Jane, mama virgină este o telenovelă romantică și satirică americană creată de Jennie Snyder Urman. Serialul a avut premiera pe 13 octombrie 2014 pe CW și s-a încheiat pe 31 iulie 2019. Este o adaptare liberă după telenovela venezuelană Juana la Virgen, creată de Perla Farías. În rolurile principale joacă Gina Rodriguez ca Jane Villanueva, o virgină credincioasă de 23 de ani de origine latină, care rămâne gravidă după o inseminare artificială accidentală de către un ginecolog. Programul parodiază laitmotivele care apar în telenovelele sud-americane.

Jane, mama virgină a fost apreciată critic, în special pentru scenariu și interpretarea lui Rodriguez. La a 72-a ediție a Premiilor Globul de Aur, Jane, mama virgină a fost nominalizat pentru premiul pentru cel mai bun serial de televiziune – muzical sau comedie și Gina Rodriguez a câștigat premiul pentru cea mai bună actriță de televiziune muzical sau comedie. Spectacolul a primit Peabody Award și a fost selectat ca unul dintre top 10 programe de televiziune ale anului 2014 de către Institutul American de Film.

Începând cu cel de-al patrulea episod din sezonul trei, titlul serialului pe ecran a fost modificat, cu expresia "mama virgină" tăiată în favoarea unei expresii corespunzătoare fiecarui episod, astfel încât să fie reflectat firul poveștii, în care Jane nu mai este virgină.

Sinopsis

Desfășurată în Miami, acțiunea detaliază evenimente dramatice și surprinzătoare care au loc în viața lui Jane Gloriana Villanueva, o femeie venezuelană tânără, muncitoare și credincioasă. Jurământul lui Jane de a-și păstra virginitatea până la căsătorie devine o problemă atunci când un medic o inseminează artificial din greșeală în timpul unui consult. Pentru a înrăutăți situația, tatăl biologic este un bărbat căsătorit, fost playboy și supraviețuitor de cancer care nu este doar noul proprietar al hotelului unde lucrează Jane, dar și persoana de care eera îndrăgostită Jane în vremea adolescenței. Pe lângă faptul că trebuie să se obișnuiască cu sarcina și apoi cu statutul de mamă, în primele episoade Jane se confruntă cu întrebări legate de cariera sa profesională și nevoia de a alege între tatăl copilului ei sau iubitul său detectiv. Pe măsură de serialul evoluează, problemele se concentrează pe copil, pe cariera sa de scriitoare, iar membrii familiei primesc și ei intrigi independente.

Distribuție

Personaje principale

 Gina Rodriguez ca Jane Gloriana Villanueva, o tânără de 23 de ani, credincioasă, care rămâne gravidă după ce a fost inseminată artificial din greșeală. Producătorul executiv Jennie Snyder Urman a declarat că Gina Rodriguez "a fost literalmente cea de-a treia persoană care a venit" în timpul selecției actorilor.
 Jenna Ortega ca Tânăra Jane, la vârsta de 10 ani, cea mai frecventă (21 de capitole din sezonul 3) dintre cele patru tinere "Jane" văzute în flashback-uri.
 Andrea Litner ca Xiomara "Xo" Gloriana Villanueva, mama lui Jane. Ea avea doar șaisprezece ani când a născut-o pe Jane, acesta fiind motivul pentru care Jane preferă să-și păstreze virginitatea până la căsătorie.
 Catherine Toribio o joacă pe tânăra Xiomara timpul unor secvențe flashback.
 Justin Baldoni ca Rafael Solano, de 31 de ani, proprietar al Hotelului Marbella și tatăl biologic al copilului lui Jane, care nu mai este îndrăgostit de soția lui.
 Yael Grobglas ca Petra Solano (nume la naștere: Natalia Andel, mai târziu, Natalia Dvoracek), soția lui Rafael, care mereu uneltește, membră a unei familii cehe criminale, și care s-a căsătorit cu Rafael cu scopul de a-i fura averea, deși de-a lungul timpului ea chiar s-a îndrăgostit de el.
 Ivonne Coll ca Alba Gloriana Villanueva, bunica maternă pioasă a lui Jane. Ea este extrem de religioasă și o încurajează pe Jane să își păstreze virginitatea până la căsătorie. Deși este capabilă să vorbească limba engleză, vorbește doar limba spaniolă cu familia ei, chiar și atunci când ceilalți i se adresează în limba engleză.
 Brett Dier ca Michael Cordero Jr. (sezoanele 1-3, 5) (invitat în sezonul 4), soțul de 29 de ani al lui Jane, fost detectiv.
 Jaime Camil ca Rogelio de la Vega, un actor celebru de telenovele, egoist și tatăl biologic al lui Jane.
 Elias Janssen ca Mateo Gloriano Rogelio Solano Villanueva (sezoanele 4-5), copilul lui Jane și Rafael. Numit după bunicul lui Jane și soțul lui Alba, care a murit înainte ca Jane să se nască.
 Anthony Mendez (dublaj), ca narator latin, la persoana a treia omniscientă. Narațiunea este metanarațiune și metaficțiune. El se dovedește a fi Viitorul Mateo din ultimul sezon.

Sezoane

Note

Seriale de televiziune The CW Television Network
Seriale de televiziune Warner Bros. Television
Seriale de televiziune americane
Seriale de televiziune din 2014
Seriale de televiziune din 2015
Seriale de televiziune din 2016
Seriale de televiziune din 2017
Seriale de televiziune din 2018
Seriale de televiziune din 2019

Jane, mama virgină


Jarilla, biljni rod iz porodice papajevki iz Meksika, Gvatemale i Salvadora. Pripadaju mu tri vrste

Vrste
 Jarilla caudata (Brandegee) Standl.
 Jarilla chocola Standl.
 Jarilla heterophylla (Cerv. ex La Llave) Rusby

Sinonimi
 Jarrilla I.M.Johnst.
 Mocinna Cerv. ex La Llave

Izvori

Papajevke

Jarilla


En dårlig idé er en dansk eksperimentalfilm fra 2006, der er instrueret af Janus Vinther.

Handling
Interaktiv film med flere slutninger.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2006

Eksperimentalfilm fra Danmark

En dårlig idé


Carlos Eugenio Jorquiera Malschafsky (Santiago, 12 de julio de 1940) es un abogado, contador, académico y dirigente gremial chileno, expresidente de la Cámara Nacional de Comercio, Servicios y Turismo (CNC) de su país.

Se formó en el Colegio San Ignacio de la capital y más tarde como abogado en la Pontificia Universidad Católica (PUC), desde donde egresó en 1966. En 1970 se tituló como contador por el Instituto Superior de Comercio.

Inició su vida laboral como contador de la filial chilena de Mathiesen, donde luego se desempeñó como abogado y director.

Con amplia experiencia en materia de arbitrajes, ha sido presidente de la Comisión Interamericana de Arbitraje Comercial CIAC (2000-2001). También ha sido miembro de la Corte Internacional de Arbitraje de la Cámara de Comercio, Internacional y del Grupo de Expertos en Arbitraje Internacional de APEC. A nivel local, fue presidente del Centro de Arbitraje y Mediación de Santiago.

En el ámbito gremial, fue presidente de la Cámara de Comercio de Santiago en dos periodos (1990-1995 y 2003-2007). En la CNC fue presidente entre 2008 y 2012.

En diciembre de 2006 intentó sin éxito alcanzar la presidencia de la Confederación de la Producción y del Comercio, máxima organización empresarial del país.

Ha sido profesor de pregrado y posgrado de la PUC y del programa Master in Corporate Law de la Universidad Adolfo Ibáñez.

Casado con la galerista Ana María Stagno, tiene cinco hijos.

Referencias

Notas

Enlaces externos
.
Entrevista de 2011 con La Tercera como presidente de la CNC.

Presidentes de la Cámara Nacional de Comercio (Chile)
Presidentes de la Cámara de Comercio de Santiago
Abogados de Chile
Profesores de Derecho de Chile
Contadores de Chile
Alumnado del Colegio San Ignacio de Santiago
Alumnado de la Pontificia Universidad Católica de Chile
Nacidos en Santiago de Chile

Carlos Eugenio Jorquiera


Claude François de Malet (28 de junho de 1754 - 31 de outubro de 1812) nasceu em Dole em uma família aristocrática. Ele foi executado por um pelotão de fuzilamento, seis dias depois de encenar um golpe de Estado republicano fracassado quando Napoleão I retornou da desastrosa campanha russa em 1812.

Antes e durante a Revolução Francesa
Malet se alistou como mosqueteiro aos dezessete anos, como era comum para um jovem nobre do Antigo Regime, mas o rei Luís XVI dissolveu os regimentos de mosqueteiros em 1776 por razões orçamentárias.

Em 1790, a família de Malet o deserdou por apoiar a Revolução Francesa, quando ele se tornou comandante da Guarda Nacional de sua cidade natal e comemorou o aniversário da tomada da Bastilha. Malet se ofereceu para o exército revolucionário quando a guerra eclodiu e foi designado para o 50º regimento de infantaria do Exército do Reno como capitão.

Ele foi dispensado em 1795, mas se alistou novamente em março de 1797, primeiro como Chefe do Estado Maior da 6ª divisão, depois em 1799 como Chefe do Estado Maior do Exército dos Alpes sob o comando do general Jean Étienne Championnet. Depois de receber citações honrosas da Championnet e do general André Masséna por defender o Passo do Pequeno São Bernardo em agosto de 1799, Malet foi promovido a brigadeiro-general em 19 de outubro de 1799. Lutou na República Helvética ao longo de 1801, até os combates terminou com a Segunda Coalizão em 1802 pelos tratados de Lunéville e Amiens.

Depois do Diretório
Após os golpes de 30 Prairial e 18 Brumaire do ano VIII que substituíram o Diretório Francês pelo Consulado Francês , Malet votou contra o referendo que confirmava Napoleão Bonaparte como Primeiro Cônsul . Malet foi relegado a Bordeaux, depois a Les Sables d'Olonne, pois sua oposição a Bonaparte se tornou ainda mais veemente, embora ele se tornasse Comandante da Légion d'honneur durante esses anos.

Em 1805 foi dispensado do serviço ativo; Malet então renunciou após a coroação de Napoleão como imperador . Foi nomeado Governador de Pavia no Reino da Itália. Eugène de Beauharnais o expulsou por alegações de atividades de mercado negro e propaganda, e ele foi internado na prisão La Force de 1º de julho de 1807 a 30 de maio de 1808. Libertado sem julgamento, ele foi preso novamente no ano seguinte sob suspeita de pertencer a os Philadelphes, uma sociedade maçônica republicana e antibonapartista. Ele permaneceu em prisão domiciliar em Paris de julho de 1810, até sua fuga em 23 de outubro de 1812.

Golpe de Estado de 1812

Durante sua detenção Malet concebeu e planejou a derrubada de Napoleão em um golpe de Estado ousado. O plano era simples: em 23 de outubro de 1812, durante a ausência do imperador na frente russa, Malet planejava anunciar a morte de Napoleão e estabelecer um governo provisório. Malet decidiu proclamar sua morte através do uso de documentação falsificada, esperando que a declaração plausível fosse verossímil.

O governo provisório proposto por Malet seria composto por Mathieu de Montmorency, Alexis de Noailles, General Moreau como vice-presidente, Lazare Carnot como presidente, Marechal Augereau, ex-legislador Bigonnet, Conde Frochot, Prefeito do Sena, ex-legislador Florent Guiot, Destutt de Tracy, o próprio Malet, o vice-almirante Truguet, o senador Volney e o senador Garrat. As forças envolvidas no golpe foram as forças da Gendarmerie de Paris (que foram dissolvidas posteriormente e formaram o 134º Regimento de Infantaria de Linha) e a 10ª Coorte da Guarda Nacional Francesa.

Malet preparou instruções complexas e documentos forjados para seus cúmplices. Esse trabalho preliminar foi imenso, pois era preciso dar a cada cúmplice um papel importante, instruções específicas e cópias forjadas do senatus consultum e das proclamações. Assim que um conjunto de instruções foi completamente preparado, o despacho foi fechado, lacrado, numerado e confiado à custódia de um padre espanhol que morava na rua Saint-Gilles, próximo ao quartel da 10ª Coorte da Guarda Nacional.

Na noite de 23 de outubro, Malet escapou de seu cativeiro. Vestido com um uniforme de general, ele se apresentou na prisão de La Force e, usando ordens forjadas, obteve a libertação dos generais Victor Lahorie e Emmanuel Maximilien-Joseph Guidal, a quem anunciou a morte de Napoleão em 7 de outubro na frente russa perto de Moscou. Ele então convenceu Lahorie e Guidal de que uma ação imediata era necessária e mostrou os documentos falsos que os levaram a acreditar que o Senado já havia reagido à morte do imperador.

Na madrugada de 23 de outubro Malet e seus cúmplices foram para o quartel da Gendarmaria. Malet acordou comandantes e soldados anunciando a morte do imperador e apresentando seus documentos falsificados como prova. De acordo com as "ordens" nos documentos falsificados, Malet fez com que as tropas pegassem suas armas e despachou destacamentos da 10ª Coorte em colunas para vários locais para fazer prisões.

Um destacamento da 10ª Coorte, liderado por Lahorie, deslocou-se à residência do Duque de Rovigo, Ministro da Polícia. O duque foi pego de surpresa e conduzido à prisão de La Force, enquanto outro destacamento prendeu o prefeito da força policial. Uma terceira coluna foi para a prefeitura de Paris e, enquanto as tropas tomavam posições no lugar de Grève, os comandantes pegaram a chave do alarme do dia de verão, chamaram o prefeito Frochot e prepararam a sala para um governo provisório.

Acreditava-se na morte do imperador em toda Paris, e Malet se instalou nos escritórios do general distrital da Place Vendôme, que oferecia as facilidades necessárias para desempenhar seu papel de comandante. Quando o general Pierre-Augustin Hulin, comandante da Guarnição de Paris, solicitou a verificação dos documentos senatoriais, Malet atirou nele e o feriu. Finalmente, as ações de Malet foram encerradas quando um oficial superior da polícia militar, o coronel Jean Doucet, reconheceu que o novo general do Senado na verdade era o prisioneiro Malet. Doucet desarmou Malet, devolveu-o à prisão e ordenou que a 10ª Coorte voltasse ao seu quartel.

Consequências da conspiração de Malet
O plano de Malet foi habilmente concebido. Concentrou-se na fraqueza do governo imperial e calculou as consequências da obediência passiva. Embora malsucedida, a tentativa de golpe de Estado de Malet pode ser vista como reveladora de uma fraqueza fatal da nova dinastia. Este golpe de estado causou a ira de Napoleão I porque expôs a fraqueza da fidelidade francesa à família Bonaparte como uma dinastia: ninguém teve a idéia de gritar: "Napoleão morreu! Viva Napoleão II !". Por outro lado, a tentativa de golpe foi de fato frustrada.

Um total de 23 civis e oficiais, incluindo Malet, Guidal e Lahorie, foram julgados em 29 de outubro de 1812 perante um conselho de guerra por traição e todos foram condenados. Todos, exceto 2, foram executados na planície de Grenelle em 31 de outubro.

A conspiração também levou a relações tensas entre o Ministério da Guerra e o Ministério da Polícia.

Referências

Links externos

 Allégret, Marc. Malet, Claude-Francois de (1754–1812), General, Initiateur de la conspiration contre Napoleon (1812) Napoleon.org. 2004. 15-06-2009.
 A propos d'un document : la conspiration Malet, Dominique Contant & Robert Ouvrard.
 Malet Nicolas Juncker. Comic strip based on Malet's coup d'état.

