John Hedley Brooke () est un historien des sciences britannique spécialisé dans les relations entre science et religion.

Biographie
Né le 20 mai 1944, Brooke est le fils de Hedley Joseph Brooke et de Margaret Brooke, née Brown. Il fait ses études à la King Edward VI Grammar School de Retford, puis au Fitzwilliam College de Cambridge. Le 30 août 1972, il épouse Janice Marian Heffer .

Il est chercheur au Fitzwilliam College de 1967 à 1968, puis tuteur à l'Université du Sussex de 1968 à 1969. Il fait partie de la faculté de l'Université de Lancaster de 1969 à 1999, passant de chargé de cours à professeur d'histoire des sciences. Avec Geoffrey Cantor, il donne les conférences Gifford à l'Université de Glasgow en 1995. Il est nommé premier professeur Andreas Idreos de sciences et de religion à l'Université d'Oxford en 1999, où il dirige le Ian Ramsey Centre et est membre du Harris Manchester College d'Oxford. Après sa retraite en 2006, il devient membre émérite du Harris Manchester College et membre émérite de l'Institute of Advanced Study de l'Université de Durham en 2007 .

Il est rédacteur en chef du British Journal for the History of Science de 1989 à 1993. Il est président de la British Society for the History of Science de 1996 à 1998 et président du Science and Religion Forum en 2006 . Il est également président de la Société internationale pour la science et la religion (ISSR) de 2008 à 2011 . Brooke est ensuite nommé membre honoraire (HonFISSR).

Ouvrages

 Science et religion : quelques perspectives historiques (1991 et 2014)
 Penser à la matière (1995)
 Reconstruire la nature: l'engagement de la science et de la religion (avec GN Cantor, 1998)
 La science dans des contextes théistes (éd. 2001)
 Hétérodoxy dans la science moderne et la religion (éd. 2005)
 Valeurs religieuses et essor de la science en Europe (éd. 2005)
 Science & Religion autour du monde (éd. 2011)

Références

Liens externes

Étudiant de Fitzwilliam College
Professeur à l'université du Sussex
Professeur à l'université de Lancastre
Professeur à l'université de Durham
Naissance en mai 1944

John Hedley Brooke


6970 Saigusa este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
6970 Saigusa este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Kiyosato de Satoru Ōtomo. El prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,35 ua, o excentricitate de 0,06 și o înclinație de 6,7° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 6001-7000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1992
Centura de asteroizi

6970 Saigusa


Smilica (lat. Koeleria), biljni rod iz porodice trava rasprostranjen po svim kontinentima osim Australije, gdje su neke vrste naknadno uvezene. Priznato je 54 vrsta, uglavnom trajnica, rjeđe jednogodišnjeg raslinja. U Hrvatskoj raste nekolik ovrsta, među kojima sjajna smilica (K. splendens), siva smilica (K. glauca), dugodlakava smilica (K. eriostachya), nježna smilica (K. macrantha), piramidalna smilica (K. pyramidata) i još neke (K. insubrica,  K. crassipes)

Vrste

 Koeleria altaica (Domin) Krylov
 Koeleria antarctica (G.Forst.) Barberá, Quintanar, Soreng & P.M.Peterson
 Koeleria arduana (Edgar & A.P.Druce) Barberá, Quintanar, Soreng & P.M.Peterson
 Koeleria argentea Griseb.
 Koeleria asiatica Domin
 Koeleria askoldensis Roshev.
 Koeleria barbinodis (Trin.) Barberá, Quintanar, Soreng & P.M.Peterson
 Koeleria besseri Ujhelyi
 Koeleria biebersteinii M.G.Kalen.
 Koeleria boliviensis (Domin) A.M.Molina
 Koeleria brevis Steven
 Koeleria calderonii A.Molina
 Koeleria capensis (Thunb.) Nees
 Koeleria carolii Emb.
 Koeleria caudata (Link) Steud.
 Koeleria cenisia Reut. ex E.Rev.
 Koeleria cheesemanii (Hack.) Petrie
 Koeleria crassipes Lange
 Koeleria delavignei Czern. ex Domin
 Koeleria dersu Prob. & Prokop.
 Koeleria drucei (Edgar) Barberá, Quintanar, Soreng & P.M.Peterson
 Koeleria embergeri Quézel
 Koeleria eriostachya Pancic
 Koeleria fueguina Calderón ex Nicora
 Koeleria glauca (Spreng.) DC.
 Koeleria gubanovii Tzvelev
 Koeleria hirsuta Gaudin
 Koeleria × hungarica Domin
 Koeleria inaequaliglumis A.Molina
 Koeleria inaequalis (Whitney) Barberá, Quintanar, Soreng & P.M.Peterson
 Koeleria insubrica Brullo, Giusso & Miniss.
 Koeleria johnstonii (Louis-Marie) Barberá, Quintanar, Soreng & P.M.Peterson
 Koeleria karavajevii Govor.
 Koeleria kurtzii Hack.
 Koeleria loweana Quintanar, Catalán & Castrov.
 Koeleria lucana Brullo, Giusso & Miniss.
 Koeleria luerssenii (Domin) Domin
 Koeleria macrantha (Ledeb.) Schult.
 Koeleria mendocinensis (Hauman) Calderón ex Nicora
 Koeleria × mixta Domin
 Koeleria nitidula Velen.
 Koeleria novozelandica Domin
 Koeleria permollis Steud.
 Koeleria praeandina A.Molina
 Koeleria pyramidata (Lam.) P.Beauv.
 Koeleria rhodopea Ujhelyi
 Koeleria riguorum Edgar & Gibb
 Koeleria rodriguez-graciae Quintanar & Castrov.
 Koeleria skrjabinii Karav. & Tzvelev
 Koeleria splendens C.Presl
 Koeleria thonii Domin
 Koeleria tristis Domin
 Koeleria tzvelevii N.V.Vlassova
 Koeleria vallesiana (Honck.) Gaudin
 Koeleria ventanicola A.Molina
 Koeleria vurilochensis Calderón ex Nicora

Izvori

Vanjske poveznice

Aveninae

Smilica


Bocking or Böcking may refer to:

Bocking, Essex, a village near Braintree, Essex, England
Bocking 14, a cultivated strain of the plant Comfrey
Powerbocking, the use of powered stilts patented by Alexander Böck
Adolf Böcking (1831–1898), German-born ornithologist
Bill Bocking (1902–1985), English footballer
Edward Bocking (died 1534), English monk during the reign of King Henry VIII
Eduard Böcking (1802–1870), German legal scholar
Henry Bocking (1835–1907), English cricketer
Kai Böcking (born 1964), German television presenter
Ralph Bocking (died 1270), English Dominican
Richard Bocking (1931–2012), Canadian filmmaker
Stuart Bocking (born 1969), Australian radio presenter

Bocking


سورية الجوفاء أو كل سوريا (لاتينية:Cœle-Syria يونانية: Κοίλη Συρία، إنجليزية: Hollow Syria) هي تسمية يونانية لمنطقة في سوريا خلال العصر الهلنستي. وقد كان متعارفًا أن كلمة كويلا اليونانية مأخوذة حرفيًا من الآرامية «ܟܠ - كل» والتي تتلاقى مع المعنى العربي «كل» إلا أن اللفظة كان لها معنى باليونانية يعطي معنى «أجوف»، فالأصح أن ترد إلى أصلها لتصبح «كل سوريا»..

المصطلح كان مشاعاً استخدامه للدلالة على «كل سوريا» أي «كل سوريا ما عدا فينيقيا»، من قبل العديد من المؤرخين كان منهم ديودورس الصقلي الذي أشار إلى أن سوريا الجوفاء تمتد جنوباً وصولاً إلى جوبة (يافا)، كذلك يذكرها بوليبيوس وبلينيوس الأسن وأريانوس وبطليموس.

يترواح تعريف هذه المنطقة ما بين حصرها في سهل البقاع وبين مدها لتشمل اليهودية وساحل فلسطين، أي ما يعادل فلسطين بالكامل.

هذه المنطقة كانت مسرحا لنزاع طويل أثناء حروب ملوك طوائف الإسكندر والحروب السورية أثناء الفترة الهلنستية في سورية.

كما عادت هذه المنطقة لتصبح ولاية قائمة بذاتها في زمن الإمبراطورية الرومية عام 194 م بعد تفكيك ولاية فلسطين السورية. انفصلت عنها مقاطعة الفراتيّة في منتصف القرن الرابع. كما انقسمت هذه المقاطعة عام 415 تقريبًا إلى مقاطعتين: سوريا الأولى وسوريا الثانية (الصحيحة).

انظر أيضًا
 الحروب السورية
 سوريا الرومانية
 ولاية فلسطين السورية

مراجع

التاريخ اليهودي اليوناني القديم
القرن 1 ق م
القرن 2 ق م
القرن 3 ق م
القرن 4 ق م
المملكة البطلمية
تاريخ فلسطين
دول وأقاليم انحلت في القرن 1 ق م
دول وأقاليم أسست في القرن 4 ق م
سلوقيون
فترة الهيكل الثاني
مناطق تاريخية

سوريا الجوفاء


2000 Eurovision Şarkı Yarışması ya da 45. Eurovision Şarkı Yarışması. İsveç'in başkenti Stokholm'de yapılan Eurovision Şarkı Yarışması'dır.
Danimarka adına yarışan Olsen Brothers kazanmıştır.

Sıralama

Kaynakça

Dış bağlantılar

2000 Eurovision Şarkı Yarışması


Tour de l'Eurométropole 2018 var den 78. udgave af cykelløbet Tour de l'Eurométropole. Løbet var en del af UCI Europe Tour-kalenderen og blev arrangeret 22. september 2018. Løbet blev vundet af danske Mads Pedersen fra .

Hold og ryttere

Danske ryttere
 Mads Pedersen kørte for
 Mikkel Frølich Honoré kørte for

Resultater

Eksterne henvisninger

Eurométropole Tour
UCI Europe Tour 2018

Tour de l'Eurométropole 2018


Lucy Taylor Allen (born November 29, 1941) is a former Democratic member of the North Carolina General Assembly.

Political career
She represented the state's forty-ninth House district, including constituents in Franklin, Halifax and Nash counties, from her first election in 2002 through 2010. Allen is a former teacher from Louisburg, North Carolina, and served as the mayor of Louisburg (1985–2001). From 1972–1980, Allen served as a member of the Franklin County Board of Education.  Allen is an Episcopalian.

Allen also served as a member of the Franklin County Board of Education, Mayor of Louisburg, North Carolina, a member of the Electricities Board of Directors, and was President of the League of Municipalities. During her time in the assembly she was Chairman of the Environment Committee for two terms and served as a co-chair of the Environmental Review Commission.

In 2010, Allen resigned from the legislature to accept an appointment to the state Utilities Commission, effective April 12. John May was appointed as her replacement in the House.

References

External links

American Episcopalians
Mayors of places in North Carolina
School board members in North Carolina
Democratic Party members of the North Carolina House of Representatives
Women state legislators in North Carolina
Living people
Episcopalians from North Carolina
People from Louisburg, North Carolina
21st-century American politicians
21st-century American women politicians
1941 births

Lucy T. Allen


GÜNEŞ KURSU VE ONUN HAKKINDA BİLGİLER

Güneş kursu, Hitit uygarlığı ve sanatının simgesi sayılan bir nesnedir. Güneşi simgeleyen dairesel biçimin etrafına yerleştirilmiş öğelerden oluşur. Bazılarının üstünde ses çıkarması için sallanan parçalar, kimisinin üstünde barışı simgeleyen geyik imgesi, kimisinde ise üremeyi simgelemek üzere kuş, ağaç figürleri vardır. Ahşap asaların ucuna takılarak dini törenlerde veya at koşum takımlarının arasında kullanıldığı sanılmaktadır. Genellikle tunçtan yapılır. En seçkin örnekleri Çorum yakınlarında Alacahöyük'te bulunmuştur. Hititlerin sembolü haline gelmesine rağmen, aslında Anadolu'nun en eski uygarlığı olan Hattilere ait bir eserdir. Hatti kralları öldükleri zaman güneş kursu ve benzeri 4-5 sembolle birlikte gömülmekteydi.

