2019 skrev han under på en etårig forlængelse af sin kontrakt.

Referencer

Eksterne henvisninger

Personer fra Kjellerup
Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Kjellerup IF
Fodboldspillere fra Viborg FF
Fodboldspillere fra Skive IK

Sebastian Denius


Vestlige Bug eller Buh (; , ; , ;  ) er  en flod i Ukraine, Polen og Hviderusland, der udspringer i det podolske højland nær landsbyen Verkhobuzj i Lviv oblast. Vestlige Bug udmunder i Narewfloden nær Zegrzereservoiret, tæt på Narews udmunding i Wisla. Floden er 772 km lang og har et afvandingsareal på 39.400 km².

Vestlige Bug udgør 185 km af grænsen mellem Polen og Ukraine, samt 178 km af grænsen mellem Polen og Hviderusland,, og udgør dermed EUs østgrænse.

Indtil 1960'erne blev Narew anset for biflod til Bug. Bug er via floderne Mukhavets og Pripjat samt Dnepr-Bug kanalen forbundet med Dnepr.

Kilder

Eksterne henvisninger

Floder i Lviv oblast
Floder i Volyn oblast
Floder i Brest voblast
Floder i Polen

Vestlige Bug


Pobladura de Sotiedra es una localidad del municipio de Tiedra, en Montes Torozos, en la provincia de Valladolid, comunidad autónoma de Castilla y León (España).

Situación
Se encuentra al oeste de Tiedra, al sureste de Castromembibre, al norte de Benafarces y al este de Vezdemarbán.
Perteneciente a Montes Torozos, muy cercano a la comarca de Tierra de Campos y al municipio de Toro.

Historia
Según los estudios del profesor Tomás Mañanes Pérez, en Pobladura de Sotiedra se encuentran restos de dos épocas: la celtibérica y la romana.

Los restos arqueológicos se encuentran en el pago de los Ceniceros, situado al este del pueblo, entre la carretera nueva que viene de Tiedra y la vieja que baja de la ermita de Nª Señora de Tiedra. Se encuentran sobre todo fragmentos de cerámica celtibérica procedentes de la zona superior.

Fue municipio independiente hasta 1973, año en que se decretó su anexión al municipio de Tiedra.

Siglo XIX

Así se describe a Pobladura de Sotiedra en la página 93 del tomo XIII del Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, obra impulsada por Pascual Madoz a mediados del :

Demografía
Evolución de la población en el siglo :
{{Gráfica de evolución|tipo=demográfica|anchura=750|color_21=blue|nombre=Pobladura de Sotiedra |2000|18|2001|18|2002|19|2003|18|2004|19|2005|22|2006|17|2007|12|2008|10|2009|10|2010|12|2011|12|2012|11|2013|10|2014|10|2015|10|2016|10|2017|9|2018|9|2019|10|2020|11|notas=}}

Lugares de interés

 Iglesia parroquial de San Andrés: Se trata de una iglesia gótica del siglo , que sufrió importantes reformas en el siglo , en época barroca, enmascarando su aspecto actual. Presenta un plan de cruz latina con una única nave entre contrafuertes cubierta de cañón apoyado en fajones, con lunetos. El crucero lleva cúpulas sobre pechinas, como modestas labores decorativas pintadas, y en los brazos bóveda de arista, todo ello del siglo . La capilla mayor se cubre con una espléndida armadura mudéjar del siglo . Posee coro bajo, a los pies. La portada es sencilla abierta en arco apuntado y se encuentra situada en lado de la Epístola. A los pies se encuentra la torre, de finales del siglo , de perfil prismático. Es una apreciable estructura de sillares muy bien cortados. Todo el perfil de la misma es hermético, de escaso huecos, asaetados, posiblemente de la primera mitad del . El campanario propiamente dicho marca su separación del resto de la torre por medio de una imposta en nacela y se abre al exterior por medio de huecos de medio punto.

 Fuente de El Peramor: Está situada en una arboleda de álamos blancos. Se trata de un edificio de ladrillo, realizado en 1949. Se encuentra dentro de la Ruta de las Fuentes. La zona ha sido acondicionada como merendero.

