Die Schlacht bei Sandfontein war ein Gefecht zwischen deutschen Truppen und einer Koalition aus südafrikanischen sowie britischen Einheiten, welche sich während des Ersten Weltkrieges zwischen dem 26. und 29. September 1914 in Deutsch-Südwestafrika, dem heutigen Namibia, zutrug.

Hintergrund

Obwohl die Schutztruppe für Deutsch-Südwestafrika im Angesicht der gegnerischen Übermacht bereits im Jahr 1915 gegenüber den Südafrikanern kapitulieren musste, war das Kriegsjahr 1914 noch von zahlreichen deutschen Siegen gekennzeichnet. Ihren bedeutendsten Erfolg erzielte die Schutztruppe dabei in der Schlacht bei Sandfontein.

Weil in Deutsch-Südwestafrika aufgrund des dortigen Klimas eine stetige Wasserknappheit herrschte, war Farm Sandfontein (), wo es Wasserquellen gab, ein strategisch wichtiger Ort.

Als die südafrikanisch-britische Koalition Mitte September 1914 den Oranje auf breiter Front überschritten hatte und zum Teil ganze 20 km auf deutsches Gebiet vorgedrungen war, zog die Schutztruppe in kurzer Zeit alle in dieser Region zur Verfügung stehenden Einheiten zusammen, um einen Gegenangriff starten zu können. Am 24. September kam der Befehl zum Angriff und vom 26. bis 29. September 1914 kam es infolgedessen zur Schlacht bei Sandfontein.

Verlauf

Zur militärischen Konfrontation der Südafrikaner und Briten näherte sich das I. Feldbataillon der Schutztruppe unter Major Emil von Rappard dem Gegner von Süden her, während sich das II. Feldbataillon unter Major Victor Franke auf deren Ostflanke konzentrierte und sich das III. Feldbataillon unter Major Ritter der Westflanke widmete. So sollten die Südafrikaner und Briten durch einen konzentrischen Angriff in eine Kesselschlacht gezwungen werden.

Der südafrikanisch-britische Verband, bestehend aus 135 Offizieren, 2463 Soldaten, 522 Einheimischen und 4347 Tieren, erreichte derweil nach einem langen Marsch durch sehr trockenes Gebiet die Quellen von Sandfontein, so dass die Soldaten erschöpft waren und die meisten Tiere nahe an einem Zusammenbruch durch Dehydratation standen. Deshalb kam es zu einer Vernachlässigung von Sicherheitsmaßnahmen und die Anhöhen der Umgebung, wo die Schutztruppe bereit lag, wurden nicht weiter überprüft, bevor man sich zur offensichtlich frei zugänglichen Wasserstelle begab.

Der Befehlshaber der südafrikanisch-britischen Truppen, General Sir Henry Lukin, hatte zwar damit gerechnet, dass die deutsche Schutztruppe ihm die Quellen von Sandfontein nicht ohne Gegenwehr überlassen würde. Dennoch ließ er aber keine besonderen Sicherheitsmaßnahmen in die Wege leiten.

Die Schutztruppe war den Südafrikanern mit rund 1700 Soldaten zahlenmäßig deutlich unterlegen, verfügte aber über vier Maschinengewehre und zehn Geschütze.

Nachdem sich die südafrikanisch-britischen Truppen hinreichend mit Wasser versorgt hatten, wurde eine Patrouille zur Erkundung der näheren Umgebung entsandt, welche bald mit hohen Verlusten und unter ständigem Beschuss nach Sandfontein zurückkehrte. Unter dem Feuerschutz schwerer Maschinengewehre arbeitete sich die Schutztruppe derweil relativ schnell bis unmittelbar zur Wasserstelle von Sandfontein vor.

Infolgedessen übernahm bei den Südafrikanern und Briten Oberst Grant den Oberbefehl von General Lukin aufgrund von dessen grob fahrlässigem Verhalten bezüglich der vorausgegangenen, ungesicherten Inanspruchnahme der Wasserstelle. Im Angesicht der Lage gelang Grant nach zwölfstündigem Kampf um die Wasserstelle zunächst der Rückzug zum Kopje Mountain. Die Schutztruppe nahm die Wasserstelle nach dem Rückzug der Südafrikaner und Briten ohne nennenswerten Widerstand ein.

Aufgrund des anhaltenden deutschen Maschinengewehrfeuers erwies sich die Bewegungsfreiheit der Südafrikaner und Briten am Kopje Mountain aber als enorm eingeschränkt. Eines der deutschen Maschinengewehrnester erwies sich dabei als sehr gut positioniert und fügte den Südafrikanern und Briten sehr hohe Verluste zu.

Außerdem hatte die Schutztruppe alle dem Feind nützlichen Telegraphen- und Telefonleitungen gekappt, sodass die nunmehr eingekesselten Südafrikaner und Briten keine Möglichkeit mehr hatten, Verstärkung zu rufen. Darüber hinaus erwies sich die von den Südafrikanern und Briten mitgeführte Artillerie gegenüber den deutschen Geschützen als unterlegen. Sie wurde jedoch durch häufige Stellungswechsel sehr effektiv eingesetzt, konnte zunächst einige wichtige Treffer erzielen und erwiderte das Feuer viel stärker als von deutscher Seite erwartet. Letztendlich wurde sie aber von der deutschen Artillerie ausgeschaltet.

Die Schutztruppe rückte nach der Ausschaltung der feindlichen Artillerie bis etwa einen Kilometer an die südafrikanisch-britischen Stellungen am Kopje Mountain heran und begann damit, die Südafrikaner und Briten mit Granaten zu beschießen, während das von deutscher Seite ausgehende Maschinengewehrfeuer weiter anhielt. Unter diesen Umständen waren die Truppen der südafrikanisch-britischen Koalition bald weitestgehend unfähig, das Feuer auf effektive Art und Weise zu erwidern. Nach einem etwa 30-minütigen Granatenbeschuss zeigten sie die weiße Flagge und ergaben sich der Schutztruppe.

Folgen

Die deutsche Schutztruppe erzielte in der Schlacht bei Sandfontein einen beachtlichen militärischen Erfolg und konnte drei südafrikanische Schwadronen vollständig zerschlagen. Außerdem gerieten durch einen Zufall die südafrikanisch-britischen Operationspläne in deutsche Hand, als der Reiter Gotthard drei Offizierspferde erbeutete, deren Satteltaschen mit sämtlichen Plänen und jeder Menge an kartographischem Material vollgepackt waren.

Die südafrikanisch-britische Koalition erlitt sehr schwere Verluste und hatte laut britischen Berichten 50 Tote und 100 Verwundete zu beklagen. Die deutsche Schutztruppe hingegen verlor im Zuge der Schlacht lediglich 14 Mann, darunter zwei Offiziere. Jedoch war Major Emil von Rappard unter den Toten. Außerdem konnte sie 14 Offiziere und rund 240 Soldaten gefangen nehmen, darunter den im Verlauf der Schlacht verwundeten Befehlshaber Oberst Grant. Darüber hinaus erbeutete sie infolge der Schlacht zwei Geschütze sowie mehrere Maschinengewehre mit Munition, Transportfahrzeuge und zahlreiche Pferde.

Trotz des deutlichen deutschen Sieges bei Sandfontein verschärfte sich der Krieg in Südwestafrika in der Folge zusehends und es kam zu vielen kleinen Scharmützeln im südlichen Deutsch-Südwestafrika.

Sonstiges
Der zur Zeit der Schlacht bei Sandfontein federführende Befehlshaber der Schutztruppe von Deutsch-Südwestafrika, Oberstleutnant Joachim von Heydebreck, verschickte nach der Schlacht eine Protestnote an die südafrikanische Regierung, in welcher er sich darüber beschwerte, dass Südafrika farbige Soldaten gegen die Schutztruppe einsetzte und dies als ein "Verbrechen an der weißen Rasse" bezeichnete.

Weblinks
 Offizielle Seite zur Schlacht (englisch)

Einzelnachweise

Sandfontein
Deutsch-Südwestafrika
Konflikt 1914
Erster Weltkrieg an Kolonialschauplätzen
Deutsch-südafrikanische Beziehungen
Deutsche Militärgeschichte (Erster Weltkrieg)
Britische Militärgeschichte (Erster Weltkrieg)
Militärgeschichte Südafrikas
Schutztruppe für Deutsch-Südwestafrika

Schlacht bei Sandfontein


La ligne S3 du métro de Nankin(chinois traditionnel : 寧和城際軌道交通 ; chinois simplifié : 宁和城际轨道交通) est la huitième ligne du métro de Nankin. C'est une ligne est nord-ouest sud qui relie le district de Yuhuatai avec le district de Pukou à l'ouest sud, elle est inaugurée le . De Gare de Nankin-Sud à Nouvelle ville de l'Aéroport Jiangning, la ligne comporte 19 stations et  en longueur.

Histoire

Caractéristiques

Liste des stations

Exploitation

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Métro de Nankin

Liens externes

S3
Nankin, S3

Ligne S3 du métro de Nankin


පුනර්කාරී සැලසුම යනු කිසියම් නිෂ්පාදන ක්‍රියාවලියක නිශ්පාදනයේ ගුණාත්මකභාවය වැඩි දියුණු කිරීම සඳහා යොදා ගනු ලබන සංකල්පයකි. මෙය බොහෝ විට චක්‍රීය ස්වරූපයක් ගන්නා ක්‍රමවේදයකි.ඒ කෙසේද යත්, විශ්ලේෂණය, අනුරූ සැකසීම, නිර්මාණය, අත්හදා බැලීම, ප්‍රතිඵල විශ්ලේෂණය යන පියවරයන් ගෙන් පටන්ගෙන විශ්ලේෂිත ප්‍රතිඵල අනුව මීලඟ නිෂ්පාදනයේ ගුණාත්මක භාවය වැඩි දියුණු කිරීම හෝ අවසන් නිශ්පාදනය නිකුත් කිරීමට පලමුව නිෂ්පාදනයේ  ගුණාත්මක භාවය වැඩි දියුණු කිරීමට මෙම ක්‍රමවේදය භාවිතා කළ හැකිය. මෙම සංකල්පය ගැන මෘදුකාංග නිශ්පාදන අංශ වැඩි අවධානයක් යොමු කොට ඇත.

සැලසුම

පුනර්කාරී සැලසුම


HMS St Albans is a Type 23 frigate of the Royal Navy. She is the sixth ship to bear the name and is the sixteenth and final ship in the 'Duke' class of frigates. She is based in Devonport, Plymouth.

Operational history

2000–2010
The ship was launched on the River Clyde on Saturday 6 May 2000. She was built at BAE Systems' Yarrows Yard in Scotstoun, Glasgow.

On 27 October 2002, before entering operational service, St Albans was struck by the P&O ferry  when gale-force winds pushed the ferry into the ship whilst secure on her berth in Portsmouth. St Albans suffered damage to the gun deck, the sea boat supports (davits) and the bridge wing. However, no members of the crew were injured. In 2004, Commander Steve Dainton RN took command and the ship was deployed on Operation Oracle duties in the Arabian Sea. In July that year the crew were granted the Freedom of the City by the Mayor of St Albans.

On 13 February 2006, St Albans departed on a six-month deployment to the Gulf region. She arrived in the region in early April, where her tasks included protecting Iraqi oil platforms as well as patrol duties in the northern Gulf. During the trip, she provided a diplomatic role by visiting 16 countries, including Algeria, Albania, Ukraine, Romania, Bulgaria, Turkey and Lebanon. By 12 July 2006 she had completed her tour in the Gulf and had begun her long journey back to Portsmouth via the Suez Canal and the eastern Mediterranean. However, on the same day, the conflict between Israel and Lebanon began. As a result, the Ministry of Defence announced on 17 July that year that St Albans had been redeployed to assist in Operation Highbrow, the evacuation of British citizens trapped in Lebanon. She arrived in the area on 20 July and the following day picked up 243 evacuees from the dock in Beirut and safely transported them to Cyprus. After completing her role in the evacuation, she remained on operational stand-by in the vicinity of Beirut for a short time before being resuming her voyage home. The ship finally arrived back in Portsmouth on 18 August 2006.

Following the ship's successful 6-month tour, St Albans underwent maintenance. During this time, the ship received a new commanding officer, Commander Mark Newland RN. The ship stayed in British waters, participated in submarine training in the Irish Sea, weapon training off the south coast and visited Glasgow on 11 November 2006 to take part in Remembrance Sunday events.

From 5 January until 15 January 2007 the ship was open to the public as part of the London Boat Show. Following this, the ship conducted various training exercises and engineering trials in the UK. The ship's crew then went on Easter leave before returning to conduct more training activities. In May 2007, St Albans entered a period of maintenance that lasted over a year, with her crew temporarily reassigned to other vessels for the duration of the work. The maintenance programme took place in dry dock, situated in Rosyth, with a skeleton crew of engineers supervising the overhaul of several of the ship's systems. Their work included the installation of a new Type 2087 sonar system and converting the ship so that she could operate Merlin helicopters. The upgrade took 15 months and cost £15 million. The ship then returned to her home port of Portsmouth and was accepted back into the fleet in July 2008. The ship was then put through various equipment tests and training routines throughout the later part of the year.

St Albans left Portsmouth on 19 January 2009 to conduct maritime security patrols in the Mediterranean. The ship joined a NATO Task Group in the Mediterranean, protecting busy shipping trade routes. St Albans was also a part of the rapid-response NATO Response Force (NRF). The ship also visited ports in Majorca, Italy and Egypt whilst in the region. She arrived on the Clyde on 7 May 2009 at 1500hrs, heading for Faslane.

St Albans was deployed in the Gulf until mid-2010. She left Portsmouth on 1000hrs on 1 February on a deployment including supporting international efforts in "tackling piracy, illegal trafficking, and smuggling." Later in that deployment St Albans helped the Iraqi government "protect their oil platforms, and provide security to ensure regional stability". After completing her tour in the Middle East, she visited Grand Harbour, Malta for four days in July 2010 on her way back to the United Kingdom.

