Brendan John Nelson  (born 19 August 1958) is an Australian business leader and former politician. He served as the federal Leader of the Opposition from 2007 to 2008, going on to serve as Australia's senior diplomat to the European Union and NATO. He now has a global leadership role with Boeing, an aerospace company.

A medical doctor by profession, he came to public prominence as the Federal President of the Australian Medical Association (1993–95), and served as a Minister in the third and fourth terms of the Howard government, serving as Minister for Education, Science and Training (2001–06) and Minister for Defence (2006–2007).

Nelson was a member of the House of Representatives from 1996 to 2009, as the Liberal member for the Division of Bradfield in northern Sydney.

Following the 2007 federal election, at which the Howard government was defeated, Nelson was elected leader of the Liberal Party in a contest against former Minister for Environment and Water Resources Malcolm Turnbull, and became the Leader of the Opposition on 3 December 2007. On 16 September 2008, in a second contest following a spill motion, Nelson lost the leadership of the Opposition and the Liberal Party to Turnbull.

Nelson retired from politics in 2009, and was Ambassador to Belgium, Luxembourg, the European Union and NATO from 2009 to 2012. He was then Director of the Australian War Memorial from 2012 to 2019, subsequently serving as its chair until the end of 2022.

In February 2020, Nelson was made the President of Boeing Australia, New Zealand, and South Pacific. In September 2022, it was announced he would move to London to become President of Boeing International.

Early life
Nelson was born in Coburg, a suburb of Melbourne, as the eldest of three children of Des Nelson, a marine chief steward active in the Seamen's Union, and his wife, Patricia. In his infancy, his family moved to his mother's home town of Launceston, Tasmania.

In his early teenage years, the Nelson family relocated again to Adelaide, South Australia, where he matriculated at Saint Ignatius' College before going on to study economics at the University of Adelaide. However, he dropped out in his first year, working in various casual jobs in retail and hospitality before returning to university to study medicine. He switched to Flinders University to complete his Bachelor of Medicine and Surgery (MBBS).

Medical career

General practice career

Nelson then relocated to Hobart, Tasmania, taking up practice as a medical practitioner from 1985 until 1995. In 1986, he married for a second time, and became a father to twins. In 1987, he and David Crean, brother of Labor politician Simon Crean and later a Tasmanian state Labor minister, established an after-hours locum service which he worked in until 1991.

President of the Australian Medical Association
In 1988, Nelson joined the Australian Medical Association, and in 1990 became the Tasmanian State president of the organisation, taking a reformist approach to the role, and assisted the State branch in growing its membership. In 1991, he replaced Michael Jones, a former AMA president from Western Australia, as federal AMA vice-president. He took a strong public stand against sponsorship of sports events by cigarette companies, lobbying politicians directly for legislative change, and also encouraged airlines to increase the number of non-smoking seats.

On 30 May 1993, Nelson was elected unopposed as federal president of the Australian Medical Association, at 34 being the youngest ever holder of the office. He came to the office after significant hostility between the AMA and the federal Labor government, which peaked at the 1993 election under former AMA president Bruce Shepherd and former Health Minister Brian Howe. Nelson attempted to establish better relations with the government and its new Health Minister, Graham Richardson. He pledged to make Aboriginal health and the effects of unemployment on health a high priority during his term as federal president, and would appoint a full-time worker based in Canberra to look after these issues.

In an address to the National Press Club on 30 September 1993, acknowledging the AMA's reputation for conservatism, he said he would not "lead the AMA safely", but believed doctors should "lead the way in showing that national progress can be made by placing the welfare and consideration of other human beings ahead of their own," asserting their obligation to speak out on issues for the public good. In the address, he advocated gay law reform, greater concern for the environment, more attention to Aboriginal and unemployed health, and greater co-operation between the medical profession and politicians of all sides to build a better health system. In November, he told a national Aboriginal conference in Sydney that he was ashamed of the medical profession's track record on Aboriginal health, arguing that "doctors need to ask themselves how a person can be well when they've been denied their land, their hunting grounds, their citizenship and freedom and even their own children. Of course Aboriginal people's health has suffered when you look at this litany of misery". As president, while personally opposing euthanasia, he supported the right of doctors to withdraw treatment from consenting critically ill patients, and supported euthanasia campaigner Philip Nitschke's case against the Royal Darwin Hospital.

The role of private health in the health care mix, Aboriginal health, the AMA's ongoing campaign against cigarette sponsorship of sports events, and the size of the Medicare levy were other significant issues which occupied a lot of Nelson's time and attention as federal president, as they did the various Ministers for Health in the final years of the Keating government. Nelson took ministers and shadow ministers around Central Australia to view Aboriginal communities. In October 1994, the World Conference on Tobacco and Health in Paris unanimously adopted an AMA resolution calling for a formal United Nations strategy on tobacco control.

Political career

Early involvement with the Australian Labor Party
Nelson's father's strong involvement in the union movement and the Australian Labor Party influenced his early political development, and he joined Labor at the age of 13. However, he resigned from the Labor Party in 1991 before accepting a role on the AMA executive, on account of his perception of it as an apolitical position.

At a rowdy pre-election rally during the 1993 election campaign in Toorak, as vice-president of the AMA, he declared via a megaphone that "I have never voted Liberal in my life!" On 25 November 1993, he told journalist and medical writer Steve Dow that Labor governments generally were better for Australia but not always in their handling of health care.

Early political career
In January 1994, Nelson joined the Tasmanian branch of the Liberal Party of Australia. After initially being tipped for the South Australian seat of Boothby, being vacated by outgoing Liberal MP Steele Hall, he sold his Tasmanian home, and moved to Lindfield in the affluent North Shore region of Sydney, establishing a surgery at The Rocks and switching his membership to the Pymble branch. On 30 January 1995, he announced his nomination for the preselection contest for Bradfield, a safe Liberal seat in which Pymble was located and held since 1974 by shadow minister David Connolly. The seat had been in Liberal hands for its entire existence, and the Liberals held it with a 27-percent majority, making it the safest Coalition seat in Sydney and one of the safest Coalition seats in metropolitan Australia. He was supported in his bid by former AMA president Bruce Shepherd, who served as his campaign treasurer. On 1 March 1995, at a Liberal gathering, he renounced his view that Labor governments had been better for Australia, and stated that he believed Medicare was unsustainable and that voluntary work programs for the unemployed would build self-esteem, and advocated a consumption tax. He also declared that he intended to be a high-profile member of Parliament, saying "if all I wanted to do was be a parliamentarian, a seat-warmer, I would have gone for a marginal seat." A bitter preselection campaign ensued; and, on 13 May 1995, he gained the party's endorsement on a 96-to-93 vote, even though Connolly had the support of Liberal leader John Howard and deputy leader Peter Costello. Nelson claimed his win was "a victory for liberalism".

After the preselection, Nelson worked on an Aboriginal health program for the Cape York Peninsula; and, in June, following his retirement as president of the AMA, went to the slums of Nairobi, Kenya, on behalf of World Vision to hear about that country's struggles with AIDS, three months after losing his younger brother to the disease.

On 14 July 1995, as master of ceremonies for a fundraising dinner supporting Howard, he was criticised for his risque humour concerning then-current entertainment and political events, not having realised that Lady Fairfax, Lady McMahon, and conservative business leaders were in the audience. The incident attracted considerable publicity and there were calls from inside the Liberal Party to reverse his preselection, but he was supported by key decision-makers including the president of the NSW Liberal Party.

Member for Bradfield (1996–2009)

Nelson was elected to Parliament as expected at the federal election on 2 March 1996, at which the Keating government was defeated and John Howard became Prime Minister. Although he suffered a tiny swing against him, he still took 64.7 percent of the primary vote and 75.8 percent after preferences were distributed. Nelson spent his first two terms as a government backbencher, while establishing himself as a leading member of the moderate, or "small-l liberal," wing of the Liberal Party.

Nelson was a vocal opponent of the views of Independent MP Pauline Hanson following her maiden speech on 10 September 1996, challenging her to visit Palm Island and other Aboriginal communities with him. On 6 October, he proposed a bipartisan condemnation of her statements along lines already suggested by Labor Opposition leader Kim Beazley, saying that politicians had an obligation to show leadership on the issue. He questioned the Prime Minister, who offered to cooperate and negotiate, but indicated he would not support the Opposition's motion in full. On 19 October, Nelson said he believed the Government needed to more clearly repudiate Hanson's claims, and that she was "appealing to a primeval instinct" in her statements on Aboriginals and Asian migrants. On 30 October 1996, a bipartisan motion on tolerance, nondiscriminatory immigration and Aboriginal reconciliation was moved and passed.

In December 1996, Liberal MP Kevin Andrews raised a private members' bill to overturn the Northern Territory's euthanasia legislation, which had been championed by Dr Philip Nitschke. Nelson, along with former New South Wales premier John Fahey, were accused of convincing the son of the first man to die under the law, who had previously been a euthanasia advocate, to change his mind. The man, a branch secretary of a rural Liberal branch, ended up in hospital after suffering a nervous breakdown following the publicity surrounding the matter. When the bill went through the House of Representatives on 10 December, Nelson was one of 88 MPs who voted for Andrews' bill on a conscience vote. Nelson also had to apologise to Parliament in March 1997 when it was found that 11 parts of a speech he had given matched a paper on overseas doctors by immigration expert Bob Birrell of Monash University published the previous year.

Nelson was appointed Parliamentary Secretary to the Minister for Defence in 2001. In this role he directed the Mulwala ammunition factory to be decontaminated and decommissioned.

Minister for Education, Science and Training (2001–2006)
After the 2001 federal election he was promoted directly to Cabinet with the senior portfolio of Minister for Education, Science and Training.  Despite Bradfield's long-standing status as a comfortably safe Liberal seat, Nelson was the first person to be promoted to cabinet while holding the seat.

He introduced a series of radical changes to Australia's higher education system that simultaneously imposed more direct government control over the management of universities while also allowing them to earn more revenue by charging higher fees to students. He extended the government's policy of directing more federal funding to non-government schools, as well as becoming more involved in reviewing the state education systems. In 2005 he introduced Voluntary Student Unionism. He was a popular target for student activism because of these changes.

Nelson announced in August 2004 that public schools "must have a functioning flagpole, fly the Australian flag and display the values framework in a prominent place in the school."

In 2005 Nelson expressed support for giving parents the option of having students exposed to the controversial subject of intelligent design. However he emphasised that evolution should always hold first place saying, "I'd be quite concerned if intelligent design were to replace evolution." He later said intelligent design should only be taught in religion or philosophy classes.

Minister for Defence (2006–2007)

After his rapid promotion to Cabinet, Nelson was spoken of as a possible future Liberal leader. On 24 January 2006, then Prime Minister John Howard announced Nelson's promotion from the Education, Science and Training portfolio to the high profile Defence portfolio.

As Defence Minister, he made the controversial decision to purchase Boeing's Super Hornet aircraft instead of a fighter perceived by some to be more capable.