Eskiden astrologlar tarafından yıldızların birbirlerine göre konumlarını belirlemekte kullanıldığı, daha sonra bu amaçla başka araçlar geliştirilince törensel bir nesneye dönüştüğü sanılmaktadır. Ortadoğu uygarlıklarında hükümdarlığın simgesi olan "alem"lerin atası kabul edilir.

Çorum Alacahöyük'te bulunmuş olan bu tarihi eser, Çorum'un simgesi olarak valilik ve belediye dahil birçok resmi ve sivil kurum tarafından kullanılmaktadır. Çorum'un sivil toplum kuruluşlarının itirazına rağmen Türk Patent ve Marka Kurumu (TPE), "Güneş Kursu"nu, Ankara Üniversitesi'nin marka ve logosu olarak tescilledi. Bu konudaki tartışmalar devam etmektedir.

Ankara'nın Sıhhiye Meydanı'nda yapılmış olan "geyik figürlü güneş kursu anıtı" yine Alacahöyük'teki kazılarda ele geçirilmiş bir Hatti eserinin kopyasıdır. 1973'te belediye başkanı Vedat Dalokay tarafından şehrin simgesi yapılmış ve 1995'te yine belediye tarafından değiştirilmiştir. Bu konudaki tartışmalar sürmektedir.
Hatti krallarının mezarlarından çıkan Güneş Kursu örnekleri Anadolu Medeniyetleri Müzesi'nde görülebilir.

Kaynakça

Güneş Kursu

Güneş kursu


PlayerUnknown's Battlegrounds (pubg) යනු දකුණු කොරියාවේ වීඩියෝ ක්‍රීඩා සමාගමක් වන බ්ලූහෝල් හි අනුබද්ධ සමාගමක් වන puka සංස්ථාව විසින් වැඩි දියුණු කරන ලද සහ ප්‍රකාශයට පත් කරන ලද ඔන්ලයින් බහුකාර්ය යුධ රාජකීය ක්‍රීඩාවකි. මෙම ක්‍රීඩාව පදනම් වී ඇත්තේ බ්‍රෙන්ඩන් "ප්ලේයර් නොදන්නා" ග්‍රීන් විසින් අනෙකුත් ක්‍රීඩා සඳහා නිර්මාණය කරන ලද අතර එය 2000 ජපන් චිත්‍රපටය වන බැට්ල් රෝයල් විසින් දේවානුභාවයෙන් සහ ග්‍රීන් ගේ නිර්මාණාත්මක මඟ පෙන්වීම යටතේ ස්වාධීන ක්‍රීඩාවක් දක්වා ව්‍යාප්ත විය. ක්රීඩාව තුළ, ක්රීඩකයන් සියයක් දක්වා දූපතකට පැරෂුට් කර, තමන්ම මරා දැමීමෙන් වැළකී අනෙක් අය kill ාතනය කිරීම සඳහා ආයුධ සහ උපකරණ සොයති. ක්‍රීඩාවේ සිතියමේ පවතින ආරක්ෂිත ප්‍රදේශය කාලයත් සමඟ ප්‍රමාණයෙන් අඩු වන අතර, දිවි ගලවා ගත් ක්‍රීඩකයින් හමුවීමට බල කිරීම සඳහා දැඩි ප්‍රදේශවලට යොමු කරයි. අවසන් ක්‍රීඩකයා හෝ කණ්ඩායම සිටගෙන වටය ජය ගනී.

මයික්‍රොසොෆ්ට් වින්ඩෝස් සඳහා සටන් බිමන් ප්‍රථම වරට 2017 මාර්තු 20 වන දින ස්ටීම් හි මුල් ප්‍රවේශ බීටා වැඩසටහන හරහා නිකුත් කරන ලද අතර එය 2017 දෙසැම්බර් 20 වන දින සම්පූර්ණ නිකුතුවක් සහිතව නිකුත් කරන ලදී. එම මාසයේම මයික්‍රොසොෆ්ට් ස්ටූඩියෝස් විසින් එක්ස්බොක්ස් වන් සඳහා එක්ස්බොක්ස් ගේම් පෙරදසුන වැඩසටහන හරහා නිකුත් කරන ලදී. නිල වශයෙන් 2018 සැප්තැම්බර් මාසයේදී නිකුත් කරන ලදී. එම වසරේම, ප්ලේස්ටේෂන් 4 සඳහා වරායකට අමතරව, ඇන්ඩ්‍රොයිඩ් සහ iOS සඳහා නොමිලේ සෙල්ලම් කළ හැකි ජංගම අනුවාදයක් නිකුත් කරන ලදී. සටන් බිමන් යනු වඩාත්ම අලෙවි වන සහ වැඩිපුරම ක්‍රීඩා කරන ලද වීඩියෝ ක්‍රීඩා වලින් එකකි. 2018 ජුනි මාසය වන විට ලොව පුරා පිටපත් මිලියන පනහකට වඩා අලෙවි වී ඇති අතර ජංගම අනුවාදය ඇතුළත් කිරීමේදී ක්‍රීඩකයින් මිලියන 400 කට අධික සංඛ්‍යාවක් සිටී.

යුධ පිටියට විචාරකයින්ගෙන් ධනාත්මක සමාලෝචන ලැබුනු අතර, ක්‍රීඩාවට යම් තාක්ෂණික අඩුපාඩු තිබුණද, එය ඕනෑම නිපුණතා මට්ටමක ක්‍රීඩකයින්ට පහසුවෙන් ළඟා විය හැකි සහ නැවත ධාවනය කළ හැකි නව ආකාරයේ ක්‍රීඩා ඉදිරිපත් කළ බව සොයා ගත්හ. යුධ රෝයල් ප්‍රභේදය ජනප්‍රිය කිරීම මෙම ක්‍රීඩාවට හේතු වූ අතර එහි සාර්ථකත්වයට පසුව නිල නොවන චීන ක්ලෝන ගණනාවක් නිෂ්පාදනය කරන ලදී. ක්‍රීඩාවට වසරේ සම්මාන කිහිපයක් ද හිමි විය. PUBG සංස්ථාව විසින් කුඩා තරඟාවලි කිහිපයක් පවත්වා ඇති අතර ක්‍රීඩාව ජනප්‍රිය ක්‍රීඩකයෙකු බවට පත්වීමට ඔවුන් කැමති බැවින් ක්‍රීඩාව ප්‍රේක්ෂකයන්ට විකාශනය කිරීම සඳහා ක්‍රීඩාවේ මෙවලම් හඳුන්වා දී ඇත. ඉන්දියාව, නේපාලය සහ ඉරාකය වැනි සමහර රටවල එම ප්‍රදේශවල ළමයින්ට හානිකර සහ ඇබ්බැහි වී ඇති බවට චෝදනා කරමින් ක්‍රීඩාව තහනම් කර ඇත.

PlayerUnknown's Battlegrounds


බටවලගේ යශෝධා අවන්තිකා මෙන්ඩිස් (උපත 1986 සැප්තැම්බර් 15), යශෝධා මෙන්ඩිස් ලෙස හඳුන්වනු ලබන්නේ ශ්‍රී ලාංකික ක්‍රිකට් ක්‍රීඩිකාවකි .  ඇය 2018 කාන්තා විස්සයි20 ආසියානු කුසලානයේ ශ්‍රී ලංකාව වෙනුවෙන් වැඩිම ලකුණු ලාභිනිය වූ අතර තරඟ පහකදී ලකුණු 130 ක් ලබා ගත්තාය.

2018 ඔක්තෝම්බර් මාසයේදී, ඇය බටහිර ඉන්දීය කොදෙව් හි 2018 ICC කාන්තා ලෝක විස්සයි20 තරඟාවලිය සඳහා ශ්‍රී ලංකා සංචිතයට නම් කරන ලදී.

යොමු කිරීම්

ජීවමාන ජනයා
1986 උපත්

යශෝධා මෙන්ඩිස්


El Team Wiesenhof (código UCI: WIE) fue un equipo ciclista alemán profesional. En 2006 sufrió una profunda remodelación al ir el patrocinador principal (Wiesenhof) a otro equipo más veterano desapareciendo el equipo primitivo con ese nombre. Sin embargo, se consideró el mismo equipo, o una sucesión de este, al heredar dicho patrocinador principal y la categoría de ese equipo con el nombre de Wiesenhof. Desapareciendo definitivamente dos años después.

Historia del equipo
El equipo se creó en 2001 con el nombre de Team Wiesenhof-Leipzig, encuadrado en la 3ª División logrando 6 victorias, 4 por parte de Enrico Poitschke y 2 por parte de André Schulze, entre ambos consiguieron 19 de los 17 puestos entre los tres primeros del equipo. El siguiente corredor destacado, a mucha distancia de ellos, fue Timo Schloz con un segundo y un tercer puesto. Al año siguiente ascendieron a la 2ª División.

Su temporada de debut en 2ª División fue similar a la anterior con 6 victorias repartidas entre Timo Scholz y René Obst con tres cada uno.

En 2003 consiguieron 7 victorias siendo Björn Schröder y Roberto Lochowski los que sumaron más de una victorias, con 2 cada uno. Destacando 17 segundos puestos.

2004-2005: Wiesenhof único patrocinador
Desde 2004, Leipzig, o su club deportivo SC DHfK Leipzig, dejó de ser patrocinador secundario dejando a Wiesenhof (marca alimenticia del grupo PHW) como único patrocinador en la denominación el equipo, financiando el resto del presupuesto mediante patrocinadores menores. Pese a ello la escuadra mantuvo su sede en dicha localidad.

En 2004 consiguieron 6 victorias destacando Sebastian Siedler con 3.

En 2005 se renombró esa 2ª categoría por la de Profesional Continental aunque en la práctica el equipo no sufrió ninguna variación en cuanto a su estructura. Siguió manteniendo su media de triunfos esta vez con 5 destacando David Kopp con 3.

2006: integración en el Akud Arnolds Sicherheit
El equipo originario desapareció a finales de 2005, sin embargo, para el año siguiente la empresa Wiesenhof se hizo patrocinador principal del equipo AKUD Arnolds Sicherheit de categoría Continental (última categoría del profesionalismo) renombrándose por Team Wiesenhof Akud y manteniendo la categoría Profesional Continental del equipo original. Este equipo tuvo un origen más antiguo creado como juvenil en 1991 con el nombre de Verein RV Berlin 1888. Finalmente obtuvo la licencia profesional en 2003 con el nombre de Winfix Techem y dirigido por Jochen Hahn.

Así recalaron en el nuevo Wiesenhof los ex-Akud Gerald Ciolek, Artur Gajek, Christian Leben, Felix Odebrecht, Lubor Tesař, Gerhard Trampusch, Gregor Willwohl y Mitja Schluter (8 de los 17 ciclistas de ese equipo) y Raphael Schweda, Jochen Hanh, Jens Heppner y Markus Schleicher (los 4 directores deportivos de ese equipo). Del Wiesenhof del pasado año solo se mantuvieron Steffen Radochla y Lars Wackernagel.

En el aspecto meramente deportivo fue sin duda su temporada más exitosa con 13 victorias repartidas entre varios corredores, destacando a Gerald Ciolek con 4 (incluyendo el Campeonato Mundial en Ruta sub-23) y Steffen Radochla con 3.

Último año: Felt como patrocinador secundario
Para 2007 se marchó el director Jochen Hanh, alma máter de la estructura, y también el patrocinador Akud secundario Akud. Para sustituir a dicho patrocinador entró Felt que además fue suministrador de bicicletas.

Deportivamente, al igual que la anterior, también fue una temporada buena con 8 victorias bastante repartidas destacando a Peter Velits (incluyendo el Campeonato Mundial en Ruta sub-23), Steffen Radochla y André Schulze con 2. Además consiguieron 16 segundos y 16 terceros puestos con varios corredores.

Sede
A pesar del cambio de estructura su sede siempre estuvo en Leipzig aunque en diferentes lugares.

Material ciclista
El equipo utilizó bicicletas Wheeler (2001-2004) y Red Bull (2005-2006) y Felt (2007).

Clasificaciones UCI
La Unión Ciclista Internacional elaboraba el Ranking UCI de clasificación de los ciclistas y equipos profesionales.