2011–present
The Worshipful Company of Marketors became affiliated to HMS St Albans in 2011. The warship helped in the recovery of a diver who had got into difficulties near Salcombe on 26 March 2011, although the diver was pronounced dead on arrival at hospital. On 1 July 2011, St Albans rescued 13 sailors off the coast of Oman from the stricken tanker MV Pavit, which had spent three days drifting in a heavy storm after losing power. St Albans used her Merlin helicopter embarked from 829 Naval Air Squadron to winch the crew to safety. The rescued sailors were later transferred to their sister ship, the MV Jag Pushpa. After operating in the Middle East conducting counter-terrorism and anti-piracy operations, having relieved the frigate , She returned to Portsmouth, via Malta and Lisbon, in December 2011.

In March 2012, HMS St Albans visited the Pool of London where she entertained a number of her affiliate organisations and other guests before returning to her home port of Portsmouth to conduct exercises in the Western Approaches. In May, she visited Iceland, where the captain Cdr Tom Sharpe and Britain's Ambassador to Iceland Ian Whitting cast a wreath into Hvalfjörður, once a staging point for the Arctic Convoys to the Soviet Union. After a return to Portsmouth, she sailed up the Elbe to Hamburg to take part in the port's 823rd birthday celebrations. In June, St Albans visited the home of the German Navy in Kiel, joining in the huge maritime event attended by 50 countries, 2000 yachts and pleasure craft and more than 5,000 yachtsmen and women. Before joining in the celebrations, members of the ship's company, two platoons and the ship's guard headed to a remembrance service and wreath laying at the Commonwealth Cemetery at Nordfriedhof.

HMS St Albans continued her home duties visiting the Channel Islands and Holyhead with an extended tour visiting Stavanger, Oslo and Amsterdam. During this deployment she was the last ship to fire the Royal Navy's 4.5" Mk.8 Mod 0 gun off Stavanger. In May 2013 she was handed over to BAe Systems for a refit in Portsmouth Harbour, her home port, silently coached into C lock. She remained in dock until spring 2014 to be modernised for another 10 years. In December 2013, Commander Catherine Jordan RN took command of the ship.

The refit was a mid-life upgrade, modernizing the ship for the following ten years – it cost £25million and was completed on time in spring 2014. It fitted her with the all-electric 'Kryten' 4.5" Mod1 gun and the mid-life upgrade to her Sea Wolf missile system together with a wide range of more detailed improvements. A new crew was then assembled and the ship undertook an extended period of trials developing her military capability and testing her systems integration. During the trials the ship visited Plymouth and Falmouth.

On 3 November 2014 the ship passed her Material Assessment and Safety Check and her Rededication Ceremony was on 1 August 2014, after which she rejoined the fleet. In December 2014 HMS St Albans visited London, mooring alongside  in the Pool of London, and then sailed across the North Sea and down the Nieuwe Maas to visit Rotterdam.

Still based in Portsmouth, she continued trials in the Western English Channel and then visited Trondheim in Norway and continued live firing trials. After completing her extensive Flag Officer Sea Training trails, based at Plymouth, she entered West India Dock, London on 7 July 2015 and then sailed back to Portsmouth. She arrived on 16 July 2015 and became the Guard ship for the Portsmouth America's Cup races later that month. St Albans sailed for a nine-month mission to the Middle East on 27 November 2015, carrying a Merlin HM2 and ScanEagle UAV.

Whilst crossing the Mediterranean she was involved with the seizure of 320 kg of cocaine with a street value of more than £1 million. On 11 January 2016, Defence Secretary Michael Fallon announced that "HMS St Albans will shortly join the Charles de Gaulle aircraft carrier group" as part of operations against the Islamic State group. She arrived back in Portsmouth on 5 August 2016.

In January 2017 she escorted the  along the English Channel on the latter's return voyage from Syria to Kola Bay.

During February 2017 she conducted the Submarine Command Course off the Norwegian Coast and was then awarded the Fleet Effectiveness Flag. She then went into dry dock 'C' in Portsmouth for most of July 2017. Whilst in dry dock, the band of the Royal Yeomanry played under the keel. She returned to service on 29 August 2017 and was operational north of Scotland where she was "man marking" the Russian carrier Admiral Kuznetsov. From 23 to 25 December, she escorted the  which was conducting sea trials in the North Sea close to UK waters.

It was reported in November 2018 that she took part in anti-submarine warfare exercises with .

St Albans entered refit in Devonport in July 2019; once complete she'll permanently shift base port and join the Devonport Flotilla.

Affiliations
HMS St Albans is principally affiliated to the current Duke of St Albans. The ship is also affiliated to:
 City of St Albans
 2nd Battalion, Royal Anglian Regiment
 Royal Naval Reserve
 RAF Marham
 Haileybury CCF
 Ryde School CCF
 1st Luton Sea Scouts
 Worshipful Company of Haberdashers
 Worshipful Company of Marketors
 Hertfordshire Sea Cadets

References

Bibliography

External links

Frigates of the United Kingdom
Ships built on the River Clyde
2000 ships
Type 23 frigates of the Royal Navy

HMS St Albans (F83)


هوكايدو كونسادول سابورو  هو نادي كرة قدم ياباني تأسس عام 1935 باسم "توشيبا هوريكاوا-تشو" ومركزه في مدينة سابورو في محافظة هوكايدو.

أهم اللاعبين الذين لعبوا للعين خلال تاريخه
  جادي نورث
  هالك
  بيتو
  روبرت دا سيلفا ألميدا
  دانيلسون كوردوبا
  عرفان باشديم
  خورخي ديلي فالديز
  إمرسون
  لي كونغ فينه

مراجع

وصلات خارجية
 الموقع الرسمي

أندية الدوري الياباني
أندية كرة قدم أسست في 1935
تأسيسات سنة 1935 في اليابان
توشيبا
فرق رياضية في سابورو

هوكايدو كونسادول سابورو


Eichlerovo pravilo jedno je od nekoliko koevolucijskih pravila koja kažu da su paraziti vrlo specifični za svoje domaćine, pa se stoga čini razumnim očekivati pozitivnu kovarijaciju između taksonomskog bogatstva domaćina i onog njihovih parazita.

Povijest
Pravilo za opisivanje taksonomskog odnosa između parazita i njihovih domaćina razvio je 1942. godine Wolfdietrich Eichler (1912. – 1994.), njemački autoritet u zoologiji i parazitologiji koji je radio kao profesor parazitologije na Sveučilištu u Leipzigu .   Principal je kasnije nazvan 'Eichlerovim pravilom'. To je jedno od prva tri koevolucijska pravila, stvoreno u suprotnosti s anti-darvinističkim istraživanjem koevolucije Heinricha Fahrenholza.

Istraživanje
Kao dio svoje studije iz 2012., Vas i njegovi suautori testirali su Eichlerovo pravilo i zaključili da iznimno jaki korelacijski dokazi podupiru pozitivnu kovarijaciju između bogatstva vrsta u obiteljima ptica i sisavaca i generičkog bogatstva njihovih parazitskih ušiju .

U devetom svezku Advances in Parasitology, parazitolog W. Grant Inglis je postavio da je, kada se proučava kovarijacija između taksonomskog bogatstva domaćina i parazita, lakše proučavati parazite nego slobodno živuće organizme domaćine.

Izvori

Evolucijska biologija

Eichlerovo pravilo


Barış, Samsun ilinin Bafra ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe
1989 yılında Eldavut mahallesinden ayrılmış olup ilk muhtar ve köy ileri gelenleri kararıyla Barış ismini almıştır.

Coğrafya
Samsun iline 62, Bafra ilçesine 6 km uzaklıktadır.

Nüfus

Dış bağlantılar
 YerelNET

Bafra'nın mahalleleri

Barış, Bafra


Pievepelago ist eine italienische Gemeinde (comune) mit  Einwohnern (Stand ) in der Provinz Modena in der Emilia-Romagna. Die Gemeinde liegt etwa 54 Kilometer südsüdwestlich von Modena und grenzt unmittelbar an die Provinz Lucca (Toskana). Pievepelago gehört der Comunità Montana del Frignano und ist Teil des Parco regionale dell'Alto Appennino Modenese. In der Gemeinde erheben sich die Berge Monte Giovo (1991 Meter) und Monte Rondinaio (1964 Meter). Mehrere Seen liegen im Gemeindegebiet.

Geschichte

Erstmals urkundlich erwähnt wurde die Gemeinde 753 und später noch einmal 1038.

Verkehr
Durch die Gemeinde führt die Strada Statale 12 dell'Abetone e del Brennero von Pisa zum Brennerpass.

Siehe auch
Zum Namen: Pieve

Weblinks

Einzelnachweise

Ort in der Provinz Modena
Ersterwähnung 753

Pievepelago


Øysteinstul Station (Øysteinstul stasjon) er en tidligere jernbanestation på Sørlandsbanen, der ligger i Notodden kommune i Norge. Stationen åbnede 11. februar 1920 som en del af banen mellem Koingsberg og Hjuksebø. Den blev fjernstyret 15. marts 1968. Betjeningen med persontog ophørte 28. maj 1989, hvorefter den tidligere station har haft status som fjernstyret krydsningsspor. Desuden er der et sidespor.

I 1950'erne og 1960'erne gik der skitog til Øysteinstul fra Skien og Notodden i weekenderne om vinteren. Enkelte weekender kunne så mange som to tusind skiturister tage til stationen for at gå på ski i området.

Banevogterboligen er opført i 1916 efter tegninger af Eivind Gledisch. Det er en etages træbygning med sadeltag i områdets traditionelle byggestil og en typisk repræsentant for den tids laftebygning i nationalromantisk stil. Den velbarede bygning blev fredet i 1996.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter

Stationer på Sørlandsbanen
Jernbanestationer i Norge uden persontrafik
Etableret i 1920
Jernbanestationer i Telemark

Øysteinstul Station


Strands Gunger er et kystnært naturområde ved Begtrup Vig på det sydlige Djursland, med en række sjældne naturtyper. Området er del af Natura 2000-område nr. 51 Begtrup Vig og kystområder ved Helgenæs, der omfatter Begtrup Vig og dele af halvøen, Helgenæs. Navnet, Gunger, i Strands Gunger, refererer ifølge en beskrivelse, anvendt om Boeslum Gunger på Djurslands østkyst til gyngende grund. (Gun-ger: Jorden gynger, når kvæget bisser).

Krumodder Kysten ved Strands Gunger rummer vind- bølge og strømskabte, krumodder ud i havet fra stranden. Krumodderne danner helt er delvist lukkede lagunesøer. I Strands Gunger er der et mobilt strandvoldskompleks, der kan flytte sig 10 – 14 meter på en uge, hedder det i en beskrivelse af Strands Gunger.  Ældre strandvolde fremstår som parallelle ribber et stykke inde i land fra kysten. De er synlige på luftfotos af området, såsom på korttjenesten, Krak.dk.

Rigkær Som del af strandengen i Strands Gunger findes flere mosetyper. Blandt andet den sjældne type, Rigkær. Rigkær karakteriseres som en mose eller eng, hvor grundvandet er mere eller mindre kalkholdigt.. Den særlige rigkærsvegetation bliver beskrevet som lysåben og artsrig. Rigkær forekommer på fugtig til vandmættet jordbund med fremsivende grundvand og en lav tilgængelighed af kvælstof og fosfor. Mosetypen, Rigkær, findes typisk ved foden af skrænter langs ådale og kyster, hvor grundvandsspejlet kommer tæt på overfladen, og i marint forland. Begge dele er tilfældet for Strands Gunger. Ofte er rigkær et meget lokal fænomen i en mose, afgrænset til de steder hvor grundvandet presses op i overfladen.. Rigkær forekommer især i det østlige og nordlige Danmark, hvor kalkforekomster i undergrunden præger det fremvældende grundvand. Sjældne arter af planter og mosser har deres hovedforekomst i rigkær.  Rigkær er ifølge databasen over danske vegetationstyper, Danveg, blevet sjælden som følge af dræning, vandstandssænkning, nitratforurening af grundvandet, forurening med næringsrigt overfladevand, ophørt græsning samt omlægning. I følge Danveg findes rigkær ofte kun i mindre dele af et moseområde, medvirkende til at sjældne arter kan have svært ved at overleve på lang sigt. Danveg peger i forlængelse heraf på at mosetypen har høj prioritet i naturforvaltningen.

Zoologi og Biologi Strandtudse er muligvs knyttet til Strands Gunger. Planten, liden vandarve, hører til de vækster, der gror i Strands Gungers rigkær-moseområder. Områdets lavvandende kyst i Begtrup Vig angives som opvækststed for fladfiskeyngel.

Afgrænsning Strands Gunger er ikke et specielt stort naturområde. Langs Begtrup Vig's kystlinje er det cirka 2 kilometer langt. Områdets krumodder og dertil hørende småøer strækker sig på det længste sted 800 meter ud i Begtrup Vig. Begtrup Vig ligger overfor Aarhus, i Aarhus Bugt, 18 kilometer øst for Aarhus.
Ind mod land går området på det dybeste sted 400 meter ind til kanten af bakkeland med pløjede marker. Udbredelsen af dette mose- og strandområde kan ses nøjagtigt på luftfotos, såsom via de offentligt tilgængelige luftfotos på Krak.dk. Strands Gunger ligger i nordøst-enden af Begtrup Vig startende cirka en kilometer vest for Draget. Draget er den landtange, som forbinder Molslandet med halvøen Helgenæs. Helgenæs er den yderste del af Syddjursland nord for Samsø.