Leader of the Opposition (2007–2008)
Following the defeat of the Howard government at the 2007 federal election, he was elected Liberal party leader and therefore Leader of the Opposition, narrowly defeating Malcolm Turnbull in a 45 to 42 vote, after the withdrawal from the race of Tony Abbott. After Nelson's election, his political past resurfaced, with him claiming he came from a Labor family.

Nelson became the first person since Billy Snedden in 1972 to become Opposition Leader without prior experience in Opposition. Nelson also became the first Catholic to lead the Liberal Party.

Nelson was elected Liberal leader on 29 November, four days before the commission of the Howard government and hence his appointment as Defence Minister was terminated. This meant that technically he was both Liberal leader and Defence Minister in those four days.

On 1 December 2007 Nelson attempted to distance himself from some of the conservative policies of his predecessor, saying "I don't support gay marriage, adoption or IVF. But I believe in addressing the social and economic injustices affecting homosexuals."

Nelson declared that the Liberal Party had "listened and learned" from the Australian public on WorkChoices.  He pronounced the program "dead," vowing it would never be resurrected as part of Coalition policy, and called on the Government to move quickly to introduce draft industrial relations legislation.

In January 2008, Nelson opposed making any formal apology to the Indigenous Australians known as the "Stolen Generations". Nelson said such an apology would fuel guilt among middle Australia, and cause a mentality of "victimhood" among indigenous Australians. In early February 2008, Nelson changed his stance, and declared that he supported the apology, first personally, then also on behalf of his party:
I, on behalf of the Coalition, of the alternative government of Australia, are [sic] providing in-principle support for the offer of an apology to the forcibly removed generations of Aboriginal children.

When a motion formally apologising to the Stolen Generations was put before the House on 13 February, Nelson voted in favour, as did all Coalition members present in the chamber.  However, six members of Nelson's caucus—Peter Dutton, Don Randall, Sophie Mirabella, Dennis Jensen, Wilson Tuckey, Luke Simpkins and Alby Schultz—were absent.  Before the vote, Nelson delivered a 20-minute speech endorsing the apology.  Nelson's endorsement triggered nationwide protests; several people watching the speech booed, jeered and turned their backs on him.

Nelson's leadership came under increased pressure in January 2008, after an MP shifted loyalties to Turnbull, and taking into consideration that former MP Dave Tollner had been allowed to vote in the initial contest, the leadership vote would now be deadlocked at 43–43. Newspoll polling in February 2008 set a record low "Preferred Prime Minister" rating for any opposition leader at 9 percent, with March polling setting another record of 7 percent, with two-party-preferred setting another Newspoll record at 37–63 percent. Nelson responded by declaring himself the underdog. In response to increased speculation about his leadership Nelson commented in April that he "will keep fighting and standing up for everyday Australians.".

Nelson used his 2008 budget reply to declare the Rudd government budget a "tax and spend" budget, as well as arguing for a 5-cent reduction in petrol excise, and pledging to block an increase in the "alcopop" tax.

In May 2008, Nelson gave his approval to a merger occurring between the Queensland Liberal Party and Queensland National Party.

Support for Nelson as leader within the Liberal Party had all but collapsed by the end of July 2008, in part due to repeated gaffes on emissions trading and climate change. Expected to challenge him was either Peter Costello or Malcolm Turnbull, upon the release of Costello's book, The Costello Memoirs. Costello stated he would not be making any move for the Liberal leadership, however media outlets capitalised on Costello's failure to categorically rule out any future leadership challenge.

Nelson suffered from another gaffe in August 2008, where he stated:

Peter's made his decision that he did not seek the leadership of the party. As I've said before, I'd be very happy if he changes his mind.

He later attempted to clarify the comment in that he was referring to Costello staying in parliament.

Despite a small and steady increase after record low polling, Nelson lost the leadership of the Liberal Party to Shadow Treasurer, Malcolm Turnbull, on 16 September 2008 by 45 to 41 votes in a spill. Nelson went to the backbench.

Turnbull and later Liberal leader Tony Abbott eventually became Prime Ministers and meant that so far Nelson is the only Liberal leader of the 21st century who did not become Prime Minister.

Resignation from politics
On 16 February 2009, Nelson announced that he would retire from politics at the next federal election. On 25 August 2009, he announced that he would resign from Parliament in late September 2009. Nearly two months later, Nelson officially resigned on 19 October 2009, triggering the 2009 Bradfield by-election. He maintains an interest in Australian political life, recently speaking at a Liberal Party event in honour of Australia's first Indigenous Parliamentarian, Senator Neville Bonner.

Post-political career

Diplomatic appointments
On 17 September 2009, Foreign Minister Stephen Smith appointed Nelson as the Ambassador to Belgium, Luxembourg, the European Union, and NATO, at the same time appointing former Federal Labor Leader Kim Beazley as the Australian Ambassador to the United States. Prime Minister Kevin Rudd announced the appointments in Canberra the same day. Nelson accepted the appointment from his former rival and commended the decision to appoint Beazley as Ambassador to the US. Nelson said of both appointments, they "would be accepted across the political spectrum."

Director of the Australian War Memorial
On 23 August 2012, the government announced Nelson's forthcoming appointment in the Australian Public Service as the new Director of the Australian War Memorial effective from 17 December 2012, succeeding Major General Steve Gower. In August 2019, Nelson announced that after seven years he would be stepping down as head of the Australian War Memorial.

Business appointments

In February 2020, Nelson became the president of Boeing Australia. In December 2022, it was announced that effective January 12, 2023, Nelson would serve as the head of Boeing's international division.

Personal life
Nelson is married to Gillian, whom he married in 1999, raising her daughter together. He was previously married to Kate, a nurse. They married in 1983, were together 15 years, raising their twins, a son and daughter. Whilst a student, he had been briefly married to his childhood sweetheart, Deanna.

In 1995, his brother, Philip, died after a long battle with AIDS.

Nelson's hobbies include playing guitar and riding motorcycles, a habit he began at 17 when he dropped out of an economics degree at Adelaide University and needed a cheap form of transport.

In 2016 Nelson was appointed an Officer of the Order of Australia in recognition for his distinguished service to the Parliament of Australia, to the community, to the advancement of Australia's international relations, and to major cultural institutions.

References

External links

Nelson's sorry speech  and

1958 births
Living people
Liberal Party of Australia members of the Parliament of Australia
Leaders of the Opposition (Australia)
Members of the Australian House of Representatives
Members of the Australian House of Representatives for Bradfield
Flinders University alumni
Ambassadors of Australia to Belgium
Ambassadors of Australia to the European Union
Ambassadors of Australia to NATO
Australian general practitioners
Australian monarchists
Politicians from Melbourne
Ambassadors of Australia to Luxembourg
Defence ministers of Australia
Officers of the Order of Australia
Leaders of the Liberal Party of Australia
Presidents of the Australian Medical Association
21st-century Australian politicians
20th-century Australian politicians
Australian medical doctors
Boeing people
Australian War Memorial

Brendan Nelson


Homalosorus, monotipski rod papratnjača u redu osladolike. Jedina vrsta je H. pycnocarpos, rasprostranjena po SAD-u

Rod je opisana 1977.

Sinonimi
 Asplenium angustifolium Michx.
 Asplenium pycnocarpon Spreng.
 Athyrium angustifolium Milde
 Athyrium pycnocarpon (Spreng.) Tidestr.
 Diplazium pycnocarpon (Spreng.) M.Broun
 Diplaziopsis pycnocarpa (Spreng.) M.G.Price
 Diplazium angustifolium (Milde) Butters

Izvori

Diplaziopsidaceae

Homalosorus


تعتبر شركات التلفزة اللبنانية من رواد التلفزة في العالم العربي. ابتدأت عام 1959 بشركتي تلفزيون وأصبحت الآن عشرة محطات أرضية وسبعة محطات فضائية تجذب مشاهدين من كل البلاد العربية.

وكان الإنتاج التلفزيوني اللبناني السباق في إنتاج الدراما العربية التي انتشرت في العالم العربي والشرق الأوسط قبل الحرب الأهلية إلا أن إنتاجيتها انخفضت مع بداية الحرب. والآن، يشتهر التلفزيون اللبناني بالبرامج الاستعراضية والألعاب الفنية مثل سوبر ستار وبرامج الواقعية مثل ستار أكاديمي الذين يجذبان ويتفاعلان مع مشاهدين من كل العالم العربي. بالإضافة إلى البرامج الثقافية والتي تعتني بأسلوب حياة يميل أحيانا إلى الغرب ما يعكس المجتمع اللبناني. ومن أشهر محطات التلفزة اللبنانية هي تلفزيون المستقبل (Future TV) وألـ أل بي سي (LBCI) وألـ أم تي في (MTV).

تاريخ التلفزة اللبنانية

شركة التلفزيون اللبنانية

تعتبر شركة تلفزيون لبنان من أول شركات التلفزة في الشرق الأوسط. لتبُث بلغتين: اللغة العربية فيما عرف «بالقناة 7» وباللغة الفرنسية فيما سمي بـ«القناة 9» بمشاركة شركة أر تي أف الفرنسية.

شركة تلفزيون لبنان والمشرق

شيد مبنى شركة تلفزيون لبنان والمشرق عام 1961 في منطقة الحازمية من ضواحي بيروت. كانت تعرف بـ«القناة 11» وتبث باللغة العربية وكان معظم مساهميه من الفرنسيين.

تلفزيون لبنان الرسمي

بسبب ضيق السوق الاعلانيه، دمجت الشركتين في العام 1974 نشرة أخبارهما، ثم تم الدمج نهائياً بينهما في العام 1977م وسميت الشركة الجديدة «تلفزيون لبنان».

نشوء تلفزيونات أخرى

وفي العام 1982 وخلال الاجتياح الإسرائيلي بداء بث تلفزيون لبنان العربي كأول مرناة غير شرعي لكن بثه كان محدوداً في التغطية الجغرافية، كما إنه لم يعمر طويلاً.

وفي العام 1985 انطلقت المؤسسة اللبنانية للإرسال - LBC التي انشأتها القوات اللبنانية، ثم بدأ بعدها ظهور محطات أخرى فأنشئت محطة المشرق في الجهة المقابلة باشراف من النائب زاهر الخطيب لكنها لم تستطع الاستمرار طويلاً. وألغى قانون الإعلام عام 1994 محطات عدة مثل الـ ICN والتلفزيون الجديد والـ CVN ومحطات أخرى، وسمح ببث محطات جديدة مثل تلفزيون المستقبل وتلفزيون المر MTV وتلفزيون الشبكة الوطنية للإرسال NBN بعدما جرد القانون تلفزيون لبنان من حقه الحصري معوضاً عليه بالمقابل بإعفائه من الرسوم حتى سنة 2012. لكن ملحقاً آخر صدر في عهد حكومة الرئيس سليم الحص منح الرخصة لمحطات جديدة منها تلفزيون الجديد NewTV.

وأغلب محطات التلفزة اللبنانية تمثل تيارات سياسية أو طائفية.