A partir de 1999 y hasta 2004 la UCI estableció una clasificación por equipos divididos en tres categorías (primera, segunda y tercera). La clasificación del equipo y su ciclista más destacado fue la siguiente:

A partir de 2005 la UCI instauró los Circuitos Continentales UCI, donde el equipo estuvo desde que se creó dicha categoría, registrado dentro del UCI Europe Tour. Estando en las clasificaciones del UCI Europe Tour Ranking, UCI Africa Tour Ranking y UCI Asia Tour Ranking. Las clasificaciones del equipo y de su ciclista más destacado son las siguientes:

Palmarés
Para años anteriores, véase Palmarés del Team Wiesenhof

Palmarés 2007

Circuitos Continentales UCI

Campeonato Mundial en Ruta

Plantilla
Para años anteriores, véase Plantillas del Team Wiesenhof

Plantilla 2007

Referencias

Enlaces externos

 Web oficial

Wiesenhof
Wiesenhof

Team Wiesenhof


Olsenbanden junior på rocker'n, deutscher Titel auf einem Filmfestival: Die Olsenbande Junior rockt, ist ein norwegischer Kinder- und Familienfilm von 2004 aus der Filmreihe der Olsenbande Junior (Norwegen). Der Film wurde von Nordisk Film und TV 2 produziert und hatte am 6. Februar 2004 in Norwegen seine Kinopremiere.

Handlung
Egon Olsen hilft seinem Klassenkameraden Kjell bei einem Mathematiktest zu betrügen, in dem er für ihn Spickzettel schreibt. Ausgerechnet Kjells Freundin Valborg meldet dies dem Lehrer. Sie verpfeift die beiden aber eher unabsichtlich. Egon Olsen nimmt alle Schuld auf sich und muss wieder in den Arrest. Nach seiner Entlassung verkündet er seinen neuesten Plan: Gemeinsam mit Benny, Kjell und Dynamit-Harry will er eine Rockband gründen. Diese soll einen Talentwettbewerb gewinnen, um als Sieger bei der Premiere des norwegischen Fernsehens (NRK) zu spielen. Der norwegische Fernsehsender NRK vergibt nämlich 1960 zur Eröffnung seines regulären Sendebetriebs für diesen Talentwettbewerb eine Siegesprämie in der Höhe von 50.000 Kronen. Neben der Olsenbande nehmen auch die Biffen-Bande (mit Biffen, Knut und Johnny) sowie Herman, der Sohn Hermansens, an diesem Wettbewerb teil. Zu ihrem Schrecken stellt die Olsenbande bei ihren Beobachtungen der Proben der Biffen-Band(e) fest, dass diese sehr professionell spielt und sehr gut vorbereitet ist. Biffen hat seinen Song Kjells Freundin Valborg gewidmet. Hermann will das Musikstück Für Elise von Ludwig van Beethoven am Flügel vortragen und widmet es ebenfalls Valborg. Auch er hat gute Chancen damit den Wettbewerb zu gewinnen bzw. Valborg zu beeindrucken. Sie sind also für Kjell und die Olsenbande ernsthafte Konkurrenten. Kjell betätigt sich daraufhin als Songschreiber. Er schreibt einen Song mit dem Titel Valborg oh oh yeah yeah ... Die Olsenbande bekommt Unterstützung von Kjells Cousin Tommy, der professionelle Band-Erfahrung hat. Gemeinsam wird geprobt. Mit Tommys Hilfe gründet die Olsenbande mit "Dynamit-Harry" am Schlagzeug die Rock'n'Roll-Band "The Dynamites". Eines Tages taucht im Stamm-Eiscafé der Olsenbande ein Amerikaner, der sich Pop-Johansen nennt, mit seiner Partnerin Dolly Svendsen auf, um sich Tommys Band "The Lions" anzuhören. Er verspricht großspurig junge Talente wie z. B. die Olsenbande-Band "The Dynamites" speziell zu fördern und zu Ruhm und Erfolg zu führen. Aber er kann dies nur gegen einen Betrag von 50.000 Kronen tun, um z. B. Lieder in Amerika aufzunehmen bzw. dort zu vermarkten und um andere Unkosten zu decken. In der Hoffnung so erfolgreich zu werden und das ausgeschriebene Geld bei dem Talentwettbewerb zu gewinnen, sagt die Olsenbande Pop-Johansen zu. Am Tag des Talentwettbewerbes hat die Biffen-Bande Hermanns Flügel sabotiert und eine Dynamitsprengladung im Schlagzeug der Olsenbande versteckt, die aber zum Glück vorerst nicht explodiert. Als Erster hat Herman seinen großen Auftritt; wegen seines beschädigten Flügels gibt er aber entnervt auf. Dann tritt die Biffen-Band "Biff" mit einem englischsprachigen Titel auf, wofür sie vom Direktor des NRK kritisiert wird, weil hier eigentlich nur norwegische Lieder erwünscht sind. Doch die Biffenbande beeindruckt das Publikum und Valborg, der dieser Song gewidmet ist, mit scheinbar professionellem Spiel schwer. Die jetzt folgende Olsenbande steht schon in der Backstage. Egon bemerkt, dass die Biffen-Band bei dem Wettbewerb betrügt. Die Biffen-Band hat einen Schallplattenspieler laufen und imitiert bei ihrem Auftritt nur den Gesang. Egon zieht den Stecker des Schallplattenspielers und die Biffenbande verstummt. Infolgedessen wird sie ausgebuht und disqualifiziert. Nun ist die Olsenbande mit ihrem Valborg gewidmeten Smash-Hit Valborg, yeah, yeah, yeah dran. Über das englische Yeah, Yeah im Titel echauffiert sich zunächst der Rundfunk-Direktor ebenfalls. Er wird aber vom anwesenden Schulrektor der Olsenbande beschwichtigt, denn das Yeah, Yeah ist hier möglicherweise nur  norwegischer Dialekt. Der Auftritt wird zum ganz großen Erfolg der Olsenbande. Sie gewinnt unter großer Begeisterung den Wettbewerb und das Preisgeld. Pop-Johansen holt sich nun das vertraglich zugesicherte Geld in Höhe 50.000 Kronen ab, um anschließend so "The Dynamites" ganz groß herauszubringen.  Auch Valborg und Ingrid sind von dem Erfolg der Olsen-Band(e) schwer beeindruckt. Auch sie können vorgeblich nach Pop-Johansens Aussage ganz groß herauskommen. Es stellt sich aber ein wenig später heraus, dass Pop-Johansen und Dolly sich abgesetzt haben und in Wirklichkeit nur einfache Betrüger sind, die nur das Geld kassieren wollten. Die Olsenbande wird mittlerweile verdächtigt, Hermans Flügel manipuliert zu haben. Kriminalkommissar Hermansen und dessen Assistent Holm sind deshalb auf der Suche nach ihr.  Egon spürt inzwischen Pop-Johansens Versteck auf und will aus dessen Franz-Jäger-Tresor das Geld zurückholen. Er wird dabei von Pop-Johansen erwischt. Da die Betrügereien von Pop-Johansen und Dolly mittlerweile aufgeflogen sind, wollen sie sich schnell mit einem kleinen Flugzeug ins Ausland absetzen. Dabei entführen sie Egon. Kjell und Benny gelingt es im letzten Moment Egon zu befreien und  mit dem Flugzeug von Pop-Johansen zu entkommen. Die Polizei, die eigentlich der Olsenbande auf der Spur war, trifft am Flughafen nur noch Pop-Johansen und Dolly an. Sie verhaftet diese, nachdem sie nun langsam endlich deren Spiel durchschaut. Die Biffen-Bande, die ebenfalls der Olsenbande auf den Hals gehetzt wurde, kann von Egon, Benny und Kjell nach ihrer glücklichen Landung am Flughafen gestellt werden. Auch sie gesteht nun ihre Missetaten wie z. B. die Sabotage an Hermans Flügel. Die Olsenbande ist wieder voll rehabilitiert. Zum Schluss bekommt die Olsenbande-Band "The Dynamites" nun doch noch ihren ganz großen Auftritt beim Sendebeginn des Norwegischen Fernsehens. Auch Valborg und Ingrid treten nun gemeinsam mit den "The Dynamites" auf. Zuallerletzt explodiert am Ende ihres Auftrittes der Sprengsatz in Dynamit-Harrys Schlagzeug. Zum Glück passiert nichts weiter dabei und alle denken, dass es nur eine Showeinlage der Olsenbande gewesen sei. Die Olsenbande hat ihren gewünschten großen Erfolg.

Kritiken

Anmerkungen
Der Film ist eine direkte Fortsetzung von Olsenbanden jr. går under vann ("Die Olsenbande Junior taucht unter") aus der Olsenbande Junior (Norwegen)-Filmreihe. 2005 wurde diese mit dem Film Olsenbanden jr. på Cirkus ("Die Olsenbande Junior im Zirkus") weitergeführt. Die norwegische Olsenbande-Junior-Folge Olsenbanden jr. på rocker'n wurde bei den Nordischen Filmtagen in Lübeck unter dem deutschen Titel Die Olsenbande Junior rockt mehrfach öffentlich aufgeführt. In Schweden hatte der Film am 9. April 2010 seine Premiere und in Frankreich wurde er am 14. März 2009 unter dem Titel "Olsen et sa bande - Que le show commence!" erstmals veröffentlicht. Der Film wurde mittlerweile auf DVD veröffentlicht, eine deutschsprachige Veröffentlichung existiert zu diesem Film bisher noch nicht.

Olsenbanden jr. på rocker'n – Musik
Für den Film Die Olsenbande Junior rockt und das zugehörige Musikalbum wurde der Soundtrack der Olsenbande-Titelmelodien von Bent Fabricius-Bjerre erstmals auch in einer Rockmusik-Interpretation veröffentlicht.
Das Musikalbum zum Film war unter dem gleichnamigen Titel Olsenbanden Jr. – Olsenbanden Jr. på rocker'n drei Wochen lang (10/2004 – 12/2004) auf der Liste der Nummer-eins-Hits in Norwegen (2004). Der Soundtrack wurde auch als Musik-CD bei EMI (Katalognummer: 7243 5 98223 2, 2004), als MP3-Dateien und iTunes vermarktet.

Titel auf der Olsenbanden Junior på rocker'n – Musik-CD (2004)
 1A. Brand New Day – 04:20
 2.  Come Back to Me – 03:23
 3. Derfor sier jeg nei – 03:10
 4. Det verste jeg veit – 03:49
 5. Dua dua – 02:12
 6. Dynamitt – 03:33
 7. I mine drømmers land – 04:03
 8. Olsenbanden jr på Rocker'n – 01:50
 9. Saken er biff – 04:14
 10. Sykkeltur – 03:17
 11. Tutta – 02:52
 12. Valborg on my Mind – 02:29

Theater
Der Film Olsenbanden Junior på rocker'n ("Die Olsenbande Junior rockt") wurde 2004 zuerst im Oslo Nye Teater (Neues Osloer Theater) aufgeführt, bevor er anschließend verfilmt wurde.

Literatur
 Sverre Årnes; Arne Lindtner Næss; Pål Bugge Haagenrud (Illustrator): Olsenbanden jr. på rocker'n Oslo 2004; ISBN 9788204095503

Weblinks

  im Internet Archive
 Olsenbanden jr. på rocker'n auf Filmweb.no (norwegisch)
 Olsenbanden jr. på rocker'n auf filmfront.no (norwegisch)
 Olsenbanden jr. på rocker'n auf vg.no (norwegisch)

Fußnoten

Filmtitel 2004
Norwegischer Film
Kinderfilm
Kriminalfilm
Filmkomödie
Heist-Movie

Olsenbanden jr. på rocker’n


Les élections législatives françaises de 2022 se déroulent les  et . Dans la Haute-Saône, deux députés sont à élire dans le cadre de deux circonscriptions.

Contexte
Les élections législatives de 2022 auront lieu à la suite des élections présidentielles. Comme dans le reste de la France, cette élection est marquée par l'effondrement des partis traditionnels, tels le PS et Les Républicains; et la confirmation de la percée de La République en Marche et du Rassemblent National.