Adgang Adgang til Strands Gunger sker til fods. Fra den relativt højtliggende landsby, Begtrup, 1.5 kilometer nord for, har man et overblik over området, som er en del af det nordlige Begtrup Vig's kystområde. Fra Begtrup kan man gå ned i området. Man kan også komme ind langs kysten fra øst, ved Dragsmurvej og Draget, hvor der kan parkeres. Eller fra vest langs kysten, fra sommerhusområdet ned for landsbyen Strands.

Eksterne kilder og henvisninger

 Hjemmesiden, Spor i Landskabet,
 Naturstyrelsens basisanalyse af Natura 2000 området, Begtrup Vig og kystområder ved Helgenæs, områder nr. 51, Habitatområde H47.
 DANVEG, en database over danske vegetationstyper, www.danveg.dk
 Hjemmesiden, Strand og Natur, Strandtudse

Naturområder i Danmark
Lokaliteter i Syddjurs Kommune
Strande i Danmark
Natura 2000-planer
EU-habitatområder i Danmark
Vige i Danmark

Strands Gunger


Comal may refer to:

 COMAL, a computer programming language
 Comal (cookware), a type of griddle

Places
 Comal River (Indonesia)
 Comal County, Texas, U.S.
 Comal River, Texas, U.S.
 Comal Springs (Texas), U.S.

See also

Comal


El 24.º Regimiento de Instrucción Aérea (24. Flieger-Ausbildungs-Regiment) fue una unidad militar de la Luftwaffe de la Alemania nazi.

Historia
Formada el 1 de abril de 1939 en Krems-Feuerbrunn desde el 24.º Batallón de Reemplazo Aéreo con:

Stab.
I Batallón de Instrucción desde el 24.º Batallón de Reemplazo Aéreo.
Escuela Elemental de Vuelo (Escuela/24.º Regimiento de Instrucción Aérea) (Nueva desde el 1 de mayo de 1939).

El II Batallón de Instrucción fue formada en 1940, mientras la Escuela/24.º Regimiento de Instrucción Aérea y deja el regimiento el 1 de octubre de 1941, y se convirtió en la 24.º Escuela Mixta Experimental Superior. Trasladado a Vyškov en junio de 1939(?), Olmütz en noviembre de 1939. El 16 de agosto de 1942 es redesignado como el 24.º Regimiento Aéreo.

Comandantes
Coronel Wolfgang Weese - (1 de abril de 1939 - 1 de abril de 1940)
Coronel Erhard Schmidt - (1 de abril de 1940 - 25 de octubre de 1942)

Orden de Batalla
1939 – 1940: Stab, I. (1-5), 6., 7., Escuela.
1941 – 1942: Stab, I. (1-5), 7., II. (8-12).

Véase también

Referencias

WW2 - 24. Flieger-Ausbildungs-Regiment

Luftwaffe (Wehrmacht)
Unidades militares alemanas de la Segunda Guerra Mundial
Regimientos de Instrucción Aérea

24.º Regimiento de Instrucción Aérea


David Knopfler (born 27 December 1952) is a British singer-songwriter. He was born in Scotland, but raised in Blyth, near Newcastle upon Tyne, England. Together with his older brother Mark Knopfler, John Illsley, and Pick Withers, he founded the rock band Dire Straits in 1977, serving as rhythm guitarist on their first two albums. After quitting the band, Knopfler embarked upon a solo career as a recording artist. Knopfler initially created smaller record labels, publishing companies, and indie labels.

Early life
Knopfler was born in Glasgow, Scotland, to an English mother, Louisa Mary (née Laidler), a teacher, and a Hungarian Jewish father, Erwin Knopfler, an architect. When Knopfler was four, his family moved to Newcastle upon Tyne, England, where he grew up and later attended Gosforth Grammar School. By the age of 11, Knopfler owned a guitar, a piano and a drum kit, and by 14 he was playing and singing his own compositions in folk clubs. After graduating from Bristol Polytechnic with an honours degree in Economics, Knopfler became a social worker in London.

Personal life

Knopfler is married to art professor, Leslie Stroz, who illustrates much of David's CD artwork. He lives in Devon, UK with his family.

Career

Dire Straits
Knopfler introduced his older brother, guitarist Mark Knopfler, to his bassist flatmate John Illsley. After gaining the interest of drummer Pick Withers, the four founded the rock band Dire Straits. One of Mark's friends came up with the band's name, which was supposedly a reference to their financial situation at the time the band was beginning to gain notice in the music industry. David however, asserts on his website that "[the] notion that the band were literally in dire straits is largely retrospective myth making and not really factually supportable. We all had day jobs until we got a whacking big advance from Polygram."

Knopfler played rhythm guitar beside his brother, who was the lead guitarist, lead vocalist and the main composer in the band. David Knopfler appeared on Dire Straits' first two albums: Dire Straits (1978) and Communiqué (1979). The stress of composing, arranging songs, recording the then-requisite two albums and tours to support them took its toll on the brothers, and David left the band during the recording of their third album, Making Movies (1980), leaving him uncredited on the album.

Solo
After leaving Dire Straits, Knopfler released his first solo album in 1983, Release. Mark Knopfler and John Illsley both played on the album. Harry Bogdanovs, a lifelong friend of Knopfler, is credited with having co-written three of the tracks and playing synthesiser. The album was supported by the single "Soul Kissing" on the label of Peach River Records. The single peaked at No. 82 in the UK Albums Chart, after Knopfler retrieved the rights from the bankrupt record label.

Behind the Lines, his second album, was released in 1985 and his third solo album, Cut the Wire, followed in 1986. In 1988, the U.S. label Cypress Records released his fourth album, Lips Against the Steel.

Knopfler scored the soundtracks for the films Shergar (1984) and Laser Mission (1989), and the German productions Treffer (1984), Jakob hinter der blauen Tür (1989) and The Great Bellheim.

Lifelines in 1991 released by Phonogram, was recorded in Peter Gabriel's Real World Studios. That album was followed in 1993 by The Giver, released by MESA/Bluemoon in the U.S., and Ariola in Europe. Its sparse, acoustic arrangements received positive reviews, as did 1995's Small Mercies, which Knopfler co-produced with Harry Bogdanovs, featuring Chris White on saxophone. In 2001, Knopfler worked with Bogdanovs again to co-produce the album Wishbones, which has guest appearances by Chris Rea and Eddi Reader. His ninth solo album, Ship of Dreams, which featured Chris Rea as guest guitarist, was released in 2004.

In May 2005, Knopfler published a book of poetry, Blood Stones and Rhythmic Beasts, which was released by the UK's BlackWing books ().

The Canadian jazz label Justin Time Records released Ship of Dreams in October 2005 with an alternate rendition of "Tears Fall" featuring Megan Slankard (replacing Julia Neigel on the original European release). Knopfler's tenth solo album Songs for the Siren was released in 2006. Recent songwriting projects with other artists have included sessions with Amilia Spicer, Mack Starks, Megan Slankard and Wendy Lands.

He played various acoustic and electric gigs in Germany, Switzerland, Austria, Canada, Turkey and Australia from 2007 to 2009 with Harry Bogdanovs and his band. A new double CD Acoustic, which contains unplugged renditions of new and old songs was released in 2011.

Knopfler continued to tour in Spain, Germany, the UK, the United States and Canada in 2012 to 2015. The first-ever limited edition live album, Made in Germany (recorded in Erfurt, Germany during the 2012 tour with Bogdanovs), was released in April 2013 exclusively via CDBaby.com.

The album Last Train Leaving was released in 2020. Songs of Loss and Love, was released in December 2020... "Shooting for the Moon" in 2021 and "Skating on the Lake in 2022."

Discography with Dire Straits

1978 – Dire Straits
1979 – Communiqué
1980 – Making Movies (Knopfler left the band toward the end of recording sessions in August 1980, and does not appear on the final release as his contribution was re-recorded. There are, however, a number of pieces of video showing him playing tracks from the album, among them "Solid Rock" and "Les Boys")
1988 – Money for Nothing (compilation)
1995 – Live at the BBC
1998 – Sultans of Swing: The Very Best of Dire Straits (compilation)
2005 – The Best of Dire Straits & Mark Knopfler: Private Investigations (compilation)

Solo discography

1983 – Release
1985 – Behind the Lines
1986 – Cut The Wire
1988 – Lips Against The Steel
1991 – Lifelines
1993 – The Giver
1995 – Small Mercies
2001 – Wishbones
2004 – Ship of Dreams
2006 – Songs For The Siren
2009 – Anthology: 1983–2008
2011 – Acoustic (with Harry Bogdanovs)
2013 – Made In Germany (Live in Erfurt) (with Harry Bogdanovs)
2015 – Grace
2016 – Anthology Vol. 2 & 3
2019 – Heartlands
2020 – Last Train Leaving
2020 – Songs of Loss and Love
2021 – Anthology Volume Four
2021 – Shooting For The Moon
2022 – Skating On The Lake

See also

 List of film score composers
 List of people from Newcastle upon Tyne
 List of poets
 List of rhythm guitarists

References

External links

1952 births
Living people
20th-century British composers
20th-century British male singers
20th-century British writers
21st-century composers
21st-century British singers
21st-century British writers
Alumni of the University of the West of England, Bristol
Dire Straits members
British jazz guitarists
British jazz pianists
British jazz singers
British male film score composers
British male guitarists
British male jazz musicians
British male pianists
British male poets
British multi-instrumentalists
British people of Hungarian-Jewish descent
British record producers
British rock guitarists
British rock keyboardists
British rock singers
British male singer-songwriters
Founders
Musicians from Newcastle upon Tyne
People educated at Gosforth Academy
Rhythm guitarists

David Knopfler


هندسة النقل هي عبارة عن تطبيق المبادئ العلمية والتكنولوجيا في تخطيط، تصميم، وتشغيل و إدارة أي من منشاّت المواصلات بطريقة آمنه، سريعة، مريحة، سهلة، اقتصادية، وصديقة للبيئة لنقل الناس والبضائع. هي فرع رئيسي من فروع الهندسة المدنية. تنقسم إلى أربعة اقسام رئيسية: هندسة الطرق، هندسة القطارات، هندسة المطارات، هندسة الموانئ والمعابر المائية.

هندسة الطرق
تنقسم هندسة الطرق بدورها لقسمين أساسين هما:

 إنشاء الطرق.
 هندسة المرور.

حيث تعنى هندسة إنشاء الطرق بالجوانب الإنشائية المتمثلة في دراسة خواص التربة وتحسينها، تصميم طبقات الرصف، الخلطات الإسفلتية وهندسة العلامات الأرضية، بينما تعنى هندسة المرور بدراسة حركة المركبات وتنظيمها بحيث تحقق السلامة والراحة والسرعة للركاب.

مواقع ذات صلة
 برنامج تخطيط النقل VISUM
 هندسة المرور
 برنامج النمذجة المرورية VISSIM

المراجع

تخصصات الهندسة
هندسة مدنية

هندسة النقل


An Bambusa rangaensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Borthakur ngan Barooah. An Bambusa rangaensis in nahilalakip ha genus nga Bambusa, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Bambusa

Bambusa rangaensis


Die Straßenradsport-Weltmeisterschaften 1938 fanden am 3. und 5. September in Valkenburg in den Niederlanden statt. Wegen des Ausbruchs des Zweiten Weltkrieges im Jahr 1939 wurden anschließend die Weltmeisterschaften bis 1946 unterbrochen.

Renngeschehen
Die Berufsfahrer absolvierten eine Strecke von 273 Kilometern, auf der ein 1500 Meter langer Aufstieg zum Cauberg mit einer elfprozentigen Steigung zu bewältigen war. Schnellster mit 34,5 km/h war der knapp 24-jährige Belgier Marcel Kint, der sich den Weltmeisterschafts-Titel mit einem Spurt aus einer vierköpfigen Spitzengruppe sicherte. Von den 36 ins Rennen gegangenen Fahrern kamen nur acht Akteure ins Ziel. Unter den Ausgeschiedenen waren auch alle vier deutschen Fahrer. Bei den Amateuren, die 170 Kilometer zu fahren hatten, gewann der 25-jährige Hans Knecht aus der Schweiz vor seinem Landsmann Josef Wagner. Knecht bewältigte den WM-Kurs mit einem Stundenmittel von 34,9 Kilometern.

Ergebnisse

Profis

Amateure

Literatur
 Helmer Boelsen: Die Geschichte der Rad-Weltmeisterschaft. Covadonga Verlag, Bielefeld 2007, ISBN 978-3-936973-33-4, S. 42

Weblinks
 www.the-sports.org
 www.radsportseiten.net

1938
1938
Radsportveranstaltung 1938
Sportveranstaltung in Valkenburg aan de Geul


Mosalyng (fræðiheiti: Harrimanella hypnoides) er sígrænn smárunni af lyngætt með hvít blóm. Hann hefur jarðlægar, grænar greinar sem líkjast mosa. Mosalyng vex víða á hálendi Íslands í lautum og snjódældum.

Tilvísanir

Lyngætt
Plöntur á Íslandi

Mosalyng


Kim So-young (kor. ; * 9. Juli 1992 in Daegu, auch Kim So-yeong) ist eine südkoreanische Badmintonspielerin.

Karriere
Kim So-young wurde bei den Turkey International 2011 ebenso Dritte im Damendoppel wie bei den Indonesia International 2011. In der Türkei war sie dabei mit Choi Hye-in am Start, in Indonesien mit Ko A-ra. Bei den Australian Open 2012 belegte sie Rang neun im Mixed. Bei der Badminton-Asienmeisterschaft 2012 wurde sie Fünfte im Doppel mit Choi Hye-in.