 La Alameda: Se trata de una arboleda de álamos blancos, situada a la entrada al pueblo por la carretera nueva, y a los pies de la Peña San Andrés.

Referencias

Enlaces externos
 Vía romana
 El tejar
 Archivo histórico

Localidades de la provincia de Valladolid
Tiedra

Pobladura de Sotiedra


Maskespil er en film instrueret af Henrik Bak.

Handling
En video om skuespilleres arbejde med masker. Masken betragtes som nøglen til skuespillerens primære værktøj: Kroppen. Masken dækker skuespillerens ansigt og tvinger ham eller hende til at bruge kroppen som udtryksmiddel. Masken kan tvinge skuespilleren til at finde nye udtryk, og skuespilleren kan bibringe masken nye dimensioner.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 1986

Dokumentarfilm fra Danmark

Maskespil


Svindlere er en stumfilm fra 1914 instrueret af Eduard Schnedler-Sørensen efter manuskript af Lau Lauritzen Sr..

Handling

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra Danmark
Danske film fra 1914

Svindlere


Metzdorf ist ein Dorf, das zur Gemeinde Bliesdorf im Landkreis Märkisch-Oderland gehört.

Geographische Lage
Das Dorf liegt sechs Kilometer südlich von Wriezen und drei Kilometer südlich von Bliesdorf. Direkt am Ort führt die B 167 vorbei. Das alte Ort bildet von der B 167 ab eine Sackgasse mit Dorfanger.

Geschichte
Bereits in der Früheisenzeit lebten auf dem Gebiet des heutigen Metzdorf Menschen, so wurden Urnengräber aus dem 4./ 5. Jahrhundert vor Christus gefunden. Das jetzige Dorf wurde im Mittelalter gegründet, erwähnt wird der Ort als Mertenstorp erstmals im Jahre 1300. Im Mittelalter gehörte der Ort zum Besitz des Zisterzienserinnen-Klosters Friedland. Im Dreißigjährigen Krieg wurde das Dorf wesentlich zerstört. Friedrich II. schenkte der Familie Lestwitz das Gebiet des Amtes Friedland, so kam auch Metzdorf in den Besitz der Familie. Im Jahre 1818 erwarben die Bauern ihre Grundstücke.

Im Jahre 1953 wurde eine LPG Typ I und 1957 eine LPG des Type III gegründet.

Baudenkmale
Zwei Baudenkmale stehen in Metzdorf unter Denkmalschutz.

 Die Dorfschule, Metzdorf 25: die Dorfschule befindet sich in der Mitte des Dorfes auf dem Anger. Der Vorgängerbau wurde 1894 abgerissen, an gleicher Stelle entstand das heutige Gebäude. Es wurde am 7. Oktober 1894 eingeweiht. Neben einem Klassenraum befand sich eine Lehrerwohnung im Haus. Das Haus ist ein Ziegelbau mit Satteldach, welches mit Schiefer gedeckt war.
 Die Hofanlage Metzdorf 27: Von dem Dreiseithof blieben das Wohnhaus und ein Stall erhalten. Das Wohnhaus wurde 1795 erbaut. Es ist ein giebelständiges Haus mit Satteldach. Der Stall wurde 1895 errichtet. Er diente Pferden und Rindern als Unterkunft.

Einzelnachweise

Literatur
 Ilona Rohowski, Ingetraud Senst: Denkmaltopographie Bundesrepublik Deutschland, Denkmale in Brandenburg. Band 9.1: Landkreis Märkisch-Oderland. Teil 1: Städte Bad Freienwalde und Neulewin, Dörfer im Niederoderbruch. Wernersche Verlagsgesellschaft, Worms am Rhein, ISBN 3-88462-230-7, S. 327–328.

Ort im Landkreis Märkisch-Oderland
Bliesdorf
Ehemalige Gemeinde (Landkreis Märkisch-Oderland)
Ersterwähnung 1300
Gemeindeauflösung 1974

Metzdorf (Bliesdorf)


San Víctor (Argentina) — junta de governo da província de Entre Ríos
San Víctor (República Dominicana) — município da província de Espaillat

Desambiguações de topônimos

San Víctor