Pour cette élection présidentielle, les électeurs haut-saônois ont placé la candidate du RN Marine Le Pen en tête, au premier et au second tour. Le vainqueur de cette élection, Emmanuel Macron, arrive plus de 13 points derrière la candidate populiste. Au premier tour, le canton de Vesoul-2 est le seul à placer Emmanuel Macron en tête. Au deuxième tour, la candidate du RN devance le président sortant dans tous les cantons, sauf dans les deux cantons vésuliens. (Vesoul-1 et Vesoul-2).

Les villes de Vesoul et Luxeuil-les-Bains ont préféré le président sortant au second tour, quand les électeurs de Lure, Gray et Héricourt ont opté pour la candidate RN. Au premier tour, seule la ville de Vesoul avait placé Emmanuel Macron devant parmi les 5 principales villes haut-saônoises.

Résultats de l'élection présidentielle de 2022 par circonscription

Système électoral
Les élections législatives ont lieu au scrutin uninominal majoritaire à deux tours dans des circonscriptions uninominales.

Est élu au premier tour le candidat qui réunit la majorité absolue des suffrages exprimés et un nombre de voix au moins égal au quart (25 %) des électeurs inscrits dans la circonscription. Si aucun des candidats ne satisfait ces conditions, un second tour est organisé entre les candidats ayant réuni un nombre de voix au moins égal à un huitième des inscrits (12,5 %) ; les deux candidats arrivés en tête du premier tour se maintiennent néanmoins par défaut si un seul ou aucun d'entre eux n'a atteint ce seuil. Au second tour, le candidat arrivé en tête est déclaré élu.

Le seuil de qualification basé sur un pourcentage du total des inscrits et non des suffrages exprimés rend plus difficile l'accès au second tour lorsque l'abstention est élevé. Le système permet en revanche l'accès au second tour de plus de deux candidats si plusieurs d'entre eux franchissent le seuil de 12,5 % des inscrits. Les candidats en lice au second tour peuvent ainsi être trois, un cas de figure appelé . Les second tours où s'affrontent quatre candidats, appelés  sont également possibles, mais beaucoup plus rares.

Partis et nuances
Les résultats des élections sont publiés en France par le ministère de l'Intérieur, qui classe les partis en leur attribuant des nuances politiques. Ces dernières sont décidées par les préfets, qui les attribuent indifféremment de l'étiquette politique déclarée par les candidats, qui peut être celle d'un parti ou une candidature sans étiquette.

En 2022, seules les coalitions Ensemble (ENS) et Nouvelle Union populaire écologique et sociale (NUP), ainsi que le Parti radical de gauche (RDG), l'Union des démocrates et indépendants (UDI), Les Républicains (LR), le Rassemblement national (RN) et Reconquête (REC) se voient attribuer  une nuance propre.

Tous les autres partis se voient attribuer l'une ou l'autre des nuances suivantes : DXG (divers extrême gauche), DVG (divers gauche), ECO (écologiste), REG (régionaliste), DVC (divers centre), DVD (divers droite), DSV (droite souverainiste) et DXD (divers extrême droite). Des partis comme Debout la France ou Lutte ouvrière ne disposent ainsi pas de nuance propre, et leurs résultats nationaux ne sont pas publiés séparément par le ministère, car mélangés avec d'autres partis (respectivement dans les nuances DSV et DXG).

Campagne

Le premier candidat sur la ligne de départ est le candidat LR, Dimitri Doussot. Il est investi par son parti dès le mois de février.

La députée sortante LREM, Barbara Bessot-Ballot annonce quant à elle sa candidature au lendemain du second tour de l'élection présidentielle.

Résultats

Élus

Résultats à l'échelle du département

Résultats par coalition

Résultats par nuance

Cartes

Analyse
La Haute-Saône parle à nouveau d'une seule voix à l'occasion de ces élections législatives avec deux résultats sensiblement similaires pour les deux sièges du département, les candidats RN devançant assez franchement aux deux tours les sortants marcheurs.

Dans le secteur de l'ouest, c'est un match à quatre au premier tour. Ancien soutien d'Alain Chrétien à la mairie de Vesoul puis candidat RN aux départementales à Lure, Antoine Villedieu représente à nouveau l'extrême droite. Il arrive en tête du premier tour, sept points devant la sortante marcheuse. Non loin derrière elle, on remarque les 20 % de Dimitri Doussot, maire LR de Vauconcourt-Nervezain, conseiller départemental et président de la communauté de communes des Quatre rivières. Si le candidat UDC arrive en tête dans 36 des 41 communes composant cette dernière, cela se révèle donc insuffisant pour accéder au deuxième tour. Enfin, Sandra Girardot, aide soignante et militante insoumise, obtient un score similaire au candidat de la droite. Elle arrive notamment en deuxième position à Vesoul, avec 23 % des voix dans la préfecture. L'avance du RN du premier tour se creuse au second et Antoine Villedieu est élu.

Concernant l'est, un scénario similaire se dessine avec l'UDC toutefois moins compétitive. Est en tête du premier tour avec plus de 30 % des voix, Émeric Salmon, ancien conseiller régional breton et tête de liste RN aux élections municipales de Rennes en 2020. Il devance, lui aussi de sept points, le sortant marcheur. En troisième position, Patrice Guérain, ancien syndicaliste et candidat insoumis qui dépasse 20 % des voix. Largement distancée avec moins de 10 % des voix, Corinne Coudereau de l'UDI, collaboratrice parlementaire de Michel Zumkeller, député UDI terrifortain, arrive en quatrième position. Et c'est avec un score similaire à Antoine Villedieu, qu'Émeric Salmon est envoyé à l'Assemblée.

Ces résultats confirment le score départemental très confortable obtenu en avril précédent par Marine Le Pen.

Résultats par circonscription

Première circonscription

Députée sortante : Barbara Bessot Ballot (La République en marche).

Deuxième circonscription

Député sortant : Christophe Lejeune (La République en marche).

Notes et références

Notes

Références

Haute-Saône
Législatives, 2022

Élections législatives de 2022 dans la Haute-Saône


«Footprints in the Sand» —español: «Huellas en la arena»— es una canción de la cantante inglesa Leona Lewis publicada como el cuarto sencillo de su álbum debut titulado "Spirit". Se encuentra escrita por Simon Cowell, David Kreuger, Per Magnusson, Richard Page, y producida por Steve Mac.

Fue lanzado el 9 de marzo de 2008 en Reino Unido a través de la descarga digital.

Antecedentes
«Footprints in the Sand» fue escrita por Simon Cowell, David Kreuger, Per Magnusson y Richard Page, y producida por Steve Mac en 2007 en los estudios Rokstone, Londres, Inglaterra. La canción incorpora elementos de R&B y pop, y según los críticos de música contiene una producción evangélica interpretada por el coro.

«Footprints in the Sand» fue compuesta con el tiempo común en la clave de la A ♭ mayor, con un tempo larghetto de sesenta pulsaciones por minuto, con la voz de Lewis que va desde el tono bajo de E ♭ 3 a la nota alta de G ♯ 5. La canción sigue una secuencia básica de A ♭ 5-A ♭ 5 / B ♭-Fm7-E ♭ en los versos y A ♭-B ♭-B ♭ m-Fm-G ♭-D ♭ en el coro como su progresión de acordes. Se incorporan cuatro instrumentos: los instrumentos de teclado (piano, órgano y sintetizadores), guitarra (bajo y batería) e incluye una actuación del coro de los cantantes Tuff.

La canción se incluyó en el primer álbum de Leona Lewis, lanzado en 2007 por el sello Syco y J. La canción es una adaptación del poema cristiano "Footprints", y Lewis comentó: "Al principio era un poema; es muy inspirador, así que lo puse en una canción que creo que es muy emocionante, con una letra muy emotiva y realmente me encanta cantar esta canción ", Cowell originalmente tuvo la idea de base y le pidió a Kreuger y Magnusson si podrían escribir algo que tratara sobre este tema.

Lanzamiento
El 29 de enero de 2008, Lewis anunció en su página web que «Footprints in the Sand», junto con «Better in Time», serían lanzados como lado B del sencillo el 10 de marzo de 2010. La canción se convirtió en la canción oficial de la caridad de Sport Relief, una organización benéfica organizada por Comic Relief y la BBC.

El sencillo fue lanzado en el Reino Unido como descarga digital el 9 de marzo de 2008 y en formato físico al día siguiente, cuya recaudación se destinó a la caridad. La canción fue remezclada para el lanzamiento del sencillo, y fue lanzado con otra canción, «You Bring Me Down», como el B-side. Como parte de la promoción, Lewis interpretó la canción en vivo en el programa de televisión británico Baila sobre hielo, el 9 de marzo de 2008, con una danza especial efectuada por los patinadores de danza Torvill y Dean with a special ice dance routine performed by Torvill and Dean.

Vídeo musical
El vídeo musical fue filmado en Johannesburgo, Sudáfrica por la directora Sophie Muller y muestra imágenes de la pobreza de la ciudad. Se estrenó en su página web oficial y el sitio web de BBC Radio 1 el 27 de febrero de 2008.

El vídeo comienza con el mensaje "Trabajar para cambiar vidas en todo el mundo, en apoyo de Sport Relief". A continuación, se intercala una actuación de Lewis al frente de una escala de grises con escenas en blanco y negro: la imagen de un niño caminando en un vertedero, un funeral, un niño tirado en la calle, y un niño sentado en una isla de tráfico. El vídeo continúa con escenas de la pobreza y el SIDA en el país. Cuando los cantantes de sesión Tuff empieza a cantar el coro en tercer lugar, el vídeo comienza a mostrar imágenes de felicidad y esperanza.

Formatos

Materiales

Funcionamiento en las listas
«Footprints in the Sand» tenía un rendimiento promedio de los países europeos, alcanzando el puesto setenta y tres en el mercado europeo Hot 100 Singles. En noviembre de 2007, la canción debutó en la lista de singles del Reino Unido en el número sesenta y cinco, que permanecen en el tabla una semana más. El 15 de marzo de 2008, luego algunas semanas llegó a su mayor puntuación, alcanzando el puesto veinte y cinco. Se mantuvo en la lista de singles de Irlanda durante una semana, debutando en el número cincuenta, mientras que en la lista de singles de Suiza, el 15 de noviembre de 2009, ocupando el lugar treinta y cinco y permaneciendo allí tres semanas.

La doble cara A «Better in Time» y «Footprints in the Sand», debutó en el número setenta y cuatro en la lista de singles del Reino Unido el 1 de marzo de 2008. Después de vender 40.476 copias, y de ser golpeado hasta el puesto número uno por la canción de Duffy «Mercy», se disparó a su posición máxima en el número dos, el 22 de marzo de 2008, en la misma semana debutó en el top cuarenta. con esto se convirtió en el tercer sencillo por Lewis en lograr los cinco primeros lugares en el Reino Unido. Fue certificada plata de la Industria Fonográfica Británica (BPI), el 16 de enero de 2009. El sencillo debutó en las listas alemanas el 16 de junio de 2008 en el número cinco. A pesar de que cayó entre los diez primeros de la semana siguiente, se las arregló para llegar a los cinco primeros de la semana que termina el 27 de julio de 2010, y alcanzó su posición máxima en el número dos en los días posteriores. También alcanzó su punto máximo en el Hot 100 de Europa en el número ocho.

Rankings

Semanales

Certificaciones

Historial de Lanzamientos

Referencias

Canciones de Leona Lewis
Sencillos de 2008
Sencillos de Leona Lewis
Canciones en inglés
Canciones compuestas por Richard Page

Footprints in the Sand


كلود هوغيز (2 أبريل 1932 في لامارك)  لاعب كرة قدم فرنسي معتزل كان يجيد اللعب في مركز حارس مرمى .

روابط خارجية

مراجع

لاعبو الدوري الفرنسي
لاعبو سوشو
لاعبو فالينسيان
لاعبو كان
لاعبو كرة قدم فرنسيون
لاعبو أولمبيك ليون
مدربو كرة قدم فرنسيون
مدربو نادي أنغوليم
مواليد 1932
وفيات بعمر 81

كلود هوغيز


An Spartina cynosuroides in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Carl von Linné, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Albrecht Wilhelm Roth. An Spartina cynosuroides in nahilalakip ha genus nga Spartina, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Spartina

Spartina cynosuroides


Manion ist der Familienname folgender Personen:
 Daniel Anthony Manion (* 1942), US-amerikanischer Jurist und Bundesrichter
 Robert James Manion (1881–1943), kanadischer Politiker

Siehe auch:
 Mannion

Manion


Jason Geria (født 10. maj 1993) er en australsk fodboldspiller. Han har tidligere spillet for Australiens landshold.