Weblinks

 Eintrag bei olympics.com

Badmintonspieler (Südkorea)
Olympiateilnehmer (Südkorea)
Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 2020
Teilnehmer an den Asienspielen (Südkorea)
Sieger bei den World University Games (Badminton)
Universiadeteilnehmer (Südkorea)
Teilnehmer der Sommer-Universiade 2013
Südkoreaner
Geboren 1992
Frau

Kim So-young


Kosningar í Bandaríkjunum fóru fram þann 3. nóvember árið 2020.
 Forsetakosningar í Bandaríkjunum 2020
 Öldungadeildarkosningar í Bandaríkjunum 2020
 Fulltrúadeildarkosningar í Bandaríkjunum 2020
 Fylkisstjórakosningar í Bandaríkjunum 2020

2020
2020

Kosningar í Bandaríkjunum 2020


An Dendrochilum muriculatum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Johannes Jacobus Smith, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Johannes Jacobus Smith. An Dendrochilum muriculatum in nahilalakip ha genus nga Dendrochilum, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Sulawesi. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dendrochilum

Dendrochilum muriculatum


Mohammed Issahaku  (født 25. oktober 1987 i Norcross, Ghana, Vestafrika) er en ghanesiske fodboldspiller, der spiller som forsvarsspiller i den amerikansk klub Atlanta Silverbacks FC

Karriere

Georgia Perimeter College

FAS

Atlanta Silverbacks FC

Referencer

Eksterne henvisninger

 Mohammed Issahakus spillerprofil hos cerocero.es

Fodboldspillere fra Ghana
Fodboldspillere fra USA

Mohammed Issahaku


Olaylar

Doğumlar

Ölümler
 Taejo, Koguryo Krallığı'nın altıncı hükümdarı (d. 47)

146


La temporada 2000 fue la edición 44.ª del Campeonato de España de Rally. Comenzó el 30 de marzo en el Rally Cataluña y finalizó el 19 de noviembre en el Rally de Madrid.

Calendario
Último año del Rally Cataluña en el calendario nacional. El Rally Corte Inglés y el Rally de La Coruña eran puntuables para el campeonato de Europa.

Equipos

Resultados

Campeonato de pilotos

Marcas

Campeonato de copilotos

Campeonato de grupo N

Copa Diésel

Trofeo Júnior

Copa Nacional Renault de rallyes

Desafío Peugeot

Desafío Peugeot júnior

Trofeo Citroën de rallyes

Copa Ibiza 16V

Referencias

Enlaces externos
 Página oficial del campeonato.

2000

Temporada 2000 del Campeonato de España de Rally


«Wild Ones» es una canción del rapero estadounidense Flo Rida incluida en el homónimo álbum, el cuarto de estudio del cantante, Wild Ones, de 2012. Cuenta con la colaboración en las voces de la artista australiana Sia, y la producción corrió a cargo del dúo francés soFLY & Nius junto al disc-jockey y productor discográfico sueco Axwell. Fue lanzado como segundo sencillo del álbum, el  en los Estados Unidos. La canción debutó en la ubicación n.º 57 en el Billboard Hot 100 en los Estados Unidos y el n.º 5 en las listas del Reino Unido, y alcanzó el primer puesto en las listas musicales de Australia, Nueva Zelanda, Canadá y Noruega.

La canción fue utilizada en un video promocional del luchador Dwayne Johnson The Rock que se emitió durante la presentación de una nueva edición de WWE en el Royal Rumble 2012 y fue el tema oficial de WrestleMania XXVIII.

Recepción de la crítica
«Wild Ones» ha recibido buenas críticas en general por los críticos de música. Scott Shelter de PopCrush, otorgó a la canción tres estrellas y media de cinco. Expresó: "Aunque la canción es de ritmo rápido haciendo uso de los sintetizadores, nunca llega a ser electropop. Se trata más de una melódica canción dance, con buena onda y un ritmo contagioso".

Video musical
El video fue dirigido por Erik White. Fue estrenado el 9 de febrero de 2012 y filmada en Dubái. El video musical no cuenta con la aparición de Sia, sin embargo se puede ver a Flo Rida y la modelo Analicia Chaves quien está cantando e interpretando la letra junto a él.

Listado de canciones

Posicionamiento en listas y certificaciones

Listas

Certificaciones

Sucesión en listas de «Wild Ones»

«Wild One Two»
El  fue lanzado en formato digital una nueva versión de "Wild Ones" titulada "Wild One Two". Fue realizada por el disc-jockey y productor discográfico francés David Guetta y el holandés Nicky Romero bajo el proyecto musical denominado Jack Back. Sólo conserva las voces originales de Sia.

Listado de canciones

Posicionamiento en listas de «Wild One Two»

Sucesión en listas de «Wild One Two»

Historia de lanzamientos

Referencias

Enlaces externos
 Wild Ones [Video Trailer] en YouTube
 Wild Ones en Discogs

Sencillos de 2011
Sencillos de 2012
Sencillos de Flo Rida
Sencillos de Sia
Canciones escritas por Sia
Sencillos número uno en Australia
Sencillos número uno en Canadian Hot 100
Sencillos número uno en Nueva Zelanda
Sencillos número uno en Noruega
Sencillos certificados de platino por la Recording Industry Association of America
Sencillos certificados de oro por la Bundesverband Musikindustrie
Canciones de Sia
Canciones en inglés
Composiciones en la bemol mayor

Wild Ones (canción)


El Estadio Alberto Romo Chávez es la sede del equipo de béisbol Rieleros de Aguascalientes que participa en la Liga Mexicana de Béisbol, ubicado en la ciudad de Aguascalientes, Aguascalientes, México.

Biografía
El estadio fue nombrado en honor a Alberto Romo Chávez, lanzador con el segundo mejor récord de efectividad en una temporada con 0.78, conseguida en la temporada 1937 con el Agrario de México en la Liga Mexicana de Béisbol.

Dicho inmueble es propiedad del Gobierno del Estado de Aguascalientes.

Véase también
Rieleros de Aguascalientes.
Liga Mexicana de Béisbol.
Aguascalientes.
Estado de Aguascalientes.

Referencias

Enlaces externos
Sitio Oficial de los Rieleros de Aguascalientes
Sitio Oficial de la Liga Mexicana de Béisbol
Sitio Oficial de la Federación Mexicana de Béisbol

Estadios de béisbol de México del siglo XX
Rieleros de Aguascalientes
Instalaciones deportivas en el estado de Aguascalientes
Ciudad de Aguascalientes
Instalaciones deportivas de México de los años 1940
Arquitectura de 1946
México en 1946

Parque Alberto Romo Chávez


Locusts are the swarming phase of certain species of short-horned grasshoppers in the family Acridida.

Locust or Locusts may also refer to:

Biology

Insects
 Cicadas, often called locusts when they swarm
 Magicicada, a genus of cicadas often referred to as "13-year or 17-year locusts"

Plants
 Plants of the genus Robinia:
 The black locust (Robinia pseudoacacia), a leguminous tree with toxic pods
 Plants of the genus Gleditsia
 The honey locust (Gleditsia triacanthos), a leguminous tree with pods having a sweet edible pulp
 Locust bean, fruit of the carob tree (Ceratonia siliqua)
 African locust bean, fruit of the néré tree (Parkia biglobosa)

Arts and entertainment

Films
 Locust (film), a 2015 Russian erotic thriller
 Locusts: The 8th Plague, a 2005 horror movie
 Locusts (2005 film), a 2005 American television film directed by David Jackson and aired on CBS
 Locusts (2019 film), a 2019 Australian independent feature film
 The Locusts (film), a 1997 American film starring Vince Vaughn and Kate Capshaw

Music
 Locust, an alias of electronic artist Mark Van Hoen from Touch Records
 Locust Music, a Chicago-based record label
 The Locust, a US noise-rock band from California
 The Locust (album)
 The Locust (EP)
 Ghosts VI: Locusts, an album from the American industrial rock band Nine Inch Nails
 Locust, a 1997 album from the  Swedish hardcore / thrash metal band Mary Beats Jane
 Locust, an album from the French metal band Lyzanxia
 "Locust", a song by a-ha from their 1993 album Memorial Beach
 "Locust", a song by heavy-metal band Machine Head from their 2011 album Unto the Locust

Other
 Locust (comics), a minor Marvel Comics foe of the X-Men
 Locust Horde, the main enemy force in the third-person shooter video game series Gears of War
 Locust, a light BattleMech in the fictional BattleTech universe
 Locust, a Fairy chess piece which captures by hopping over its victim (as in checkers)
 Locust, a quadruped Covenant anti-building vehicle in the video game Halo Wars
 Locusts, a mythological hybrid creature appearing in the Book of Revelation

Places
In the United States
 Locust, Kentucky, an unincorporated community
 Locust, Missouri, an unincorporated community
 Locust, New Jersey, an unincorporated community
 Locust, North Carolina, a city
 Locust, Pennsylvania, an unincorporated community
 Locust, West Virginia, an unincorporated community
 Locust Township, Christian County, Illinois
 Locust Township, Columbia County, Pennsylvania
 Locust Lake, Pennsylvania
 Locust Fork of the Black Warrior River, a tributary in Alabama
 Locust Creek (Grand River), a stream in Missouri
 Locust Creek (Gravois Creek), a stream in Missouri
 Locust Creek (Shamokin Creek), Pennsylvania
 Locust Creek (West Virginia) - see Locust Creek Covered Bridge (West Virginia)

In the military
 HMS Locust, three ships of the Royal Navy
 USS Locust, two ships of the US Navy
 M22 Locust, an unsuccessful American World War II light tank
 Operation Locust, an Australian World War II commando raid in New Guinea

People
 Stephen V of Moldavia, Prince of Moldavia from 1538 to 1540
 Rich LeFevre, competitive eater nicknamed "The Locust"

Other uses
 Locust (car), a kit car inspired by the Lotus 7
 Locust, a GWR Metropolitan Class locomotive
 Locust (finance), a term used in discussions critical of capitalism in Germany
 Locust United Methodist Church, a historic African-American church in Columbia, Maryland

See also
 Les Sauterelles (French for "the Locusts"), a Swiss musical group

Animal common name disambiguation pages

Locust (disambiguation)


Una teoría filosófica es una teoría que explica una rama específica de filosofía. Si bien cualquier tipo de tesis puede ser llamada una teoría, en la filosofía analítica se reserva el término «teoría» a los intentos sistemáticos para resolver problemas.

Los teoremas elementales que comprenden una teoría filosófica consisten de declaraciones que son creídas ser verdaderas por los pensadores que las aceptaron y que pueden ser o no ser empíricas. Las ciencias tienen una idea muy clara de qué es una teoría; sin embargo, en las artes, como la filosofía, la definición es más vaga. Las teorías filosóficas no son necesariamente teorías científicas, aunque pueden consistir de declaraciones empíricas y no empíricas.

En esencia, todos los movimientos filosóficos, escuelas de pensamiento y sistemas de creencias consisten en teorías filosóficas. También se incluyen entre las teorías filosóficas muchos principios, hipótesis, normas, paradojas, leyes, así como las 'ologías', 'ismos' y efectos.

Ejemplos de teorías
 Metateoría: teorías sobre la formación y el contenido de las teorías, como los teoremas de incompletitud de Kurt Gödel.
 Teoría política: teorías que sustentan una filosofía política, como la teoría de la justicia de John Rawls.
 Teoría ética y metaética: teorías sobre la naturaleza y el propósito de las declaraciones éticas, como la teoría ética de Immanuel Kant.
 Teoría crítica: en su sentido estrecho, un conjunto de pensamiento europeo occidental de la marxista escuela de Fráncfort  que tiene como objetivo criticar y transformar antes que meramente explicar las estructuras sociales. En un sentido más amplio, la teoría crítica se relaciona con una variedad de posiciones políticas, literarias y filosóficas que tomar por lo menos algo de su inspiración de la Escuela de Fráncfort y su dialéctica y que normalmente cuestiona la posibilidad de objetividad o distancia de posiciones políticas.

Referencias

fi:Uskomusjärjestelmä
sv:Trosuppfattning

Teoría filosófica


LOBPA (Landsorganisationen Borgerstyret Personlig Assistance) er en dansk almennyttig organisation, der har rødder i handicaporganisationerne. LOBPA fungerer på en borgerstyret og demokratisk måde og har ikke til hensigt at skabe profit. Organisationen dækker BPA (Borgerstyret Personlig Assistance) og samler viden om og erfaring med BPA for at kunne skabe perspektiv om dette.

LOBPA blev dannet i forbindelse med ændringer i Serviceloven i 2008. Her blev den daværende hjælperordning ændret til BPA-ordningen. Samtidig blev personkredsen udvidet. Foreningen blev etableret og styres af mennesker, som alle selv anvender borgerstyret personlig assistance.

Arbejdsområder
LOBPA er både medlems- og interesseorganisation for borgere med BPA. Eftersom BPA-borgere har mulighed for at overdrage deres arbejdsgiveransvar til enten en virksomhed eller en forening, så har LOBPA valgt at tilbyde denne hjælp til de af foreningens medlemmer, som måtte ønske det.

LOBPA er derfor også en driftsorganisation. Driftsorganisationen drives som en socialøkonomisk virksomhed. Det betyder bl.a. at overskuddet anvendes til gavn for alle medlemmer, for at fremme BPA-sagen og Independent Living-bevægelsens tanker i Danmark.

Arbejdsgiveropgaver
Som arbejdsgiver er LOBPA omfattet af overenskomsten mellem Dansk Erhverv og FOA. Det betyder bl.a. at borgere, som har overdraget arbejdsgiveransvaret til LOBPA har adgang til at anvende 24-timers vagter.

Lobbyvirksomhed
LOBPA har som interesseorganisation blandt andet kæmpet for, at der blev udmålt tilstrækkelig løn til BPA-borgernes hjælpere. Dette fordi, det er en forudsætning for, at borgerne kan anvende 24-timers vagter. LOBPA har været drivende kraft i, at bl.a. Aarhus Kommune rettede ind og fremover vil udmåle korrekt løn til hjælperne.

Referencer

Eksterne henvisninger
 LOBPAs hjemmeside

Foreninger fra Danmark
Etableret i 2008
Handikap

LOBPA


Srednji Petrovići su naseljeno mjesto u općini Krupa na Uni, Republika Srpska, BiH.