الشركات الحالية
شركات التلفزة الحالية التي تبث من لبنان هي:
 تلفزيون لبنان - Télé-Liban: وهي المحطة الرسمية التابعة للحكومة اللبنانية. أسست بالشراكة مع شركة طومسون الفرنسية المنتجة للتلفزيونات. وبمساعدة دوري شمعون استحصلوا على رخصة للبث عام 1957. وأنشاؤا المبنى في بيروت. وكانت تبُث بلغتين: اللغة العربية فيما عرف «بالقناة 7» وباللغة الفرنسية فيما سمي بـ ألـ Télé-neuf «القناة 9» بمشاركة شركة أو أر تي أف الفرنسية.
 أل بي سي - LBCI: تقدم برامج منوعات، وتواجه الآن صراع قانوني حول ملكيتها بين رئيس مجلس إدارتها |بيار الظاهر وبين القوات اللبنانية التي قامت بتأسيسها، ويتبع للقناة قناة فضائية اسمها الفضائية اللبنانية وهي قناة شاملة تابعة المؤسسة لكن مملكيتها كانت تعود، بسبب اتفاق بين الوليد بن طلال وبيار الظاهر، بين عامي 2000 و2015 تعود بنسبة 49% للأمير الوليد بن طلال آل سعود والباقي للمؤسسة أما بعد آب 2015 فتم تحرير المحطة كليا من ملكية الأمير.
 أم تي في - MTV Liban: وهي ملك للنائب السابق غابرييل المرّ شقيق النائب ميشال المرّ، وقد أقفلت القناة، بسبب نضالها ضد الوجود العسكري السوري في لبنان، منذ عام 2001 إلى أن أعيد افتتاحها في أبريل 2009، وهي قناة شاملة وأغلب ما تقدمه تركز به على المجتمع والثقافة اللبنانية.
 تلفزيون ألـ أو تي في - OTV: محطة تابعة للتيار الوطني الحر، إلا أن أسهمها يمتلكها الناس بشكل عام إلا أن سياستها تميل إلى التيار الوطني الحر، وهي قناة شاملة تقدم البرامج المنوعة والثقافية والسياسية والمسلسلات، إلا إنها تركز بشكل كبير على الأعمال اللبنانية.
 تلفزيون المستقبل: أغلب أسهم التلفزيون مملوك لعائلة رئيس الوزراء الأسبق رفيق الحريري ومقربين منه، وهي قناة شاملة تقدم من خلال شبكة برامجها البرامج المنوعة والثقافية والاجتماعية، وتتبع القناة محطه إخباريه مخصصة للبرامج السياسية والأخبار تحمل اسم أخبار المستقبل.
 Télé Lumière أو تيلي لوميار: تلفزيون رسالته مسيحية لبنانية. نورسات ليس تلفزيوناً سياسياً ولا تجارياً ولا حزبياً. بل مؤسسة لا تبغي الربح لا يبغي الترويج لأي معتقد أو توجه أو زعامة سياسية. لا يعمل لكسب مادي. يشرف على التلفزيون مجلس البطاركة والأساقفة الكاثوليك في لبنان ويديره مجلس يضم مسؤولين دينيين من مختلف الطوائف المسيحية، إلى جانب علمانيين مندفعين وينظم العلاقة بين السلطة الكنسية والتلفزيون «بروتوكول تعاون». تعتبر السلطات الرسمية تيلي لوميار ونورسات، عبر مجلس البطاركة والأساقفة الكاثوليك في لبنان، تلفزيوناً مسيحياً يحتفظ بالإستقلالية المالية والإدارية وبحريّة البرمجة والبثّ ولا رقابة عليه الاّ من السلطات الكنسية.
 الشبكة الوطنية للإرسال (NBN): وهي محطة تابعة لحركة أمل (أفواج المقاومة اللبنانية) التي يرأسها رئيس مجلس النواب نبيه بري، وتمثل توجهها السياسي، وهي تقدم برامج سياسة وثقافية وبعضاً من المنوعات.
 قناة الجديد: وهي ملك لتحسين خياط، وهي قناة شاملة تقدم المنوعات والبرامج الثقافية والسياسية والمسلسلات، ودوماً ما تتخذ سياستها خط معارض للحكومة
 تلفزيون المنار: محطة تابعة لحزب الله وتمثل توجهه السياسي بشكل كامل.

البرامج التلفزيونية اللبنانية

وكان الإنتاج التلفزيوني اللبناني السباق في إنتاج الدراما العربية التي انتشرت في العالم العربي قبل الحرب الأهلية لا أن إنتاجيتها انخفضت مع بداية الحرب.

اما المسلسلات التي قدمت على شاشات المرناة اللبنانية ثم انتقلت إلى الشاشات العربية فهي لا تعد ولا تحصى. منها «المشوار الطويل» و«ألو حياتي» و«النهر» و«عازف الليل» و«غوار» وغيرها. كذلك المسلسلات البدوية مثل «فارس ونجود» و«فارس بني عياد» و«النهر»، و«ديالا». والعديد من البرامج التاريخية مثل «العقد الفريد» و«البخلاء» وبرامج المنوعات مثل «بيروت في الليل» و«استديو الفن» و«القلعة».

وصنعت مراني لبنان نجوما كبارا أصبحوا رواداً في عالم المرئي مثل «فيروز» و«الأخوين رحباني» و«سميرة توفيق» و«نجيب حنكش» و«منير معاصري» و«نضال الأشقر» و«انطوان كرباج» و«رضا كبريت» و«مادونا غازي» و«ماجدة الرومي» و«راغب علامة» و«ديانا حداد» والكثير غيرهم.

مع انتشار المراني العربية والفضائية، خفت شعبيتة الدراما اللبنانية الا ان البرامج الاستعراضية والألعاب الفنية اللبنانية مثل سوبر ستار وبرامج الواقعية مثل ستار أكاديمي ما زالوا يجذبون ويتفاعلون مع مشاهدين من كل العالم العربي.

مراجع

 تقرير عن افتتاح تلفزيون لبنان عام 1958
 تلفزيون لبنان الرسمي يقتات بأرشيفه.. في غياب أي رعاية
 جان كلود بولس، كتاب «التلفزيون رحلة إلى الجحيم!»، دار النهار للنشر

التلفزيون في لبنان
تأسيسات سنة 1959

تلفزة لبنان


Gran Premio Miguel Indurain er et spansk endagsløb i landevejscykling som arrangeres hvert år i april. Løbet er blevet arrangeret siden 1951. Løbet er af UCI klassificeret med 1.Pro og er en del af UCI ProSeries.

Vindere

Campeonato Vasco-Navarro de Montaña

Trofeo Gobierno de Navarra og Gran Premio Miguel Induráin

Eksterne henvisninger

Etableret i 1951

Gran Premio Miguel Indurain


Ekümenik konsil ya da genel konsil, Hristiyan inanç esaslarını tespit ve tahkim etmek, âyinlerin icrâsı konusunda kararlar almak ve Hristiyanlık ahlak ve disiplininin esaslarını teyit ve tahkim etmek üzere bütün dünyadan (ekümene) kilise liderleri ve ilahiyat otoritelerinin toplandığı ve katılımcıların kabullerinin bütün dünyadaki Hristiyan kiliselerinin kabulü anlamına geldiği toplantılardır.

Ekümenik sözcüğü, "ikamet edilen dünyâ" anlamında Yunanca kökenli bir sözcüktür (οἰκουμένη). Hristiyanlığın ilk asırlarında bu sözcük, Roma İmparatorluğu'na kinaye olarak kullanılırdı. İlk yedi ekümenik konsil, Kadıköy Hristiyanlığının hem doğu hem de batı kiliseleri tarafından tanınmaktadır. Bu konsiller Roma imparatorları tarafından düzenlenmiş ve imparatorlar tarafından Roma'nın resmi Hristiyanlığının kilisesine empoze edilmiştir.

Üçüncü Ekümenik Konsil (431) ile birlikte, ciddi boyuttaki ayrılıklar, bazı kiliselerin konsillere katılmamasına yol açtı ve böylece daha önceleri tek bir kilise olarak görülen Hristiyan kilisesinin bölünmüş hâle geldiğini ortaya çıkardı. Bundan sonraki konsillere bazı mezhepler katılmadı ya da katıldıklarında konsilleri onaylamadılar. Doğu Kilisesi olarak bilinen Nestoryan Kilisesi'nin piskoposları sadece ilk iki ekümenik konsile (325, 381) katıldılar. Oryantal Ortodoksluk olarak bilinecek olan kiliselerin piskoposları, sadece ilk dört ekümenik konsile (325, 381, 431, 451)  katıldılar. Ancak dördüncü konsil olan Kadıköy Konsili'nin kararlarını reddettiler ve sonraki ekümenik konsillere de katılmadılar.

Günümüzde Hristiyan mezheplerinin arasında, konsillerin ekümenikliğini ve geçerli otorite olup olmadığını kabul noktasında çok çeşitlilik vardır. Kristoloji ve diğer konulardaki ayrılıklar, bazı mezheplerin, diğerlerinin kabul ettiği kimi konsilleri reddetmesi sonucunu doğurmuştur.

Mezheplere göre kabul edilen konsiller
Diğer kiliseler tarafından Nestûrîlik olmakla nitelendirilen Doğu Kilisesi, sadece ilk iki konsili kabûl etmektedir. Oryantal Ortodoks Kiliseler, ilk üç konsili; Ortodoks Kilisesi ve Roma Katolik Kilisesi ilk yedi konsili ekümenik kabul eder. Ortodokslar, daha sonraki konsilleri ve sinodları ekümenik kabul etmezler, ancak Katolik Kilisesi ekümenik olarak vasıflandırdığı konsiller düzenlemeye devam etmektedir. Katolikler, toplam yirmi bir konsili ekümenik kabul ederler. Anglikanlar ilk dört konsili ekümenik saymaktadırlar.

Ekümenik konsiller
Katolik Kilisesi tarafından kabul edilen konsillerin isimleri ve tarihleri şöyledir:

 Birinci İznik Konsili (325)
 Birinci Konstantinopolis Konsili (381)
 Birinci Efes Konsili (431)
  Kalkedon Konsili (451)
 İkinci Konstantinopolis Konsili (553)
 Üçüncü Konstantinopolis Konsili (680)
 İkinci İznik Konsili (787)
 Dördüncü İstanbul Konsili (869)
 I. Laterano Konsili (1123)
 II. Laterano Konsili (1139)
 III. Laterano Konsili (1179)
 IV. Laterano Konsili (1215)
 I. Lyon Konsili (1245)
 İkinci Lyon Konsili (1274)
 Vienne/Fransa Konsili (1311)
 Constance Konsili (1414-1418)
 Basel Konsili (1431)
  V. Laterano Konsili (1512-1517)
 Trento Konsili (1545-1563)
 Birinci Vatikan Konsili (1869-1870)
 İkinci Vatikan Konsili (1962-1965)

Kaynakça

Hristiyanlık tarihi

Ekümenik konsil


Pentru reciclare, sticla se poate depozita în recipiente, containere sau centre de colectare selectivă pentru a fi reciclate. Acestea se pot recicla în procent de 100% și în mod continuu, astfel încât reciclarea sticlei contribuie la utilizarea eficientă a resurselor. O soluție de reciclare este reîntoarcerea sticlei la producători și recuperarea garanției. Oglinzile, geamurile si becurile se colectează separat.
Sticla incoloră se foloseste în procesul de reciclare la fabricarea produselor din sticlă clară, iar sticla colorată se utilizează la obținerea produselor din sticlă colorată.