Militares da França

Claude François de Malet


Manipulations est une mini-série franco-belge en six parties de  créée par Jeanne Le Guillou et Bruno Dega. Elle est diffusée depuis le  sur La Une en Belgique, le  sur RTS Un en Suisse, et depuis le  sur France 2.

La série est une coproduction de Storia Télévision, France Télévisions, FIT Productions, Be-Films et la RTBF (télévision belge).

Synopsis
Maud Bachelet est une femme épanouie à qui tout semble réussir, tant familialement que professionnellement : une entreprise florissante, des enfants attentifs et indépendants, des amis. Seul manque l'homme qui pourrait partager sa vie, le père de ses enfants ayant fait son coming-out quelques années auparavant. Elle rencontre alors l'élégant Mathias Maubert dont elle tombe amoureuse. Son fils est sceptique quant aux sentiments du prétendant et comprend rapidement que sa mère est sous l'emprise d'un manipulateur.

Distribution

Acteurs principaux

 Marine Delterme : Maud Bachelet
 Marc Ruchmann : Mathias Maubert
Constance Dollé : Deborah
Scali Delpeyrat : Laurent
Julien Crampon : Joseph
Adèle Galloy : Tara
Anne Loiret : Caroline
Gaëla Le Devehat : Cathy

Autres acteurs
 Aurore Erguy : Lucie Cléret
 Agathe Natanson : Françoise
 Fadila Belkebla : Doumia
 Jacques Herlin : Le banquier
 Jean-Luc Jacquot : Stéphane

Production

Développement
La série est créée par Jeanne Le Guillou et Bruno Dega, à l'origine de la série Gloria diffusée sur TF1 en 2021. Le tournage se déroule du  au  dans la région de Lille et en Baie de Somme.

La musique est composée par Axelle Renoir et Sathy Ngouane.

Fiche technique

 Titre original : Manipulations
 Réalisation : Marwen Abdallah
Scénariste : Jeanne Le Guillou, Bruno Dega
Producteurs : Louis Grangé, Sabine Barthélémy, Frédéric Bruneel, Thomas Anargyros
Société(s) de production : Storia Télévision, France Télévisions, Be-Films, RTBF, FIT Productions
 Pays d'origine : ,
 Langue originale : français
 Format : couleur / 16:9
 Genre : drame psychologique
 Durée : 52 minutes
 Classification :
 Belgique : 10
France : 10
Suisse : accord parental recommandé

Épisodes
Les épisodes, sans titres, sont numérotés de un à six.

Accueil critique
 Télé-Loisirs : 3 étoiles sur 5
 Allociné : 3,6 étoiles sur 5 (184 notes)

Audiences et diffusion

En Belgique
En Belgique, la série est diffusée les jeudis vers  sur La Une par salve de deux épisodes du 6 au .

En Suisse
En Suisse, la série est diffusée depuis le  sur RTS Un en Suisse.

En France

En France, la série est diffusée depuis le  sur France 2.

Notes et références

Liens externes

Série télévisée créée en 2022
Série télévisée française des années 2020
Série télévisée de France Télévisions
Mini-série française

Manipulations (série télévisée)


Sunnybrook est un hameau situé dans la province d'Alberta, dans le Comté de Leduc.

Histoire

Économie

Géographie

Démographie

Notes et références

Hameau en Alberta
Localité désignée en Alberta

Sunnybrook (Alberta)


Carlo Hintermann est un acteur italien de théâtre, de cinéma et de doublage né le  à Milan et mort le  à Acireale.

Biographie
Carlo Hintermann (parfois orthographié Hinterman) naît le  à Milan. Il fait ses débuts au cinéma en 1950 dans Miss Italie de Duilio Coletti et au théâtre en 1957 dans de petites pièces en un acte au  de Rome. Il est connu pour ses rôles à la télévision dans les années 1960 et ses doublages à partir des années 1950.

Malgré son engagement par Vittorio Gassman pour le rôle de Bob La Freccia dans la version italienne d'Irma la Douce, il se sent pénalisé par son physique de nordique (cheveux blonds, yeux bleus, traits durs) le reléguant dans des seconds rôles d'officier nazi ou d'espion soviétique alors que sa carrière, qui se poursuit au cinéma avec une centaine de films, avait commencé avec la comédie à l'italienne.

Pour la télévision il participe à trois séries de sketches du Carosello : en 1958 avec Dario Fo pour l'Agip, en 1961, avec  pour les montres Revue de Melville et en 1972 pour les gianduiotti Talmone.

Il est marié et a quatre enfants.

Il meurt le  à Acireale dans un accident de la route, fauché par une voiture.

L'amphithéâtre municipal de Vico del Gargano, où se déroule l'Estate Teatrale Vichese, porte son nom en hommage au comédien.

Carrière

Filmographie
 1954 : Gran varietà de Domenico Paolella, segment Mariantonia : le jeune galant

Notes et références

Voir aussi

Naissance à Milan
Acteur italien de cinéma
Acteur italien de théâtre
Acteur italien de télévision
Acteur italien de doublage
Mort dans un accident de la route en Italie
Naissance en avril 1923
Décès en janvier 1988
Décès à Acireale
Décès à 64 ans

Carlo Hintermann


تويوتا تيرسل سيارة أنتجت من قبل تويوتا من 1978 إلى 1999 ثم استبدلت بإيكو في عام 2000.

لا زالت السيارة تستعمل في العديد من المناطق في العالم.

الجيل الأول (1978)
قُدِّمَت تيرسل في اليابان في أغسطس 1978، وفي أوروبا في مارس 1979، وفي والولايات المتحدة في عام 1980. بيعَت في الأصل إما كسيارة سيدان ذات بابين أو أربعة أبواب، أو كسيارة هاتشباك بثلاثة أبواب. كان التصميم الخلفي لهاتشباك نتيجة استخدام المصابيح الخلفية المشابهة في التصميم لتلك المستخدمة في تويوتا مارك 2 الأكبر. كان من المفترض أصلاً بيع تيرسل من خلال متاجر تويوبيت (Toyopet Store)، جنبًا إلى جنب مع تويوتا مارك 2. انتهى الأمر بالتسويق لتيرسل من خلال متجر كورولا (Corolla Store) ومواقع متجر الديزل في اليابان، بينما سُوِّقَت نسخة تحمل شارة «تويوتا كورسا (Toyota Corsa)» بالتوازي من خلال شبكة توزيع تويوبيت المنفصلة. في الولايات المتحدة أطلق عليها اسم «كورولا تيرسل (Corolla Tercel)». شُغِّلَت الطرازات المباعة في الولايات المتحدة بواسطة محرك 1A-C رباعي الأسطوانات بحجم 1452 سم مكعب، يُنتِج 60 حصانًا (45 كيلوواط) عند 4800 دورة في الدقيقة. كانت خيارات ناقل الحركة إما يدويًا من أربع أو خمس سرعات، أو أوتوماتيكيًا بثلاث سرعات متوفر بمحرك سعة 1.5 لتر من أغسطس 1979 فصاعدًا.

في السوق الياباني، طُوِّر محرك 1500 سم مكعب 80 حصانًا (59 كيلوواط) عند 5600 دورة في الدقيقة، بينما المحرك 1.3 لتر 2 أمبير، الذي أُضيف في يونيو 1979، قدّم 74 حصانًا (54 كيلو واط). في أوروبا، بشكل أساسي، كان الإصدار 1.3 لتر متاحًا، مع 65 حصانًا (48 كيلو واط).

في هذا التصميم الجديد للدفع بالعجلات الأمامية، وهو الأول من نوعه لتويوتا، يُثَبَّت المحرك بشكل طولي. يُثَبَّت علبة النقل أسفل الأرضية، كما هو الحال في سيارة الدفع الخلفي. على عكس السيارة ذات الدفع الخلفي، يحتوي علبة النقل على ترس حلقي ومسنن في الجزء الأمامي من علبة النقل، أسفل المحرك. يقع المحرك وعلبة النقل وترس السرعة بعيدًا قليلاً عن الخط المركزي للسيارة. ثم تمتد الأعمدة النصفية (Halfshafts) من علبة النقل إلى العجلات الأمامية. صُنع هذا لحزمة أطول من المعتاد، مما جعل خط الحزام أعلى أيضًا، لكن تويوتا شعرت أن التقليديين قد يخافون من الإعداد المستعرض (Transverse setup). في وقت مبكر من عام 1980، ألمحت تويوتا أيضًا إلى أن هذا الإعداد جعل التحويل إلى إعداد الدفع الرباعي أسهل، على الرغم من أن مثل هذه النسخة يجب أن تنتظر الجيل الثاني. كان تيرسل أيضًا مزودًا بجريدة مسننة، وهي المرة الأولى التي تستخدم فيها تويوتا مثل هذا التصميم منذ تويوتا 2000 جي تي.

معرض صور

اقرأ أيضا
 تويوتا ميراي

مراجع

ستيشن واغن
سيارات اخترعت في 1978
سيارات تويوتا
سيارات دفع أمامي
سيارات صالون
سيارات صغيرة
سيارات عقد 1970
سيارات عقد 1980
سيارات عقد 1990
سيارات عقد 2000
كوبيه
هاتشباك

تويوتا تيرسل


Žitná-Radiša este o comună slovacă, aflată în districtul Bánovce nad Bebravou din regiunea Trenčín, pe malul râului . Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 449 de locuitori.

Istoric
Localitatea Žitná-Radiša este atestată documentar din 1295.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Žitná-Radiša


SES-7 (ranije ProtoStar 2, Galaxy 8iR i Indostar 2, također Cakrawarta 2 ) naziv je telekomunikacijskog satelita satelitskog operatera SES SA

Misija i razvoj
Satelit se izvorno trebao zvati Galaxy-8iR, a napravio ga je Boeing za PanAmSat. PanAmSat je ovaj ugovor raskinuo 2002. nakon nesuglasica između dviju kompanija.

Dana 1. siječnja 2008. Boeing Satellite Systems najavio je da će tvrtka lansirati ProtoStar 2 koji bi se gradio za ProtoStar.  Bila je to gotovo gotova Galaxy 8iR modificiran za ProtoStar.

Tehničke specifikacije
ProtoStar 2 temelji se na Boeingovom satelitskom modelu 601HP i isporučuje na početku svog predviđenog životnog vijeka od 15 godina 10kW električne snage. Masa lansiranja bila mu je 3900 kg, masa u orbiti 3087 kg. Satelit nosi 13 transpondera S-pojasa (10 u službi, 3 u rezervi) i 27 transpondera Ku-pojasa (22 u službi, 5 u rezervi). Energija se opskrbljuje s dvije solarnih ćelija od 26 m raspona krila i 30 NiH akumulatora. Sam satelit je oko 4 m visine i 2,7 × 3.6 metara širine. Za Ku opseg postoji antena od 272 cm i jedan od 127 cm promjera. Odašiljačka antena S-pojasa također ima promjer 272 cm, tu je i prijemna antena za X-pojas od 127 cm promjera.

Kontrolni centar izradio je Integral Systems. Glavna stanica instalirana je u Indoneziji i njome upravlja Indovision, pomoćna stanica instalirana je u Singapuru, gdje se nalazi i zemaljska stanica za ProtoStar 1, a služi ga SingTel. Obje postaje bile su opremljene antenom od 13 m.

Vanjske poveznice

 . Boeing (PDF; 0,1 MB, englisch)
 SES-7. SES (englisch)
  ProtoStar (Stand 2009, englisch)
 Indostar 2 / ProtoStar 2 → SES 7. Gunter's Space Page (englisch)
 SES 7 at 108.2°E. LyngSat (englisch)

Izvori

SES-7


The 1996 Washington gubernatorial election was held on November 5, 1996. Though eligible for a second term, incumbent governor Mike Lowry chose not to run for reelection due to allegations of sexual harassment. This gubernatorial race was especially significant in that it resulted in the first Asian American governor in the mainland United States (after George Ariyoshi of island state Hawaii), Democrat Gary Locke. Former U.S. Representative Jay Inslee would be elected in the gubernatorial election in 2012.

Primary election

Candidates

Democratic
Gary Locke, King County Executive and former state representative
Norm Rice, current Mayor of Seattle
Jay Inslee, former U.S. Representative from the 4th district

Republican
Ellen Craswell, president pro tempore of the Washington Senate
Dale Foreman, majority leader of the Washington House of Representatives
Norm Maleng, King County Prosecuting Attorney
Pam Roach, state senator

Results

General election

Candidates
Gary Locke (D), King County Executive and former state representative
Ellen Craswell (R), president pro tempore of the Washington Senate

Debates
Complete video of debate, September 26, 1996 - C-SPAN
Complete video of debate, October 9, 1996 - C-SPAN

Results

Notes

References

Gubernatorial
1996
Washington

1996 Washington gubernatorial election


Mikica Maštrović (20. listopada 1951.), hrvatska povjesničarka umjetnosti, muzeologinja, knjižničarka i visoka kulturna dužnosnica

Životopis
Rođena 1951. godine. U Zadru je završila osnovnu školu, opću gimnaziju te na Filozofskom fakultetu diplomirala povijest umjetnosti i filozofiju 1976. godine. Od godine 1978. neprekidno je zaposlena u Nacionalnoj i sveučilišnoj knjižnici u Zagrebu, prvo u Odsjeku za katalogizaciju omeđenih publikacija, zatim u Odsjeku za tekuću bibliografiju knjiga tiskanih u Hrvatskoj, potom kao kustosica u Grafičkoj zbirci. 1988. godine položila je stručni ispit iz knjižničarstva. Od 1994. godine voditeljica je Grafičke zbirke u Nacionalnoj i sveučilišnoj knjižnici. Magistrirala je u Zagrebu na Filozofskom fakultetu te 2012. doktorirala iz polja informacijskih znanosti – smjer muzeologija. U Grafičkoj zbirci NSK pokrenula je izdavačku djelatnost. Najviše se izrađuje grafičke mape renomiranih hrvatskih grafičara. Za neke od mapa je pisala tekst a na svima je urednica. Supokretačica časopisa Grafike. Vodila je i uređivala razne izložbe. U dugom vremenskom razdoblju članica je brojnih povjerenstava za odabir radova i dodjelu nagrada. Surađuje na Hrvatskome biografskom leksikonu i Hrvatskoj likovnoj enciklopediji. Autorica je mnogih znanstvenih i stručnih radova. Izravna sudionica nabave dvaju vrlo vrijednih Klovićevih crteža te u nabavi 525 strip-crteža Andrije Maurovića, što je ujedno i najveća zbirka njegovih crteža u Hrvatskoj, koja obuhvaća Maurovićeve najznačajnije stripove. Autorica je Hrvatske grafike, knjige koja je prvi sustavni pregled hrvatske grafike.

Predsjedavala je Vijećem za likovne umjetnosti Ministarstva kulture Republike Hrvatske. Članica je Vijeća za kulturna dobra Ministarstva kulture Republike Hrvatske. U dvama je mandatima obnašala dužnost predsjednice Upravnog vijeća Hrvatskog muzeja naivne umjetnosti u Zagrebu, a sada je članica toga Vijeća.