Povijest

Do potpisivanja Daytonskog mirovnog sporazuma bilo je dio naseljenog mjesta Arapuša u sastavu općine Bosanska Krupa koja je ušla u sastav Federacije BiH.

Stanovništvo

Nacionalni sastav stanovništva 2013. godine, bio je sljedeći:

ukupno: 2

 Bošnjaci - 2

Izvori

Naselja u Republici Srpskoj
Krupa na Uni

Srednji Petrovići


Tormásliget é um município da Hungria, situado no condado de Vas. Tem  de área e sua população em 2015 foi estimada em 302 habitantes.

Localidades de Vas (Hungria)

Tormásliget


Luftstøtte er i militær terminologi en betegnelse for bistand fra luftbårne styrker (fly eller helikoptere) til styrker på jorden i kamp mod fjentlige mål. Luftstøtte betegnes også CAS efter engelsk close air support.

Luftstøtte blev anvendt første gang under 1. verdenskrig, hvor radiokommunikation muliggjorde koordinering mellem land- og luftstyrker.

Referencer

Luftkrig

Luftstøtte


Star One (also referred to as Arjen Anthony Lucassen's Star One) is a Dutch progressive metal supergroup/side-project of Arjen Anthony Lucassen of Ayreon fame.

The band has released three albums to date: their first in 2002, their second in 2010, and most recently a third in 2022, plus a live album in 2003, and features four different singers: Russell Allen (Symphony X), Damian Wilson (Threshold, Headspace), Dan Swanö (Edge of Sanity, Nightingale), and Floor Jansen (After Forever, ReVamp, Nightwish).

Unlike Ayreon, albums do not follow one storyline; instead, each song is a different story with a sci-fi concept, most of the tracks based on existing movies and series. The band takes its name from the second season finale of Blake's 7. The band includes four singers alternating in all the songs, not including Lucassen, who sings occasionally, plays all guitars and keyboards and writes and composes all the songs. The third studio album deviates from this, having a different guest singer on each track.

History

Origins and first album (2002–2003)
Star One was born out of the remnants of an abandoned collaboration between Lucassen and Iron Maiden frontman Bruce Dickinson.
Dickinson proposed the idea and the two exchanged ideas and put together four songs, Lucassen writing the music and Dickinson writing the lyrics.
The project was abandoned however after Lucassen mentioned the project on the internet and Dickinson's manager called off negotiations.
Instead of completely abandoning the material that had already been produced, Lucassen decided to put his own lyrics to the music and created Star One.

When asked on the "Ask Arjen Anything" channel of communication if there would be another Star One album, Lucassen simply stated "Probably". However, he later declared:

"Space Metal was really magic. I am afraid that I will fail to capture the same atmosphere and actually ruin it! I am actually against sequels; you cannot repeat the same atmosphere and feeling like you had with the first album."

Second album (2009–2010)
In an interview conducted by Ragnarok Radio in October 2009 Arjen stated Star One is "definitely not dead."

In October 2009 in another interview, with Lebmetal.com, Arjen said he was working on what might become another Star One album: "In the meantime I will be working on a new, heavier album. Possible a new Star One album, but then again things never work out the way I plan them", and in a November 2009 interview with Lagrossradio.com, Arjen stated that he was definitely working on a new Star One album and that he had already written and recorded a song.

In March 2010, a "demo listening party" was held where several members of the arjenlucassen.com messageboard were allowed to listen to the first (only instrumental) demos for the new Star One album.
In August of the same year, Arjen revealed the title of this second album, Victims of the Modern Age, and announced that it was ready. The album was released in October 2010.

In a Q&A in August 2018, Lucassen stated that returning to Star One was "always an option, it's the same as with all my other projects. [...] For Star One, I have to be in a certain mood, because it's based on guitar riffs." He confirmed that his next project would not be a Star One album, as his latest work, the Ayreon album The Source, was already heavy-oriented, and stated that if a new Star One album came to be, it would probably be with different singers.

Third album (2020–present)
After releasing the Ayreon album Transitus in September 2020, Lucassen stated in several comments in social media that he was working on a third Star One album. On February 9, 2021 he published a video announcement, confirming this, and said that music is basically ready at this point and he's working on lyrics at the moment. He also promised a "big change": instead of having four singers for the whole album, each track will have its own separate singer. In October 2021, it was announced that the name of album would be Revel in Time along with the release date. The album was released on February 18, 2022.

Music
The music of Star One is heavier than that of Lucassen's progressive rock/metal opera project Ayreon, drawing influences from 1970s space rock and blending them with modern progressive metal. Lucassen explained that the songwriting was different in that Star One songs are built on guitar riffs whereas Ayreon songs stem primarily off chord arrangements. However, similarities still exist mainly in the song arrangements, the multi-layered vocals, and the use of synthesizers and Hammond organs as part of the main instrumentation.

Members

Instrumentalists

Singers

Discography
Space Metal (2002)
Live on Earth (live album) (2003)
Victims of the Modern Age (2010)
Revel in Time (2022)

References

External links

 Interview with Arjen on Lebmetal.com October 2009

Arjen Lucassen
Dutch progressive metal musical groups
Heavy metal supergroups
Musical groups established in 2002
2002 establishments in the Netherlands

Star One (band)


Astrid Henning-Jensen er en dansk portrætfilm fra 1967 instrueret af Gert Fredholm. Filmen handler om filminstruktøren og manuskriptforfatteren Astrid Henning-Jensen (1914-2002).

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Portrætfilm fra Danmark
Danske film fra 1967
Modtagere af Pråsprisen

Astrid Henning-Jensen (dokumentarfilm)


Le tert-butylate de lithium est un composé chimique de formule . Ce composé organique du lithium se présente comme un solide blanc utilisé comme base forte en synthèse organique. Souvent décrit comme un sel, il se conduit souvent comme tel mais n'est pas ionisé en solution. La cristallographie aux rayons X a permis d'identifier des formes octamériques et hexamériques.

Les tert-butylate de lithium est disponible commercialement sous forme solide ou en solution, mais est généralement produit in situ pour une utilisation en laboratoire parce que les échantillons produits vieillissent mal. On l'obtient en traitant du tert-butanol avec du n-butyllithium.

Le tert-butylate de lithium est facilement protoné. On l'utilise par exemple pour préparer d'autres tert-butylates, comme le tert-butylate de cuivre()  et l'hexa(tert-butoxy)dimolybdène()  :
2  + 6 LiOBu-t ⟶  + 6 LiCl + 6 thf.

Notes et références

Composé du lithium
Organolithien
Alcoolate
Base
Réactif pour la chimie organique

Tert-Butylate de lithium


Ad birden fazla anlamda kullanılır:
 Ad veya isim, bir kimseyi veya bir şeyi anlatmaya, tanımlamaya, açıklamaya, bildirmeye yarayan söz.

Dilbilgisi
 İsim, özel-genel (cins), canlı-cansız, somut-soyut tüm varlık, kavram ve olayları karşılayan sözcükler.

Din
 Âd Kavmi - Kur'an'da adı geçen bir Arap kavmi.

Kısaltmalar

Tarih
 A.D., Anno Domini için kullanılan ve milattan sonra anlamında kullanılan Latince bir kısaltma.

Ulaştırma
 AD, Havacılıkla ilgili Uçuşa Elverişlilik Yönergesi'ne verilen İngilizce Airworthiness Directive kelime grubu için kullanılan kısaltma.

Tıp
 AD, deri hastalığı atopik dermatit için kısaltma.

Ad (anlam ayrımı)


بلدية بيلانوبا إي لا جيلترو (بالكاتالانية: Vilanova i la Geltrú) هي إحدى بلديات مقاطعة برشلونة، والتي تقع في منطقة كاتالونيا، شرق إسبانيا.

خصائص
 يبلغ عدد سكانها 63.196 نسمة وفقاً لإحصائية سنة (2007).
 تبعد عن برشلونة 40 كيلو متر ا من الجهة الجنوبية الغربية .
 ترتفع 22 مترا فوق مستوى سطح البحر.

الاقتصاد
كانت الزراعة والتجارة البحرية في النبيذ هما مصدر الدخل التقليدي في القرنين الثامن والتاسع عشر ، ولكن اليوم أضافة إلى الزراعة هناك أسطول صيد كبير وأما النشاط الاقتصادي الرئيسي هو في صناعة قطع المعادن والمنسوجات والمواد الكيميائية.

توأمة
لفيلانوفا إ لا غيلترو اتفاقيات توأمة مع:
 ميرينياك

أعلام

 إستيلا غارسيا
 رامون أرتيجاس
 مويسيس إزميرالدا
 فيسنتي فرنانديز
 إنريك دوران

مراجع

بلدات ومدن مرفئية متوسطية في إسبانيا
بلديات في مقاطعة برشلونة
منتجعات ساحلية إسبانية
فيلانوفا إ لا غيلترو

فيلانوفا إ لا غيلترو


Ferenc Toldy (născut Franz Karl Joseph Schedel, ) a fost un critic literar maghiaro-german.

Biografie
S-a născut la Buda într-o familie germană, fiind fiul lui Franz Schedel și Josepha Thalherr. El a fost trimis la școală în Cegléd. A studiat medicina și a profesat ca medic în Pesta, dar interesul său față de literatură i-a absorbit atenția și a publicat un manual privind poezia maghiară în 1828. A călătorit la Berlin, Londra și Paris, întorcându-se în 1830. Din 1833 până în 1844 a fost profesor de dietetică la Universitatea din Pesta.

A devenit membru al Academiei Maghiare, fiind ales secretar al acestei instituții în 1835. A rămas în această funcție până în 1861, când a fost numit profesor de literatură maghiară. În 1836 a fost unul dintre fondatorii Societății Kisfaludy, pe care a condus-o ca director în perioada 1841-1861.

Și-a schimbat numele în cel de Toldy în 1846. El îl folosise deja ca pseudonim la începutul carierei sale. Lucrările sale cele mai importante au fost publicate în anii 1850 și 1860.