Australiens fodboldlandshold

|-
|2016||1||0
|-
!Total||1||0
|}

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Australien

Jason Geria


Yalıncak ile aşağıdakilerden biri kastedilmiş olabilir:

 Yalıncak, Hafik - Türkiye'nin Sivas ili Hafik ilçesine bağlı köy
 Yalıncak, Ortahisar - Türkiye'nin Trabzon ili Ortahisar ilçesine bağlı mahalle
 ODTÜ arazisindeki bir koru.

Yalıncak


الوريقة في علم النبات هي جزء من ورقة مركبة. قد تشبه الوريقة الورقة، ولكنها لن تكون محمولة على ساق النبات، بل على سويقة ورقية. الوريقات المركبة شائعة في كثير من الفصائل النباتية مثل الفصيلة البقولية (النفل، الفصة، الترمس، البيقية، الخ). من أمثلة النباتات الأخرى التي تحمل أوراقاً مركبة البندورة.

مراجع

أجزاء النبات
علم تشكل النبات

وريقة


Carl Gottlieb Fuchs (* 24. November 1801 in Dirsdorf, Provinz Schlesien; †  6. November 1855 in Breslau) war ein deutscher Jurist, Politiker und Mitglied der Frankfurter Nationalversammlung.

Leben
Carl Fuchs studierte von 1820 bis 1823 Rechtswissenschaften in Breslau. Dort schloss er sich der Burschenschaft Alte Arminia Breslau im Jahr 1820 an.

1825 wurde er zum Richter des Patrimonialgerichts der Fürstlich Hohenlohischen Herrschaft Slawenowitz. 1829 wurde er Oberlandesgerichtsassessor in Ratibor, 1832–1836 Land- und Stadtgerichtsdirektor in Neustadt/Oberschlesien. 1838 bis 1846 war er Kreisjustizrat, Land- und Stadtgerichtsdirektor in Oppeln. 1846 wurde er Landgerichtsdirektor in Breslau.

Im Revolutionsjahr 1848 war er Mitgründer des Konstitutionellen Zentralvereins in Breslau. Im Paulskirchenparlament war er als Abgeordneter für den Wahlkreis 20 (Schlesien/Breslau) in den Fraktionen Casino und Landsberg und im Prioritätsausschuß als dessen zweiter Vorsitzender. Von 1849 bis 1855 war er Oberstaatsanwalt in Breslau. Er verfasste mehrere juristische Werke.

Literatur
 Peter Kaupp: Burschenschafter in der Paulskirche. Broschüre der Gesellschaft für burschenschaftliche Geschichtsforschung, 1999.
 Helge Dvorak: Biographisches Lexikon der Deutschen Burschenschaft. Band I: Politiker. Teilband 2: F–H. Winter, Heidelberg 1999, ISBN 3-8253-0809-X, S. 86.
 Helge Dvorak: Biographisches Lexikon der Deutschen Burschenschaft. Band I: Politiker. Teilband 7: Supplement A–K, Winter, Heidelberg 2013, ISBN 978-3-8253-6050-4, S. 346–347.
 Heinrich Best, Wilhelm Weege: Biographisches Handbuch der Abgeordneten der Frankfurter Nationalversammlung 1848/49 (= Handbücher zur Geschichte des Parlamentarismus und der politischen Parteien. Band 8). Droste, Düsseldorf 1996, ISBN 3-7700-5193-9 (Digitalisat).

Weblinks

Mitglied der Frankfurter Nationalversammlung
Burschenschafter (19. Jahrhundert)
Deutscher
Geboren 1801
Gestorben 1855
Mann

Carl Fuchs (Politiker, 1801)


An Elyhordeum schaackianum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Wray Merrill Bowden, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Wray Merrill Bowden. An Elyhordeum schaackianum in nahilalakip ha genus nga Elyhordeum, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Elyhordeum

Elyhordeum schaackianum


Marele Premiu al statului Singapore din 2018 (cunoscut oficial ca Singapore Airlines Singapore Grand Prix) a fost o cursă de Formula 1 care s-a desfășurat între între 14-16 septembrie 2018 pe circuitul Marina Bay din Marina Bay, Singapore. Cursa a fost cea de a cincisprezecea etapă a Campionatului Mondial de Formula 1 din 2018.

Clasament

Calificări

Cursa

Note
  – Romain Grosjean a primit o penalizare de 5 secunde pentru că a ignorat steagurile albastre.

Clasament campionat după cursă

Clasament piloți

Clasament constructori

Referințe

Singapore
2018 în Singapore
Marele Premiu al statului Singapore


Claude Reignier Conder (29. december 1848, Cheltenham – 16. februar 1910, Cheltenham) var en britisk soldat, opdagelsesrejsende og antikvar. Han var tipoldebarn af Louis-François Roubiliac.

Conder fik sin uddannelse på University College London og Royal Military Academy, Woolwich. Han blev løjtnant i ingeniørtropperne i 1870. Han foretog opmålingsarbejder i Palæstina i 1872–1874, sammen med løjtnant Kitchener, den senere Lord Kitchener, som han havde lært at kende i skolen, og var udlånt til Palestine Exploration Fund fra 1875 til 1878 og igen i 1881 og 1882, hvor han blev forfremmet til kaptajn. Han tog sin afsked fra hæren i 1904 med rang af oberst.

Conder sluttede sig til ekspeditionen til Egypten i 1882 under Sir Garnet Wolseley, for at nedkæmpe Urabi opstanden. Han blev udpeget til vice assisterende adjutant og generalkvartermester i efterretningsafdelingens stab. I Egypten viste hans flydende beherskelse af arabisk og viden om østlige folkeslag sig at være yderst nyttigt. Han deltog i kampen ved Kassassin, slaget ved Tel el-Kebir og fremrykningen til Cairo, men da blev han ramt af tyfus og hjemsendt som invalid. For sin indsats modtog han krigsmedaljen med spænde for Tel el-Kebir, Khedivens bronze stjerne og Medjidieordenen af fjerde klasse.

Conder blev først foreslået som kandidat til at være Jack the Ripper-morderen af forfatteren Tom Slemen.

Udgivelser
 1878: Tent Work in Palestine
 1880: Memoires: The Survey of Western and Eastern Palestine
 1886: Syrian Stone Law
 1887: Altaic Hieroglyphs and Hittite Inscriptions
 1893: The Tell Amarna Tablets
 1902: The First Bible
 1909: The City of Jerusalem

Frit tilgængelige værker
 Conder, Claude Reignier (1879) Tent Work in Palestine, vol 1
 Conder, Claude Reignier (1879) Tent Work in Palestine, vol 2
 Conder, Claude Reignier and H.H. Kitchener (1881): The Survey of Western Palestine: memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology. London:Committee of the Palestine Exploration Fund. vol 1 Hele teksten på archive.org, kan downloade PDF.
 Conder, Claude Reignier and H.H. Kitchener (1881): The Survey of Western Palestine: memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology. London:Committee of the Palestine Exploration Fund. vol 2 Hele teksten på archive.org, kan downloade PDF.
 Conder, Claude Reignier and H.H. Kitchener (1881): The Survey of Western Palestine: memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology. London:Committee of the Palestine Exploration Fund. vol 3 Hele teksten på archive.org, kan downloade PDF.

Henvisninger

Eksterne kilder

 Claude Conder på Internet Archive
 Profil på PEF website

Opdagelsesrejsende fra Storbritannien
Militærfolk fra Storbritannien

Claude Reignier Conder


Jove (llamada oficialmente San Bartolo de Xove) es una parroquia y una villa española del municipio de Jove, en la provincia de Lugo, Galicia.

Otras denominaciones

La parroquia también es conocida por los nombres de San Bartolomé de Xove y San Bartolomeu de Xove.

Organización territorial

La parroquia está formada por nueve entidades de población, constando cuatro de ellas en el nomenclátor del Instituto Nacional de Estadística español:

Entidades de población

Entidades de población que forman parte de la parroquia:
 Agramonte
 Carballas (Os  Carballás)
 Chozos (Os Chozos)
 Lamaboa
 Labandeiras (Lavandeiras)
 Parceiros (Os Parceiros)
 Pumariño (O Pumariño)
 Xove

Despoblado

Despoblado que forma parte de la parroquia:
 Rocha (A Rocha)

Demografía

Parroquia

Villa

Referencias

Bibliografía

Enlaces externos

Parroquias de Jove
Localidades de Jove
Localidades de la provincia de Lugo

Jove (parroquia)


Brad getur átt við eftirfarandi:
 Brad Friedel
 Brad Garrett
 Brad Paisley
 Brad Pitt
Mannanöfn

Brad


Derrick Anderson ist der Name folgender Personen:

* Derrick Anderson (Hockeyspieler) (* 1936), kanadischer Hockeyspieler
 Derrick Anderson (Judoka) (* 1966), Judoka aus Guam

Derrick Anderson


روديو درايف  (النطق: )واحد من أرقى وأغلى أحياء التسوق في العالم بطول ، يقع في بيفيرلي هيلز في ولاية كاليفورنيا مع جزئه الجنوبي في مدينة لوس أنجلوس. تقع نهايته الجنوبية في بيفيرويل درايف، وتقع نهايته الشمالية عند تقاطعه مع صن ست بوليفارد في بيفرلي هيلز. يستخدم الاسم بشكل مجازي للإشارة إلى امتداد الشارع المكون من ثلاثة شوارع شمال ويلشاير بوليفارد وجنوب شارع ليتل سانتا مونيكا. يحوي الكثير من المتاجر الراقية والفاخرة.

النطق
كلمة روديو كمصطلح تشير إلى رياضة رعاة البقر، يمكن نطقها مع الضغط على المقطع الأول () أو المقطع الثاني (). النطق الأخير هو النطق الاسباني. لكن بالنسبة للشارع في بيفرلي هيلز، يُستخدم النطق الأخير فقط؛ كان يستخدم النطق السابق للإشارة إلى روديو روود في لوس أنجلوس، والذي غُيّر اسمه منذ ذلك الحين إلى شارع أوباما.

التاريخ

التاريخ المبكر
في عام 1906، قام بيرتون إي. غرين (1868-1965) ومستثمرون آخرون بشراء العقار الذي صار فيما بعد بيفرلي هيلز، والذي كان يُعرف سابقًا باسم رانشو روديو دي لاس أغواس، وخططوا لتقسيم متعدد الاستخدامات مع فرع من خطوط لوس أنجلوس والباسيفيك للسكك الحديدية بحيث يمتد شمالًا على روديو درايف قبل أن يتجه غربًا إلى صن ست بوليفارد. لقد قاموا بعملية مسح للشوارع في ذلك العام بالذات وبحلول عام 1907، باعوا في مسابقات رعاة البقر قطع أرض للبناء (23 م × 49 م) مقابل 1100 دولار لكل منها. أصبح ممرًا شامخًا في عام 1912، عندما بني فندق بيفرلي هيلز في حقل فول ليما السابق. بحلول تشرين الثاني (نوفمبر) 1925، بيعت قطع مماثلة بمبلغ يتراوح بين 15 ألف و 30 ألف دولار، أي ضعف ما كانوا يبيعونه في سبتمبر.

أصبح الجزء المركزي من روديو في النهاية شارعًا تجاريًا به متاجر الأجهزة ومحطات الوقود ومحلات التجميل والمكتبات. في عام 1958، اشترى المطور العقاري مارفن كراتر  على ناصية شارع روديو وويلشاير بوليفارد من مدينة بيفرلي هيلز. تقع الأرض عبر الشارع ابتداءً من  ودفع كراتر ما يزيد عن 2 مليون دولار مقابل ذلك.

افتتح متجر الرجال كارول وشركاه متجرًا في روديو درايف في عام 1950.