Sticlele sunt obținute din materiale topite la o temperatură de 1.500°C, care presupune un consum mare de resurse. Reciclarea unei sticle presupune economisirea energiei pentru funcționarea unui bec de 15 watti timp de 24 de ore. De asemenea, pentru fiecare tonă de sticlă reciclată, se evită producerea emisiior de carbon cu efect de seră de circa 315 kg, economisirea a 660 kg de nisip, consumul menajer de apă al unui locuitor pentru 4 zile.

Note

Sticlă
Sticlă

Reciclarea sticlei


Stephen K. Hayes (born September 9, 1949) is an American martial artist and writer.

Early life
Stephen K. Hayes was born in Wilmington, Delaware, and raised in Dayton, Ohio. He graduated from Fairmont West High School in Kettering, Ohio, in 1967.

Hayes attended Miami University in nearby Oxford, Ohio, because he "heard they had a judo club". It turned out to be a Korean Tang Soo Do school, not judo, but Hayes remained. In 1971, he graduated from Miami with a Bachelor of Arts degree, having majored in speech and theatre.

Martial arts career
In the 1970s, Hayes traveled to Japan. In June 1975, he met and began training under Tsunehisa Tanemura. He later trained under Masaaki Hatsumi, who refers to himself as 34th Grandmaster of Togakure-ryū ninjutsu and is the founder of the Bujinkan (武神館) organization.

Hayes returned to the United States with his wife, Rumiko, in late 1980 when his Japan residency visa expired, and began teaching and authoring numerous books and magazine articles.

In 1985, he was entered into the Black Belt magazine's Hall of Fame as Instructor of the Year. He was again featured on the cover of Black Belt in the March 2007 issue. The magazine's opening editorial described him as "one of the 10 most influential living martial artists in the world".

In 1993, Hayes was awarded the judan (tenth-degree black belt) in Togakure-ryū ninjutsu from Hatsumi.

In 1997, he founded the martial art of To-Shin Do, an art based in his experience of budō taijutsu.

In 2006, Hayes's name was removed from the display of active Bujinkan teachers, ending his official role within that organization. That his name plank was removed from the Bujinkan Honbu wall has been documented by both parties. However, the specifics regarding the motivation for the removal are in dispute. Some suggest Hayes was expelled from the organization. Hayes explains that he simply no longer participates as an active Bujinkan instructor. To-Shin Do is taught through his SKH (Stephen K. Hayes) Quest locations. The SKH Quest network now spans 31 schools across North America, Europe, Australia and Africa.

Hayes acted in the 1980 television miniseries Shogun and in 2004 was featured in the Discovery Channel documentary Unsolved History regarding ninja and their practices.

Buddhism
Hayes is an ordained practitioner of esoteric Tendai Mikkyō Buddhism. He apprenticed under Dr. Clark Jikai Choffy, an ordained Tendai priest and personal disciple of Jion Haba, the bishop of Tokyo's Reisho-in temple. He received empowerments and teachings from Choffy, received transmission in the Homan Ryu school of Tendai esoteric Buddhism, and in 1991 he received Tokudo priesthood ordination in Tendai Buddhism. Hayes has founded a Buddhist Order based on his teachings and experiences with Tibetan Buddhism and Tendai, called the Blue Lotus Assembly.

While traveling through Tibet, Hayes met the Dalai Lama in 1987. During a conference in the United States when the Dalai Lama learned that he had received the 1989 Nobel Peace Prize Hayes assisted with the unexpected security concerns as reporters arrived. For many years in the 1990s, Hayes served as the Dalai Lama's personal protection escort and security adviser, especially during visits to the United States.

Personal life
Hayes resides and works in Dayton, Ohio. He and his wife, Rumiko Hayes, have two daughters, Reina and Marissa.

Books
Non-fiction

Ninja: Spirit of the Shadow Warrior (1980), Ohara Publications
The Ninja and Their Secret Fighting Art (1981), Charles E. Tuttle Co.
Ninja vol. 2: Warrior Ways of Enlightenment (1981), Ohara Publications
Ninja vol. 3: Warrior Path of Togakure (1983), Ohara Publications
Ninjutsu: The Art of the Invisible Warrior (1984) Contemporary Books
Wisdom from the Ninja Village of the Cold Moon (1984) Contemporary Books
Ninja vol. 4: Legacy of the Night Warrior (1985), Ohara Publications
The Mystic Arts of the Ninja: Hypnotism, Invisibility, and Weaponry (1985), Contemporary Books
Ninja Realms of Power: Spiritual Roots and Traditions of the Shadow Warrior (1986)
The Ancient Art of Ninja Warfare: Combat, Espionage, and Traditions (1988), Contemporary Books
Ninja vol. 5: Lore of the Shinobi Warrior (1989), Ohara Publications
Enlightened Self-Protection: The Kasumi-An Ninja Art Tradition: An Original Workbook (1992), Nine Gates Press
Action Meditation: The Japanese Diamond and Lotus Tradition (1993), Nine Gates Press
The Ninja Defense: A Modern Master's Approach to Universal Dangers (2012), Tuttle Publishing
The Complete Ninja Collection (2013), Black Belt Communications

Fiction
Tulku, a Tale of Modern Ninja (1985) Contemporary Books

Filmography

Ninja Vengeance (1988), Himself (as Ninjutsu Instructor)

References

External links
 , his official website

 Stephen K. Hayes | SKH Quest Center for Martial Arts

1949 births
20th-century American novelists
American Buddhists
American expatriates in Japan
American male television actors
American martial arts writers
American male novelists
American ninjutsu practitioners
Living people
Male actors from Ohio
Male actors from Wilmington, Delaware
Martial arts school founders
Miami University alumni
Sportspeople from Dayton, Ohio
Sportspeople from Wilmington, Delaware
Novelists from Ohio
Writers from Wilmington, Delaware
20th-century American male writers
20th-century American non-fiction writers
American male non-fiction writers

Stephen K. Hayes


1868-07-11 දින Canadian-American තාරකා විද්‍යාඥයෙක් වන ජේ. සී. වොට්සන් (ඔහුගේ සිව්වන සොයාගැනීම) විසින් සොයාගනු ලැබූ හෙකටී, මිනිසා විසින් සොයාගනු ලැබූ ග්‍රහක ලැයිස්තුවේ සියවන (100) ස්ථානය ගනියි.

ආශ්‍රිත

 1868 දී සොයාගැණුනු තාරකා විද්‍යාත්මක වස්තූන්
S-වර්ගයේ ක්ෂුද්‍ර ග්‍රහයෝ
 ග්‍රීක පුරාණෝක්තිවේදය අනුව නම් කෙරුණු ක්ෂුද්‍ර ග්‍රහයෝ
ප්‍රධාන වළල්ලට අයත් ක්ෂුද්‍ර ග්‍රහයෝ

100 හෙකටී


Grigore Triandafil (n. 4 februarie 1840, București – d. 23 februarie 1907, București), cunoscut și ca Georges Trandafil a fost un magistrat, doctor în drept, avocat, politician și ministru român.

A fost ministrul justiției (16 noiembrie 1889 - 15 februarie 1891) în Guvernul George Manu, primar al Bucureștiului (iunie 1892 - februarie 1893) și președinte al Camerei (din 25 februarie 1905 până la 23 februarie 1907).

Legături externe

Nașteri în 1840
Decese în 1907
Politicieni români din secolul al XIX-lea
Politicieni români din secolul al XX-lea
Magistrați români
Miniștri de justiție ai României

Grigore Triandafil


هل أو هيل هي إلهة الموتى وهي ابنة لوكي والعملاقة أنكربودا وسكنت تحت جذور الشجرة المقدسة إغدراسيل وأعطيت ملك عوالم هيلهايم التسعة، ونفي الحكايات الأولى كان كل الأموات يذهبون معها ثم تطورت وأصبح الأموات من المرض والهرم يأتون معها فقط وأصبحت مرادفة للعذاب والرعب، ومسكنها هو إلفيدنير Elvidnir أو السحب السوداء وطبقها هو هونغر Hungr أو الجوع وسكينها سولت Sullt المجاعة وخدمها غانغلاته Ganglate أو الأقدام البطيئة وسريرها كير Kiir أي المرض وستائر سريرها هي بليكياندابول Blikiandabol أي التعاسة العظيمة وهي تحكم نيفلهايم أرض الجليد والظلام الدائمين.

المراجع

آلهة العالم السفلي
أرباب الموت
أساطير نوردية
النساء والموت
إلهات العالم السفلي
إلهات الموت
لوكي

هيل (أسطورة)


Șoimul de iarnă este un oaspete de iarnă frecvent în România. Ca habitat preferă zonele deschise din apropierea zonelor umede.

DESCRIERE
Șoimul de iarnă este caracteristic zonelor joase împădurite, pășunilor și mlaștinilor. Este cel mai mic dintre răpitoarele din Europa, însă foarte agil și rapid. Lungimea corpului este de 26-33 cm și are o greutate de circa 125-210 g pentru mascul și 190-300 g pentru femelă, aceasta fiind mult mai mare decât masculul. Anvergura aripilor este cuprinsă între 50-73 cm. În Europa medievală era folosit de către crescătorii de șoimi ca "pe un șoim potrivit pentru o doamnă". În prezent este antrenat rar de către crescători, datorită restricțiilor impuse pentru conservarea speciilor de păsări. Capul și spatele masculului sunt gri, iar pieptul și abdomenul crem-ruginiu cu striuri închise. Penajul femelei este maroniu pe spate și pal roșiatic cu striuri pe abdomen. Se hrănește în special cu păsări mici cum sunt ciocârliile, fâsele, vrăbiile. Preferă puii tineri neexperimentați. Hrana este completată și cu insecte, mamifere mici și șerpi.

ETIMOLOGIA DENUMIRII STIINTIFICE
Numele de gen provine din cuvântul latin falx – seceră, cu referire la silueta cu aripi lungi și ascuțite sau, după alte surse, din falcate cu referire la ciocul sau ghearele curbate. Numele de specie provine din cuvântul latin columba, cu referire la faptul că în zbor silueta sa seamănă cu cea a unui porumbel.