Scrieri
 Isocratis Paraenesis ad Demonicum, e graeco per Rud. Agricolam. Adjecta translatione hungarica. Curavit Franc. Josephus Schedel. Pestini, 1822
 A haramják, dr. 5 felv. Irta Schiller Friderik. Magyarra átvivé... U. ott, 1823 (Schedel F. J. Külföldi Színjátékai I. Előadták Pesten 1839. jún. 16. és 22. Újra ford. és színre alkalmazva. Nagy Ignácz Színműtára XII. füzet, 1841)
 Most vagy soha. Elbeszélés. U. ott, 1824
 Aesthetikai Levelek Vörösmarty Mihály Epikus Munkáiról. U. ott, 1827 (A Tud. Gyűjteményből Vörösmarty életrajzával)
 Handbuch der Ungarischen Poesie. In Verbindung mit Julius Fenyéry herausgegeben von Franz Toldy. Pest und Wien, 1827–28. Két kötet
 Blumenlese aus Ungarischen Dichtern, in Übersetzungen von Gruber, Graf Mailath, Paziazzi, Petz, Graf Franz Teleki, Tretter u. A. gesammelt und mit einer einleitenden Geschichte der Ungar. Poesie begleitet von Franz Toldy. U. ott. 1828 (Kivonat a Handbuchból)
 Magyar költői régiségek. Die Kaisertochter. Ungarische Ballade aus dem XVI. Jahrhundert. Aus dem MS. übersetzt von einem Unbekannten. A császárlány, vagyis Szilágyi Mihály és Hajmási László historiája... U. ott, 1828
 Aradi gyűlés, hősköltemény... Írta Czuczor Gergely, kiadta barátja... Pest, 1828
 Physiologia pulsus, auctore Franc. Jos. Schedel, M. D. artis ophthalmiatricae magistro U. ott, 1829
 Dr. Hufeland H. V. Szegények patikája... Ford. Schedel F. U. ott, 1831 (A gyógyszerek magyar szótárával megtoldva)
 Kisfaludy Károly Minden munkái. Összeszedte... Buda, 1831, tíz kötet
 Kisfaludy Károly élete. U. ott, 1832 (Külön kiadás az előbbeni munka X. kötetéből)
 Magyar-deák és deák-magyar Orvosi Szókönyv az Orvosi Tár első két évéhez. Pest, 1833
 Dayka versei. Összeszedte Kazinczy Ferencz. Második bővebb kiadás. Buda. 1833 (Dayka új életrajzával)
 Magyar és Német Zsebszótár, közrebocsátá a M. Tud. Társaság Második vagy Német-Magyar rész. U. ott, 1835 (Vörösmartyval)
 Kazinczy Ferencz Eredeti Munkái. A M. T. Társ. megbízásából összeszedték Bajza és Schedel. I. kötet; Kazinczy Eredeti Poétai Munkái: U. ott, 1836. II. kötet. Utazások. U. ott, 1839, Második osztály. Levelek I. II. k. K. F. levelei Kis Jánoshoz. U. ott, 1842. III. k. K. F. levelei Szent-Györgyi Józsefhez, ifj. Szilágyi Sámuelhez, Csokonaihoz és Ercseihez. U. ott, 1845
 Czuczor Poétai Munkái. U. ott, 1836 (Szerkesztette és saját költségén kiadta)
 Diaetetika elemei. Hallgatói számára kézirat helyett kiadta dr. Schedel F. U. ott, 1839
 Philosophiai anthropologia, írta Köteles Sámuel, kiadta a M. Tud. Társ. Buda, 1839. (Nyelvileg átdolgozta)
 Az írói tulajdon, philosophiai, jogi és literaturai szempontból... Pest, 1840 (Külön kiadás a Budapesti Szemléből).
 Magyar helyesírás... Új jav. kiadás. Buda, 1840 (A Verseghy-féle iskolai helyesírásnak átdolgozása)
 Cornelius Nepos fenmaradt minden munkái, ford. jegyzetekkel Czuczor. Az eredeti szöveggel, C. N. életével, idősori táblával, történeti mutatóval és abroszokkal kiadta... U. ott, 1841 (2. kiadás. Pest, 1842)
 Nemzeti Könyvtár. Kisfaludy Károly minden munkái. Szerk. és kiadta... Második, teljesebb kiadás. Pest, 1843 (3. kiadás. U. ott, 1843. K. K. életrajzával. 4. kiadás U. ott, 1843–44)
 Nemzeti Könyvtár. Kármán József írásai és Fanni hagyományai. Újra kiadta és bevezette... U. ott, 1843 (Elől: Kármán és Fanni emlékezetők)
 A műfordítás elveiről... Buda, 1843
 Nemzeti Könyvtár. Csokonai Mihály minden munkái. Kiadatlanokkal, jegyzetekkel és életrajzzal bőv. kiadás. U. ott, 1844
 Nemzeti Könyvtár. Kis János poéta munkái. Jegyzetekkel és életrajzzal bőv. kiadás. U. ott, 1846
 Toldy Ferencz Irodalmi beszédei. Kiadta Bajza. Pozsony, 1847
 Nemzeti Könyvtár. Vörösmarty Mihály minden munkái. Kiadták barátai Bajza J. és Schedel F. 2. öszves kiadás. Pest, 1847
 Emlékbeszéd József főhg nádor magyar akadémiai pártfogó felett. Buda, 1847
 Hellen Könyvtár, kiadta a Kifaludy-Társaság III., IV. kötet. Bpest, 1847 (Ügyelete alatt jelent meg bevezetéssel. «Soplokles» V., VI. köt., intőszózattal «Az olvasóhoz»)
 Nemzeti Könyvtár. Kisfaludy Sándor minden munkái. Pest, 1848
 Ugyanez hat kötetben. U. ott, 1848
 Emlékbeszéd Kis János felett. Buda, 1848
 Utasítás a M. Akadémiai Könyvtár tisztviselői számára. U. ott, 1848
 Toldy Ferencz két könyve az egészség fenntartásáról. Második kiadás. pest, 1850
 Reguly Antal és a finn-magyar kérdés. U. ott, 1850
 Culturzustände der Ungarn vor der Annahme das Christenthumes. Wien, 1850 (Különny. a Sitzungsberichtekből)
 A magyar történeti költészet Zrinyi előtt. Első közlemény. U. ott, 1850
 A magyar nemzeti irodalom története. (Ó- és középkor). Példatárral. Pest, 1851 (2. jav. kiadás. Pest, 1852. Két kötet. 3. jav. k. 1862. Németül ford. Kolbenheyer Móricz. 1865. U. ott)
 Chronicon Hungarorum Posoniense... Budae, 1852. (Bevezetéssel a magyar krónikának genesiséről)
 Galantai gróf Esterházy Miklós munkái. Szerző életrajzával. U. ott, 1852. (Újabb Nemzeti Könyvtár. Kézi kiadás. U. ott, 1853, két kötet)
 Az Újabb Nemzeti irodalom. I. füzet. U. ott, 1853 (Befejezetlen)
 Magyar Chrestomathia. I., II. folyam, a nagy gymnasiumok VIII. osztálya szükségeihez alkalmazva. U. ott, 1853
 Nemzeti Könyvtár. Faludy Ferencz minden munkái. U. ott, 1853
 Ujabb nemzeti könyvtár (Kiadta egy társaság) Zerinvári gróf Zrinyi Miklós összes munkái. Első a szerző kiadatlan prózai műveivel kiegészített kiadás. Kazinczy Gábor és Toldy Ferencz által. U. ott. 1853 és 1854
 A magyar költészet története. U. ott, 1854, két kötet (A szerző jegyzeteiből jav. és bőv. német kiadása. Ford. Steinacker Gusztáv. U. ott. 1863)
 Ujabb Nemzeti Könyvtár. Harmadik folyam. tizenhatodik századbeli magyar történetírók. I. Székely István Magyar Krónikája 1558. II. Heltai Gáspár Magyar Krónikája 1575. U. ott, 1854
 Faludi Ferencz versei. 5. kiad. U. ott, 1854
 Tihamér. Regény. Irta Kisfaludy Károly. (Emlékkiadás). U. ott, 1854
 Emlékbeszéd gróf Teleki József... felett febr. 26. 1855. U. ott, 1855
 A magyar nyelv és irodalom Kézikönyve I. A mohácsi vésztől Kisfaludy Sándorig. II. k. A XIX. század költői Kazinczy Ferencztől Arany Jánosig. U. ott, 1855 és 1857
 Alexandriai szent Katalin verses Legendája, ugyanazon szentnek két kisebb prózai életével együtt. Régi codexekből nyelvjegyzetekkel kiadta. U. ott, 1855
 Immaculata. A régi magyar anyaszentegyház hét szent beszédében. Régi codexekből... nyelvjegyzetekkel. U. ott, 1855
 A magyar nemzet napjai a legrégibb időtől az aranybulláig. Irta Jászay Pál. Kiadta T. (Jászay felett tartott emlékbeszédével) U. ott, 1855
 Irodalmi arczképei és ujabb beszédei. U. ott, 1856
 Régi Magyar Passio, rajzokkal. Adalékúl a középkori magyar irodalom és rajzművészet ismeretéhez. Régi codexekből nyelvjegyzetekkel. U. ott, 1856
 A M. Helyesírás ügyében... U. ott, 1856
 Kisfaludy Károly Vig elbeszélései. U. ott, 1856 (Vasárnapi Könyvtár VIII.)
 Szilasy János Philosophiai Tanulmányai. U. ott, 1856
 Nádor-Codex. A pesti egyetemi könyvtár eredetijéből, bevezetéssel es szótárral. Buda, 1857
 Legendam S. Elisabethae Andreae II. Hungarorum Regis filiae palaeohungaricam Aug. ac Glor. Imp. Hungarorum Reginae Elisabethae, dum patriam s. Elisabethae Hungariam primum inviseret, homagiali cum submissione vovet Societas Hung. s. Stephani, mense maio 1857 (Bevezetéssel és jegyzetekkel)
 Sárospataki Magyar Krónika MDXXIII-MDCXV. Pest, 1857 (Bevezetéssel. A M. Akad. Tört. Tára IV. kötetéből)
 Gaal György Magyar Népmese-Gyűjteménye. Kiadták Kazinczy Gábor és T. U. ott, 1857 és 1860, három kötet (Három előszóval)
 Bajza Versei. Negyedik, teljesebb kiadás, a költő életrajzával. U. ott, 1857
 Régi Magyar Legendák Tára. Régi codexekből, bevezetésekkel és szótárakkal kiadta... V. k. A debreczeni legendás könyv, a Krisztina-legendával együtt. U. ott, 1858
 Magyar Prózaírók a XVI. és XVII. századból... bevezetésekkel és szómagyarázatokkal kiadta... I. k. Régi magyar mesék, beszélyek és erkölcsiratok. 1. U. ott, 1858
 Magyar Remekírók gyémántkiadása. I–III. U. ott, 1858. (I. II. Kisfaludy Sándor, A kesergő szerelem. A boldog szerelem, III. Kisfaludy Károly versei, ötödik kiadás és 6. kiadás. U. ott, 1863, bevezetéssel, V. Csokonai válogatott versei 1859 és 1862, bevezetéssel. VIII. Kölcsey Ferencz versei. 4. kiadás 1859 és 1863 Életrajzzal. U. ott)
 Német-Magyar Tudományos Műszótár, a cs. k. gymnasiumok és reáliskolák számára. U. ott, 1858 (Közreműködött és bevezetéssel ellátta)
 Kazinczy Ferencz és kora. I. rész 1. és 2. könyv 1759–1794. II. rész 3. könyv 1794–1801. U. ott, 1859–60 (Több nem jelent meg)
 Akadémiai Emlékkönyv a Kazinczy Ferencz születése évszázados ünnepéről oct. 27. 1859. U. ott.
 Magyar Szentek Legendái a Carthausi Névtelentől. Az eredeti codexből bevezetéssel és nyelvjegyzetekkel. U. ott, 1859
 A magyar nemzet classikus írói. Kiadta... U. ott, 1859–60. Negyven kötet. (Kisfaludy Károly minden munkái. 5. összes kiadás 1859–68. Nyolcz kötet. Kölcsey Ferencz minden munkái. 2. bőv. kiadás. 1859–61. Nyolcz kötet. Zágoni Mikes Kelemen Törökországi Levelei, életrajzi értekezéssel. 1861. Két kötet. Rajza összegyűjtött munkái. 2. bőv. kiad. 1861–63. Hat kötet. Virág Benedek Magyar Századai I. II. 3. kiadás, III. IV. 2. kiadás. 1862–63. Öt kötet. Virág Benedek poetai munkái. 3. teljesb kiadás. 1863. Berzsenyi Dániel munkái. Ujra átnézett kiadás 1864. Három kötet. Gyöngyösi István válogatott poetai munkái 1864–65. Két köt. Bacsányi János költeményei, válogatott prózai írásaival. 1865. Szentjóbi Szabó László költői munkái 1865. Verseghy Ferencz költeményei 1865. U. ott)
 Berzsenyi Dániel versei. Kiadatlanokkal és életrajzzal bővítve. U. ott, 1860
 Kazinczy Ferencz levelezése Kisfaludy Károlylyal s ennek körével. Kiadta Kazinczy Gábor. U. ott, 1860. (Toldy F. levelezése 1822–1831. 20–206. l.)
 Gróf Széchenyi István Verse anyjához, gróf Festetics Julianához. Megelőzi Széchenyi Nekrologja T.-tól. U. ott, 1860 (Az Új M. Múzeumból)
 Bartal György: A párthus és húnmagyar scythákról. A szerző arczképével s rövid életrajzával kiadja T. F. U. ott, 1860
 Sylloge Legum Hungariae Fundamentalium. A magyar birodalom alaptörvényei... Kiadta. Buda, 1861 (Latin és magyar szöveg)
 Toldy Ferencznek a magyar nyelv és irodalom egyetemi nyilv. rendes tanári székébe iktattatásakor 1861. júl. 13. tartott beszédek. Pest, 1861 (Petzval Ottó beszédével)
 Történelmi és Irodalmi Berek. II. kötet: gróf Kemény József, Tört. és Irodalmi Kalászatok. U. ott, 1861 (I. kötet nem jelent meg)
 Emlékbeszéd Bajza József felett 1861. decz. 22. U. ott. 1862. (Magy. Tudom. Akadémia évkönyvei 7. darabja; a Bud. Szemle XIII. k. is)
 Február Hatodika. Előjáték. Írta a Kisfaludy-Társaságnak egy régi tagja. előadatott a budai Népszínház Kisfaludy-ünnepén febr. 4. 1862
 Visszapillantás tudományos állapotainkra, kapcsolatban a régi s az új tanrendszerrel. Beszéd az egyetemi bölcseleti kar dékánjától. U. ott, 1863
 Brutus János Mihály magy. kir. történetíró Magyar Historiája 1490–1552. A szerző életrajzával. I. kötet. II. Ulászló országlata. II. k. II. Lajos trónra lépésétől 1537-ig. U. ott, 1863 és 1867 (Monumenta II. oszt. 13. k.)
 Georgii Pray Series chronologica Palatinorum Vngariae e diplomatibus collecta, cum praevio commentariolo de veteri palatinatus provincia. Budae, 1863
 A magyar nemzeti irodalom története a legrégibb időktől a jelen korig, rövid előadásban. I. II. szállítmány. Pest, 1864–65 (A m. tudom. Akadémia nagy jutalmában részesült. 2. kiadás. Bpest, 1878)
 Memoria Ins. Ord. S. Stephani Hung. regis Apostolici Secularis. Vindobonae, 1864
 Emlékbeszéd, melyet néhai Fejér György felett 1865. júl. 3. az egyetemen tartott. Buda, 1865
 Corpus Grammaticorum Linguae Hung. veterum. A régi magyar nyelvészek Erdősitől Tsétsiig. Pest, 1866
 Ghymesi Forgách Ferencz nagyváradi püspök Magyar Historiája. 1540–72. Közli Majer Fidel, bevezette és kiegészítette. U. ott, 1866
 Baranyai Decsi János Magyar Historiája 1592–98. A szerző életrajzával, közli... U. ott, 1866 (Monumenta II. oszt. 17. köt.)
 Marci Chronica de gestis Hungarorum... U. ott, 1867
 A magyar költészet története az ősidőktől Kisfaludy Sándorig. Második bőv. czímképes kiadás egy kötetben. U. ott, 1867
 Irodalomtörténeti Olvasókönyv vonatkozással a M. Irodalom Történetére. U. ott, 1868–69. Két kötet (2. jav. kiadás. U. ott, 1876)
 Tudománybeli hátramaradásunk s ezek tekintetéből Akadémiánk feladása. U. ott, 1868 (Értekezések a nyelv- és széptud. köréből. I. 5.)
 Toldy Ferencz Összegyűjtött munkái I–VIII. U. ott, 1868–1874. (I., II. Magyar Államférfiak és írók, életrajzi emlékek. III., IV. Magyar költők élete. V. VI. Irodalmi beszédek. VII. Irodalmi arczképek és szakaszok. VIII. Kritikai berek I. kötet. A IX. kötet fele kiszedetett, de nem került forgalomba).
 Nyilt levél Sz. P. országos képviselő úrhoz a m. kir. egyetemi könyvtár ügyében. T... U. ott, 1868
 Adalékok a régibb magyar irodalom történetéhez. U. ott, 1869 (Értekezések a nyelv- és széptud. kör. I. 9.)
 Vissza van-e állítva Negyvennyolc. Tekintettel Kossuth Lajos némely nyilatkozataira. Az okulni akarók figyelmébe ajánlja Corvin. U. ott, 1869
 Pillantás a most lefolyt válasz-felirati vitára. Kisfaludy Sándor harmincz év előtti előtti közösügyi indítványával. Pest, jún. 4. 1869
 Egy országos intézet veszedelmének nyilt és titkos, érdekes története. U. ott, 1870 (Különny. a Reformból, jegyzetekkel)
 Indokolt indítvány, előadva az Akadémiában, tudományos kézikönyvek s egy irodalmi folyóirat ügyében. U. ott, 1870 (Különny. a M. tud. Akad. Értesítőjéből)
 Kisfaludy Sándor hátrahagyott munkái. Kiadta... U. ott, 1871. Négy kötet
 A m. k. tud.-egyetem első szüksége. Beszéd, mellyel 1871. okt. 1-jén rektori székét elfoglalta
 Újabb adalékok a régibb magyar irodalom történetéhez. U. ott, 1871 (Értek. a nyelv.- és széptud. kör. II. 7.)
 Mária Terézia. Emlékbeszéd, melyet a m. k. tud. egyetem újjáalakítása XCII. évfordulóján, 1872. jún. 25. tartott. U. ott, 1872
 Az uj magyar orthologia. Pest, 1875 (Értekezések a nyelv- és széptud. köréből IV. 8.)
 Brutus János Mihály Magyar Históriája, 1490-1552. Budapest, 1876 (szerk. Nagy Ivánnal)
 A magyar költészet kézikönyve a mohácsi vésztől a jelenkorig, vagyis az utóbbi negyedfél század kitünőbb költői életrajzokban és jellemző mutatványokban feltüntetve. U. ott, 1876. Öt kötet szerző arczképével (A Magyar tudományos Akadémia II. mellékjutalmát kapta)