أصل الانطباع الجديد

في عام 1967، افتتح فرد هايمان، ، جورجيو بيفرلي هيلز، أول متجر راقٍ في الشارع. في عام 1968، افتتح ألدو غوتشي متجرًا في روديو، مما حفز العملية التي اتخذ الشارع من خلالها شكله الحالي. افتتح محل فان كليف آند آربيلس عام 1969، تبعه صالون فيدال ساسون عام 1970. افتتح متجر بولو، أول متجر قائم بذاته للعلامة التجارية في عام 1971.

وفقًا للرئيس المشارك السابق لـ «لجنة روديو درايف» ريتشارد كارول، فإن تحول روديو درايف إلى مركز دولي للتسوق الأنيق بدأ في عام 1971 بافتتاح جناح جديد في بيفرلي ويلشاير. في عام 1980، لاحظ كارول أنه قبل ذلك الوقت  في عام 1977، أطلقت لجنة روديو درايف . أراد مركز RDC أن يجعل روديو درايف محركًا اقتصاديًا لبيفرلي هيلز ونشر أيقونة .

في عام 1976، افتتح بيجان باكزاد صالة عرض في روديو، مما ساعد على ترسيخ . وصف باكزاد متجره في روديو درايف بأنه «أغلى متجر في العالم»، ولكن لاحظت جريدة وومينز وير ديلي بأن صاحب هذا الادعاء، «كان معروفًا بالمبالغة». بحلول عام 1978، كانت غرفة تجارة بيفرلي هيلز تفتخر بأن روديو درايف كانت «جوهر أفضل مراكز التسوق في العالم» وبحلول عام 1980 قدرت مدينة بيفرلي هيلز أن منطقة التسوق في روديو درايف تمثل ما يصل إلى 25٪ من عائدات ضريبة المبيعات. صمم المهندس المعماري فرانك لويد رايت المبنى رقم 332 من شارع روديو.

مركز الموضة الدولي

بحلول عام 1981، احتل قطاع الأزياء الراقية مبنيين ونصف مع حوالي 65 متجرًا.

افتتح «مجموعة روديو»، وهو مركز تسوق مُكوّن من 45 متجرًا على مساحة  في عام 1983. يبلغ ارتفاع المبنى أربعة طوابق فقط ويشمل ذلك طابقًا أسفل مستوى الشارع من أجل تلبية قوانين البناء المحلية. أُجرت مساحة التجزئة في البداية بمبلغ يصل إلى 120 دولارًا للقدم المربع، والتي، وفقًا لمسؤول تنفيذي في شركة العقارات التجارية جوليان ج.ستدلي (Julien J. Studley)، كانت .

في أوائل التسعينيات، احتل روديو درايف المرتبة الرابعة من بين أكثر الوجهات زيارةً في منطقة لوس أنجلوس (بعد ديزني لاند، ونوتس بيري فارم، ويونيفرسال ستوديوز).

بُني مركز تسوق تو روديو درايف، وهو مركز تسوق خارجي آخر، في عام 1990. كان يضم في البداية محلات كريستيان ديور و باللإضافة إلى متاجر أخرى، باع المطور الأصلي، دوغلاس ستيتزل، العقار بحوالي 200 مليون دولار بعد اكتماله مباشرة. اشترت مجموعتان يابانيتان، شركة كوا ريال إستيت كاليفورنيا (Kowa Real Estate California Inc.) وشركة سوجو (USA Sogo Inc)، 40٪ من تو روديو درايف.

تضرر مركز تسوق تو روديو درايف بشدة من الركود الاقتصادي في أوائل التسعينيات، حيث انخفضت معدلات الإشغال إلى 60٪. افتتحت متاجر العلامات التجارية في السوق الوسطى مثل جيس وبانانا ريبابلك في روديو درايف. اشترت العلامات التجارية العديد من المتاجر ذات الامتياز التي تمثلها (بولو رالف لورين، جياني فيرساتشي، هوغو بوس).

باع مشترو تو روديو درايف المركز بخسارة تقارب 70 مليون دولار في عام 2000. بحلول عام 2007، كان العقار مستقرًا من الناحية المالية مرة أخرى وبيع لمجموعة من المستثمرين الأيرلنديين مقابل 275 مليون دولار. إنه يشبه  ويتميز بشارع مرصوف بالحصى. زعم بعض المهندسين المعماريين أن تو روديو درايف مشابه لـ.

ووك أوف ستايل

في عام 2003، مُنح روديو درايف 18 مليون دولار لتجديد الشوارع، وإضافة ممرات المشاة. وأزيلت أشجار التين التي كانت تحيط بالشارع واستبدلت بأشجار النخيل. في سبتمبر من نفس العام، طورت لجنة روديو درايف . يتميز ووك أوف ستايل (The Walk of Style) بلوحات موضوعة في الأرصفة على طول روديو درايف. تُكرم أيقونات الموضة بالحصول على الجائزة لعملهم في الأسلوب والموضة. يوجد عند تقاطع روديو درايف ودايتون واي يوجد تمثال عاري مهيب بعنوان «الجذع». أنشأ النحات الشهير روبرت غراهام هذا التمثال الشهير وهو رمز لممر روديو درايف ووك أوف ستايل. الحاصلون على جائزة روديو درايف ووك أوف ستايل يحصلون على ماكيت «تورسو» صممه أيضًا الفنان بوب جراهام.

وفيما يلي الحاصلون على جائزة روديو درايف ووك أوف ستايل (2003–2014)
 2003 – جورجو أرماني
 2004 – توم فورد
 2005 – هيرب ريتس (بعد وفاته) و ماريو تستينو
 2006 – جيمس أشيسون، ميلينا كانونيرو وإديث هيد
 2006 – سالفاتوري فيراغامو
 2007 – جياني (بعد وفاته) ودوناتيلا فيرساتشي
 2007 – جيمس غالانوس
 2008 – مانولو بلانيك
 2009 – فالنتينو غارافاني
 2009 – كارتييه وغريس كيلي (بعد وفاتها) أميرة موناكو
 2011 – فرد هايمان
 2011 – إيمان وميسوني
 2012 – ديانا فريلاند (بعد وفاتها) وبولغاري
 2014 – كاثرين مارتن

افتتحت شركة الأزياء الفرنسية لانفين (Lanvin) متجرًا في روديو درايف في عام 2011.

أحداث 2020
في مايو 2020، تعرضت العديد من الأعمال التجارية الشهيرة في روديو درايف للتلف والنهب بعد مقتل جورج فلويد. وافادت الانباء ان العديد من النوافذ تحطمت كما تعرض العديد من المبانى المنهوبة للتخريب بالطلاء.

الفعاليات

 روديو درايف  (Concours d'Elegance): يقام سنويًا بمناسبة يوم الأب في روديو درايف لعرض بعض من أغلى السيارات في العالم.
 ليلة الموضة (Fashion's Night Out): أُنشأت في عام 2009 في مدينة نيويورك على أمل تعزيز الاقتصاد خلال فترة الركود. وكان هدفها . في عام 2012، تبنت الحدث 500 مدينة في جميع أنحاء الولايات المتحدة (بما في ذلك لوس أنجلوس)، بالإضافة إلى 30 مدينة حول العالم. يقام سنويًا في سبتمبر في نفس الليلة في جميع أنحاء العالم. يتميز الكرنفال بدولاب هواء يبلغ ارتفاعه 60 قدمًا ومناطق جذب أخرى على ثلاث كتل من حي الأعمال روديو درايف.
 مهرجان روديو درايف للساعات والمجوهرات.

شخصيات ملحوظة

 الزوجان ويليام بويد وإلينور فير، ممثلان.
 نيكول براون أو جيه سيمبسون، التقيا لأول مرة في ملهى جاك هانسون في روديو درايف، ديزي، عندما كانت براون تعمل هناك نادلةً.
 تود براوننج، ممثل ومخرج وكاتب سيناريو (ركن روديو درايف وكانيون درايف)
 رالف فوربس، ممثل أفلام (606 روديو درايف)

في الثقافة الشعبية

 في فيلم امرأة جميلة عام 1990، تخطو العاهرة الشابة فيفيان وارد (جوليا روبرتس) في متجر روديو درايف حيث يتجاهلها موظفو المبيعات.

الهوامش

 : (كان هذا أول متجر قائم بذاته لمصمم أمريكي)،

المراجع

شوارع في بيفرلي هيلز
شوارع في لوس أنجلوس

روديو درايف


Luigi Magni (* 21. März 1928 in Rom; † 27. Oktober 2013 ebenda) war ein italienischer Drehbuchautor und Filmregisseur.

Leben
Magni studierte Literaturwissenschaften, brach aber ohne Abschluss ab und widmete sich dem Schreiben von Bühnenstücken, wobei er vor allem in Zusammenarbeit mit Pietro Garinei und Sandro Giovannini an vielen musikalischen Erfolgskomödien wie Il giorno della tartaruga, Ciao Rudy, Viola, violino, viola d'amore und natürlich Rugantino wirkte. 1956 begann er seine Laufbahn als Drehbuchautor und 1968 mit Faustina als Regisseur, dem mit seinem zweiten Film, Im Jahre des Herrn aus dem Jahr darauf mit einer Starbesetzung ein superbes Porträt Roms des Jahres 1825 gelang; auch seine folgenden Filme zeigten Magnis Interesse an dieser Zeit und waren vorzüglich ausgestattet. Inhaltlich spiegelten sie die politischen Kämpfe um Freiheit gegen die kirchliche Macht wider, wobei er vehement antiklerikale Positionen vertrat.

Magni, der "König des Films über Rom", wurde am 2. Mai 1996 der Verdienstorden der Italienischen Republik verliehen; er erhielt 2008 einen Ehren-David für sein Lebenswerk.

Filmografie (Auswahl)

Drehbuch
 1966: Geh ins Bett, nicht in den Krieg (Non faccio la guerra, faccio l'amore)
 1967: Mit Pistolen fängt man keine Männer (La ragazza con la pistola)

Regie
 1966: Die Gespielinnen (Le fate)
 1968: Faustina (Faustina)
 1969: Im Jahre des Herrn (Nell'anno del Signore)
 1983: Himmel und Hölle (State buoni se potete)
 1987: Die wundersamen Erlebnisse des Pontius Pilatus (Secondo Ponzio Pilato)
 2000: La carbonara

Weblinks

Einzelnachweise

Drehbuchautor
Filmregisseur
Träger des Verdienstordens der Italienischen Republik (Großoffizier)
Person (Rom)
Italiener
Geboren 1928
Gestorben 2013
Mann

Luigi Magni


Kronisk traumatisk encefalopati (CTE) er en progressiv neurodegenerativ sygdom, fundet hos patienter, der har fået et eller flere voldsomme slag i hovedet. Symptomer kan inkludere adfærdsproblemer, humørproblemer og problemer med at tænke. Det begynder typisk først nogle år efter skaderne. CTE er en form for tauopati, der ofte udvikles progressivt og kan resultere i demens. Det vides ikke om risikoen for selvmord ændres.

De fleste dokumenterede tilfælde findes hos atleter, der har været involveret i kontaktsport som amerikansk fodbold, brydning, boksning, ishockey, rugby og fodbold. Andre risikofaktorer er at være i militæret, tidligere vold i hjemmet, og gentaget slag mod objekter med hovedet. Det vides ikke hvor mange hovedtraumer, der skal til for, at lidelsen opstår. En definitiv diagnose kan kun ske ved obduktion

 findes der ikke en specifik behandling. Tilstanden ses hos op mod 30% af dem, der har en historik med flere hovedskader. Forskning indenfor hjerneskader som resultat af gentagne hovedtraumer begyndte i 1920'erne, hvor lidelsen blev kendt som dementia pugilistica eller "bokserdemens". At ændre reglerne i nogle sportsgrene har været foreslået som en mulig forebyggelsesforanstaltning.

Tegn og symptomer
Symptomer på CTE, der viser sig i fire faser, begynder som regel 8-10 år efter gentagne milde traumatiske hjerneskader (mTBI).

I første stadium ses symptomer som opmærksomhedsforstyrrelser, desorientering, svimmelhed og hovedpine. Yderligere handicap kommer til med den progressive udvikling, herunder hukommelsestab, social isolation, uregelmæssig adfærd og dårlig dømmekraft. Tredje og fjerde stadium medfører progressiv demens, langsommere muskulære bevægelser, hypomimi, hindret tale, rysten, vertigo, døvhed og selvmordstanker.