LOCALIZARE SI COMPORTAMENT
Este o specie cuibăritoare în nordul continentului european. Când vânează, zboară repede și la înalțime de sub un metru deasupra solului folosindu-se de copaci și tufișuri pentru a-și surprinde prada, pe care o prinde în aer. Perechea vânează adeseori împreună și unul dintre parteneri sperie prada și o conduce spre celălalt. Celelalte păsări prădătoare evită în general șoimii de iarnă din cauza agilității și agresivității acestora. Specia este monogamă cel puțin pentru un sezon de cuibărit, deși copulări cu alți parteneri au fost înregistrate. Primăvara, masculii migrează spre nord înaintea femelelor. Deși se reîntorc în același teritoriu, adeseori nu folosesc același cuib. Nu își construiește propriul cuib și folosește cuiburi mai vechi de cioară sau coțofană, amplasate în păduri de conifere sau de amestec. În absența acestora cuibărește pe margini stâncoase sau chiar pe sol. Își apără teritoriul foarte agresiv. Longevitatea maximă cunoscută este de 12 ani și șapte luni. Iernează în centrul și estul continentului european.

POPULATIE
Populația europeană a speciei este relativ mică, cuprinsă între 31000-49000 de perechi. S-a menținut stabilă în perioada 1970-1990. În perioada 1990-2000, cu excepția Suediei unde efectivele au marcat o scădere, acestea s-au menținut stabile sau au marcat o ușoară creștere. Cele mai mari efective cuibăritoare sunt în Rusia, Norvegia și Suedia.

Reproducere

Sosește din cartierele de iernare în aprilie. Femela depune de obicei 4-5 ouă, cu o dimensiune medie de 40 x 31,5 mm. Incubația durează în medie 28-32 de zile și este asigurată în proporție de 90% de către femelă, care în această perioadă este hrănită de mascul. La eclozare puii cântăresc aproximativ 13 g. Puii devin zburători la 29-31 de zile și rămân dependenți de părinți încă patru săptămâni. Uneori, exemplarele de un an, în special masculii, participă la hrănirea familiei alături de perechea de adulți. Adeseori, când hrana este suficientă, două treimi din numărul puilor ce au eclozat ajung zburători. În anii cu hrană puțină doar o treime din numărul puilor eclozați ajung zburători. Ajung la maturitate sexuală la un an, însă cei mai mulți masculi cuibăresc numai în al doilea an. La fel ca în cazul altor răpitoare, masculul este cel ce asigură în principal hrana familiei.

AMENINTARI SI MASURI DE CONSERVARE
Degradarea habitatelor, poluarea cu pesticide și deranjul păsărilor sunt principalele pericole ce afectează specia.
Prădător agil și îndemânatic vânează insecte mari, rozătoare mici și păsărele.

Teritoriul de cuibărire din Europa se află în sudul și centrul Scandinaviei

Referințe

Păsări răpitoare
Păsări descrise în 1758

Șoim de iarnă


Tümlauer-Koog (Danca: Tumlaus Kog), Almanya'nın kuzeyinde Schleswig-Holstein eyaletinde, Nordfriesland iline bağlı yerleşim yeri. 6,2 km² yüzölçümüne sahiptir. Nüfusu, 31 Aralık 2003 itibarıyla yaklaşık 100 olarak tespit edilmiştir. Belediye Başkanlığı Hilke Herzberg tarafından yürütülmektedir.

Dış bağlantılar
 www.amt-eiderstedt.de

Nordfriesland iline bağlı yerleşim birimleri

Tümlauer-Koog


Ann Lislegaard (født 1962 i Tønsberg, Horten) er en dansk billedkunstner, der bor og arbejder i København, Danmark og i New York City, USA. Hun er uddannet på Kunstakademiet i København 1988-93. Hun har haft residencies på bl.a. MoMA PS1 - The International Studio Program i New York 1995-96 og MIT Boston.

Lislegaard er kendt for 3D-filmanimationer og lys/lyd-værker, der ofte er baseret på ideer fra science fiction. Hun interesserer sig for det spekulative og subversive potentiale i science fiction genren.
Hun var professor ved Det Kongelige Danske Kunstakademi fra 2004 til 2013.

Soloudstillinger
Lislegaard har haft adskillige soloudstillinger på bl.a.
 Moderna Museet Projekt i Stockholm,
 Astrup Fearnley Museet i Oslo,
 Statens Museum for Kunst i København,
 Raven Row i London,
 MOCAD - Museum of Contemporary Art Detroit,
 The Henry Art Gallery i Seattle,
 Kyoto Art Center, (en)
 NCA i Tokyo, Nichido Contemporary Art, Tokyo, Japan
 Galleria Raucci e Santa Maria i Napoli,
 Galleri Tommy Lund i København,
 Paul Andriesse Gallery i Amsterdam og
 Murray Guy Gallery i New York.

Udmærkelser
I 2009 blev Lislegaard tildelt livsvarig hædersydelse fra Statens Kunstfond.
I 2015 modtog hun Eckersberg Medaillen.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger

 Ann Lislegaards hjemmeside
 Galleri fra Murray Guy, Murrayguy.com (via Archive.org)
 McLean-Ferris, Laura. "Ann Lislegaard" review, marts 2015. Fra Frieze.com (via Archive.org)
 Farago, Jason. "Ann Lislegaard", review, Artforum, 15. november 2014. Fra Artforum.com (via Archive.org)
 Searle, Adrian. "Electric Light Orchestra" fra The Guardian, 25. januar 2000. Review fra Theguardian.com
 Ann Lislegaard, f. 1962 Modtager af hædersydelse, tildelt i 2009 / Billedkunst − Fra Kunst.dk, Statens Kunstfond
 Værker af Ann Lislegaard på danske museer fra Kulturarv.dk, Kunstindeks Danmark

Modtagere af Eckersberg Medaillen
Personer i Kraks Blå Bog
Kunstnere på finansloven
Kunstnere fra Norge
Personer fra Tønsberg

Kvindelige kunstnere fra Danmark
Ansatte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi

Ann Lislegaard


Draft 7 este un film românesc din 2011 regizat de Luiza Pârvu. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Olimpia Melinte, Eduard Jighirgiu.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2011 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2011
Filme dramatice românești

Draft 7


Bețișoare rock n'roll este un film românesc din 2009 regizat de Cristian Pascariu. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Irina Wintze, Miron Maxim.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2009 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2009

Bețișoare rock n'roll


Carl David Tolmé Runge () a fost un matematician și fizician german; alături de Martin Kutta, a fost dezvoltatorul metodei Runge-Kutta (pronunția germană: [ʀʊŋə kʊta]) din domeniul matematicii care este astăzi cunoscut sub numele de analiză numerică.

Biografie
Carl David Tolmé Runge s-a născut la Bremen la 30 august 1856. Primii câțiva ani de viață i-a petrecut la Havana unde tatăl său, Julius Runge, era consulul Danemarcei. Familia s-a mutat mai târziu la Bremen unde tatăl său a murit timpuriu (în 1864).

În 1880, a obținut titlul de doctor în matematică la Berlin unde a studiat sub îndrumarea lui Karl Weierstrass. În 1886 a fost numit profesor la Technische Hochschule Hannover din Hanovra, Germania.

Interesul său științific a fost orientat spre matematică, spectroscopie, geodezie și astrofizică. Pe lângă matematica pură, a făcut studii experimentale asupra liniilor spectrale ale diferitelor elemente chimice (împreună cu Heinrich Kayser) și a fost foarte interesat de aplicarea rezultatelor acestor studii în domeniul spectroscopiei astronomice.
În 1904, la invitația lui Felix Klein, a ocupat o catedră la Universitatea Georg-August din Göttingen. Acolo a rămas până la pensionarea sa din 1925.

Familia
Fiica sa, Iris, a devenit și ea matematician, iar fiul său, Wilhelm, a fost un pionier al dezvoltării radarului. O altă fiică, Nerina (Nina), a fost căsătorită cu matematicianul Richard Courant.

Memoria
Craterul Runge de pe Lună este denumit după el. Nivelele energetice ale oxigenului molecular, de tip Schumann-Runge sunt denumite după el și Victor Schumann.

Lucrări
  Ueber die Krümmung, Torsion und geodätische Krümmung der auf einer Fläche gezogenen Curven (Despre curbura, torsiunea și curbura geodezică a curbelor de pe o suprafață; disertație de doctorat, Friese, 1880.
 Analytische Geometrie der Ebene (Geometria analitică a planului); B.G. Teubner, Leipzig, 1908.
 Graphical methods; a course of lectures delivered in Columbia university, New York, October, 1909, to January, 1910 (Metode grafice; un curs de prelegeri la Universitatea din Columbia, New York, ținute din octombrie 1909 până în ianuarie 1910); Columbia University Press, New York, 1912.
 Carl Runge und Hermann König Vorlesungen über numerisches Rechnen(Prelegeri de calcul numeric); Springer, Heidelberg, 1924.
 Vector Analysis (Analiză vectorială); Göttingen, 1919

Note

Bibliografie

 Iris Runge: Carl Runge und sein wissenschaftliches Werk(Carl Runge și opera sa științifică); Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen, 1949.

Vezi și
 Metoda numerică Runge-Kutta pentru soluțiile aproximative ale ecuațiilor diferențiale ordinare
 Fenomenul Runge
 Metoda Runge pentru ecuațiile diofane
 Vectorul Laplace-Runge-Lenz
 Teorema lui Runge

Nașteri în 1856
Decese în 1927
Fizicieni germani
Matematicieni germani
Eponime ale craterelor de pe Lună

Carl David Tolmé Runge


Andreas Steininger ist der Name folgender Personen:

* Andreas Steininger (Heimatforscher) (1895–1939), deutscher Heimatforscher
 Andreas Steininger (Fußballspieler) (* 1975), österreichischer Fußballspieler

Andreas Steininger


Ronald Dean Coleman (born May 13, 1964) is an American retired professional bodybuilder. The winner of the Mr. Olympia title for eight consecutive years, he is widely regarded as either the greatest bodybuilder of all time or one of the two greatest along with Arnold Schwarzenegger and as the most dominant bodybuilding physique ever to grace the stage. Winner of 26 IFBB professional titles, he is also renowned for his combination of size and conditioning, dominant body-parts and extremely heavy workouts, making him the strongest bodybuilder of all time.

For his dominance and legacy in the world of bodybuilding, Coleman was inducted into the International Sports Hall of Fame in 2016 and was bestowed with the 'Arnold Classic Lifetime Achievement Award' in 2021.

Early life
Ronnie Dean Coleman was born in Monroe, Louisiana, on May 13, 1964. He graduated cum laude from Grambling State University in 1984 with a BSc in accounting. While there, he played football as a middle linebacker with the GSU Tigers under coach Eddie Robinson. After graduation, he failed to find work as an accountant and instead went to work at Domino's Pizza, where he would eat the complimentary pizza every day due to being so poor that he could barely afford to eat outside of work. He then became a police officer in Arlington, Texas, serving as an officer from 1989 to 2000 and a reserve officer until 2003.