Note

Legături externe
 Handbuch der ungrischen Poësie. Pesta, 1828. Google Cărți
 Toldy Ferenc Gimnázium —liceu din Budapesta numit după el
 Ceglédi Toldy Ferenc Kórház Honlapja—spital în Cegléd

Nașteri în 1805
Decese în 1875
Maghiari de origine germană
Critici literari maghiari
Istorici literari maghiari

Ferenc Toldy


Miguel Ángel González (también conocido como Enano y El guitarrista de los Caramelos) es un músico venezolano, y fue el primer guitarrista fijo de los Caramelos de cianuro desde 1989 hasta 2019.

Biografía

Miguel Ángel González además de guitarrista profesional también es director y editor de video, oficio que aprendió tras sus estudios de Diseño Gráfico y Publicidad.

Equipamiento

fender Strato Sunburst 78 custom.
fender Strato 78 Blanca.
fender Tele Deluxe NASH.
Gibson Explorer negra.
Fender Jaguar 63.
Seymour Duncan Hot Rodded Pickups (Jazz/JB)
MARSHALL JCM800 de 50Watts.
Amplificador BADCAT
delay  STRYMON TIMELINE

Referencias

Caraqueños
Guitarristas de Venezuela
Músicos de rock de Venezuela

Miguel Ángel González (guitarrista)


العالم العربي المسلم أبو الفتح منصور بن المقشر، من الأطباء المشهورين في مصر أيام الدولة الفاطمية، كان طبيبًا نصرانيًّا مشهوراً، وله دراية وخبرة بصناعة الطب، وكان طبيب الحاكم بأمر الله، ومن الخواص عنده، قال ابن العبري: وله منزلة سامية عند أصحاب القصر ولا سيما في أيام العزيز. وخدم ابن المقشر ابن العزيز الحاكم وحظي عنده، ولما مرض ابن المقشر عاده الحاكم بنفسه، وقد توفي سنة 392 هـ.

مراجع

صفحات تحتاج تصنيف سنة الولادة
علماء عرب
وفيات 392 هـ

ابن المقشر


Tomás José Capogrosso (Rosário (Argentina), 8 de setembro de 2002) é um voleibolista indoor e jogador de vôlei de praia argentino, com marca de alcance de 339 cm no ataque e 320 no bloqueio, que no vôlei indoor foi medalhista de prata no Sul-Americano Sub-19 na Colômbia e de bronze na edição do Campeonato Mundial Sub-19 de 2019 na Tunísia.

Carreira

A prática do voleibol em sua família pode ser dito que  "corre em suas veias", primeiro pela paixão transmitida por seu pai Néstor, ex-jogador amador do Rosario Sonder , também por sua mãe Florencia, assim como por seu irmão Nicolás Capogrosso que é voleibolista de praia, e acompanhando as partidas deste  ainda no indoor, logo aos oito anos trocou o futebol e natação pelo vôlei, se tornando ponteiro passador, e na temporada 2018-19 jogou no mesmo clube que seu pai.

Em 2018 serviu a seleção argentina na edição do Campeonato Sul-Americano Sub-19 em Sopó, na Colômbia, obtendo a medalha de prata.Em 2019 pelo Rosario Sonder alcançando a promoção para a Liga A2 Argentina.

E disputou em 2019 a edição do Campeonato Mundial Sub-19 realizado em Tunis e conquistou a medalha de bronze. Na temporada 2019-20 foi contratado pelo Puerto General San Martín Vóley e disputou a Liga A Argentina.

Em 2021 inicia no vôlei de praia  ao lado de Bautista Amieva conquistando a quarta posição em Assunção na primeira e segunda etapa do Classificatório para os Jogos Pan-Americanos Júnior em Cáli, qualificados terminaram nos referidos jogos na quinta posição. No Circuito Mundial estrearam no torneio uma estrela de Warsaw obtendo o quinto lugar, obtendo seu primeiro pódio com a conquista do bronze no torneio uma estrela de Apeldoorn.

Em 2022 passa formar dupla com seu irmão Nicolás Capogrosso, juntos atuaram pelo Circuito Sul-Americano 2021-22 e obtiveram a prata na segunda etapa realizada em San Juan (Argentina) e na quarta etapa de Viña del Mar, mas, conquistaram os títulos na quinta etapa realizada em Mollendo e na sexta etapa de Cochabamba, obtendo o quinto lugar no Finals CSVP em Uberlândia. No Challenge do Circuito Mundial de 2022 disputaram as etapas de Tlaxcala e Itapema, disputaram o Elite 16 do Circuito Mundial na etapa de Jūrmala. Disputaram o Mundial de 2022 em Roma.

Títulos e resultados

 Torneio 1* de Apeldoorn do Circuito Mundial de Vôlei de Praia de 2021

Ligações externas

Jogadores de voleibol de praia da Argentina
Pontas de voleibol

Tomás Capogrosso


Audio, Video, Disco er det andet studiealbum udgivet af det franske band Justice. Albummet blev udgivet 24. oktober 2011.

Album fra 2011

Audio, Video, Disco


Chicory: A Colorful Tale é um jogo eletrônico de aventura desenvolvido pelo produtor independente Greg Lobanov e publicado pela Finji. Foi lançado em junho de 2021 para Microsoft Windows, macOS, PlayStation 4 e PlayStation 5, e em dezembro de 2021 para Nintendo Switch. O título segue um cão antropomórfico com um pincel mágico, que é usado para colorir o mundo do jogo.

Jogabilidade
Chicory: A Colorful Tale é um jogo eletrônico de RPG de aventura onde os personagens são pequenos animais antropomórficos. O jogo segue um cão antropomórfico com o nome da comida favorita do jogador, ou o nome padrão "Pizza" se o jogador não escolher uma comida favorita. O mundo explorável é preto e branco, mas pode ser pintado usando o Brush, um pincel grande. O pincel também pode ser usado para resolver quebra-cabeças ambientais.

Desenvolvimento
Originalmente sob o título Drawdog, Chicory foi revelado através de uma campanha no Kickstarter em 15 de agosto de 2019. O projeto foi iniciado pelo desenvolvedor independente Greg Lobanov, que trabalhou anteriormente em Wandersong e foi financiado em um dia. Chicory foi apresentado na PAX West 2019 e foi recebido com uma recepção positiva da RPGamer.

Em uma entrevista, a compositora do jogo, Lena Raine, escreveu que queria criar um contraste entre a música do mundo natural e a escuridão. Raine disse que vários instrumentos foram usados para criar o timbre, "É quase como uma distorção do natural, então você vai notar que eu uso muitos sintetizadores e também instrumentos acústicos passando por pedais de guitarra e amplificadores e todo tipo de distorção literal para criar um som que é uma versão amplificada e caótica da realidade."

A data de lançamento de Chicory foi anunciada em maio de 2021. O jogo foi lançado em 10 de junho de 2021 para Mac OS, Microsoft Windows, PlayStation 4 e PlayStation 5. Em 15 de dezembro de 2021, o jogo foi lançado para Nintendo Switch.

Recepção

De acordo com o agregador de resenhas Metacritic, a versão para Microsoft Windows e Nintendo Switch de Chicory: A Colorful Tale recebeu "aclamação universal", enquanto que a versão para PlayStation 5 recebeu avaliações "geralmente favoráveis".

Em uma avaliação positiva para a Destructoid, Zoey Handley mencionou os temas da história: "Se você é do tipo criativo, se você já lidou com a dúvida, a crítica bem-intencionada, a frustração do trabalho duro que não leva a lugar nenhum, a falta de direção em um mundo que explora a imaginação, o fato de que 'o melhor' não existe realmente e o 'bom o suficiente' é um alvo em constante movimento, então há potencial de que Chicory: A Colorful Tale vá impactar forte." Handley também elogiou o ritmo do jogo, escrevendo: "Os quebra-cabeças são simples, não há combate fora das batalhas de chefes bem feitas, mas mantém um ritmo rápido e uma excelente variedade de situações. Frequentemente inverte o roteiro e apresenta algo novo." A Destructoid mais tarde nomeou Chicory o melhor jogo de PC de 2021 e o melhor jogo de 2021 no geral. A Polygon nomeou-o como o segundo melhor jogo de 2021, depois de Inscryption, com o revisor Maddy Myers afirmando que "é raro jogar um jogo em que o verbo central, pintar, também é o ponto crucial emocional em torno do qual seus temas e mundo giram".

Rebekah Valentine, da IGN, gostou da mecânica de pintura do jogo e achou que adicionava mais profundidade aos quebra-cabeças relativamente simples: "Por mais agradável que o mundo seja para ser descoberto, a ferramenta de pintura de Chicory é mais o núcleo de sua jogabilidade do que sua exploração. O mundo reage à sua pintura, com quebra-cabeças exigindo que você pinte cuidadosamente para superar obstáculos, completar missões secundárias e acessar áreas ocultas." Valentine também gostou do elenco de personagens de Chicory: "Há também personagens coadjuvantes com comentários breves, afiados às vezes, mas sempre gentis sobre tópicos como luto, vício em trabalho e as lutas de acerto de contas com a sexualidade e a identidade. É sempre sensível e empático, mas não adoça ou apresenta uma solução brega que magicamente apaga o problema".

Alessandro Barbosa, da GameSpot, gostou do jogo, dizendo que os "quebra-cabeças satisfatórios e mecânicas de pintura catártica suportam a história surpreendentemente relacionável de Chicory: A Colorful Tale sobre a dúvida".

Ligações externas
Página oficial

Jogos eletrônicos de 2021
Jogos eletrônicos de aventura
Jogos com GameMaker: Studio
Jogos eletrônicos independentes
Jogos financiados com Kickstarter
Jogos para macOS
Jogos para Nintendo Switch
Jogos para PlayStation 4
Jogos para PlayStation 5
Jogos para Windows
Jogos eletrônicos para um jogador
Jogos eletrônicos desenvolvidos no Canadá

Chicory: A Colorful Tale


El concilio de Toledo del 17 de mayo del año 597 fue celebrado en la iglesia pretoriense de San Pedro y San Pablo de Toledo durante el reinado de Recaredo.

Fue de carácter nacional, contando con la asistencia de 16 obispos de cinco provincias eclesiásticas, entre ellos los metropolitanos Masona de Mérida, Migecio de Narbona y Adelfio de Toledo. En él se acordaron dos cánones: en el primero se decretó la excomunión para los prelados que no respetasen la castidad; en el segundo se prohibió erigir iglesias sin que antes hubieran sido convenientemente dotadas.

Este concilio no fue incluido en la recopilación conciliar hispana llevada a cabo por San Isidoro; sus actas han llegado hasta nosotros por su inclusión en el Códice Emilianense. Tampoco fue numerado como parte de los Concilios de Toledo, supuestamente por la brevedad de sus disposiciones. Por su fecha se encontraría entre el II (527) y el III Concilio de Toledo (598).

Referencias
 Diego de Saavedra Fajardo: Corona gótica, p. 339.
 Enrique Flórez: España sagrada, vol. VI, pp. 156-160.
 Juan Tejada y Ramiro: Colección de cánones y de todos los concilios de la Iglesia española, tomo V, pp. 657-659.

Concilios de Toledo
597
España en el siglo VI

Concilio de Toledo (597)


In Space es el cuarto álbum de estudio del grupo estadounidense de power pop Big Star, lanzado en 2005.

Listado de canciones

Créditos

 Jon Auer — Compositor
 Alex Chilton — Compositor
 Bill Cunningham — Compositor
 Adam Hill — Asistente
 Jeff Powell —	Productor
 Jim Spake — Compositor
 Jody Stephens — Compositor
 Ken Stringfellow — Compositor
 Nokie Taylor — Compositor
 Nokie Taylor — Cornete

Véase también
 Big Star

Referencias

Enlaces externos
 Página web de Extreme

Álbumes de 2005
Álbumes en inglés

In Space


Fabrício André Bernard Di Paolo (São Paulo, 22 de janeiro de 1980), conhecido profissionalmente como Lord Vinheteiro ou simplesmente Vinheteiro, é um pianista, engenheiro de som, radialista, YouTuber e músico brasileiro. Ele é conhecido por apresentar vídeos onde comenta sobre músicas e técnicas de piano em seu canal do YouTube, o qual conta com mais de 6 milhões de inscritos. Vinheteiro também foi membro fixo do elenco do programa Pânico, veiculado de segunda a sexta-feira pela rede de rádio Jovem Pan FM. Recentemente, sua imagem foi atrelada ao movimento conservador por posturas consideradas elitistas.