Izvori

Životopisi, Zadar
Životopisi, Zagreb
Muzeolozi
Hrvatski povjesničari umjetnosti
Hrvatski knjižničari

Mikica Maštrović


හැරල්ඩ් ගොඩ්වින්සන් රජු යටතේවූ ඉංග්‍රීසි හමුදාවක් සහ හැරල්ඩ් හැඩ්රාඩා රජු සහ ඉංග්‍රීසි රජුගේ සහෝදර  ටොස්ටිග් ගොඩ්වින්සන් විසින් මෙහෙයවුනු ආක්‍රමණික නෝර්වීජියානු හමුදා බලකායක් අතර ස්ටෑම්ෆර්ඩ් පාලම සටන පිළිබඳ සටන් කටයුතු 1066 සැප්තැම්බර් 25 දින ඇවිලුනේ  එංගලන්තයෙහි  ස්ටෑම්ෆර්ඩ් පාලම ගම්මානයෙහිය. රෞද්‍ර සටනකින් පසුව, බොහෝ නෝර්වීජියානුවන් හා සමගින් හැඩ්රාඩා සහ ටොස්ටිග් දෙදෙනද මරා දැමුණහ. හැරල්ඩ් ගොඩ්වින්සන් රජු විසින් නෝර්වීජියානු ආක්‍රමණියන් පලවාහැරුනද, සති තුනක් ගත වීමට පෙර, නෝර්මන්වරුන් වෙතින් ඔහුගේ හමුදාව  හේස්ටිංස්හිදී පරාජය කරනු ලැබිණි. 1069–1070 වසර පරාසයෙහිදී  ඩෙන්මාර්කයෙහි ස්වෙන් එස්ත්‍රීත්සන් රජු සහ  1098 වසරෙහිදී සහ 1102–1103 වසර පරාසයෙහිදී නෝර්වේහී අනාවරිත පාද මැග්නස් රජු වැන්නන් විසින්, ඉදිරි දශකයන් තුලදී, බ්‍රිතාන්‍යයෙහි සහ අයර්ලන්තයෙහි, ප්‍රධාන ස්කැන්ඩිනේවියානු මෙහෙයුම්  සිදුකෙරුණද, වයිකිං යුගයෙහි නිමාව ලෙසින් මෙම සටන සංකේතාත්මක ලෙසින් සාම්ප්‍රදායිකව සටහන් කෙරෙයි.

පසුබිම
වසර 1066 ජනවාරියෙහිදී  එංගලන්තයෙහි  වරද පිළිගත් එඩ්වඩ් රජුගේ මරණය වත්ම අනුප්‍රාප්තිය පිළිබඳ ගැටුමක් ඇවිලී  වයඹ දිග යුරෝපයෙහි විවිධාකාර  තරග වදින්නන් විසින් බ්‍රිතාන්‍ය රාජාසනය සඳහා සටන් වැදීම සිදුවිය.

ස්ටෑම්ෆර්ඩ් පාලම සටන


El cálculo de Mueller es un método matricial para manipular vectores de Stokes, que representan la polarización de la luz incoherente. Fue desarrollado en 1943 por Hans Mueller, entonces profesor de física en el Massachusetts Institute of Technology. La luz no polarizada o parcialmente polarizada debe tratarse mediante el cálculo de Mueller, mientras que la luz totalmente polarizada puede tratarse tanto con el cálculo de Mueller como con el más simple cálculo de Jones. La luz coherente, generalmente debe tratarse con el cálculo de Jones porque este formalismo funciona con la amplitud en lugar de la intensidad de la luz. El efecto de un determinado elemento óptico es representado por una matriz de Mueller; que es una matriz 4 x 4 y una generalización de la matriz de Jones.

Cualquier estado de la luz total o parcialmente polarizada, incluso no polarizada, puede ser representado por un vector de Stokes (). Cualquier elemento óptico puede representarse por una matriz de Mueller (M).

Si un rayo de luz está inicialmente en el estado  y a continuación pasa por un elemento óptico M y sale en un estado , a continuación se escribe:

Si un rayo de luz pasa a través del elemento óptico m1 seguido de m2, a continuación M3 se escribe

Dado que la multiplicación de la matriz es asociativa puede escribirse

Cuidado, el producto de matrices es no conmutativo, así que en general

A continuación figuran las matrices de Mueller para algunos elementos ideales de óptica común:

Véase también
 Parámetros de Stokes
 Cálculo de Jones
 Polarización (ondas)

Referencias
 E. Collett, Guía de campo de polarización, guías de campo SPIE vol. FG05, SPIE (2005). ISBN 0-8194-5868-6.
 E. Hecht, óptica, 2.ª edición, Addison-Wesley (1987). ISBN 0-201-11609-X.

Polarización
Matrices
Epónimos relacionados con la física
Ciencia de 1943

Cálculo de Mueller


Ensembles

Ensemble Hauptstraße

In strenger Ordnung reihen sich die beiden Häuserzeilen an der nach Westen ansteigenden Durchgangsstraße auf, außer der Hausgruppe von Nr. 1 sämtliche giebelständig mit vorstehenden Satteldächern. Die ursprünglichen 12 Anwesen der Rodungssiedlung waren nach dem Muster der Straßenmärkte des 13. Jahrhunderts angeordnet. Der Brand von 1805 zog in den behördlichen Wiederaufbauvorschriften die Massivbauweise und die Errichtung von Austragshäusern nach sich. Die Proportionen und Raumeinteilungen der hofseitig erschlossenen Häuser blieben einheimisch, die Verbindungen der jeweils im Westeck stehenden Haupthäuser mit den kleineren im Osteck stehenden Austragshäusern durch die sogenannten Torhelme (Tormauern mit meist rundbogiger Einfahrt und Fußgängerpforte) brachten die für die Gegend ungewöhnlich geschlossene Reihung. Dieser straßenseitigen Abschirmung entspricht die rückseitige Abriegelung durch Querstadel. Das Verhältnis von behördlicher Vorschrift und Bauherrn-Eigenart ist bis heute gut ablesbar; eine Störung dieses Verhältnisses stellt der bereits Ende des 19. Jahrhunderts neugebaute Gasthof (Haus Nr. 1) mit seinen Trabantenbauten dar. Außerdem sind in den letzten Jahrzehnten im Ensemblebereich einige Neubauten errichtet bzw. Umbauten durchgeführt worden. Aktennummer: E-2-72-128-1

Baudenkmäler nach Ortsteilen

Innernzell

|}

Asberg

|}

Bärndorf

|}

Bärnreuth

|}

Gaiging

|}

Hilgenreith

|}

Lungdorf

|}

Manglham

|}

Oberöd

|}

Schlag

|}

Tumiching

|}

Siehe auch
 Liste der Bodendenkmäler in Innernzell

Anmerkungen

Literatur

Weblinks

!
Innernzell
Baudenkmaler Innernzell

Liste der Baudenkmäler in Innernzell


Kodachrome este un film dramatic lansat în 2017, regizat de Mark Raso, scris de Jonathan Tropper, și bazat pe un articol publicat în New York Times și scris de A.G. Sulzberger. Din distribuție fac parte Ed Harris, Jason Sudeikis, Elizabeth Olsen, Bruce Greenwood, Wendy Crewson și Dennis Haysbert. Filmul a fost turnat pe peliculă de 35mm.

Filmul a avut premiera mondială la Festivalul Internațional de Film de la Toronto pe 8 septembrie 2017 și a fost lansat pe 20 aprilie 2018 de Netflix.

Intrigă

Matt Ryder este un producător muzical ce se află în pericol de a-și pierde jobul din cauza eșecurilor constante de a semna cu artiști faimoși. Într-o zi, o întâlnește în biroul său pe Zooey Kern, îngrijitoarea tatălui său, Benjamin. Ea îl informează că Ben este pe moarte din cauza cancerului și are o ultimă dorință: să meargă în orașul Parsons din Kansas pentru a developa niște fotografii Kodachrome la Dwayne's Photo, ultimul magazin foto care mai developează acest tip de peliculă. Din cauza digitalizării, magazinul va sista definitiv aceste developări în câteva săptămâni.

Matt este certat cu Ben de multă vreme și refuză să călătorească cu el în Kansas. Din cauza pasiunii pentru fotografie, Ben a fost mai mereu plecat și și-a înșelat soția în repetate rânduri, iar el este învinovățit de Matt pentru copilăria sa tulbure. Larry, managerul lui Ben, se oferă să stabilească o întâlnire între Matt și Spare Sevens, o formație rock renumită cu care el încearcă să semneze un contract și care i-ar putea salva locul de muncă. În schimb, Larry dorește ca Matt să meargă împreună cu Ben și Zooey în Kansas. Acesta acceptă. După ce se opresc la un motel, Matt îl acuză pe tatăl său că nu a lăsat nicio moștenire în domeniul său și că nimeni nu va plânge după moartea sa. Călătoria continuă, iar Ben sugerează un ocol pentru a-l vizita pe fratele său. Matt și Zooey încep să formeze o relație după ce ea îi descoperă colecția muzicală. Ulterior, un Matt cherchelit încearcă să o sărute pe Zooey, dar aceasta îl refuză, după care cei doi încep să povestească despre mariajele lor eșuate.

La un hotel din Chicago, Matt află că a primit de la Larry o intrare specială la concertul celor de la Spare Sevens. Cu ajutorul sfaturilor primite de la Ben, Matt este pe cale să obțină semnătura, dar după ce unul dintre membrii formației observă că Ben a urinat pe el și începe să-l batjocorească, Matt renunță la contractul cu ei. Ulterior, Matt merge la un bar din apropiere. După o divergență între cei doi, Ben o concediază pe Zooey, iar aceasta i se alătură lui Matt la bar. După câteva pahare, ei se întorc la hotel și se culcă împreună. Matt se trezește și o vede pe Zooey cum se îmbracă și împachetează, ea spunându-i că a făcut o greșeală și că va pleca. După ce Ben nu răspunde la ușă, Matt îl descoperă leșinat pe podea. La spital, doctorul îi spune lui Matt că boala lui Ben s-a extins și că nu mai este în stare să călătorească. În acea seară, un Ben înlăcrimat își cere scuze în fața lui Matt pentru că nu a reușit să fie un tată bun pentru el.

Cu doar o zi rămasă pentru a developa fotografiile, Matt îl scoate pe Ben din spital pentru a ajunge în Kansas. După ce se cazează la un hotel, ei merg la magazinul Dwayne's Photo, acolo unde Ben este întâmpinat de proprietarul Dwayne. Ulterior, la hotel, Ben este recunoscut de câțiva fotografi, inclusiv de unul care spune că a ales această meserie datorită lui Ben. În camera de hotel, în timp ce își curăță aparatul foto, Ben moare. A doua zi, Dwayne îi aduce fotografiile lui Matt. Ulterior, Matt îi lasă lui Zooey câteva mesaje vocale, spunându-i că nu va renunța la ea. Înapoi la casa lui Ben, Matt încarcă fotografiile în proiector și privește diapozitivele. Acestea îl prezintă pe Matt când era mic, împreună cu mama și tatăl său. După puțin timp, Zooey își face apariția, iar cei doi încep să vizioneze fotografiile împreună.

Distribuție
 Ed Harris în rolul fotografului profesionist Benjamin Asher Ryder
 Jason Sudeikis în rolul producătorului muzical Matt Ryder
 Elizabeth Olsen în rolul asistentei Zooey Kern
 Bruce Greenwood în rolul unchiului Dean, fratele mai mic al lui Ben
 Wendy Crewson în rolul mătușii Sarah, soția lui Dean
 Dennis Haysbert în rolul lui Larry, managerul lui Ben
 Gethin Anthony în rolul lui Jasper, vocalist al formației Spare Sevens
 Bill Lake în rolul lui Dwayne, editorul de peliculă din Kansas

Lansare

Filmul a avut premiera la Festivalul Internațional de film de la Toronto 2017. La scurt timp după, Netflix a obținut drepturile de distribuire ale filmului. Filmul a fost lansat pe 20 aprilie 2018.

Reacția criticilor
Pe Rotten Tomatoes, filmul are un rating de 72% bazat pe 46 de recenzii, cu o notă medie de 6,2/10. Recenzia consens de pe site citează, "Kodachrome iese în câștig datorită performanței colorate a lui Ed Harris, care este suficientă să animeze o dramă de călătorie solidă, dar previzibilă." Pe Metacritic, filmul are un scor de 57 din 100, bazat pe 17 recenzii, indicând "recenzii mixte sau mediocre".

Referințe

Legături externe

Filme americane
Filme dramatice americane
Filme dramatice din anii 2010
Filme în limba engleză
Filme Netflix

Kodachrome (film)


Bitka za Bir Hakeim (26. svibnja - 11. lipnja 1942.) vođena je tijekom Drugog svjetskog rata između snaga talijansko-njemačkog Afričkog korpusa pod
zapovjedništvom generala Erwina Rommela i snaga Slobodne Francuske. Manje francuske snage herojski su držale svoje položaje 16 dana. Bitka je dozvolila Saveznicima da se regrupiraju i pripreme za Prvu bitku kod El Alameina.

Priprema za bitku
Bir Hakeim bio je na kraju savezničke obrambene linije izgrađene u vrijeme zatišja u Sjevernoj Africi tijekom 1942. godine. Posadu ovog utvrđenog područja činilo je oko 3.700 francuskih legionara iz 2, 3. i 13. brigade Legije stranaca, a zapovjedao im je iskusni general Marie-Pierre Koenig. Ova jedinica se već prije pod zapovjedništvom brigadira Amilaqaria ovjenčala hrabrošću i slavom u ratu na području Afrike i Sirije. Tijekom četiri mjeseca oko Bir Hakeima odvijale su se samo povremene borbe, a za to vrijeme legionari su iskopali podzemna skloništa, rovove punog profila (oko 170 cm dubine), i svoja bojna vozila su do polovice zakopali u pijesak radi zaštite od šrapnela rasprsnutih bombi i granata. Minska polja bila su postavljena na način da su protivnika prisiljavala da se kreće na prostoru u kojem je bilo upereno sve raspoloživo naoružanje kružne obrane, gdje su branitelji mogli tući neprijatelja i na kraju ga uništiti.

Bitka
26. svibnja 1942. jedinica s oko 1.600 legionara uočila je kretanje velikih protivničkih snaga prema Bir Hakejmu. Generalu Koenigu odmah je postalo jasno da je počeo njemački napad i da Rommel želi obuhvatiti savezničke položaje s juga. Sljedećeg dana ispred Bir Hakeima izbile su dvije talijanske divizije, a bile su to 102. oklopna divizija Ariete i 101. motorizirana divizija Trieste s ukupno 220 lakih i 50 srednjih tenkova.

Talijani su napali s tenkovima koji su zasipali granatama položaje legionara koji su mirno čekali i trpjeli vatru sve do trenutka kada su im se talijanski tenkovi približili na željenu daljinu. Tada su legionari otvorili žestoku paljbu iz svoja 54 protuoklopna topa kalibra 57 mm. Mnogo talijanskih tenkova je pogođeno iz neposredne blizine i razneseno, dok su drugi koji su zastali na minskim poljima postali lake mete za francuske topnike. Sve ovo pokolebalo je Talijane, ali se ipak šest talijanskih tenkova probilo u unutrašnjost Bir Hakeima. Međutim, tu su ih dočekali legionari koji su poskakali na tenkove i pobili posade kroz otvore za izviđanje i paljbu na tenkovima. U tom napadu Talijani su izgubili 32 tenka, a postalo im je i jasno da se posada Bir Hakeima neće lako i bez borbe predati.

U drugom napadu Talijana legionari su bili zasipani avionskim bombama i topovskim granatama, a talijanskoj 101. diviziji u napadu se sada pridružila i njemačka 90. laka divizija, dok su sve vrijeme Štuke zasipale položaje legionara razornim bombama. Sada su u pomoć legionarima priskočili Spitfire i Hawker Hurricane avioni iz sastava Pustinjskih zračnih snaga koji su nakon zračnih bitaka koje su se razvile iznad Bir Hakeima uspjeli otjerati 'Štuke'. Ali, položaje legionara i dalje su zasipale topovske i tenkovske granate. Čitavo to vrijeme legionarska logistika hrabro je noću dopremala namirnice i zalihe municije, hrane i vode svojim kolegama koji nisu ni za centimetar popuštali na svojim položajima.