Yderligere symptomer er dysartri, dysfagi og øjenpåvirkning (såsom ptose).

Når lidelsen manifesterer sig som demens, er det i form af problemer med hukommelsen, svimmelhedsanfald eller mangel på balance i en grad som man ikke kan gå ved hjælp af egne kræfter i kortere tid og/eller parkinsonisme eller mangel på koordination. Patienter med CTE kan være mere tilbøjelig til upassende eller eksplosiv adfærd og kan vise patologisk jalousi eller paranoia.

Patologi

CTE's patologiske anatomi er anderledes end ved andre tauopatier som Alzheimers sygdom. De fire kliniske stadier af observérbar CTE er blevet korreleret med tau-patologi i hjernevæv, varierende fra fokale perivaskulære epicentre af neurofibrillære tråde i den frontale neocortex til svær tauopati, der medfører omfattende påvirkning af flere hjerneregioner.

Den primære fysiske manifestation af CTE inkluderer en reduktion i hjernens vægt, associeret med atrofi i frontale og temporale cortex, mediale temporallap. De laterale ventrikler og tredje ventrikel (i sjældne tilfælde også fjerde ventrikel) er ofte forstørret. Andre manifestationer af CTE inkluderer atrofi af lugtelapperne, thalamus, mammillarlegemet, hjernestammen og cerebellum. I takt med at CTE udvikler sig, kan der opstå markant atrofi i hippocampus, entorhinal cortex og amygdala.

I en mikroskopisk skala, involverer patologien neuronale tab, tauaflejring, TAR DNA-bindende Protein 43 (TDP 43) beta-amyloidaflejring (sjældent), ændringer i den hvide substans, og andre anormaliteter. Tauaflejringen fremstår som en tykke neurofibrillære sammenfiltringer, neuritter, og gliale sammenfiltringer, der består af astrocytter og andre gliaceller.

En lille gruppe af individer med CTE har kronisk traumatisk encefalomyopati (CTEM), karakteriseret ved motorneuronsygdomssymptomer, der minder om amyotrofisk lateral sklerose (ALS). Progredierende muskelsvækkelse, balance- og gangproblemer lader til at være tidlige tegn på CTEM.

Exosomvesikler er udpeget som potentielle biomarkører for traumatisk hjerneskade, herunder kronisk traumatisk encefalopati.

Tab af neuroner, der giver ardannelse på hjernevæv,  hydrocephalus, atrofi af corpus callosum, diffus axonal skade, neurofibrillær sammenfiltring og skade på cerebellum er alle medvirkende faktorer i lidelsen. Ætiologisk er CTE forbundet med Alzheimers sygdom. Neurofibrillære sammenfiltninger er fundet i hjernerne på patienter med CTE, men ikke i ligeså udbredt grad som der ses hos Alzheimers patienter. En forskergruppe undersøgte udsnit af hjernevæv fra patienter der havde oplevet flere milde traumatiske hjerneskade, og fundet ændringer i cellernes cytoskeletter, hvilket de mente skyldtes skader på de cerebrale blodårer.

Hjernerystelser og nær-hjernerystelsesslag anses som værende de vigtigste risikofaktorer, hvilket kan afhænge af antallet af kampe, antallet af knockout-tab, længden på karrieren, kamp-frekvens, alder for stop, og boksestil.

Diagnose
I øjeblikket kan CTE kun konklusivt diagnosticeres ved direkte vævsundersøgelse, herunder fuld obduktion og immunohistokemisk undersøgelse. Manglen på in vivo-teknikker til at påvise CTE er den selvfølgelige årsag til, at CTE ikke kan diagnosticeres mens patienten er i live.

Hjernerystelser er non-strukturelle skader og resulterer ikke i intrakraniel hjerneblødning, hvilket er årsagen til at de fleste hjernerystelser ikke kan ses på en rutinehjerneskanning som CT eller MRI. Der kan dog opstå kontusion af hjernevævet, hvilket først vil vise sig på skanninger, når der er udviklet betydeligt hjerneødem. Akutte hjernerystelsessymptomer (dem der opstår kort efter skaden) skal ikke forveksles med CTE. Differentiering mellem vedvaren posttraumatisk hjernesyndrom (PCS, hvor symptomerne begynder kort efter en hjernerystelse, og varer i uger, måneder og nogle gang år) og CTE-symptomer kan være svært. Der forskes i øjeblikket i om hjerneskanninger kan opfange små ændringer i axonal integritet og strukturelle læsioner der kan opstå ved CTE. Der er sket fremskridt i brugen af in vivo-diagnostiske-teknikker inden for CTE, gennem brugen af DTI, fMRI, MRI, og MRS-afbildning; men det kræver flere undersøgelser, før disse teknikker kan valideres.

PET-sporstoffer der specifikt binder sig til tau-protein ønskes for at hjælpe med diagnose af CTE hos levende individer. En kandidat er sporstoffet [18F]FDDNP, der er i hjernen hos individer med flere forskellige demenssygdomme, såsom Alzheimers sygdom, Downs syndrom, progressiv supranuclear parese, familiær frontotemporal demens og Creutzfeldt-Jakobs sygdom. I et lille studie af fem pensionerede NFL-spillere med kognitive og humørsymptomer, viste PET-scanninger en ophobning af sporstoffet i deres hjerner. Men [18F]FDDNP binder til betaamyloid såvel som andre proteiner. Ydermere, blev sporstoffet ophobet i hjerneområder, der ikke var associeret med CTEs neuropatologi. En mere lovende kandidat er sporstoffet [18F]-T807, der kun binder til tau. Det bliver testet i flere kliniske forsøg.

En formodet biomarkør for CTE er tilstedeværelsen af autoantistoffer mod hjernen i blodet. Autoantistofferne blev fundet i football-spillere, der havde oplevet et stort antal af slag i hovedet, men ingen hjernerystelse. Det tyder på, at selv nær-hjernerystelser kan være skadelige for hjernen. Autoantistofferne trænger muligvis ind i hjernen ved hjælp af en ødelagt blod-hjerne-barriere, hvorefter de angriber de neuronale celler, der normalt er beskytter fra et immunt stormløb. På grund af det store antal af neuroner, der er tilstede i hjernen, og med tanke på den dårlige indtrængning af antistoffer over den normal blod-hjerne-barriere, er der en forlænget tidsperiode mellem den oprindelige begivenhed (slag til hovedet) og udviklingen af tegn og symptomer. Ikke desto mindre kan autoimmune ændringer i blodet hos spillere være den tidligst målbare begivenhed der kan forudsige CTE.

Robert A. Stern, en af forskerne på Boston University CTE Center, sagde i 2015, at "han forventer at en test er udviklet inden for et årti, der kan diagnosticere CTE hos levende personer".

Forebyggelse
Forskere har demonstreret, at immobilisering af hovedet under en eksplosion forhindrede de lærings- og hukommelsesproblemerne associeret med CTE, der opstod, når hovedet ikke var immobiliseret. Denne forskning repræsenterer den første case-serie af obduktioner af amerikansk militærpersonel, der blev udsat for en sprængning og/eller en hjernerystelsesskabende skade.

På grund af bekymringen for at boksning kan give CTE, er der en bevægelse blandt læger, der ønsker at forbyde sporten. Læger har opfordret til sådan et forbud siden de tidlige 1950'ere.

Behandling
 er der ingen kur, og man forventer ikke at finde en kurativ behandling foreløbigt. Behandlingen er symptomatisk og støttende, som ved de fleste andre former for demens.

Epidemiologi
Professionelle atleter i kontaktsportsgrene er den største risikogruppe, der lider af CTE på grund af deres udsathed for hjernerystelser og nær-hjernerystelsesslag. Disse kontaktsportsgrene inkluderer amerikansk fodbold, ishockey, rugby, boksning, fodbold, og brydning. I fodbold tyder det på, at det ikke er hovedstødene direkte, der er skyld i det, men nærmere spiller-til-spiller kontakten der udgør risikoen - dette på trods af at det ofte er spillere, der var kendte for deres mange hovedstød, der blev diagnosticeret med lidelsen.

Militærpersonnel er en anden risikogruppe, der oftes har historik med kroniske anfald, ofre for hjemmevold, eller var involveret i aktiviteter der bød på gentagne hovedkollisioner.

Etymologi
CTE og dementia pugilistica er traditionelt set blevet set som det samme, og ordet pugilistica stammer fra det latinske ord pugil 'bokser' (tæt på pugnus 'nævne', pugnāre 'at kæmpe'). Det kaldes også kronisk bokser encefalopati, traumatisk bokser encefalopati, bokserdemens, pugilistica dementia, kronisk traumatisk hjerneskade associeret med boksning (CTBI-B) og punch-drunk syndrom.

Historie
CTE blev oprindeligt studeret hos boksere i 1920'erne som dementia pugilistica. Det skelsættende arbejde med sygdommen kom fra den britiske neurolog Macdonald Critchley, der i 1949 publicerede artiklen "Punch-drunk syndromes: the chronic traumatic encephalopathy of boxers." CTE blev først påvist hos dem, der havde haft et stort antal slag mod hovedet, men det blev antaget, at det kun var hos boksere og ikke andre atleter. I takt med at evidensen vedrørende kliniske og neuropatologiske konsekvenser af gentagne milde hovedtraumer steg, blev det klart at dette mønster af neurodegeneration ikke kun var forbeholdt boksere, men også andre atleter, og diagnosen kronisk traumatisk encefalopati blev den mest udbredte. I de tidlige 00'ere arbejdede en nigeriansk neuropatolog, dr. Bennet Omalu, på en case med football-spilleren Mike Webster, der døde efter usædvanlig og uforklarlig opførsel. I 2005 offentliggjorde Dr. Omalu og hans kollegaer på Patologisk Institut vedUniversity of Pittsburgh deres resultater i tidsskriftet Neurosurgery i artiklen "Chronic Traumatic Encephalopathy in a National Football League Player". Dette blev fulgt op af endnu en case i 2006, der beskrev en lignende patologi.

 I 2008 gik Sports Legacy sammen med Boston University School of Medicine (BUSM) for at danne Center for the Study of Traumatic Encephalopathy (CSTE). Brain Injury Research Institute (BIRI) studerer også følgerne af hjernerystelser.

Sport

Amerikansk fodbold

Dr. Bennet Omalu, retsmedicinsk patolog og neuropatolog i Pittsburgh, Pennsylvania, fandt CTE i hjernerne hos Mike Webster, Terry Long, Andre Waters, Justin Strzelczyk og Tom McHale.
Mellem 2008 og 2010 blev ligene af tolv tidligere professionelle amerikanske fodboldspillere diagnosticeret med CTE post mortem af dr. Ann McKee. I november 2016 var 90 af 94 tidligere NFL-spillere diagnosticeret post-mortem med CTE af Dr. McKee.

NFL har taget foranstaltninger for at forhindre CTE. Fra juli 2011 ændrede NFL deres regler for at vende tilbage til spil. Antallet af træninger med kontakt er blevet reduceret, baseret på en overenskomst.
I september 2016, annoncerede forskere fra Department of Veterans Affairs og Boston University at de havde identificeret CTE i 96 af de NFL-spillere de havde undersøgt, og i 79 procent af alle footballspillere.
 Den 14. marts 2016 anerkendte Jeff Miller fra NFL, at der var en sammenhæng mellem amerikansk fodbold og CTE ved rundbordsdiskussion om hjernerystelse.

Den 25. juli 2017 udgav Journal of the American Medical Association et opdateret studie der viste at ud af 111 hjerner fra afdøde NFL-spillere der var blevet undersøgt, havde 110 (99%) CTE.

Ishockey

Atleter fra andre sportsgrene er også blevet identificeret med CTE, såsom ishockeyspilleren Bob Probert. En neuropatolog hos Boston University diagnosticerede Reg Fleming som den første hockeyspiller med sygdommen, der kendes til. Denne opdagelse blev annonceret i december 2009, seks måneder efter Flemings død.