Bodybuilding career

Coleman's fellow officer Gustavo Arlotta suggested he attend the Metroflex gym, owned by amateur bodybuilder Brian Dobson. Dobson offered Coleman a free lifetime membership if he allowed Dobson to train him for the upcoming 1990 Mr. Texas bodybuilding competition. After training for Mr. Texas, Coleman won first place in both the heavyweight and overall categories. He also defeated Dobson himself. Coleman won his first competition as a professional, the Canada Pro Cup, in 1995. The following year, he won the contest again, then went on to win the 1997 Russian Grand Prix. He also participated in powerlifting competitions in the mid-1990s.

His rise at the top in the professional circuit of bodybuilding was relatively slow: for his first participation at the Mr. Olympia contest (the most prestigious worldwide) in 1992, he wasn't ranked; then in 1994 he placed 15th, then 10th in 1995, 6th in 1996, and 9th in 1997 when Dorian Yates won his sixth and last title before retiring. The following year, Kenneth Wheeler was favored to become the 10th individual Mr. Olympia titleholder, with predominant competition coming from Nasser El Sonbaty, Kevin Levrone, and Shawn Ray. However, Coleman—whose Night of Champions victory earlier in the year had considerably elevated his esteem in the bodybuilding world—brought substantial improvements to the stage and went on to defeat Wheeler by three points for his first Mr. Olympia win. Coleman defended his title all the way through the 2005 contest, earning a total of eight consecutive victories and tying Lee Haney as the most successful Mr. Olympia in history. In 2001, he became the first man to win both the Arnold Classic and the Mr. Olympia titles the same year (only Dexter Jackson has repeated this feat, in 2008). Coleman's reign as Mr. Olympia came to an end in 2006 when Jay Cutler, the three-time consecutive runner-up heading into the contest, finally earned his first win. It was only the second time in contest history that a reigning multi-champion Mr. Olympia had lost his title (as opposed to retiring). The previous instance occurred when Arnold Schwarzenegger defeated Sergio Oliva in 1970. Coleman made his final Mr. Olympia appearance in 2007, placing 4th.

Coleman's success as a professional bodybuilder has led to many product endorsements and other opportunities in his career, which he has traveled the world to promote. He has made many guest appearances at gym openings around the U.S. When training, he preferred to use free weights rather than machines in order to maximize his flexibility and range of motion. He has made three training videos: The Unbelievable, The Cost of Redemption, and On the Road. In these videos, he gives tips for more experienced weightlifters, while warning against overexertion and improper form.

Coleman supports the Inner City Games, an organization co-founded by Arnold Schwarzenegger in 1991. He was the recipient of the 2001 Admiral in the Texas Navy Certificate Award from Texas Governor Rick Perry for outstanding achievements in bodybuilding and for the promotion of physical fitness. In 2011, he launched Ronnie Coleman Signature Series, a company that provides sports nutrition and wellness products for bodybuilders and other athletes.

The extreme weights Coleman used over the course of his career competing as a powerlifter and bodybuilder, such as squats and deadlifts with 800 lbs, took a toll on his body and he has undergone numerous surgeries since 2007. These include two hip replacements and various attempts at alleviating chronic pain from damaged intervertebral discs. He has continued to train despite his deteriorated condition, but can only use light weights now, to try to prevent muscle loss as of 2018, and some of his surgeries (each one costing between $300,000 and $500,000) had such poor outcomes that he may never be able to walk unassisted again. Coleman uses a wheelchair if he has to travel long distances. However, he has said that he does not regret his choices and admits that he was determined to be the best bodybuilder at any cost; he said that, if anything, he regrets not having done even more to consolidate his legacy.

In 2018, Vlad Yudin documented Coleman's life and career in the Netflix documentary Ronnie Coleman: The King. For the film's credits, rapper Quan made a song called "Flexin' on Them (Ronnie Coleman)" inspired by Coleman's bodybuilding career.

In popular culture
With his trademark high-pitched voice, some of the vocal gimmicks Coleman popularized in his training videos have become commonplace in the global bodybuilding community, especially after the advent of viral videos. The most popular of these, which he regularly shouted to himself as a form of self-encouragement, include "Yeah buddy!", "Light weight, baby!", "Ain't nothin' but a peanut!" and "Everybody wants to be a bodybuilder, but nobody wants to lift no heavy-ass weights".

Personal life
Coleman is a devout Christian. He met French-Lebanese personal trainer Rouaida Christine Achkar at a sports exposition in Paris in March 1998, and they were married in Beirut on December 28, 2007. They divorced soon after. Coleman married American personal trainer Susan Williamson on April 11, 2016. They reside in Arlington, Texas, and have four children together.

In June 2020, Coleman revealed that he can no longer walk unassisted due to botched surgical procedures. Saying that he may never walk again, Coleman blamed his problems on questionable surgeries and noted that his last 3 surgeries cost a total of $2 million.

Physical statistics
Height:
Contest weight:
Off-season weight:
Chest / Back:
Arms:
Legs:

Famous lifts
Deadlift:   × 2 reps (The Unbelievable, 2000)
Squat:   × 2 reps (The Cost of Redemption, 2003)
Bench press:   × 5 reps (The Cost of Redemption, 2003)
Dumbbell Bench press:   Dumbbells × 12 reps (The Unbelievable, 2000)
Military press:   × 12 reps (The Unbelievable, 2000)
Dumbbell Shoulder press:   Dumbbells × 7 reps (The Cost of Redemption, 2003)
Bent-over row:   × 10 reps (Relentless, 2006)
T-bar (corner) row:   × 9 reps (The Unbelievable, 2000) &  x 12 reps (Relentless, 2006)
Front Squat:   × 4 reps (The Unbelievable, 2000)
Hack Squat:   × 8 reps (The Unbelievable, 2000)
Lunges:   × 20 reps per leg (The Unbelievable, 2000)
Barbell Shrugs:   × 11 reps (The Cost of Redemption, 2003)
Dumbbell Shrugs:   Dumbbells × 15 reps (Relentless, 2006)
Calf raises:   × 20 reps (Relentless, 2006)
Leg press:   × 8 reps (The Cost of Redemption, 2003)

Filmography

Bodybuilding titles

See also

 List of male professional bodybuilders

References

External links

Ronnie Coleman's supplement brand 'Ronnie Cole Signature Series'

1964 births
Living people
African-American bodybuilders
African-American Christians
African-American police officers
American police officers
African-American players of American football
Grambling State Tigers football players
People from Bastrop, Louisiana
Players of American football from Louisiana
Professional bodybuilders
Articles containing video clips
21st-century African-American people
20th-century African-American sportspeople

Ronnie Coleman


Efectul Iarkovski este o forță care acționează asupra unui corp care se rotește în spațiu cauzată de emisia anizotropă a fotonilor termici, care crează un impuls. Aceasta este, de obicei luată în considerare în raport cu meteoriți mici sau asteroizi (aproximativ 10 x 20 cm la 10 x 20 m în diametru), la care această influență este cea mai semnificativă.

Istoria descoperirii
Efectul a fost descoperit de către inginerul rus Ivan Osipovici Iarkovski (1844 - 1902), care s-a ocupat de probleme științifice în timpul liber. Scris într-un pamflet în jurul anului 1900, Iarkovski a remarcat faptul că încălzirea permanentă a unui obiect de rotație în spațiul cosmic ar putea duce la mari efecte pe termen lung în orbitele corpurilor cosmice mici, mai ales meteoriți sau mici asteroizi. Ideea lui Iarkovski ar fi fost uitată, dacă nu ar fi fost astronomul eston Ernst J. Öpik (1893 - 1985), care a citit pamfletul lui Iarkovski, cândva în jurul anului 1909. Decenii mai târziu, Öpik, amintindu-și de pamflet din memorie, a discutat despre posibila importanță a efectului Iarkovski asupra mișcării meteoriților în Sistemul Solar.

Descriere
Efectul Iarkovski este o consecință a faptului că schimbările de temperatură ale unui obiect încălzit prin radiație (și, prin urmare, intensitatea radiației termice a obiectului) se situează în urma modificărilor în radiațiile primite. Fapt este că suprafața obiectului are nevoie de timp pentru a se încălzi atunci când este prima dată iluminat; și are nevoie de timp să se răcească atunci când iluminarea încetează. În general, există două componente ale efectului:

 Efect diurn: Asupra unui corp care se rotește iluminat de Soare (de exemplu, un asteroid sau Pământul), suprafața este încălzită de radiația solară în timpul zilei, și se răcește noaptea. Datorită proprietăților termice de suprafață, există un decalaj între absorbția de radiații de la Soare, și emisiile acelorași radiații drept căldură, astfel încât cel mai cald punct de pe o rotație a corpului apare în jurul valorii de "2 PM" pe suprafață, sau puțin după amiază. Aceasta rezultă într-o diferență între direcțiile de absorbție și de re-emisie de radiații, care produce o forță netă de-a lungul direcției de mișcare a orbitei. Dacă obiectul este un rotator prograd, forța este în direcția de mișcare a orbitei, și provoacă semi-axa majoră a orbitei să crească în mod constant spiralele obiectului departe de Soare. Un rotator retrograd face spirale spre interior. Efectul diurn este componenta dominantă pentru corpurile cu diametrul mai mare de 100 m.
 Efect de sezon: Acest lucru este mai ușor de înțeles pentru cazul ideal al unui corp non-rotativ care orbitează în jurul Soarelui, pentru care fiecare "an" este format din exact o "zi". În timp ce călătorește pe orbita sa, emisfera "amurgului" care a fost încălzită cu mult timp înainte este invariabil în direcția de mișcare orbitală. Excesul de radiații termice în această direcție determină o forță de frânare care provoacă întotdeauna o spirală spre interior, spre Soare. În practică, pentru corpurile de rotație, acest efect sezonier crește cu înclinarea axei. El domină numai dacă efectul diurn este destul de mic. Aceasta se poate întâmpla din cauza rotației foarte rapide (nu este timp să se răcească pe partea de noapte, prin urmare, există o distribuție longitudinală aproape uniformă a temperaturii), de dimensiuni mici (întregul corp este încălzit de-a lungul) sau o înclinare axială aproape de 90°. Efectul sezonier este mai important pentru mici fragmente de asteroizi (de la câțiva metri până la aproximativ 100 m), cu condiția ca suprafețele lor să nu fie acoperite de un strat de regolit, iar rotațiile să nu fie extrem de lente. În plus, pe perioade îndelungate de timp în care axa de rotație a  corpului se poate schimba în mod repetat din cauza coliziunilor (și, prin urmare, de asemenea, direcția schimbărilor efectului diurn), efectul sezonier va avea, de asemenea, tendința de a domina.

În general, efectul este dependent de dimensiune, și va afecta axa semi-majoră a asteroizilor mai mici, în timp ce lasă practic neafectați asteroizi de mari dimensiuni. Pentru asteroizi de ordinul kilometrilor, efectul Iarkovski este infim pe perioade scurte: forța de pe asteroidul 6489 Golevka a fost estimată la aproximativ 0,25 newtoni, pentru un net de accelerare de 10−10 m/s2. Dar este constantă; de-a lungul a milioane de ani orbita unui asteroid poate fi îndeajuns de perturbată încât să-l transporte din centura de asteroizi în Sistemului Solar interior.