Međutim, to nije moglo trajati unedogled, pa se posljednji konvoj nabava za legionare probio noću između 7. i 8. lipnja, a od tada na snagu stupa ograničena potrošnja vode. Sve do 9. lipnja iznad glava legionara bjesnile su strašne i teške zračne borbe (oko 80 aviona istovremeno) vođene između njemačkih i savezničkih lovaca. Dolje na tlu išao je val za valom napada osovinske (talijanska i njemačka pješadija) pješadije podupirani tenkovima iz sastava 15. oklopne divizije. Tog 9. lipnja na mnogim je mjestima obrane Bir Hakei ma postalo kritično, jer je protivnik probio minska polja i obranu, pa su se razvile i bespoštedne krvave borbe 'prsa u prsa' između vojnika Osovine i legionara. Legionare je na kraju spasio juriš njihovih oklopnih transportera tipa BREN sa strojnicama.

Međutim, iako su legionari činili čuda i držali se izuzetno hrabro i žilavo, bilo je samo pitanje vremena kada će na kraju morati popustiti, jer Nijemci i Talijani napadali su opet izuzetno hrabro i silovito. Tako je i bilo jer na kraju je general Koenig zapovjedio inženjercima da otvore prolaz kroz svoja minska polja, pa su se branitelji Bir Hakeima u koloni po jedan, pod borbom, izvukli iz mjesta. Nakon junačkog otpora izvuklo se i sastalo s britanskim vojnicima oko 2.600 francuskih legionara.

Njemačke bitke u Drugom svjetskom ratu
Talijanske bitke u Drugom svjetskom ratu
Britanske bitke u Drugom svjetskom ratu
Francuske bitke u Drugom svjetskom ratu
Indijske bitke u Drugom svjetskom ratu

Bitka kod Bir Hakeima


An Eleocharis gossweileri in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni H.E.Hess. An Eleocharis gossweileri in nahilalakip ha genus nga Eleocharis, ngan familia nga Cyperaceae.

Mabibilngan ini ha Zaire. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Eleocharis

Eleocharis gossweileri


El Campeonato de Francia de Rally es el principal campeonato nacional de rally de Francia que se organiza anualmente desde 1967.

Pruebas

 Rally Alsace-Vosges
 Rallye d'Automne
 Rallye de France – Grand National
 Rallye du Limousin
 Rallye Lyon-Charbonnières
 Rallye du Touquet
 Rallye d'Antibes
 Rallye du Rouergue
 Rallye du Mont-Blanc
 Critérium des Cévennes
 Rallye du Var
 Rallye des Vins-Mâcon
 Rallye d'Automne-La Rochelle
 Rallye de la Sainte-Baume

Palmarés

Referencias

Enlaces externos

 Sitio Oficial FFSA.org

F
Competiciones de automovilismo de Francia

Campeonato de Francia de Rally


An Helictotrichon newtonii in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Otto Stapf, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Charles Edward Hubbard. An Helictotrichon newtonii in nahilalakip ha genus nga Helictotrichon, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Helictotrichon

Helictotrichon newtonii


ඇඹිලිපිටිය ප්‍රදේශයේ 1950 අවදියේ ස්ථාපනය කරන ලද්දකි. මෙය මෙම ප්‍රදේශයේ ඇරඹි  මුල්ම පාසල ලෙස නම් කල හැක. ඇඹිලිපිටිය රත්නපුර මාර්ගයේ උඩගම නැමැති ස්ථානයේ පිහිටා ඇත.

ශ්‍රී ලංකාවේ අධ්‍යාපන ආයතන
ශ්‍රී ලංකාවේ පාසල්
ශ්‍රී ලංකාවේ රජයේ පාසල්

ඇඹිලිපිටිය මහා විද්‍යාලය


Guiende es una aldea situada en la ladera del monte Iroite, en el municipio de Lousame, provincia de La Coruña, Galicia, España. Pertenece a la parroquia de Tállara.

En 2021 tenía una población de 65 habitantes (39 hombres y 26 mujeres). Está situada a 286 metros sobre el nivel del mar a 8,4 km de la cabecera municipal. Las localidades más cercanas son Barreira y Pascual.

Referencias

Localidades de Lousame
Localidades de la provincia de La Coruña

Guiende


Hasan Esat Işık ya da Hasan Fikret Işık (1916, İstanbul, Osmanlı İmparatorluğu - 2 Temmuz 1989, Ankara, Türkiye Cumhuriyeti), Türk diplomat ve siyasetçi.

Hayatı
Galatasaray Lisesi ve Ankara Üniversitesi Hukuk Fakültesi'ni bitirdikten sonra girdiği Dışişleri Bakanlığı'nda çeşitli görevlerde bulundu. 1952 yılında Cenevre'de Avrupa Ofisi Daimi Temsilciliği, 1962 - 1973 yılları arasında Brüksel, Moskova ve Paris Büyükelçiliği görevlerinde bulundu. 1965'te Suat Hayri Ürgüplü Hükûmeti'nde (AP-CKMP-YTP-MP) TBMM dışından Dışişleri Bakanı olarak görevlendirildi. Dışişleri'nden ayrıldıktan sonra 1973 ve 1977 seçimlerinde CHP'den Bursa Milletvekili seçildi. 26 Ocak 1974'te CHP - MSP Koalisyon Hükûmeti'nde, 21 Haziran 1977'de CHP Azınlık Hükûmeti'nde, 5 Ocak 1978'de 3. Bülent Ecevit Hükûmeti'nde Millî Savunma Bakanı olarak görevlendirildi. 16 Ocak 1979'da Bakanlık görevinden ayrıldı. Aynı zamanda CHP Genel Sekreter Yardımcılığı görevinde bulunan Hasan Esat Işık, 12 Eylül 1980 darbesiyle, yeni anayasanın siyasetle uğraşmayı 5 yıl süreyle yasakladığı kişiler arasında yer aldı.

Işık, 2 Temmuz 1989 tarihinde hayatını kaybetti.

Kaynakça

1916 doğumlular
1989 yılında ölenler
Ankara Üniversitesi Hukuk Fakültesinde öğrenim görenler
Avrupa Konseyi Parlamenter Meclisi Türk Grubu
Cumhuriyet Halk Partisi MYK üyeleri
İstanbul doğumlu siyasetçiler
Galatasaray Lisesinde öğrenim görenler
Türkiye Cumhuriyeti Millî Savunma Bakanları
Türkiye'nin Rusya büyükelçileri
Türkiye Dışişleri Bakanlığı müsteşar yardımcıları
TBMM 15. dönem Bursa milletvekilleri
TBMM 16. dönem Bursa milletvekilleri
TBMM Dışişleri Komisyonu Başkanları
Almanya Federal Cumhuriyeti Liyakat Nişanı sahipleri
Gürcü asıllı Türkler

Hasan Esat Işık


An Pabstiella aryter in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Carlyle August Luer, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Fábio de Barros. An Pabstiella aryter in nahilalakip ha genus nga Pabstiella, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pabstiella

Pabstiella aryter


HMS "Challenger" a fost o navă oceanografică a cărei călătorie în jurul lumii (1872 - 1876) a fost și prima expediție oceanografică importantă care a inițiat cercetările la mari adâncimi.
Nava a parcurs 68.980 mile marine și a efectuat 492 de sondaje la adâncime (maxim 8.180 m).
Rapoartele campaniei oceanografice au fost tipărite în 50 de volume; un set din aceste rapoarte se află în biblioteca Muzeului Național de Istorie Naturală "Grigore Antipa".

La 16 martie 1874, a fost primul vapor care a traversat Cercul polar.

Note

Nave de cercetare marină
1858 în Europa
Transport în Regatul Unit

HMS "Challenger" (1858)


Sommarlek llamada Juegos de verano en España y Juventud, divino tesoro en Argentina y Uruguay es una película sueca del género del drama filmada en blanco y negro dirigida por Ingmar Bergman sobre su propio guion escrito en colaboración con Herbert Grevenius que se estrenó en Suecia el 1 de octubre de 1951 y que tuvo como protagonistas a Maj-Britt Nilsson, Birger Malmsten, Alf Kjellin, Annalisa Ericson y Georg Funkquist.

Fue la primera película en obtener reconocimiento internacional para Bergman, si bien este se limitó, curiosamente, a Uruguay e inmediatamente a Argentina y Brasil.

Sinopsis

Historia de una bailarina (Marie) que durante un feliz verano se enamora y vive una ensoñadora historia de amor con un joven (Henrik) pero a quien la muerte accidental de Henrik la sume en una profunda crisis de identidad que, tiempo después, ella misma nos cuenta a la vez que trata de reencontrarse a sí misma.

Comentario
En este filme se prefiguran los temas que compondrán el Bergman clásico: el miedo a la muerte, la desesperación ante la pérdida de las emociones, la familia como contexto de escasa ayuda sentimental, la permanente búsqueda de la identidad propia o una inevitable angustia ante el poder del destino. Los padres ausentes son una de las características de la familia de los dos protagonistas, acompañados en el caso de Marie por unos tíos frustrados y con un pasado de adulterio, además de flirtear (él) con la propia Marie; y en el caso de Henrik, por una vieja tía enferma que no quiere a su sobrino y que significa más una carga que una ayuda.

Tres escenas son especialmente destacables. La primera es el accidente de Henrik, un salto al mar desde las rocas; con las risas de Marie en off se lo ve lanzarse en un salto que sigue Marie con la mirada mientras el espectador, gracias a un breve y nervioso movimiento de cámara, ve el rostro de la chica, horrorizado por la caída de su novio; así reflejó Bergman la evanescencia de la felicidad y la fugacidad de la vida, ya que torna la sonrisa en tragedia en un solo instante. La segunda escena, ya cerca del final, muestra a Marie interrogándose ante el espejo sobre su propia identidad, en medio de una magnífica metáfora en la que el maquillaje que la convierte en su personaje durante la danza se interpone entre el espejo y su rostro; momento en que entra en el camerino el mago Coppelius (Stig Olin) quien le dice a Marie las palabras que definen esa angustia sobre la propia personalidad que atraviesa toda la obra del director: "No te atreves a quitarte el maquillaje ni a estar maquillada. No te atreves a quedarte ni a marcharte. Uno ve su vida con claridad una sola vez. Los muros que has construido a tu alrededor se derrumban. Te quedas desnudo y helado. Te ves a ti mismo por primera vez. No te atreves ni a vivir ni a morir". Finalmente, la tercera escena, que es el final del filme: la actual pareja de Marie está entre bambalinas para verla interpretar su ballet e intentar reconciliarse con ella tras su última pelea; Marie, acude a rescatarle justo cuando los funcionarios del teatro están a punto de echarle (el destino, que esta vez sonríe); entonces, la cámara muestra solamente los pies de ambos personajes y cómo él da un paso al frente (se decide, por fin, a comprometerse), ella se inclina sobre sus pies como lo hacen las bailarinas (supera su depresión), le da un beso fuera de campo y, sin cortes, sus pasos se dirigen hacia el escenario como señal de que ha encontrado ya la manera de compatibilizar su pasión por el ballet (su vida profesional) con su amor (su vida personal), algo que no supo definir en el caso de la relación con Henrik; ese plano se une por encadenado con las escenas más alegres del ballet de Chaikovski.

Reparto
 	Maj-Britt Nilsson	... 	Marie
	Birger Malmsten	... 	Henrik
	Alf Kjellin	 ... 	David Nyström
	Annalisa Ericson	... 	Kaj, bailarina de ballet
	Georg Funkquist	... 	Tío Erland
	Stig Olin	 ... 	Director del ballet
	Mimi Pollak	 ... 	Sra. Calwagen, la tía de Henrik
	Renée Björling	 ... 	Tía Elisabeth
	Gunnar Olsson	 ... 	El cura
	Emmy Albiin	 ... 	El viejo fiel servidor de tío Erland
	Gerd Andersson	 ... 	Bailarín de ballet
	John Botvid	 ... 	Portero en el Karl
	Ernst Brunman	 ... 	El capitán
	Julia Cæsar	 ... 	Maja
	Eskil Eckert-Lundin	... 	Orquestador en el teatro
	Carl-Axel Elfving	... 	El hombre que entrega flores a Marie
	Douglas Håge	 ... 	Nisse
	Torsten Lilliecrona	... 	Ljus-Pelle
	Sten Mattsson	 ... 	Marinero en el barco
	Olav Riégo	 ... 	El médico
	Monique Roeger	 ... 	Bailarina de ballet
	Marianne Schüler	... 	Bailarina de ballet
	Gun Skoogberg	 ... 	Suplente
	Göte Stergel	 ... 	Bailarín de ballet
	Carl Ström	 ... 	Sandell
	Gösta Ström	 ... 	Karlsson, en el teatro
	Fylgia Zadig	 ... 	Enfermera

Referencias

Bibliografía

Enlaces externos

Sommarlek


Arábia Saudita participou dos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022, realizados em Pequim, na China.

Foi a primeira aparição do país em Olimpíadas de Inverno. Foi representado por um único atleta: Fayik Abdi, no esqui alpino.

Competidores
Esta foi a participação por modalidade nesta edição:

Desempenho

Masculino

Ligações externas

Arabia Saudita
2022
Desporto na Arábia Saudita em 2022

Arábia Saudita nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022


Tobin-höfði (grænlenska: Uunarteq "sem maður brennir sig á") er höfði við mynni Scoresby-sunds að norðanverðu og syðsti oddi Liverpool-lands. Á höfðanum er yfirgefið þorp sem er viðhaldið sem sumarhúsabyggð. Þorpið var eitt af þeim sem Ejnar Mikkelsen stóð fyrir að stofna við Scoresby-sund árið 1926. Þar voru veðurstöð og jarðskjálftamælar. Íbúar urðu flestir um 120, en þorpið var yfirgefið um miðjan 9. áratug 20. aldar. Á höfðanum er hver með 62˚C heitu vatni. Þar hafa fundist mikið af minjum eftir forneskimóa frá öllum stigum grænlenskrar fornmenningar, enda er Scoresby-vökin þar skammt undan landi.

William Scoresby nefndi höfðann eftir John Tobin sem var útgerðarmaður og kaupmaður í Liverpool.

Þorp á Grænlandi
Eyðibyggðir
Scoresby-sund
Grænlenskir höfðar

Tobin-höfði


Gaetano Galbusera Fumagalli SDB (Missaglia, ) é prelado italiano da Igreja Católica Romana professo dos Salesianos de Dom Bosco. É bispo titular de Mascula e vigário apostólico emérito de Pucallpa, no Peru.

Biografia
Nasceu em Missaglia, província de Como e Diocese de Milão, na Itália, em 1940. Conseguiu láurea em filosofia na Universidade Católica de Milão e licenciatura em teologia na Pontifícia Universidade Salesiana de Roma. Emitiu seus votos perpétuos na Congregação dos Salesianos de Dom Bosco em 16 de agosto de 1963 e foi ordenado sacerdote em 22 de dezembro de 1967.

Terminados os estudos em Milão e em Roma, exerceu os seguintes cargos: diretor do colégio e da paróquia salesiana de Arese (1980-1986); diretor do colégio salesiano de Bolonha (1986-1987); inspetor da Inspetoria Adriática (1987-1993); diretor do colégio e da paróquia de Sesto San Giovanni e conselheiro inspetorial da Inspetoria Lombardo-Emiliana (1993-1997); reitor do Seminário Maior de Pomallucay), na Prelazia de Huarí, Peru (1997-2007).

Em 18 de julho de 2007, o Papa Bento XVI nomeou-o bispo titular de Mascula e coadjutor do Vicariato Apostólico de Pucallpa. Sua ordenação episcopal aconteceu em 26 de agosto seguinte, na Catedral de Chimbote, presidida por seu coirmão Dom Tarcisio Bertone, cardeal secretário de Estado do Vaticano, auxiliado por Dom Juan Luis Martin Buisson, PME, vigário apostólico de Pucallpa, e por Dom Ivo Baldi Gaburri, então prelado de Huarí. Sucedeu a Dom Juan Luis pouco mais de um ano depois, em 8 de setembro de 2008.