Carreira
Vinheteiro começou o aprendizado na área musical quanto tinha 8 anos de idade, por meio de aulas particulares de violino e piano. Posteriormente, ingressou como aluno no Instituto de Artes da Universidade Estadual Paulista (UNESP), onde aperfeiçoou suas técnicas, porém não terminou a graduação completa. Além de pianista, Lord Vinheteiro também é um produtor musical e engenheiro de som, sabendo tocar baixo, violão, bateria, sanfona e cravo.

Paralelamente, Vinheteiro também é formado em medicina veterinária, contudo devido às suas atribuições como músico, jamais conseguiu realmente atuar profissionalmente como veterinário.

Em 2008, ele criou um canal no YouTube denominado Lord Vinheteiro, o qual se tornou internacionalmente conhecido em decorrência de apresentar versões de famosas músicas de programas de TV tocadas em piano, apesar de não compor obras originais. Posteriormente, passou a utilizar seu canal como meio de divulgação e debate sobre técnicas musicais e demonstrações sobre as formas como a música tem se alterado com o passar dos anos. Desta forma, ganhou ampla projeção em diversos meios de mídia, sendo inclusive convidado para apresentações na China junto à músicos locais.

Atualmente, Lord Vinheteiro vive nos Estados Unidos. Ele continua produzindo novo conteúdo para seu canal frequentemente, o qual conta com mais de 6 milhões de inscritos,. Em paralelo, atua como membro do time de apresentadores do programa de rádio Pânico, veiculado no Brasil pela rede Jovem Pan.

Sua atuação como pianista vem sendo ofuscada diante do grande público mediante manifestações públicas de caráter conservador , polemistas  e machistas .

Naturais da cidade de São Paulo
Pianistas do estado de São Paulo
Baixistas do estado de São Paulo
Violonistas do estado de São Paulo
Bateristas do estado de São Paulo
Acordeonistas do estado de São Paulo
Cravistas do estado de São Paulo
Engenheiros de som
Radialistas do estado de São Paulo
Youtubers do estado de São Paulo
Produtores musicais do estado de São Paulo
Alunos da Universidade Estadual Paulista Júlio de Mesquita Filho
Programa Pânico
Brasileiros expatriados em Portugal
Veterinários do estado de São Paulo

Lord Vinheteiro


Honeypot je računalni sigurnosni sustav. Relativno su nova tehnologija u području računalne sigurnosti. Temeljna mu je namjena detekcija neovlaštenih aktivnosti te prikupljanje novih spoznaja i informacija o tehnikama i oruđima kojima se služe neovlašteni korisnici kad sprovode zloćudne djelatnosti. Popularnost Honeypot sustava svakodnevno raste, a koncept je iznimno velika potencijala u pogledu unaprjeđenja sigurnosti računalnih i komunikacijskih sustava. Jedna od najvećih vrijednosti su nove ideje i metodologije, koje proizlaze kao rezultat njihove primjene, omogućuju razvoj novih sigurnosnih rješenja i proizvoda.

Honeypotova je vrijednost što ima mogućnost biti ispitan, napadnut ili kompromitiran. Administrator sustava može prikupiti informacije o napadaču, vektorima napada i alatima koje napadač koristi kako bi zadobio pristup napadnutom sustavu. Alat je tim bolji ako administrator može prikupiti veliku količinu informacija, a da pri tome napadač toga nije ni svjestan.
Ovisno o tipu i namjeni, honeypot sustave dijeli se na dvije osnovne skupine: komercijalne i istraživačke. Druga podjela je na osnovi razine interakcije između neovlaštenog korisnika i honeypot sustava. Viša razina između neovlaštenih korisnika i honeypot sustava u pravilu podrazumijeva kompleksniji sustav, veći angažman oko administracije, veću cijenu te viši sigurnosni rizik za okolne sustave. Honeypot sustavi se gotovo redovito sastoje od jednog računala koje simulira određeni broj mrežnih servisa, odnosno poslužitelja. Nasuprot njima su honeynet sustavi koji su dosta složeniji i naprjedniji su model honeypot tehnologije.

Honeypot sustavi su svi oni računalni resursi (poslužitelji, računalne mreže, i sl.) predviđeni biti napadnutim ili kompromitiranim od strane neovlaštenih korisnika. Temeljna namjera ovog pristupa je prikupiti nove spoznaje o tehnikama i alatima koje neovlašteni korisnici upotrebljavaju za kompromitiranje računalnih resursa da bi tako razvili nove ideje i alati za efikasnije sprječavanje neovlaštenih aktivnosti. Iz ove općenitosti i fleksibilnosti proizlazi definicija honeypot sustava: računalni resursi čija vrijednost leži u mogućnosti njihovog neovlaštenog i neautoriziranog korištenja. Ideja honeypot sustava nije identifikacija i kazneni progon neovlaštenih korisnika uključenih u računalni kriminal, nego samo saznavanje tehnika kojima se oni koriste.

Mjera kakvoće honeypot sustava sastoji se u tome da neovlašteni korisnik nikada ne sazna da su njegove aktivnosti zabilježene honeypot sustavom.

Aktualna rješenja u posljednje vrijeme su ona u kojima se honeypot sustavi koriste kao sustavi za detekciju neovlaštenih aktivnosti (engl. Intrusion Detection System, IDS), što je dosta različito u odnosu na klasične IDS sustave (rule-based IDS, anomaly-based IDS i sl.), te su danas sve češća pojava radovi koji međusobno uspoređuju ove tehnologije. Sve su češći programski alati koji primjenjuju honeypot IDS sustave (KFSensor, Spectra, itd...). Spectra i KFSensor su komercijalni, a Honeyd je besplatan.

Izvori

Računalna sigurnost

Honeypot


Panten er en kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Sandesneben-Nusse i den nordvestlige del af Kreis Herzogtum Lauenburg. Kreis Herzogtum Lauenburg ligger i delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi
Panten ligger omkring 40 km øst for Hamborg, 22 km syd for Lübeck, 5 kilometer nordvest for Mölln og cirka 10 km sydvest for Ratzeburg. I kommunen, der mod øst grænser til Elbe-Lübeck-Kanal, ligger desuden landsbyerne Hammer og Mannhagen. Det 147 hektar store Naturschutzgebiet Pantener Moorweiher und Umgebung blev oprettet i 1996. Fredningen omfatter tre moser, der ligger adskilt.

Eksterne kilder/henvisninger

 Kommunens side på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Herzogtum Lauenburg

Panten


Rhoda Dolores Le Poer Power, née le  à Altrincham, dans le Cheshire et morte le  à Londres), était une personnalité de la radio anglaise et une écrivaine pour enfants.

Biographie
Rhoda Power est la fille de Philip Ernest Le Poer Power, agent de change, et de Mabel Grindley, née Clegg. Rhoda et ses sœurs, Eileen, historienne et universitaire, et Beryl, fonctionnaire, sont élevés par leur grand-père maternelle et leurs tantes, après que leur père a été reconnu coupable de fraude en 1891 et emprisonné. Leur mère est morte en 1903. Rhoda Power fréquente l'Oxford High School, puis elle étudie les langues modernes, l'économie et l'économie politique à l'université de St Andrews en Écosse, de 1911 à 1913.

Après un an aux États-Unis, Power travaille comme journaliste indépendante. En 1917, elle est gouvernante dans une famille russe, à Rostov-sur-le-Don.

Power commence à écrire des livres d'histoire pour enfants dans les années 1920, avec sa sœur Eileen et plus tard de manière indépendante. En 1927, elle entame une carrière d'animatrice à la BBC. Elle rejoint le département de la radio scolaire à Bristol en 1939 et y travaille le reste de sa vie, à l'exception d'une année passée à voyager en Amérique en 1946-1947. En 1950, elle est honorée d'un MBE pour son travail.

Le recueil d'histoires intitulé Redcap Runs Away, illustré par C. Walter Hodges, est un classique pour enfants, au moment de sa parution. Il raconte l'histoire d'un garçon de  qui se lie avec une bande de ménestrels du .

Publications
Under Cossack and Bolshevik, 1919, (titre américain, Under the Bolshevik Reign of Terror)
Union Jack Saints. Legends Collected and Rewritten, 1920
Boys and Girls of History, 1926, with Eileen Power.
Twenty Centuries of Travel. A Simple Survey of British History, 1926, with Eileen Power.
Cities and Their Stories. An Introduction to the Study of European History, 1927, with Eileen Power
The Age of Discovery from Marco Polo to Henry Hudson, 1927
More Boys and Girls of History, 1928, with Eileen Power.
How It Happened. Myths and Folk-Tales, 1930
Richard the Lionheart and the Third Crusade, 1931
Stories from Everywhere, 1931.
Great People of the Past, 1932
The Kingsway Histories for Juniors, 4 volumes, 1937-9
Ten Minute Tales and Dialogue Stories, 1943
The American Twins of the Revolution, 1943
The Chinese Twins, 1944
The Big Book of Stories from Many Lands
Seven Minute Tales.
Tales for the Telling.
Here and There Stories, 1945
The Indian Twins, pre-1950
The Filipino Twins, 1949
Redcap Runs Away, children's historical novel, 1952.
The Spanish Twins, 1954
We Were There, imaginary eye-witness accounts of historical events, 1955
The French Twins, 1955
We Too Were There. More Stories from History, 1956
From the Fury of the Northmen: and Other Stories That Shaped Our Destiny in 18th to 19th Century England, 1957

Références

Voir aussi

Bibliographie

Liens externes

Femme de lettres anglaise
Animatrice de radio
Élève de Oxford High School
Étudiant de l'université de St Andrews
Naissance en mai 1890
Naissance dans le Cheshire
Décès en mars 1957
Décès à Londres
Décès à 66 ans

Rhoda Power


فراجبا أو فوروجبا (Ворожба) هي مدينة في مقاطعة سومسكا في أوكرانيا.

مراجع

محافظة خاركوف
مدن أوكرانيا
مدن في مقاطعة سومي

فراجبا


An Arundinella deppeana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Christian Gottfried Daniel Nees von Esenbeck. An Arundinella deppeana in nahilalakip ha genus nga Arundinella, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Arundinella

Arundinella deppeana


Château Houska est un ancien château gothique, situé à 47km au nord de Prague, en République tchèque  (Houska 1, 471 62 Doksy). C'est l'un des châteaux les mieux conservés de l'époque.

Description
Certaines caractéristiques notables du château comprennent une chapelle à prédominance gothique, une chambre verte avec des peintures gothiques tardives et un salon de chevalier.

Folklore et légendes
Le folklore considère que ce château couvre l'une des portes de l'Enfer, construit pour empêcher les démons (piégés dans les niveaux inférieurs) d'atteindre le reste du monde.

Notes et références

Voir aussi
 Liste des châteaux tchèques par région

Château en Tchéquie
Houska

Château de Houska


Orfana (Orphan) este un film psihologic de groază din 2009. Este regizat de Jaume Collet-Serra după un scenariu de David Leslie Johnson. Cu actorii Vera Farmiga, Peter Sarsgaard, Isabelle Fuhrman, C. C. H. Pounder și Jimmy Bennett.

Note

Legături externe

Filme din 2009
Filme regizate de Jaume Collet-Serra
Filme Dark Castle Entertainment
Filme în limba engleză
Filme americane
Filme canadiene
Filme franțuzești
Filme germane
Filme de groază din anii 2000
Filme psihologice
Filme Warner Bros.

Orfana (film)


Renegades or The Renegades may refer to:

Books
 The Renegades by T. Jefferson Parker
 Renegades (novel), a 2017 novel by Marissa Meyer

Film and television
 Renegades (1930 film), starring Myrna Loy
 Renegades (1946 film), starring Evelyn Keyes
 Renegades (1989 film), starring Kiefer Sutherland and Lou Diamond Phillips
 Renegades (2017 film), starring Sullivan Stapleton and J.K. Simmons
 Renegades (2022 film), starring Nick Moran
 G.I. Joe: Renegades, 2010–2011 G.I. Joe animated series
 Renegades (Gobots), the villains in the Gobots fiction and toy series
 The Renegades (TV series), 1983 American television series
 Star Trek: Renegades (2015), Star Trek fan film pilot

Music
 The Renegades (band), a 1960s British-Finnish rock band headed by Kim Brown
 Renegades (band), a side-project of the band Feeder

Albums
 Renegades (Rage Against the Machine album), 2000
 Renegades, a 1984 album by Brass Construction
 Renegades (Nicole Mitchell album), 2009
 Renegades (Feeder album), 2010
 Renegades (Equilibrium album), 2019
 Renegades, a 2020 album by L.A. Guns

Songs
 "Renegades" (Feeder song), 2010
 "Renegades" (X Ambassadors song), 2015

Podcasts
 Renegades: Born in the USA, 2021 podcast hosted by Barack Obama and Bruce Springsteen

Sports teams
 Renegades (esports), American esports team
 Arlington Renegades, an American football team
 Bakersfield College Renegades, American sports team
 Berkshire Renegades (formerly the Reading Renegades), a British American football team
 Boston Renegades, US women's soccer team
 Hudson Valley Renegades, US minor league baseball team
 Melbourne Renegades, Australian cricket team in Big Bash League
 Mt Riv Renegades, Australian basketball team
 Orlando Renegades, 1985 United States Football League team
 Ottawa Renegades, Canadian Football League team
 Richmond Renegades (1990–2003), US ECHL ice hockey team
 Rome Renegades, US indoor football team (American football)
 Zurich Renegades, American football team from Zürich, Switzerland

See also
Renegade (disambiguation)

Renegades