Detaliile de mai sus pot deveni mai complicate pentru corpurile cu orbite puternic excentrice.

Note

Legături externe
 Detection of Semi-Major Axis Drifts in 54 Near-Earth Asteroids: New Measurements of the Yarkovsky Effect – (Arxiv: 1204.5990)

Vezi și
 Asteroid
 Efectul Poynting–Robertson

Calcul variațional

Efectul Iarkovski


Nøglen under måtten er en amerikansk komediefilm fra 1960 instrueret af Billy Wilder.

Plot

CC Baxter arbejder på et kontor i et forsikringsselskab, og udlåner sin lejlighed til sine kollegers udenomsægteskabelige affærer. Han håber på at blive forfremmet, og lader derfor gerne sin chef Sheldrake fornøje sig i lejligheden. Men Baxter kommer i et stor dilemma, da det viser sig at chefen har en affære med elevatorpigen Fran, som han selv er forelsket i. Skal han risikere sin forfremmelse til fordel for pigen han elsker?

Eksterne henvisninger

Amerikanske film fra 1960
Romantiske komediefilm fra USA
Oscar for bedste film
Film instrueret af Billy Wilder
Film i sort-hvid

Nøglen under måtten


Stema municipiului Ploiești a fost aprobată în 1998. Se compune dintr-un scut albastru, încărcat cu doi lei de aur, cu limba roșie, care susțin un stejar dezrădăcinat, de argint. Totul este așezat pe o eșarfă roșie pe care sunt înscrise inițialele M.V.V. Scutul este timbrat de o coroană murală de argint, formată din șapte turnuri crenelate.

Semnificația elementelor însumate:
 Reprezentarea, preluată din sigiliul lui Mihai Viteazul ca domn al celor trei țări românești, amintește faptul că acest voievod a întemeiat orașul.
 Inițialele M.V.V. reprezinta prescurtarea numelui Mihai Viteazul-Voievod.

Legături externe
 Municipiul Ploiești

 Stemele municipiilor din România
 Ploiești

Stema municipiului Ploiești


චාල්ස් පර්සිවල් ද සිල්වා (1912 අප්‍රේල් 16 – 1972 ඔක්තෝබර් 9) ශ්‍රී ලංකාවේ ප්‍රමුඛ දේශපාලනඥයෙක් සහ සිවිල් සේවකයෙක් විය. ඔහු මුදල් අමාත්‍ය, ඉඩම්, ඉඩම් සංවර්ධන සහ කෘෂිකර්ම අමාත්‍යවරයා ලෙස කටයුතු කර ඇත. සහ විදුලිබල හා වාරිමාර්ග අමාත්‍ය, සහ ශ්‍රී ලංකා නිදහස් පක්ෂයේ සභාපති, පසුව එක්සත් ජාතික පක්ෂයේ ජ්‍යෙෂ්ඨ සාමාජිකයෙකු ලෙස එක්විය.

දකුණේ බලපිටිය නගරයේ උපත ලද ඔහු අම්බලන්ගොඩ ධර්මාශෝක විද්‍යාලයෙන් සහ ගල්කිස්ස ශාන්ත තෝමස් විද්‍යාලයෙන් අධ්‍යාපනය ලැබූ අතර ලංකා විශ්වවිද්‍යාල විද්‍යාලයෙන් සහ ලන්ඩන් විශ්වවිද්‍යාලයෙන් ගණිතය හදාරා ඇත. කීර්තිමත් ලංකා සිවිල් සේවයට සම්බන්ධ වෙමින් ඔහු උතුරු මැද පළාතේ උප දිසාපතිවරයෙකු ලෙස සේවය කළ අතර, ඩී.එස්. සේනානායක මහතාට පළාතේ කෘෂිකාර්මික ව්‍යාපෘති සඳහා සහය වෙමින්, ඩඩ්ලි සේනානායක මහතා යටතේ කෘෂිකර්ම අමාත්‍යාංශයේ ඉඩම් සංවර්ධන අධ්‍යක්ෂ ලෙසද සේවය කළේය. තාත්තා ලංකාවේ ප්‍රථම අග්‍රාමාත්‍යවරයා වන විට කෘෂිකර්ම අමාත්‍යවරයා විය. බාල සේනානායක සමඟ ඇති වූ විරසකයෙන් සී. පී. ද සිල්වා රාජ්‍ය සේවයෙන් ඉල්ලා අස්විය.

අලුතින් පිහිටුවන ලද ශ්‍රී ලංකා නිදහස් පක්ෂයෙන් දේශපාලනයට පිවිසි ඔහු 1956 මහ මැතිවරණයෙන් එස්. ඩබ්ලිව්. ආර්. ඩී. බණ්ඩාරනායකගේ විශිෂ්ට ජයග්‍රහණය සඳහා ප්‍රධාන කාර්යභාරයක් ඉටු කළ අතර ඉහළම කැබිනට් අමාත්‍යවරයා බවට පත්විය. 1959 දී බණ්‌ඩාරනායක මහතා ඝාතනයට ලක් වූ අවස්‌ථාවේ, ඔහු විසින්ම ලන්ඩනයට ගොස් සැකකටයුතු විෂ ශරීරගත වී සුවය ලබමින් සිටියදී, බණ්‌ඩාරනායකගෙන් පසු අගමැති වීමේ අවස්‌ථාව ඔහුට මග හැරී ගියේය. ලංකාවට ආපසු පැමිණි ඔහු නිදහස් පක්ෂයේ නායකත්වය භාරගත් නමුත් එහි විවිධ කොටස් එක්සත් කිරීමට අපොහොසත් වූ අතර එක්සත් ජාතික පක්ෂ ආණ්ඩුවේ පරාජයට පත් කිරීමට පෙර කෙටි කාලයක් විපක්ෂ නායකයා ලෙස කටයුතු කළේය. එහෙත් ආණ්ඩුකාරවරයා නැවත මැතිවරණයක් ඉල්ලා සිටීම නිසා ඔහුගේ ආණ්ඩුවක් පිහිටුවීමේ උත්සාහය අසාර්ථක විය.

බණ්ඩාරනායකගේ වැන්දඹු බිරිඳ සිරිමා බණ්ඩාරනායක පක්‍ෂයේ නායිකාව ලෙස පිහිටුවා 1960 ජූලි මහ මැතිවරණයෙන් පක්‍ෂය විශාල ජයග්‍රහණයක් ලබා ගැනීමට ඔහු සමත් විය. සිරිමා බණ්ඩාරනායක මැතිනිය සහ ඇයගේ හිතවත් පිරිස විසින් කුල භේදයෙන් කොන් කළ ඔහු නිදහස් පක්‍ෂයේ දේශපාලනඥයින් දහතුනක් විපක්‍ෂයට ගෙන ගොස් පාර්ලිමේන්තුවේදී ආණ්‌ඩුව පරදවා නව මැතිවරණවලින් එක්සත් ජාතික පක්‍ෂය සිය නව පක්‍ෂයේ සහාය ඇතිව ජයග්‍රහණය කළේය. ශ්‍රී ලංකා නිදහස් සමාජවාදී පක්‍ෂයේ ප‍්‍රතිඵලයක් ලෙස ඉන් පසුව බිහිවූ ජාතික ආණ්ඩුවේ ඇමතිවරයෙකු බවට පත්විය. කෘෂිකර්මාන්තය සහ ග්‍රාමීය සංවර්ධනය වෙනුවෙන් ප්‍රබලව පෙනී සිටි ඔහු උතුරු මැද පළාතේ විශාල කෘෂිකාර්මික සංවර්ධන ව්‍යාපෘති රැසක ප්‍රධාන කාර්යභාරයක් ඉටු කළේය. වසර දහඅටක් අඛණ්ඩව පාර්ලිමේන්තුවේ කටයුතු කිරීමෙන් පසු 1970 මහ මැතිවරණයෙන් ඔහුට ආසනය අහිමි විය.

මුල් ජීවිතය සහ අධ්‍යාපනය
බළපිටියේ සහ ගාල්ලේ සිවිල් සේවයක් ඇති ප්‍රොක්ටර්වරයෙකු වූ සී. ආර්. ද සිල්වාට හා  ඔබිනමුණි ඇඩ්ලින් ද සිල්වා ට දාව බලපිටියේ රන්දොඹේ උපත ලැබූ අතර ඔහුට සහෝදරයන් තිදෙනෙක් සහ සහෝදරියන් දෙදෙනෙක් සිටියහ. ඔහුගේ සොහොයුරු ඒ. එච්. ද සිල්වා ඔවුන්ගේ පියාගේ සේවය භාරගත් අතර ඔහුගේ අනෙක් සහෝදරයා වන මෙරිල් ද සිල්වා සමඟ පාර්ලිමේන්තුවට තේරී පත් විය. ඔහුගේ සොහොයුරිය වන ග්ලැඩිස්, ආර්ටී ද සිල්වා සමඟ විවාහ වූ අතර අනෙක් සහෝදරිය ස්ටෙලා ළමා රෝග විශේෂඥවරියක් වූවාය. ඔහුගේ සොහොයුරු වෛද්‍ය එල්. බී. ද සිල්වා වෛද්‍ය පර්යේෂණ ආයතනයට අනුයුක්තව සේවය කළ පර්යේෂකයෙකි. ඔහු කොල්වින් ආර් ද සිල්වාගේ ඥාති සහෝදරයෙකි.

ඔහු අම්බලන්ගොඩ ධර්මාශෝක විද්‍යාලයෙන් සහ ගල්කිස්ස ශාන්ත තෝමස් විද්‍යාලයෙන් අධ්‍යාපනය ලැබූ අතර එහිදී ග්‍රෙගරි ශිෂ්‍යත්වය, මිලර් සම්මානය දිනාගෙන ප්‍රධාන ශිෂ්‍යයා බවට පත්විය. ඉන්පසු ඔහු ලංකා විශ්වවිද්‍යාල විද්‍යාලයට ඇතුළත් වූ අතර එහිදී ඔහු B.Sc උපාධියක් ලබා ගත්තේය. 1933 දී ගණිතය (පළමු පන්තිය) ඉන්පසු ඔහු පශ්චාත් උපාධි අධ්‍යයනය සඳහා ලන්ඩන් විශ්වවිද්‍යාලයට ඇතුළත් විය.