Em março de 2016, interveio junto ao fiéis em favor do diálogo pacífico na greve geral contra o aumento dos preços da eletricidade, da água potável e outras necessidades básicas na região de Ucayali.

Em 31 de julho de 2019, o Papa Francisco aceitou seu pedido de renúncia ao governo pastoral de Pucallpa, escolhendo como seu sucessor o Monsenhor Augusto Martín Quijano Rodríguez, seu coirmão. Dom Gaetano foi seu co-consagrante episcopal.

Naturais de Como (província)
Salesianos
Bispos católicos do Peru
Italianos expatriados
Alunos da Universidade Católica do Sagrado Coração
Alunos da Pontifícia Universidade Salesiana

Gaetano Galbusera Fumagalli


ලෙවෙන්ටයින් අරාබි, ශාමි ලෙසද හැඳින්වේ (ස්වයං නාමය: شامي šāmi හෝ اللهجة الشامية il-lahje š-šāmiyye), යනු සිරියාව, ඊශ්‍රායලය, අරාබි සහ ලෙබනනය, ජෝර්දානය, ලෙබන් යන රටවල කතා කරන අන්‍යෝන්‍ය වශයෙන් තේරුම්ගත හැකි දේශීය භාෂා ප්‍රභේද සමූහයකි. මිලියන 44කට අධික කථිකයන් සංඛ්‍යාවක් සිටින, ලෙවන්ටයින් යනු ඊජිප්තු ජාතිකයන් සමඟ, අරාබි ලෝකය පුරා තේරුම් ගත හැකි කථන අරාබි ප්‍රභේද දෙකෙන් එකකි.

ලෙවන්ටයින් කිසිදු ප්‍රාන්තයක හෝ ප්‍රදේශයක නිල වශයෙන් පිළිගෙන නොමැත. එය ජෝර්දානය, ලෙබනනය, පලස්තීනය සහ සිරියාවේ බහුතර භාෂාව වුවද, එය ප්‍රධාන වශයෙන් දෛනික සන්නිවේදනයේ කථන වාචික භාෂාවක් ලෙස භාවිතා කරන අතර, මෙම රටවල බොහෝ ලිඛිත සහ නිල ලේඛන සහ මාධ්‍ය භාවිතා කරන්නේ නිල නවීන සම්මත අරාබි (MSA) වේ.ඊශ්‍රායලයේ සහ තුර්කියේ ලෙවන්ටයින් යනු සුළුතර භාෂාවකි.

සමාජ මාධ්‍ය බිහිවීමත් සමඟ ලෙවන්ටයින් පිළිබඳ ආකල්ප වැඩිදියුණු වී ඇත. අරාබි, ලතින් හෝ හෙබ්‍රෙව් අක්ෂර භාවිතයෙන් ලෙවන්ටයින් ලියා ඇති අතර විශේෂයෙන් සබැඳි ලෙවන්ටයින් ප්‍රමාණය සැලකිය යුතු ලෙස වැඩි වී ඇත. ලෙවන්ටයින් උච්චාරණය සමාජ, වාර්ගික සහ භූගෝලීය රේඛා ඔස්සේ බොහෝ සෙයින් වෙනස් වේ. එහි ව්‍යාකරණ අරාබි භාෂාවේ බොහෝ ස්වභාෂා ප්‍රභේදවල ව්‍යාකරණවලට සමාන වේ. එහි ශබ්දකෝෂය සැලකිය යුතු තරමක් අරාබි වලට සමාන වේ.

ලෙවන්ටයින් හි ලිඛිත මූලාශ්‍ර නොමැතිකම නිසා නූතන යුගයට පෙර එහි ඉතිහාසය තීරණය කිරීමට නොහැකි ය.

නම් කිරීම් සහ වර්ගීකරණය
ලෙවන්ටයින් යනු සෙමිටික් භාෂාවක් වන අරාබි භාෂාවකි. සෙමිටික් භාෂාවන් තුළ අරාබි භාෂාවේ පෙළපත් පිහිටීම සම්බන්ධයෙන් සම්මුතියක් නොමැත.

ලෙවෙන්ටයින් අරාබි


Ligue 1 (), Fransa'nın en üst düzey futbol ligi. Bir alt düzeydeki Ligue 2 ile birlikte Ligue de Football Professionnel içinde bulunan iki ligden biridir. Ağustos ayında başlayıp mayıs ayında sona eren sezonların her birinde 18 takım mücadele etmektedir. Her takımın diğerleriyle, biri kendi sahasında diğeri ise deplasmanda olmak üzere ikişer maç yaptığı lig 34 hafta sürer ve toplamda 306 maç oynanır. Sezon sonunda son üç sırada yer alan takımlar Ligue 2'ye düşerler. İlk yarı yılbaşına iki hafta kala biterken, ikinci yarı ise Ocak ayının 2. haftasında başlar. UEFA katsayıları sıralamasında Premier League, La Liga, Bundesliga, Serie A ve Eredivisie liglerinin ardından altıncı sırada yer almaktadır.

Ligue 1'in ilk sezonu, 11 Eylül 1932 tarihinde (1932-33 sezonunda) Division 1 adını almadan önce National adıyla başlamıştır. 2002 yılında ismi Ligue 1 olarak değişmiştir. Lig tarihi boyunca 19 farklı takım şampiyonluğa ulaşırken, 11 şampiyonluk yaşayan Paris Saint-Germain lig tarihinin en başarılı takımı konumundadır. Ligin tamamlanan son sezonu olan 2022-23 sezonunda ise Paris Saint-Germain şampiyonluğa ulaşan takım olmuştur.

2022-23 sezonu takımları

Şampiyonlar

Yılın En İyileri

Yılın En İyi Oyuncuları

Yılın En İyi Genç Oyuncuları

Yılın En İyi Kalecileri

Yılın Teknik Direktörleri

Yılın En İyi Golleri

Dış bağlantılar

 İstatistik ve Analiz - Footbalistic
 Ligue 1: Tanıtım

Ligue 1


Ömer Onan (d. 4 Şubat 1978, Mersin), eski Türk profesyonel millî basketbolcudur. Türkiye Basketbol Federasyonu'nda Genel Koordinatörlük görevini yürütmektedir. Lakabı Cesur Yürek'tir.

Kariyeri
Tarsus Çukurovaspor'da İbrahim Ertem'le çalıştı ve oradan Efes Pilsen'e geldi. Efes Pilsen'in birçok başarısı ve şampiyonluklarında takımda yer alan Onan, 105 kez millî takım formasını giymiş ve Türkiye millî basketbol takımının kadrosunda da yer almıştır.

2004-05 sezonunda Fenerbahçe'de ve 2005-06 sezonunda Ülkerspor'da oynamıştır. 2006-07 sezonunda Fenerbahçe Ülker takımına geri döndükten sonra, bu takımla 4 TBL şampiyonluğu, 3 Türkiye Kupası ve 2 Cumhurbaşkanlığı Kupası kazanmıştır. Türk basketbolunda hızlı top sürüşü ile hızlı hücumda çabucak baskete ulaşması  ile ün kazanmıştır. Türkiye'nin en kariyerli ve saygıdeğer basketbolcularından biridir.

17 Ekim 2014 tarihinde Ülker Spor ve Etkinlik Salonu'nda oynanan Fenerbahçe Ülker-Emperio Armani Milano karşılaşmasının devre arasında yapılan veda töreni ile basketbol kariyerini sonlandırdı. Törenin ardından Onan'ın giydiği 7 numaralı forma emekli edildi.

Başarılar

Efes Pilsen
 Koraç Kupası (1)
 1995-96
 EuroLeague Dörtlü Final (2)
 1999-00, 2000-01
 Türkiye Basketbol Ligi (5)
 1995-96, 1996-97, 2001-02, 2002-03, 2003-04
 Türkiye Kupası (5)
 1995-96, 1996-97, 1997-98, 2000-01, 2001-02
 Cumhurbaşkanlığı Kupası (3)
 1996, 1998, 2000

Ülkerspor
 Türkiye Basketbol Ligi (1)
 2005-06

Fenerbahçe
 Türkiye Basketbol Ligi (5)
 2006-07, 2007-08, 2009-10, 2010-11, 2013-14
 Türkiye Kupası (3)
 2009-10, 2010-11, 2012-13
 Cumhurbaşkanlığı Kupası (2)
 2007, 2013

Türkiye millî takımı
 2001 Avrupa Basketbol Şampiyonası:
 2010 FIBA Dünya Basketbol Şampiyonası:

Dış bağlantılar

 TurkSports.Net Profili
 Fenerbahce.org Profili
 Euroleague.net Profili
 TBLStat.net Oyuncu Profili

Kaynakça

1978 doğumlular
Türk erkek basketbolcular
Şutör gard basketbolcular
Fenerbahçe SK basketbolcuları
Ülkerspor basketbolcuları
Anadolu Efes SK basketbolcuları
Yaşayan insanlar
2010 FIBA Dünya Basketbol Şampiyonası basketbolcuları
Kısa forvet basketbolcular

Ömer Onan


Show er en film instrueret af Lizzie Corfixen.

Handling
En reportage fra et modeshow, set både foran og bagved kulisserne. For yderligere uddybning af emnet se MODELLERNE.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 1972

Dokumentarfilm fra Danmark

Show


Oberalppasset (2.044 m.o.h.) (italiensk:Passo dell'Oberalp, Cuolm d'Ursera eller Alpsu) er et højt bjergpas i  Glarner-kæden af Alperne i kanton Graubünden i Schweiz. Passet forbinder byen Andermatt i dalen Urserental i kanton Uri med landsbyen Disentis/Mustér i dalen Surselva i kanton Graubünden. Passet ligger i de såkaldte Glarner Alper.

Området
Rhinen (Vorderrhein) har sit udspring ved søen Tomasee. Oberalpsee ligger 20 m lavere i retning mod Andermatt. En flerdages vandrerute Senda Sursilvana er markeret gennem passet og langs Vorderrhein til Alpenrheins begyndelse. Passet er centrum for Oberalp skiområdet, som er en del af Gotthard Oberalp Arena. Området strækker sig på Graubünden siden til Dieni, nær Rueras i dalen Suelva.

Jernbane og vej
Matterhorn-Gotthard Jernbanen krydser passet i en kort tunnel. Oberalppassets jernbanestation ligger ved vejen. Det er det højeste sted på jernbanelinjen. Når vejen er lukket, så kører der dagligt et biltog i hver retning.

Vejforbindelsen gennem passet blev bygget 1862-63 og er en del af hovedvej 19 (H19). Vejen er lukket om vinteren. Afhængig af snefaldet, så lukkes vejen på et tidspunkt mellem slutningen af oktober og begyndelsen af december. Vejen åbner som regel i slutningen af april, men nogle år åbnes først i midten af maj. Når vejen er lukket, så kan et begrænset antal biler komme med de daglige biltog mellem Andermatt og Sedrun.

Galleri

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger

Højdeprofil på climbbybike.com
Cykling: kort, billeder og stigningskurver for begge sider af passet

Bjergpas i Schweiz
Bjergpas i Alperne
Graubünden

Oberalppasset


الزائر فيلم درامي أمريكي من إنتاج عام 2008، كتبه وأخرجه توماس ماكارثي من بطولة ريتشارد جاكينز، هيام عباس، هاز سليمان، دانيا جريرا. يتناول الفيلم قضايا تتعلق بالهوية والهجرة وتقاطع الثقافات في نيويورك ما بعد أحداث الحادي عشر من سبتمبر.

القصة
يروي الفيلم قصة والتر أستاذ جامعي فقد منذ عشرين سنة (تاريخ موت زوجته) لذة التعليم والعمل الأكاديمي، ولكنه يتظاهر باستمرار بأنه صاحب مشاغل كثيرة. يحاول كسر رتابة حياته بتعلم العزف على البيانو الآلة التي كانت تعزف عليها باحتراف زوجته المتوفية، ولكنه يفشل باستمرار. وذات يوم يكلف بحضور مؤتمر في مدينة نيويورك، وعندما يصل لشقته هناك يفاجأ بأنها مسكونه من قبل مهاجرين غير شرعيين هما طارق خليل من سوريا وزينب فتاة سينغالية، يستأنس الأستاذ العجوز في سكناه معهم فيطلب منهم البقاء في ضيافته. يقوم طارق الفنان الموهوب بتعليم والتر العزف على طبله الأفريقي وتبنى بينهما علاقة صداقة طيبة. تلقي الشرطة القبض على طارق وتقوم بتحويله لمركز احتجاز للمهاجرين غير الشرعيين، يقوم والتر بكل باستطاعته لتحرير طارق دون جدوى. تقوم والدة طارق الأرملة منى، والتي تسكن ميشيغن، بزيارة نيويورك للبقاء بجوار ابنها في محنته فيتقرب منها والتر. يتم ترحيل طارق بشكل مفاجئ إلى سوريا مما يصيب والتر بصدمة كبيرة وتضطر والدته للحاق به. يبقى والتر وحيداً لا يآنس وحدته إلا طبلة طارق وذكرياتهم السعيدة.

نقد الفيلم
عرض الفيلم في مهرجان تورنتو وفي مهرجان سندانس ومهرجان موسكو حيث فاز بطل الفيلم ريتشارد جاكينز بجائزة أفضل ممثل، وبتاريخ 22 يناير 2009 أعلن عن ترشيحه لنيل جائزة الأوسكار لأفضل ممثل عن دوره في فيلم «الزائر». قال الناقد أي أو سكوت عن الفيلم للنيويورك تايمز: «ما يثير الفضول في هذا الفيلم هو انه مع استرجاع احداث الفيلم من وقت لآخر يبقى الفيلم مدهشا طوال الوقت». ومن جانبه قال جون أندرسون في مجلة فارايتي: «الفيلم هو حكاية مهاجرين وإعادة استكشاف للنفس في ذات الوقت. وهو يميل إلى ان يكون عاطفيا أكثر من كونه سياسيا، وربما يكون هذا الفيلم هو الفيلم المستقل الأكثر إنسانية لهذا العام».

مصدر
 حاز الإعجاب - جريدة الشرق الأوسط

مراجع

وصلات خارجية

 الموقع الرسمي

أفلام باللغة الإنجليزية في عقد 2000
أفلام أخرجها توماس مكارثي
أفلام أمريكية
أفلام أمريكية في عقد 2000
أفلام أمريكية مستقلة
أفلام إنتاج 2007
أفلام إنتاج 2008
أفلام باللغة الإنجليزية
أفلام باللغة الرومانية
أفلام باللغة الرومانية في عقد 2000
أفلام باللغة العربية
أفلام باللغة العربية في عقد 2000
أفلام باللغة الفرنسية
أفلام باللغة الفرنسية في عقد 2000
أفلام تقع أحداثها في كونيتيكت
أفلام تقع أحداثها في مدينة نيويورك
أفلام حول المدرسين
أفلام حولت إلى مسرحيات
أفلام دراما أمريكية
أفلام دراما إنتاج عقد 2000
أفلام درامية 2007
أفلام سجلها جان كازماريك
أفلام عن هجرة غير شرعية إلى الولايات المتحدة
أفلام كوميديا إنتاج عقد 2000
أفلام مستقلة 2007
أفلام مستقلة عقد 2000
أفلام مصورة في مدينة نيويورك

الزائر (فيلم)


Die Liste der denkmalgeschützten Objekte in Cerová enthält die 19 nach slowakischen Denkmalschutzvorschriften geschützten Objekte in der Gemeinde Cerová im Okres Senica.