Rick Martin, der bedst kendes for at være en del af Buffola Sabres' French Connection, blev diagnosticeret med CTE efter hans hjerne blev analyseret efter hans død. Martin var det første dokumenterede tilfælde af en ishockeyspiller ikke kendt som en "enforcer", der har udviklet CTE; det antages at Martin udviklede sygdomme primært som et resultat af en voldsom hjernerystelse han fik i 1977 da han ikke bar en hjelm. Sygdommen var ikke alvorlig og asymptomatisk i hans tilfælde, og påvirkede ikke hans kognitive funktioner. Han døde af et hjerteanfald i marts 2011 i en alder af 59.

Inden for få måneder i 2011 døde tre enforcere; Derek Boogaard på grund af en kombination af for mange smertstillende og alkohol, Rick Rypien grundet et selvmord, og Wade Belak der, lige som Rypien, angiveligt led af depression. Alle havde en historik med slåskampe, slag til hovedet og hjernerystelser, hvilket gav flere bekymringer omkring CTE. Boogaards hjerne blev undersøgt af BUSH, der i oktober 2011 fastslog at CTE var tilstede. Én NHL-spiller kendt for at tage del i "boksekampene", højrefløjen Shawn Thornton reflekterede over det "tragiske sammentræf" at tre nylige liga-dødsfald, og var enig i at dødsfaldene nok var sammen årsag, men forsvarede stadig slåskampenes berettigelse i skøjtehallen.

I 2016 blev det rapporteret at Stephen Peat, der nu var 36 år og tidligere enforcer hos Washington Capitals som professionel, led af svære symptomer på CTE. Hans far, Walter, var bekymret for at hans søn ville blive en del af "død inden 50 år ... siden 2010"-listen af enforcere der inkluderer Boogaard, Rypien, Belak, Steve Montador og Todd Ewen.

Boksning

I boksning er problemet kendt som dementia pugilistica, og det er forholdsvist udbredt blandt boksere, der har haft lange karrierer og som har modtaget mange slag mod hovedet. Sygdommen er muligvis ikke indrapporteret så ofte, idet symptomerne ofte ikke viser sig før end patienten er kommet op i årene, ligesom symptomerne ofte er vanskelige at adskille fra Alzheimers sygdom. På den anden side er dementia pugilistica til tider blevet fejlagtigt rapporteret.

En lang række boksere er blevet diagnosticeret med dementia pugilistica. Dette omfatter brødrene Jerry og Mike Quarry, Wilfred Benitez Jimmy Ellis, Floyd Patterson og Sugar Ray Robinson. Det er omdiskuteret om Muhammad Alis Parkinsons sygdom er forårsaget af boksekarrieren og har en sammenhæng med dementia pugilistica.

Professional wrestling

I 2007 undersøgte neuropatologer fra Sports Legacy Institute (en organisation medstiftet af Christopher Nowinski, en tidligere professionel wrestler) Chris Benoits hjernen. Han var en tidligere professionel wrestler hos WWE, der angiveligt dræbte sin kone og søn, før han begik selvmord. Selv- og dobbeltmordet blev oprindeligt tilskrevet misbrug af anabole steroider, men en hjernebiopsi bekræftede patognomonisk CTE-vævsændringer: store aggregeringer af tauprotein manifisteret som neurofibrillære sammenfiltringer og neuropiltråde, der giver neurodegeneration. I 2009 opdagede Bennet Omalu CTE i en nyligt stoppet wrestler, Andrew "Test" Martin, der døde som 33-årig efter en utilsigtet medicinoverdose. Den 9. februar blev Daniel Bryan nødt til at trække sig tilbage, da han led af tegn på CTE og post-hjernerystelsesanfald.

Mixed martial arts

Det menes at de tidligere MMA-kæmpere Gary Goodridge og James Leahy lider af CTE, som et resultat af gentagne hovedtrauma gennem deres MMA-karrierer. Forsinket indtræden bliver mere og mere almindeligt, som med Leahy, hvis symptomer udviklede sig mange år efter enhver sportsaktivitet.

I oktober 2016 annoncerede Bennet Omalu at CTE var blev fundet i hjernen på Jordan Parsons, en MMA-kæmper der blev dræbt i maj året før af en spritbilist.

Fodbold

I 2012 blev Patrick Grange, en semi-professionel fodboldspillere, diagnosticeret gennem en obduktion, men stadie 2 CTE med en motorneuronsygdom. Han spillede fodbold i high school, college for Illinois-Chicago og New Mexico, i Premier Development League for Albuquerque Asylum og Chicago Fire Premier. Han døde af ALS som 29-årig, men en posthum CTE-diagnose. I 2014 døde den brasilianske fodboldspiller Belini, der, sammen med Pelé havde ført  til sejre ved FIFA World Cup i 1958 og 1962. Han blev også posthumt diagnosticeret med CTE.

West Bromwich Albion-angriberen Jeff Astle døde i januar 2002 efter fem år hvor hans helbred var blevet værre. Oprindeligt blev han diagnosticeret med Alzheimers, men senere blev lidelsen rediagnosticeret som CTE. I 2014, 12 år efter hans død, lykkedes det endelig hans familie og fans fra WBA, at få anerkendt at Jeff Astle var død som resultat af at have headet til en fodbold. Dette var han den første i Storbritannien til at blive. Da Astle især var kendt for hans kraftfulde hovedstød, antages det at dette, kombineret med de gammeldags læderfodbolde, der var tungere, var en stor faktor i udviklingen af CTE.

Et studie fra 2017 har også vist at der var tegn på CTE hos pensionerede fodboldspillere, der alle led af demens. CTE blev ikke linket direkte til hovedstød, men til gentagne slag til hovedet, herunder hoved-spiller-kollisioner. Dette lægger sig op ad tre andre studier, der alle antyder at spiller-spiller-kontakten er en langt større risiko end hovedstød.

Rugby

Forskere fandt af den australske rugbyspiller Barry "Tizza" Taylor døde i 2014 af komplikationer fra svær CTE med demens i en alder af 77. Taylor spillede i 19 år i amatør og seniorligaer før han blev træner. I 2013 identificerede Dr Willie Stewart fra Institute of Neurological Sciences på Southern General Hospital i Glasgow, Skotland, CTE i hjernen hos en tidligere amatør-rugbyspiller i 50'erne. Det menes at det er den første bekræftede case med tidlig demens grundet CTE hos en rugbyspiller.<ref>BBC News "Rugby 'linked to early onset dementia'", BBC News', August 3, 2013.</ref>

 Australsk fodbold

Den australsk fodboldspiller Greg Williams menes at have CTE som et resultat af hjernerystelser over en mere end 250-kampes karriere. I marts 2016 blev Justin Clarke fra den AFL-holdet Brisbane Lions tvunget til at trække sig tilbage i en alder af 22 år, på grund af en voldsom hjernerystelse pådraget i off-season træning to måneder tidligere. Han var den femte AFL-spiller i de tidligere ti måneder til at trække sig tilbage med hjernerystelsesrelaterede skader, sammen med Sam Blease, Leigh Adams, Matt Maguire og Brent Reilly, der alle træk sig fra maj 2015 og frem. Alle tilbagetrækningerne er blev forbundet med mere viden om hovedskader hos AFL og frygten for CTE associeret med lokale og internationale sportsfolk, især footballspillere.

 Baseball

Baseballspilleren Ryan Freels hjernevæv blev test i 2012, efter hans død. Der fandtes stadie 2 CTE, hvilket gjorde Freel til den første spiller fra Major League Baseball til at blive diagnosticeret med kronisk traumatisk encefalopati.

 Ekstremsport

I 2016 blev BMX-køreren og ekstremsportsikonet Dave Mirra diagnosticeret post mortem med CTE. Han begik selvmord ved at skyde sig selv, den 4. februar 2016, og hans hjerne blev undersøgt af Dr. Lili-Nax Hazrati fra University of Toronto, der bekræftede diagnosen.

 Forskning
I 2005 udgav retspatologen Bennet Omalu, sammen med sine kollegaer hos patologisk institut på University of Pittsburgh, en artikel ved navn "Chronic Traumatic Encephalopathy in a National Football League Player", i tidsskriftet Neurosurgery, baseret på analysen af hjernen hos den afdøde tidligere NFL-center Mike Webster. De fulgte op på denne med yderligere en case i 2006, der beskrev en lignende patologi, baseret på fundene i hjernen hos tidligere NFL-spiller Terry Long.

I 2008 åbnede Boston Universitys Chronic Traumatic Encephalopathy (CTE) Center samt CSTE hjernebanken på Bedford VA Hospital for at analysere effekten af CTE og andre neurodegenerative sygdomme på hjernen og rygsøjlen hos atleter, militære veteraner, og civile. CSTE Hjernebanken besidder det største samling af CTE-væv i verden. Den 21. december 2009 annoncerede National Football League Players Association at de ville samarbejde med CSTE, for at støtte centerets studie af gentagne hjernetrauma hos atleter. Yderligere donerede NFL $1 million til CSTE i 2010, uden nogle krav.Schwarz, Alan. "N.F.L. Donates $1 Million for Brain Studies", The New York Times, 20. april 2010. Hentet 17. august 2010. I 2008 tilkendegav 12 levende atleter (aktive og pensionerede), heriblandt hockeyspillerne Pat LaFontaine og Noah Welch, såvel som tidligere NFL-stjerne Ted Johnson, at de vil donere deres hjerner til CSTE efter deres død. I 2009 tilkendegav også NFL Pro Bowl-spillerne Matt Birk, Lofa Tatupu, og Sean Morey at de vil donere deres hjerner til CSTE. I 2010 gav yderligere 20 NFL-spillere tilsagn til det samme. Også de professionelle wrestlere Mick Foley, Booker T og Matt Morgan gav tilsagn 2010, sammen med MLS-spilleren Taylor Twellman, der stoppede i New England Revolution på grund af hjernerystelsessymptomer. I 2010 havde CSTE Hjernedonationsregister mere end 250 nuværende og tidligere atleter. I 2011 blev Shaun Valentine den første rugbyspiller til at donere sin hjerne ved dødsfald, foruden at også bokseren Micky Ward, hvis karriere inspirerede filmen The Fighter, også gav en tilkendegivelse.

Boston University har også fundet en association mellem ALS og CTE hos atleter der har deltaget i kontaktsport. Væv til studiet blev doneret af tolv atleter og deres familier til CSTE Hjernebanken.

Center for the Study of Retired Athletes, der er en del af Institut for fysisk aktivitet og idræt på University og North Carolina at Chapel Hill, udfører forskning med penge fra National Football League Charities til at "studere tidligere football-spillere, en population med høj prævalens af mTBI og sub-concussive slag, for at undersøge sammenhængende mellem øget football-eksponering og gentagne mTBI og neurodegenerative lidelser såsom kognitive forringelser og Alzheimers sygdom".

I 2014 annoncerede daværende præsident Barack Obama dannelsen af Chronic Effects of Neurotrauma Consortium (CENC), et føderalt finansieret forskningsprojekt lavet for at adressere langtidseffekterne af mTBI hos militærpersonel og veteraner. CENC er et multi-centersamarbejde der forbinder forskere fra DoD, VA, akademiske universiteter og private forskningsinstitutter, for effektivt at adressere de videnskabelige, diagnostiske og terapeutiske følgevirkninger af mTBI og dets langvarige effekter.

Nogle forskere har argumenteret for at prospektive longitudinelle studier, hvor personer følges over tid, er nødvendige for fuldstændig at forstå årsagen til og progression af CTE.

I september 2015 havde CSTE diagnosticeret CTE i 96% af de NFL-spillere de havde analyseret i postmortem hjernestudier.

 Referencer

 Se også
 Hjernerystelsesforeningen

 Eksterne henvisninger
 McGrath, Ben, "The N.F.L. and the concussion crisis", The New Yorker, January 31, 2011. Includes an account of The New York Times' and Alan Schwarz's editorial focus on CTE.
 Jahnke, Art, "Looking For Trouble", Bostonia, Fall 2012.
 Interview with Dr. Janigro on S100B in football players
 sciencedaily.com, 2013/03.
 "Concussion blood test", sportsinjuryhandbook.com.
 "Retired NFL players lose brain function", livescience.com.
 PBS Frontline'', "League of Denial", October 9, 2013.
 League of Denial: The NFL, Concussions, and the Battle for Truth by Mark Fainaru-Wada and Steve Fainaru

Hjernerystelse

Kronisk traumatisk encefalopati