Denkmäler

Legende

Einzelnachweise

Weblinks

!
Cerova


The title Earl of Winton was once created in the Peerage of Scotland, and again the Peerage of the United Kingdom. It is now held by the Earl of Eglinton.

The title was first bestowed on Robert Seton, 8th Lord Seton. His descendants held it until George Seton, 5th Earl of Winton, was convicted of high treason in 1716, when his titles were forfeit. Lord Winton was also condemned to death, but he managed to escape the Tower of London, and went to Rome, where he later died. The family lived at Winton Castle.

In 1834, there were two claimants: the Earl of Eglinton, and George Seton as a descendant of Sir George Seton of Garleton, East Lothian.

The title had a second creation for the thirteenth Earl of Eglinton, a kinsman of the last Earl from the first creation.
The Lords Seton were the Premier Lords of Parliament of Scotland until the creation of the Earldom of Winton in 1600.  Sir Richard Maitland of Lethington wrote in his History of the House of Seytoune to the Year 1559, that Sir William Seton, "... was the 'First creatit and made Lord of Parliament in Scotland, and he and his posteritie to have ane voit yairin and be callit Lords' by King Robert II, where there were no Lords of Parliament before that time. Noted accordingly in the records of the Scottish parliament, held at Scone 26 March 1371, at the coronation of Robert II, William de Seton is named among the "Nobiles Barones", as 'Dominus de Seton'. As Knight-Baron's, the Seton's had previously sat in the original parliaments of Scotland from the earliest times, including those of David I, King Balliol, Robert I and David II. Anderson states George Seton accompanied Chancellor Crichton to France & Burgundy in 1448 and 'was soon afterwards created a peer of parliament'," which referred to the young Seton having finally come of age and being given his family's seat held by his grandfather, and not of the creation.

The Complete Peerage cites a jury on which "Sir George de Seton of that Ilk" served on 22 March 1451 (1450/1), and states that "he was created, shortly after that date, a Lord of Parliament as Lord Seton [S]".<ref>The History of the House of Seytoun to the Year MDLIX", Sir Richard Maitland of Lethington, Knight, with the Continuation, by Alexander Viscount Kingston, to MDCLXXXVII. Printed at Glasgow, MDCCCXXIX</ref>

Ancestors

Paternal ancestors of the 1st Lord Seton
The following is a list of the paternal ancestors of the Lords Seton, noting that the surname was originally Seton before changing to Wintoun, and then reverting to Seton with the 1st Lord Seton.

Walter "Dougall" de Seton (b.c 1060, Scotland)
Alexander de Seton (b.c.1087)
Philip de Seton (b.c.1135)
Alexander II Setoun de Wintoun, Knight (b.1164)
Alan Lord Wintoun of Soltre (d.c.1214)
3rd Lord Winton (c.1200)
A Winton (c.1250)
Alan Winton (b.1274)
Alan de Wyntoun of Seton (b.1291) (married Margaret de Seton)

Maternal ancestors of the 1st Lord Seton

Walter "Dougall" de Seton (b.c 1060, Scotland)
Alexander de Seton (b.c.1087)
Philip de Seton (b.c. 1135)
Alexander II Setoun de Wintoun, Knight (b.1164)
Adam de Seton (b.c. 1190 and d. 1249)
Christopher de Seton (d.1269)
Christopher de Seton (d.1298)
Christopher de Seton, Knight (b.1240 and d.1307)
Alexander de Seton, Knight (b.c. 1242 and d. 1307)
Sir Alexander IV Seton, Knight (b.c. 1266 and d. 1350)
Margaret de Seton (b.c. 1325) (married Alan de Wyntoun)

Lords Seton (1371)

Sir William Seton, 1st Lord Seton (d. c. 1410), created 1st Lord Seton in 1371. (son of Alan de Wyntoun and Margaret de Seton).
 Sir John Seton, 2nd Lord Seton (c. 1441)
William Seton, Master of Seton (k. 1424 Battle of Verneuil)
George Seton, 3rd Lord Seton (d. 1478/9),succeeded his grandfather the 2nd Lord, while a minor, became 3rd Lord Seton in 1448.
John Seton, Master of Seton (d. 1476)
George Seton, 4th Lord Seton (d. 1507/8), succeeded his grandfather, the 3rd Lord.
George Seton, 5th Lord Seton (d. 1513), killed at Flodden.
George Seton, 6th Lord Seton (d. 1549)
George Seton, 7th Lord Seton (d. 1586)
Robert Seton, 8th Lord Seton (d. 1603) (created Earl of Winton in 1600)

Earls of Winton, First Creation (1600)
Robert Seton, 1st Earl of Winton (d. 1603)
Robert Seton, 2nd Earl of Winton (c. 1583–1634), resigned the Titles to his brother before 1617 during his own lifetime
George Seton, 3rd Earl of Winton (1584–1650)
George Seton, Lord Seton, Master of Winton (1613–1648)
George Seton, 4th Earl of Winton (1642–1704)
George Seton, 5th Earl of Winton (d. 1749) (forfeit 1716)

Earls of Winton, Second Creation (1859)See Earl of Eglinton''

References

Extinct earldoms in the Peerage of Scotland

Forfeited earldoms in the Peerage of Scotland
Noble titles created in 1600
Noble titles created in 1859
Earldoms in the Peerage of the United Kingdom
Seton family

Earl of Winton


La isla de Cretaccio (en italiano: Isola di Cretaccio) es una isla italiana parte del archipiélago de las Islas Tremiti (o Diomedee), en el Mar Adriático. Es por su superficie la isla más pequeña del archipiélago. Por su pequeña extensión es a menudo considerada la más grande de las rocas del archipiélago.

Completamente deshabitada, administrativamente es parte de la comuna o municipio de las Islas Tremiti, bajo la jurisdicción de la provincia de Foggia.

La isla tiene una superficie de alrededor de 4 ha, con una longitud de 400 metros, una anchura de 200 metros, con una costa de 1 300 metros y una altura de 30 metros sobre el nivel del mar.

Véase también
 Geografía de Italia
 Geografía de Europa

Referencias

Islas del archipiélago de las islas Tremiti
Islas deshabitadas de Italia

Cretaccio


Yuichi Nemoto (født 21. juli 1981) er en tidligere japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Kashima Antlers og Oita Trinita.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Yuichi Nemoto


El Asunto de Neuchâtel (1856-1857) fue el resultado de una cuestión diplomática entre la Confederación Suiza y el rey de Prusia, Federico Guillermo IV, en relación con los derechos sobre el cantón suizo de Neuchâtel. El principado de Neuchâtel fue asimilado por Prusia en 1707 y fue gobernado por Napoleón Bonaparte tras la deposición del rey de Prusia. En 1814, el principado fue devuelto al rey Federico Guillermo III de Prusia, que al año siguiente permitió al principado adherirse a la Antigua Confederación Suiza (que era una alianza de Estados independientes y semiindependientes más que un único país) permaneciendo bajo su gobierno.

El principado se rebeló contra el gobierno prusiano en 1848. En 1849, el gobierno prusiano empezó a presionar para el reconocimiento de sus derechos sobre Neuchâtel. Algunos países propusieron que Neuchâtel se separara de la recién fundada Confederación Suiza (en la actualidad un único Estado federal), aunque permaneciendo en alianza con Suiza. El gobierno británico pretendió establecer un acuerdo diplomático con el apoyo de los franceses. El rey de Prusia continuó presionando por sus derechos en esta materia.

El 23 de septiembre de 1856, hubo una revuelta de los realistas en Neuchâtel, leales a Prusia, que llevó la situación a una crisis. La revuelta fracasó y los realistas fueron reducidos. Se iniciaron negociaciones entre Francia, Inglaterra, Prusia y Rusia por el futuro de Neuchâtel, con Inglaterra apoyando fuertemente la independencia del principado. Esta conferencia tuvo lugar en 1857. Prusia finalmente cedió en sus reclamaciones sobre Neuchâtel tras la insistencia de las otras potencias.

Referencias

Cantón de Neuchâtel
Historia territorial de Suiza
Historia de Prusia
Política en 1856
Política en 1857
Relaciones Alemania-Suiza

Asunto de Neuchâtel


An Homalopetalum pachyphyllum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Louis Otho Otto Williams, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Robert Louis Dressler. An Homalopetalum pachyphyllum in nahilalakip ha genus nga Homalopetalum, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Homalopetalum

Homalopetalum pachyphyllum


Ski Magazine est un magazine de ski, créé en novembre 1968 par l'Union des éditions modernes (du groupe Filipacchi), et dont la parution cesse en décembre 1990.

Historique
Entre 1961 et 1963, le Syndicat national des moniteurs du ski français publie 6 numéros d'un magazine intitulé Ski moniteur . Ce magazine devient Ski Flash  (, qui est édité par la Société d'édition et de propagande des Ecoles du ski français. Le numéro 37 est publié en avril-mai 1972.

Parallèlement, en octobre 1967, l'Union des éditions modernes (du groupe Filipacchi), lance le magazine Ski ( dont 6 numéros paraîssent jusqu'en octobre 1968. Le 4 octobre 1968, cette maison d'édition dépose la marque Ski Magazine à l'INPI (qui sera prolongée en 1978 et en 1988).
En novembre 1968, le magazine Ski devient Ski magazine . Le premier exemplaire porte le numéro 7, prenant ainsi la suite des 6 numéros du magazine Ski.

Après 32 publications, Ski Magazine fusionne en 1972 avec Ski Flash (dont la publication était stoppée depuis 4 ans). Le nouveau magazine est baptisé Ski Flash Magazine  (. Il est édité par l'Union des éditions modernes. La numérotation du magazine reprend an numéro 1, qui sort en novembre 1972. En mars 1984, le numéro 64 est le dernier exemplaire de Ski Flash Magazine.

L'année 1984 voit le journal reprendre son nom initial Ski Magazine . Le premier magazine de la nouvelle série porte le numéro 65 (en continuité avec Ski Flash Magazine). Il est édité par Edimondes - Loisirs. Le dernier numéro publié en décembre 1990 est le 98.

Une douzaine d'années plus tard, sera lancé un périodique portant le même nom Ski Magazine, mais ce dernier n'a aucun rapport avec le journal qui fait l'objet du présent article.

Description
En près de 40 années de publication, les logos des différents magazines ont été :

Le magazine traite de toutes les formes de ski au fur et à mesure de leur apparition : ski alpin, fond et ski de randonnée dès le début avant d'intégrer notamment le ski acrobatique, le monoski, le snowboard, etc... en abordant l'aspect compétition et loisirs. Il décrit les stations de ski et leurs équipements, ainsi que les matériels et les techniques des différentes pratiques.

Roger Thérond a été Directeur associé de Ski Magazine à la création du journal. Par ailleurs, la direction technique de Ski Flash et Ski Flash Magazine a été assurée par Georges Joubert.

Concurrence
Le principal magazine concurrent était Ski français (créé en 1940) appartenant à la Fédération française de ski

Notes et références

Liens externes

Titre de presse créé en 1968
Presse sportive en France
Presse mensuelle disparue en France

Ski Magazine (premier titre)


Eva Carola Eschenbach-Dreyer (* 20. Juni 1908 in Köln; † 13. Dezember 1990) war eine deutsche Opernsängerin im Fach des lyrischen Sopran sowie eine Schauspielerin, deren künstlerischer Schwerpunkt auf der Bühne lag.

Leben
Eva Eschenbach absolvierte ein Gesangsstudium an der Akademie für Kirchen- und Schulmusik ihrer Heimatstadt. Ihr Bühnendebüt gab sie als "Margiana" in Gioachino Rossinis Barbier von Sevilla 1935 in Ratibor. Es folgten Engagements in Berlin, am Staatstheater Oldenburg, in Kattowitz, Halle sowie am Theater Central Bonn und am Theater der Jugend Bonn. Als Opernsängerin sang sie im dramatischen Koloraturfach. Sie interpretierte die "Desdemona" in Othello 1935 in Ratibor, die "Rosine" im Barbier von Sevilla 1936 in Berlin, die "Marie" in Bedřich Smetanas verkaufter Braut 1937 in Oldenburg, die "Agathe" in Carl Maria von Webers Freischütz 1938 in Oldenburg, die "Königin der Nacht" in Wolfgang Amadeus Mozarts kleiner Zauberflöte 1942 in Bonn sowie die "Lenore" in Giuseppe Verdis Troubadour 1943 in Bonn.

In den 1950er-Jahren trat Eschenbach als Sopran bei zahlreichen Konzerten der Bonner Bach-Gemeinschaft auf.

Erst ab 1971 übernahm Eschenbach auch Schauspielrollen in Bühnen-, Film- und Fernsehproduktionen. Im Theater spielte sie die Mutter in Albert Camus' Missverständnis, die "Winnie" in Samuel Becketts Glückliche Tage sowie die Mutter in Muellers Stille Nacht. Im Kino war sie in Vojtěch Jasnýs Verfilmung von Heinrich Bölls Ansichten eines Clowns zu sehen.

Darüber hinaus wirkte Eva Eschenbach ab 1928 bei verschiedenen Hörfunkprogrammen des Berliner Senders, der Sender Königsberg und Breslau sowie zwischen 1947 und 1949 beim Südwestfunk Baden-Baden mit.

Filmografie
 1975: Ansichten eines Clowns
 1978: Die Anstalt

Literatur
 Herbert A. Frenzel, Hans Joachim Moser (Hrsg.): Kürschners biographisches Theater-Handbuch. Schauspiel, Oper, Film, Rundfunk. Deutschland, Österreich, Schweiz. De Gruyter, Berlin 1956, , S. 155.

Weblinks

Einzelnachweise

Opernsänger
Sopran
Filmschauspieler
Theaterschauspieler
Deutscher
Geboren 1908
Gestorben 1990
Frau

Eva Eschenbach


Mutki (), Bitlis ilinin bir ilçesi.

Nüfus
İlçe; 1 belde, 60 köy ve 11 mahalleden oluşmaktadır.

Kaynakça

Dış bağlantılar

 Mutki Belediyesi
 Mutki Kaymakamlığı
 YerelNET

Mutki


Ksiris (lat. Xyris), veliki biljni rod kojemu pripada oko 380 vrsta trajnica i jednogodišnjeg raslinja u suptropskim i tropskim krajevima Afrike, Azije, Amerike i u Australiji.

Po rodu imenovana je i porodica Xyridaceae.

Vrste

 Xyris aberdarica Malme
 Xyris acrophila Malme
 Xyris affinis Welw. ex Rendle
 Xyris albescens Steyerm.
 Xyris almae Kral & Wand.
 Xyris ambigua Beyr. ex Kunth
 Xyris amorimii Kral
 Xyris anamariae Wand. & Kral
 Xyris anceps Lam.
 Xyris andina Malme
 Xyris angularis N.E.Br.
 Xyris angustifolia De Wild. & T.Durand
 Xyris anisophylla Welw. ex Rendle
 Xyris apureana Kral & L.B.Sm.
 Xyris aquatica Idrobo & L.B.Sm.
 Xyris aracamunae Kral
 Xyris arachnoidea Maguire & L.B.Sm.
 Xyris araracuarae Maguire & L.B.Sm.
 Xyris archeri L.B.Sm. & Downs
 Xyris aristata N.E.Br.
 Xyris asperula Mart.
 Xyris asterotricha Lock
 Xyris atrata Malme
 Xyris atriceps Malme
 Xyris atrospicata Wand. & J.S.Guedes
 Xyris atrovirida Doust & B.J.Conn
 Xyris augusto-coburgii Szyszyl. ex Beck
 Xyris aurea L.B.Sm. & Downs
 Xyris bahiana Malme
 Xyris baldwiniana Schult.
 Xyris bampsii Lisowski
 Xyris bancana Miq.
 Xyris barteri N.E.Br.
 Xyris bialata Malme
 Xyris bicarinata Griseb.
 Xyris bicephala Gleason
 Xyris bicostata Maguire & L.B.Sm.
 Xyris bissei Urquiola & Kral
 Xyris bituberosa Phonsena & Chantar.
 Xyris blanchetiana Malme
 Xyris blepharophylla Mart.
 Xyris boliviana Kral
 Xyris borneensis Rendle
 Xyris brachyfolia Kral & Wand.
 Xyris brachysepala Kral
 Xyris bracteata R.Br.
 Xyris bracteicaulis E.P.Bicknell ex L.M.Campb.
 Xyris brevifolia Michx.
 Xyris buengkanensis Phonsena & Chantar.
 Xyris byssacea Kral
 Xyris cachimbensis L.B.Sm. & Downs
 Xyris calcicola E.L.Bridges & Orzell
 Xyris calderonii Kral, L.B.Sm. & Wand.
 Xyris calostachys Paulsen ex Warm.
 Xyris caparaoensis Wand.
 Xyris capensis Thunb.
 Xyris capillaris Malme
 Xyris capnoides Malme
 Xyris carinata Maguire & L.B.Sm.
 Xyris caroliniana Walter
 Xyris celiae L.B.Sm. & Downs
 Xyris cervii E.D.Lozano & Wand.
 Xyris chapmanii E.L.Bridges & Orzell
 Xyris cheumatophila Doust & B.J.Conn
 Xyris chimantae Kral & L.B.Sm.
 Xyris ciliata Thunb.
 Xyris cipoensis L.B.Sm. & Downs
 Xyris columbiana Malme
 Xyris complanata R.Br.
 Xyris concinna N.E.Br.
 Xyris confusa L.B.Sm. & Downs
 Xyris congensis Büttner
 Xyris connosepala Lanj. & Lindeman
 Xyris consanguinea Kunth
 Xyris consolida Kral & L.B.Sm.
 Xyris contracta Maguire & L.B.Sm.
 Xyris coronata Haines
 Xyris correlliorum E.L.Bridges & Orzell
 Xyris coutensis Wand. & Cerati
 Xyris crassifunda Kral
 Xyris cryptantha Maguire & L.B.Sm.
 Xyris cuatrecasana Idrobo & L.B.Sm.
 Xyris culmenicola Steyerm.
 Xyris curassavica Kral & Urquiola
 Xyris cylindrostachya Kral & Wand.
 Xyris cyperoides Gleason
 Xyris dardanoi Wand.
 Xyris dawsonii L.B.Sm. & Downs
 Xyris decipiens N.E.Br.
 Xyris decussata Gleason
 Xyris delicatula Maguire & L.B.Sm.
 Xyris densa Malme
 Xyris diamantinae Malme
 Xyris diaphanobracteata Kral & Wand.
 Xyris difformis Chapm.
 Xyris dilatatiscapa Kral & Jans.-Jac.
 Xyris dissimilis Malme
 Xyris dissitifolia Kral & Wand.
 Xyris disticha L.B.Sm. & Downs
 Xyris downsiana L.B.Sm.
 Xyris drummondii Malme
 Xyris ednae Lock
 Xyris egleri L.B.Sm. & Downs
 Xyris ekmanii Malme
 Xyris elegantula Malme
 Xyris eleocharoides Kral & L.B.Sm.
 Xyris elliottii Chapm.
 Xyris emarginata Phonsena & Chantar.
 Xyris erosa Lock
 Xyris erubescens Rendle
 Xyris esmeraldae Steyerm.
 Xyris exigua Malme
 Xyris exilis Doust & B.J.Conn
 Xyris fallax Malme
 Xyris ferreirae Kral
 Xyris festucifolia Hepper
 Xyris fibrosa Kral & Wand.
 Xyris filifolia L.A.Nilsson
 Xyris filiformis Lam.
 Xyris fimbriata Elliott
 Xyris flabelliformis Chapm.
 Xyris flexifolia R.Br.
 Xyris floridana (Kral) E.L.Bridges & Orzell
 Xyris foliolata L.A.Nilsson
 Xyris formosana Hayata
 Xyris fredericoi Wand.
 Xyris frequens Maguire & L.B.Sm.
 Xyris friesii Malme
 Xyris frondosa Maguire & L.B.Sm.
 Xyris fugaciflora Rendle
 Xyris fuliginea Kral & L.B.Sm.
 Xyris fusca L.A.Nilsson
 Xyris gerrardii N.E.Br.
 Xyris glandacea L.A.Nilsson
 Xyris globosa L.A.Nilsson
 Xyris glochidiata Kral & L.B.Sm.
 Xyris gongylospica Kral
 Xyris gossweileri Malme
 Xyris goyazensis Malme
 Xyris gracilis R.Br.
 Xyris gracillima F.Muell.
 Xyris graminosa Pohl ex Mart.
 Xyris grandiceps Griseb.
 Xyris grandis Ridl.
 Xyris graniticola Kral
 Xyris graomogolensis Wand. & Kral
 Xyris grisebachii Malme
 Xyris guaranitica Malme
 Xyris guianensis Steud.
 Xyris guillauminii Conert
 Xyris guillenii Kral
 Xyris harleyi Kral & L.B.Sm.
 Xyris hatschhachii L.B.Sm. & Downs
 Xyris hilariana Malme
 Xyris huberi Kral & L.B.Sm.
 Xyris huillensis Rendle
 Xyris humpatensis N.E.Br.
 Xyris hymenachne Mart.
 Xyris hystrix Seub.
 Xyris imitatrix Malme
 Xyris inaequalis N.A.Wakef.
 Xyris indica L.
 Xyris indivisa N.A.Wakef.
 Xyris insignis L.A.Nilsson
 Xyris intersita Malme
 Xyris involucrata Nees
 Xyris isoetifolia Kral
 Xyris itambensis Kral & Wand.
 Xyris itatiayensis (Malme) Wand. & Sajo
 Xyris jataiana Kral & Wand.
 Xyris jolyi Wand. & Cerati
 Xyris juncea R.Br.
 Xyris juncifolia Maguire & L.B.Sm.
 Xyris jupicai Rich.
 Xyris kibaraensis Lisowski
 Xyris kornasiana Brylska & Lisowski
 Xyris kradungensis B.Hansen
 Xyris kralii Wand.
 Xyris kukenaniana Kral
 Xyris kundelungensis Brylska
 Xyris kwangolana P.A.Duvign. & Homes
 Xyris labatii Rakoton., Callm. & Phillipson
 Xyris lacera R.Br.
 Xyris lacerata Pohl ex Seub.
 Xyris laevigata L.A.Nilsson
 Xyris lagoinhae Kral & L.B.Sm.
 Xyris lanata R.Br.
 Xyris laniceps Lock
 Xyris lanuginosa Seub.
 Xyris lanulobractea Steyerm.
 Xyris laxiflora F.Muell.
 Xyris laxifolia Mart.
 Xyris lejolyana Lisowski
 Xyris leonensis Hepper
 Xyris liesneri Kral
 Xyris linifolia P.Royen
 Xyris lithophila Kral & L.B.Sm.
 Xyris lobbii Rendle
 Xyris lomatophylla Mart.
 Xyris longibracteata Britton & P.Wilson
 Xyris longifolia Mart.
 Xyris longiscapa L.A.Nilsson
 Xyris longisepala Kral
 Xyris lucida Malme
 Xyris luetzelburgii Malme
 Xyris lugubris Malme
 Xyris lutescens Kral & Wand.
 Xyris macbrideana L.B.Sm. & Downs
 Xyris machrisiana L.B.Sm. & Downs
 Xyris madagascariensis Malme
 Xyris makuensis N.E.Br.
 Xyris mallocephala Lock
 Xyris malmeana L.B.Sm.
 Xyris mantuensis Urquiola & Kral
 Xyris maparecida Wand., J.S.Guedes & Silva-Cobra
 Xyris marginata Rendle
 Xyris marojejyensis Lock, Rakoton., Callm. & Phillipson
 Xyris maxima Doust & B.J.Conn
 Xyris melanopoda L.B.Sm. & Downs
 Xyris melanovaginata Kral & L.B.Sm.
 Xyris mello-barretoi L.B.Sm. & Downs
 Xyris membranibracteata Kral & L.B.Sm.
 Xyris mentiens Lock
 Xyris mertensiana Körn. ex Malme
 Xyris metallica Klotzsch ex Seub.
 Xyris mexiae Malme
 Xyris mexicana S.Watson
 Xyris mima L.B.Sm. & Downs
 Xyris minarum Seub.
 Xyris montana Ries
 Xyris moraesii L.B.Sm. & Downs
 Xyris morii Kral & L.B.Sm.
 Xyris mucujensis Kral & L.B.Sm.
 Xyris muelleri Malme
 Xyris nanuzae Wand.
 Xyris natalensis L.A.Nilsson
 Xyris navicularis Griseb.
 Xyris neblinae Maguire & L.B.Sm.
 Xyris neglecta L.A.Nilsson
 Xyris neocaledonica Rendle
 Xyris nervata Wand. & N.Mota
 Xyris nigra N.Mota & Wand.
 Xyris nigrescens Kral
 Xyris nigricans L.A.Nilsson
 Xyris nilssonii Malme
 Xyris nivea Welw. ex Rendle
 Xyris nubigena Kunth
 Xyris obcordata Kral & Wand.
 Xyris oblata Kral & L.B.Sm.
 Xyris obscura N.E.Br.
 Xyris obtusiuscula L.A.Nilsson
 Xyris oligantha Steud.
 Xyris operculata Labill.
 Xyris organensis Malme
 Xyris ornithoptera Lock
 Xyris oxylepis Idrobo & L.B.Sm.
 Xyris paleacea Kral & Urquiola
 Xyris pallidula Kral & Wand.
 Xyris panacea L.C.Anderson & Kral
 Xyris pancheri Rendle
 Xyris paradisiaca Wand.
 Xyris paraensis Poepp. ex Kunth
 Xyris parvula Malme
 Xyris pauciflora Willd.
 Xyris pectinata Kral, L.B.Sm. & Wand.
 Xyris peteri Poelln.
 Xyris phaeocephala Kral & Wand.
 Xyris picea Kral & Wand.
 Xyris pilosa Kunth
 Xyris piranii Wand.
 Xyris pirapamae Wand. & J.S.Guedes
 Xyris piraquarae L.B.Sm. & Downs
 Xyris piresiana L.B.Sm. & Downs
 Xyris plantaginea Mart.
 Xyris platylepis Chapm.
 Xyris platystachya Nilsson ex Malme
 Xyris popeana Lisowski
 Xyris porcata Lock
 Xyris porphyrea Lock
 Xyris pranceana Kral & Wand.
 Xyris pratensis Maguire & L.B.Sm.
 Xyris prolificans Kral
 Xyris ptariana Steyerm.
 Xyris pterygoblephara Steud.
 Xyris pulchella Wand. & N.Mota
 Xyris pumila Rendle
 Xyris ramboi L.B.Sm. & Downs
 Xyris regnellii L.A.Nilsson
 Xyris rehmannii L.A.Nilsson
 Xyris reitzii L.B.Sm. & Downs
 Xyris retrorsifimbriata Kral & L.B.Sm.
 Xyris rhodolepis (Malme) Lock
 Xyris rigida Kunth
 Xyris rigidiformis Malme
 Xyris riopretensis N.Mota & Wand.
 Xyris riparia Maguire & L.B.Sm.
 Xyris roraimae Malme
 Xyris rostrata Wand. & N.Mota
 Xyris roycei N.A.Wakef.
 Xyris rubella Malme
 Xyris rubrolimbata Heimerl
 Xyris rubromarginata Kral & L.B.Sm.
 Xyris rupicola Kunth
 Xyris sanguinea Verm. ex Malme
 Xyris savanensis Miq.
 Xyris scabridula Rendle
 Xyris scabrifolia R.M.Harper
 Xyris sceptrifera Kral & Wand.
 Xyris schizachne Mart.
 Xyris schliebenii Poelln.
 Xyris schneeana L.B.Sm. & Steyerm.
 Xyris scoparia N.Mota & Wand.
 Xyris serotina Chapm.
 Xyris setigera Oliv.
 Xyris seubertii L.A.Nilsson
 Xyris shepherdiana Wand. & J.S.Guedes
 Xyris sincorana Kral & Wand.
 Xyris smalliana Nash
 Xyris sororia Kunth
 Xyris sparsifolia Kral & L.B.Sm.
 Xyris spathacea Lanj.
 Xyris spathifolia Kral & Moffett
 Xyris spectabilis Mart.
 Xyris sphaerocephala Malme
 Xyris spinulosa Kral & L.B.Sm.
 Xyris spruceana Malme
 Xyris stenocephala Malme
 Xyris stenophylla L.A.Nilsson
 Xyris stenophylloides Malme
 Xyris stenostachya Steyerm.
 Xyris straminea L.A.Nilsson
 Xyris stricta Chapm.
 Xyris subasperula Kral
 Xyris subglabrata Malme
 Xyris submetallica Kral
 Xyris subsetigera Malme
 Xyris subtilis Lock
 Xyris subulata Ruiz & Pav.
 Xyris subuniflora Malme
 Xyris sulcatifolia Kral
 Xyris surinamensis A.Spreng.
 Xyris symoensii Brylska & Lisowski
 Xyris tasmanica (D.I.Morris) Doust & B.J.Conn
 Xyris tatei Malme
 Xyris teinosperma Idrobo & L.B.Sm.
 Xyris tenella Kunth
 Xyris tennesseensis Kral
 Xyris teres L.A.Nilsson
 Xyris teretifolia R.Br.
 Xyris terrestris Idrobo & L.B.Sm.
 Xyris thailandica Phonsena & Chantar.
 Xyris thysanolepis Maguire & L.B.Sm.
 Xyris tomentosa L.B.Sm. & Downs
 Xyris toronoana Kral
 Xyris torta Sm.
 Xyris tortilis Wand.
 Xyris tortula Mart.
 Xyris trachyphylla Mart.
 Xyris trachysperma Kral & Duiv.
 Xyris trichophylla Malme
 Xyris tristis L.B.Sm. & Downs
 Xyris tuberosa Ridl.
 Xyris uleana Malme
 Xyris uninervis Malme
 Xyris unistriata Malme
 Xyris ustulata L.A.Nilsson
 Xyris vacillans Malme
 Xyris valdeapiculata Kral
 Xyris valida Malme
 Xyris velutina N.Mota & Wand.
 Xyris veruina Malme
 Xyris vestita Malme
 Xyris villosicarinata Kral & Wand.
 Xyris vivipara Kunth
 Xyris wallichii Kunth
 Xyris wawrae Heimerl
 Xyris welwitschii Rendle
 Xyris witsenioides Oliv.
 Xyris wurdackii Maguire & L.B.Sm.
 Xyris xiphophylla Maguire & L.B.Sm.

Izvori

Xyridaceae

Ksiris


Waze [ˈweɪz] (fostul FreeMap Israel) este o aplicație software de navigație GPS deținută de Google. Funcționează pe smartphone-uri și calculatoare care au suport GPS. Acesta furnizează informații de navigare pas cu pas și timpi de călătorie și detaliile traseului furnizate de utilizatori, în timp ce descarcă informații care depind de locație printr-o rețea de telefonie mobilă. Waze descrie aplicația ca aplicație GPS de navigare bazată pe comunitate, care este gratuită pentru descărcare și utilizare.

Compania israeliană Waze Mobile a dezvoltat software-ul Waze. Ehud Shabtai, Amir Shinar și Uri Levine au fondat compania. Două firme israeliene de capital de risc, Magma și Vertex, și o întreprindere americană de capital de risc, Bluerun Ventures, au acordat finanțare. Google a achiziționat Waze Mobile în iunie 2013.

Legături externe

Aplicații software
Produse Google
Companii de software
GPS

Waze


sadun dilshan travel photos pitabaddara

පුද්ගලයන්

ග්‍රාම නිළධාරි වසම්

ආර්ථිකය

ප්‍රාදේශීය ලේකම්වරුන්

සදුන් දිල්ෂාන් pro

මූලාශ්‍ර
 Divisional Secretariats Portal

ශ්‍රී ලංකාවේ ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාස
මාතර දිස්ත්‍රික්කය

පිටබැද්දර ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය


පෙරින්පනායගම් සිවපාරන් නොහොත් නෙදියවන් යනු ශ්‍රී ලංකාවේ ක්‍රියාත්මකව තිබූ ත්‍රස්තවාදී කණ්ඩායමක් වූ දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි සංවිධානයේ වත්මන් නායකයා ලෙස හඳුන්වාගන්නා පුද්ගලයා වෙයි.

මුල් අවධිය
1970 අග කාලයේ මෙරටදී උපත ලත් නෙදියවන්, වයස අවුරුදු 18 දී දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි ත්‍රස්තවාදී සංවිධානයට එක්වුණු බව පැවසෙයි. කෙටිකලකින්ම කොටි සංවිධානයේ ත්‍රස්ත නායකයා වූ වේළුපිල්ලේ ප‍්‍රභාකරන්ගේ සමීපතමයෙකු බවට පත්වූවා යැයි කියන නෙදියවන්, සිය අධ්‍යාපන කටයුතු සඳහා රුසියාවට සංක්‍රමණය වූ බවත්, නමුත් උපාධියක් හිමි නොකරගත් බවත් සඳහන් වෙයි.

සිය බිරිඳ ශිවගෞරි ශාන්තමෝහන්ගේ, මාමා කෙනෙකු වූ දෙමළ ඊළාම් විමුක්ති කොටි සංවිධානයේ මුල් සාමාජිකයෙකු ලෙස හඳුන්වන රන්ජන්ලාල් ඥානේන්ද්‍රමෝහන්ගේ මාර්ගයෙන්, දෙමළ කොටි සංවිධානයේ නායක වේළුපිල්ලේ ප‍්‍රභාකරන් ඇතුළු ඊට අයත් අනෙකුත් ත්‍රස්තවාදී කවයන් සමග, නෙදියවන් එකල සම්බන්ධතා පැවැත්වාගෙන ගිය බව සඳහන් වෙයි.

දෙමළ ඩයස්පෝරාව අතරේ එල්ටීටීඊ ත්‍රස්ත අරමුණු ප්‍රවර්ධනය කිරීමට පෙරිම්පනායගම් ක්‍රියාකරන අතරතුර ඔහුට නෙදියවන් ("උස මිනිහා") යන යෙදුම පටබැදුනු බව කියැවේ.

කේපී සමග ගැටුම
කළු වෙළෙඳපොල තුල ගණුදෙණු කිරීම හරහා මුදල් හා බලය රැස්කරගනිමින් සිටි නෙදියවන් සහ එල්ටීටීඊ ත්‍රස්ත සංවිධානයේ ප්‍රධාන ආයුධ ගණුදෙණුකරු වූ කේපී (කුමරන් පත්මනාදන්) අතර ක්‍රමයෙන් අර්බුධයක් ගොඩනැගුණු බව පැවසේ. ඒ අතරේ දෙමළ කොටි ත්‍රස්තවාදය ශ්‍රී ලංකාව තුලදී පරාජය වීමත් සමග, නෙදියවන්ගේ ප්‍රධානියා බව කියන කැස්ත්‍රෝ, එල්ටීටීඊ ඩයස්පෝරාවේ සියළුම කළමනාකරණ කටයුතු නෙදියවන් යටතට පත්කරන ලදී.

ශ්‍රී ලංකා සිවිල් යුද්ධයේදී ප්‍රභාකරන් මරණයට පත්වීම පිළිගැනීම ප්‍රතික්ෂේප කල නෙදියවන්, ඔහුගේ පාලනයක් සහිත දෙමළ වෙබ් අඩවි හරහා පද්මනාදන් අපකීර්තියට පත්කරවීමේ වැඩසටහනක් පවත්වාගෙන යන ලදී. ප්‍රභාකරන්ගෙන් පසු එල්ටීටීඊ ත්‍රස්ත සංවිධානයේ නායකත්වය පත්මනාදන්ට පැවරීම කෙරෙහිද, නෙදියවන් ප්‍රසිද්ධියේ විරුද්ධ වූ බව සඳහන් වෙයි. 2009 වසරේ මැදදී පත්මනාදන් අත්අඩංගුවට පත් වූවේ, නෙදියවන් විසින් සිදුකල පාවාදීමකින් යැයි පැවසේ.

වරෙන්තු නිකුත් කිරීම
ත්‍රස්තවාදී ක්‍රියාවන් සිදුකිරීමට ගොස් ශ්‍රී ලංකා හමුදාවන් සමග ඇති වූ ගැටුමකදී ජීවිතක්ෂයට පත්වූ ගෝපි, අප්පන් හා තේවියන් වැනි පුද්ගලයින් හරහා, ශ්‍රී ලංකාව තුළ නැවතත් එල්.ටි.ටි.ඊ. ත්‍රස්ත සංවිධානයට පණ දීමට උත්සාහ කිරීම හේතුවෙන්, ශ්‍රී ලංකා පොලීසිය 2014 අප්‍රියෙල් මසදී, ජාත්‍යන්තර පොලීසිය හරහා නෙදියවන් වෙත රතු වරෙන්තු නිකුත් කිරීමට පියවර ගන්නා ලදී.

මීට පෙරද දෙමළ ඩයස්පෝරාවට මුදල් එක්රැස් කිරීමේ චෝදනා මත 2011 වසරේ ඔස්ලෝ නුවර දී නෙදියවන් අත්අඩංගුවට ගෙන තිබුණත්, ඔහු කොන්දේසී ඇප මත නිදහස්ව, ඒ සම්බන්ධයෙන් එරට පොලීසිය නැවතත් වෙත ඉදිරිපත් වී නොමැති බව සඳහන් වෙයි.

ආශ්‍රිත

1976 උපත්

පෙරින්පනායගම් සිවපාරන්


Matsubayashi-Ryū (松林流), is a style of Okinawan karate founded in 1947 by Shōshin Nagamine (1907–1997) (an Okina Sensei). Its curriculum includes 18 kata, seven two-man yakusoku kumite (pre-arranged sparring) routines, and kobudō (weapons) practice.

Nagamine named his style in honor of the two most important masters that his teachings were based upon: Sōkon Matsumura of Shuri-te, and Kosaku Matsumora of Tomari-te. He chose to name the school using the first kanji characters from both master's names Matsu (松) and the style is pronounced in Japanese "Matsubayashi". Matsubayashi-ryū is a style of Shōrin-ryū and the terms Matsubayashi-ryū and Shōrin-ryū can be used interchangeably. Normally, the style is referred to as Shōrin-ryū, but when a definite distinction is required between the other styles of the Shōrin-ryū family (Kobayashi Shōrin-ryū, Shōbayashi Shōrin-ryū and Matsumura Seito Hohan Sōken) then it is called Matsubayashi-ryū. Nagamine also credited Motobu Chōki as the teacher who inspired his seven Yakusoku Kumite Forms.

Matsubayashi-ryū is one of the better-documented traditional karate styles, owing to Nagamine's book, The Essence of Okinawan Karate-dō. as well as Tales of Okinawa's Great Masters. Takayoshi Nagamine

After the death of Nagamine O Sensei in 1997, many of his senior students formed their own organisations to teach Matsubayashi-ryū. In the years following Nagamine Soke, continued to lead the organization, but was unable to get unification, due to politics within the organization.   Since 2012, Yoshitaka Taira has been the association president. There are now, many other organizations which are continuing the teachings of O Sensei outside of the WMKA.

Kata

Kata are sets of moves in Karate and are considered the most important part of the Matsubayashi-ryu style.

 Fukyugata series (1-2)
 Pinan series (1-5)
 Naihanchi series (1-3)
 Ananku
 Wankan
 Rōhai
 Wanshu
 Passai
 Gojūshiho
 Chintō
 Kusanku

Ranks
These are the ranks as set out by the World Matsubayashi-ryu (Shorin-ryu) Karate-Do Association (WMKA) and the Kodokan Nagamine Karate Dojo (World Honbu).

Mudansha
 8th Kyu - White Belt, one green stripe
 7th Kyu - White Belt, two green stripes
 6th Kyu - Green Belt, three white stripes
 5th Kyu - Green Belt, two white stripes
 4th Kyu - Green Belt, one white stripe
 3rd Kyu - Brown Belt, three white stripes
 2nd Kyu - Brown Belt, two white stripes
 1st Kyu - Brown Belt, one white stripe

Yudansha
 1st to 10th Dan - Black Belt

Shogo Titles
 Renshi (6th Dan) - Black Belt with one stripe
 Kyoshi (7th & 8th Dan) - Black Belt with two stripes
 Hanshi (9th & 10th Dan) - Black Belt with three stripes
 Hanshisei (10th Dan) - Black Belt with four stripes

Major Organizations of Matsubayashi-ryu

After the passing of the Matsubayashi-ryu founder, Shoshin Nagamine, in 1997 many practitioners of Matsubayashi-ryu Karate-do were affiliated with the Nagamine Honbu Dojo and the Okinawan Matsubayashi-ryu Karate-do Federation.

World Matsubayashi-ryu Karate-Do Association (WMKA), headed by Yoshitaka Taira  and Toshimitsu Arakaki
 Matsubayashi Associations or Honbu dojos throughout the World ***
 SKKA North American Matsubayashi Shorin Ryu Karate & Kobudo Association, Gardena California. Eihachi Ota Hanshi, 10 Dan. http://www.shorin-ryu.com/
NAMKA North American Matsubayashi Ryu Karate Association - Don Caponigro Sensei
 http://matsubayashi-ryu.org/ European Matsubayashi-ryu (Shorin-ryu) Karate-Do Association (EMKA)], Europe - Ole-Bjørn Tuftedal
 Okinawa Shorin-ryu New Zealand, New Zealand - Kevin Plaisted
 Matsubayashi-ryu Karate Association of Australia (MKAA), Australia - John Carlyle
 Okinawan Shorin Ryu Karate - Midwest-honbu-dojo (USA) - Bill George sensei
 Website - https://okinawan-shorin-ryu-karate---midwest-honbu-dojo-54.webself.net/
 World Shorin-ryu Karate-Do Federation (WSKF), United States - Board of Directors
 Matsubayashi Shorin-ryu International, Ireland - Patrick Beaumont Sensei
 Matsubayashi-Ryu (Shorin-ryu) Karate-Do Argentina, Argentina, headed by Shigehide Akamine Hanshi Matsubayashi-ryu (Shorin-Ryu) Karate-Do Argentina
 Matsubayshi Ryu Karatedo Tenyokan Association, (Tiida Ryu) - Lara Chamberlain. www.sczenkarate.org
 Shorin Ryu Karate-Do International headed by Figgiani Jerry Sensei. Tamaki Takeshi Sensei, Technical Director
 SKKA Canada - www.shorin-ryu.ca

Well-known Matsubayashi-Ryu Practitioners
Ranks and honorifics have been excluded from the list for simplicity.

Okinawa
Shoshin Nagamine, Founder of Matsubayashi-Ryu, O-sensei  (DECEASED) 1907 - 1997
Takayoshi Nagamine, Second generation headmaster (Soke) of Matsubayashi-Ryu. USA in 1967 to teach in Cincinnati Ohio until 1979. (DECEASED)
Nakamura Seigi, Senior student of Shoshin Nagamine, and Chief Instructor at the Honbu dojo (DECEASED)
Masao Shima, Senior student of Shoshin Nagamine (DECEASED)
Yasuharu Makishi, Senior student of Shoshin Nagamine (DECEASED)
Toshimitsu Arakaki, Senior student of Shoshin Nagamine
Yoshitaka Taira, student of Shoshin Nagamine
Kiyoshi Shinjo, Senior student of Shoshin Nagamine
Eihachi Ota, Student of O-sensei Nagamine & Senior student of Masao Shima.
Takeshi Tamaki, Senior student of Shoshin Nagamine
Nobuhide Higa, Senior student of Shoshin Nagamine
Chotoku Omine, Senior student of Shoshin Nagamine and sent to the United States to promote Matsubayashi-Ryu by Shoshin Nagamine (DECEASED)
Kensei Taba (DECEASED), Senior student of Shoshin Nagamine and Founder of his own organisation, the Okinawa Shogen-Ryu Karate-Do Assn.
Chokei Kishaba, Senior student of Shoshin Nagamine and Founder of Shōrin-ryū Kishaba Juk
Shigehide Akamine, Student of Shoshin Nagamine who moved to Argentina and heads the Matsubayashi-Ryu (Shorin-Ryu) Karate-Do Argentina

United States
 *Eihachi Ota Hanshi 10 Dan, student of Masao Shima. Highest ranked Matsubayashi practitioner in the US, over 75 years old, he is still very active. He is President of SKKA (Shorin Ryu Karate Kobudo Association) & Okinawa Karate and Kobudo Association.
James Wax, First non-Okinawan to receive a Black belt from Shoshin Nagamine in Matsubayashi-Ryu.(DECEASED)
Sam Palmer, Student of Ueshiro Sensei (DECEASED)
Parker Shelton, Student of Bob Yarnall and James Wax (DECEASED)
Joseph Carbonara - Student of Chotoku Omine (DECEASED)
Bob Yarnall, Student of Jim Wax
James Driggs, Student of Jim Wax & Takayoshi Nagamine - All (DECEASED)
Frank Grant (deceased) Student of Jim Wax and Shoshin Nagamine, Chairman of the World Shorin-ryu Karate-do Federation
Bill George, Student of Soke Takayoshi Nagamine
Walter Rowden,(Deceased)  Student of Sam Palmer,(Deceased)
David Erler, Student and son of Ed Erler
Ed Erler, Student of Omine Chotoku sensei
Evan Cosden, Student of Ed Erler & Eihachi Ota
Richard Lohrding, Student of Sam Palmer
Don Caponigro, Student of Frank Grant/Soke Nagamine

Frank Palermo, Student of Bob Yarnall

Canada
Frank Baehr - Student of Shoshin Nagamine

 Ireland
 Patrick Beaumont - Student of Nagamine Takayoshi Soke

Spain
Ricardo Fuchs Camani - Student of Shigehide Akamine

Norway
Ole-Bjørn Tuftedal - Student of Yoshitaka Taira Sensei

References

Sources
Shoshin Nagamine. The Essence of Okinawan Karate-do.  chapter 1 pages 21–24
Classical Kata of Okinawan Karate  Chapter 1 page 18
Okinawan Karate: Teachers, Styles and Secret Techniques. .page 12
https://www.amazon.com/dp/1653464062 "A Simple Man" Takayoshi Nagamine

External links
Okinawan Shorin Ryu Karate Website
The Directory of Okinawa Karate and kobudo

Shōrin-ryū

Matsubayashi-ryū


Waabs Almanya'nın kuzeyinde Schleswig-Holstein eyaletinde, Rendsburg-Eckernförde iline bağlı bölge. 33,27 km² yüzölçüme sahiptir. Nüfusu, 30 Eylül 2006 itibarıyla yaklaşık 1455 olarak tespit edilmiştir. Belediye Başkanlığı Udo Steinacker tarafından yürütülmektedir.

Dış bağlantılar
 www.amt-schwansen.de

Rendsburg-Eckernförde iline bağlı yerleşim birimleri

Waabs