සිවිල් සේවය
එක්සත් රාජධානියේ ලංකා සිවිල් සේවා (CCS) ප්‍රවේශ විභාගයට පෙනී සිටි ද සිල්වා 1935 දී ඇතුළත් කර නැවත දිවයිනට පැමිණි පසු යාපනය කච්චේරියේ කැඩෙට් නිලධාරියෙකු ලෙස පත් කරන ලදී. වයස අවුරුදු 23 දී, ඔහු CCS සඳහා ඇතුළත් වූ ලාබාලම අයගෙන් කෙනෙකි. කැඩෙට් නිලධාරියෙකු ලෙස පුහුණුව අවසන් කිරීමෙන් පසු ඔහු පුත්තලම සහකාර දිසාපති (AGA) ලෙස පත් කරන ලදී. අනතුරුව කෘෂිකර්ම අමාත්‍ය ඩී.එස්.සේනානායක මහතා විසින් පොළොන්නරුව දිස්ත්‍රික්කයේ ඔහුගේ කෘෂිකාර්මික ව්‍යාපෘති ඉදිරියට ගෙන යාම සඳහා එම දිස්ත්‍රික්කයේ AGA ලෙස සේවය කිරීමට ඔහුව තෝරා ගන්නා ලදී. ද සිල්වා පොළොන්නරුවේදී රිචඩ් අලුවිහාරේ යටතේ සේවය කළ අතර මින්නේරිය ජනපද යෝජනා ක්‍රමය ස්ථාපිත කිරීමේදී ප්‍රධාන කාර්යභාරයක් ඉටු කළේය. ඉන් අනතුරුව ඔහු කෘෂිකර්ම අමාත්‍යවරයාගේ සහකාර ලේකම්වරයා ලෙස පත් කෙරුණු අතර සේනානායක මහතාගේ කෘෂිකාර්මික වැඩසටහන් සඳහා සහාය විය. පසුව ඔහු අනුරාධපුර දිස්ත්‍රික්කයේ සහකාර දිසාපති ලෙස පත් කරන ලදී. 1945 දී සහකාර ඉඩම් කොමසාරිස්වරයෙකු වූ ඔහු 1949 දී ඔහුට වඩා වසර දෙකක් ජ්‍යෙෂ්ඨව සිටි ශාන්ත තෝමස් විද්‍යාලයේ සමකාලීනයෙකු වූ එවකට කෘෂිකර්ම අමාත්‍ය ඩඩ්ලි සේනානායක යටතේ ඉඩම් සංවර්ධන අධ්‍යක්ෂ තනතුරට උසස් කරන ලදී. කෙසේ වෙතත්, ඩඩ්ලි සේනානායක සමඟ ඇති වූ මතභේදයකින් පසු ඔහු කළුතර දිස්ත්‍රික්කයේ සහකාර දිසාපති ලෙස පත් කරන ලදී. ඉන් ටික කලකට පසු ඔහු සිවිල් සේවයෙන් ඉල්ලා අස්වී පුත්තලම දිස්ත්‍රික්කයේ තබ්බෝව ප්‍රදේශයේ තම ගොවිපළට ගොස් මහත්මා ගොවියෙකු බවට පත් විය.

දේශපාලන ජීවිතය

ශ්‍රී ලංකා නිදහස් පක්ෂය

පාර්ලිමේන්තු මන්ත්‍රී
සී. පී. ද සිල්වා ක්‍රියාකාරී දේශපාලනයට ගෙන ආවේ ශ්‍රී ලංකා නිදහස් පක්ෂයේ ලේකම්වරයා ලෙස කටයුතු කළ හර්බට් ශ්‍රී නිශ්ශංක මහතා විසිනි. ඔහු 1952 මහ මැතිවරණයට ඉදිරිපත් වූ අතර වත්මන් පී. එල්. බෞද්ධසාර පරාජය කරමින් ශ්‍රී ලංකා නිදහස් පක්ෂයෙන් පොළොන්නරුවෙන් පාර්ලිමේන්තුවට තේරී පත් විය.

කැබිනට් ඇමති සහ සභානායක
1956 මහ මැතිවරණයෙන් ඔහු නැවත තේරී පත් වූ අතර එස්.ඩබ්ලිව්.ආර්.ඩී. බණ්ඩාරනායක විසින් පාර්ලිමේන්තුවේ සභානායකවරයා ලෙස පත් කරන ලද අතර පසුව ඉඩම්, ඉඩම් සංවර්ධන සහ කෘෂිකර්ම අමාත්‍යවරයා ලෙස ඔහුව ඔහුගේ කැබිනට් මණ්ඩලයට පත් කළේය. බණ්ඩාරනායක අමාත්‍ය මණ්ඩලයේ දී බණ්ඩාරනායක මහතාගෙන් පසු ජ්‍යෙෂ්ඨතම සාමාජිකයා ලෙස සී. පී. ද සිල්වා මතු වූ අතර ඔහු නොමැති කාලයේ වැඩ බලන අගමැති ලෙස කටයුතු කළේය. 1957 ගංවතුර අවස්ථාවේ මින්නේරිය වැව ආරක්‍ෂිතව බිඳ දැමීමට ඔහු පෞද්ගලිකව බුල්ඩෝසරයක් පදවාගෙන ගියේය.

1959 අගෝස්තු 25 වැනි දින කැබිනට් රැස්වීමකදී කිරි වීදුරුවක් පානය කිරීමෙන් පසු ඔහු දැඩි ලෙස රෝගාතුර වූ අතර වෛද්‍ය ප්‍රතිකාර සඳහා එක්සත් රාජධානියට පියාසර කරන ලදී. ඔහු නොමැති කාලයේ 1959 සැප්තැම්බර් 26 වැනි දින බණ්ඩාරනායක ඝාතනයට ලක් වූ අතර ආණ්ඩුකාරවරයා විසින් සභාවේ වැඩබලන නායකයා වූ විජයානන්ද දහනායක අගමැති ලෙස පත් කරන ලදී. ද සිල්වා ඉක්මනින්ම දිවයිනට පැමිණි අතර භාරකාර කැබිනට් මණ්ඩලයේ කෘෂිකර්ම හා ඉඩම් අමාත්‍යවරයා ලෙස පත් කරන ලදී. දෙසැම්බර් 12 වැනිදා නිදහස් පක්ෂය රැස්වී බණ්ඩාරනායක මහතාගෙන් පසු පක්ෂයේ නව සභාපතිවරයා ලෙස ද සිල්වා මහතා තෝරා පත් කර ගන්නා ලදී. ඉන් අනතුරුව දහනායක මහතා ඉවත් කර ඔහු වෙනුවට භාරකාර ආණ්ඩුවේ අග්‍රාමාත්‍යවරයා ලෙස ද සිල්වා මහතා පත් කරන ලෙස අග්‍රාණ්ඩුකාරවරයාගෙන් ඉල්ලා සිටීමට පක්ෂ විධායක කමිටුව ඔහුට බලය ලබා දුන්නේය. ආණ්ඩුකාරවරයා ඉල්ලීම ලැබුණු බව පිළිගත් නමුත් ඒ සම්බන්ධයෙන් ක්‍රියා කළේ නැත. පසුව ද සිල්වා මහතා සිය කැබිනට් අමාත්‍ය ධුරයෙන් ඉල්ලා අස්විය.

විපක්ෂ නායක
සම්පූර්ණ සුවය නොලැබුණත්, ඔහු ශ්‍රී ලංකා නිදහස් පක්ෂයේ නායකයා බවට පත් වූ අතර 1960 මාර්තු මහ මැතිවරණයේදී පක්ෂයට නායකත්වය දුන්නේය. අන්තර් පක්ෂ එදිරිවාදිකම් නිසා දුර්වල වූ නිදහස් පක්ෂයට ආසන 46ක් ලබා ගැනීමට හැකි වූ අතර ඩඩ්ලි සේනානායකගේ නායකත්වයෙන් යුත් එක්සත් ජාතික පක්ෂය ආසන 50ක් ලබාගෙන සුළුතර ආණ්ඩුවක් පිහිටුවූයේ මාස තුනක් පමණි. ඔහු විපක්ෂ නායක විය. රාජාසන කතාව ආණ්ඩුවට අහිමි වූ අතර සේනානායක මහතා පාර්ලිමේන්තුව විසුරුවා හැර නැවත මැතිවරණයක් කැඳවන ලෙස ආණ්ඩුකාරවරයාට උපදෙස් දෙමින් ඉල්ලා අස්විය. සී.පී. ද සිල්වා මහතා අග්‍රාණ්ඩුකාර ශ්‍රීමත් ඔලිවර් ගුණතිලක මහතා හමුවී තමන්ට ආණ්ඩුවක් පිහිටුවිය හැකි බව ප්‍රකාශ කළේය. ද සිල්වාගේ යෝජනාව ශ්‍රීමත් ඔලිවර් ගුණතිලක පිළිනොගෙන පාර්ලිමේන්තුව විසුරුවා හැරියේය.

විදුලිබල හා වාරිමාර්ග ඇමැති
ශ්‍රී ලංකා නිදහස් පක්ෂය 1960 ජුලි මහ මැතිවරණය සඳහා පක්ෂ නායිකාව ලෙස බණ්ඩාරනායක මහතාගේ වැන්දඹු බිරිඳ සිරිමා බණ්ඩාරනායක මහත්මිය තෝරා ගත්තේය. එම පක්‍ෂය මැතිවරණය ජයග්‍රහණය කර රජයක් පිහිටුවූ අතර සිරිමා බණ්ඩාරනායක ලොව ප්‍රථම අගමැතිනිය බවට පත්විය. සී.පී. ද සිල්වා විදුලිබල හා වාරිමාර්ග අමාත්‍යවරයා ලෙසත්, සභානායකවරයා ලෙසත් පත් කෙරුණු අතර, වැඩි කල් නොගොස් ආණ්ඩුවේ ප්‍රමුඛ චරිතය බවට පත් වූ අග්‍රාමාත්‍යවරයාගේ බෑණනුවන් වන ෆීලික්ස් ඩයස් බණ්ඩාරනායක මහතා අභිබවා යන තෙක්ම නැවත වරක් කැබිනට් මණ්ඩලයේ ජ්‍යෙෂ්ඨ මන්ත්‍රීවරයා ලෙස කටයුතු කළේය. කුල ප්‍රශ්න මත බණ්ඩාරනායකලා විසින් සී. පී. ද සිල්වා ඉක්මනින්ම කොන් කරන ලදී. ඔහු කෙටි කලක් 1962 දී මුදල් ඇමති ලෙස කටයුතු කළේය. ඔහු මින්නේරියේ පාසල් දෙකක් පිහිටුවීය. ඒ මධ්‍ය මහා විද්‍යාලය සහ පොළොන්නරුව රාජකීය මධ්‍ය මහා විද්‍යාලය යි.

පක්ෂය කඩා ගෙන යෑම
ඔහු ඉක්මනින්ම තම පක්ෂය තුලින්ම ප්‍රහාර වලට මුහුණ දුන් අතර ජය පතිරණ විසින් පාර්ලිමේන්තුවේදී විවේචනයට ලක් විය. 1964 දෙසැම්බර් 3 වැනි දින එහි ප්‍රධාන විවේචකයෙකු වන සීමාසහිත ලංකා සීමාසහිත එක්සත් ප්‍රවෘත්ති පත්‍ර සමාගම රජයට පවරා ගැනීම අරමුණු කරගත් මාධ්‍ය පවරා ගැනීමේ පනත උපුටා දක්වමින් සී. පී. ද සිල්වා විසින් මහානාම සමරවීර, පීපී වික්‍රමසූරිය, විජයසුන්දබාහු, විජයසිංහබාහු ඇතුළු ශ්‍රීලනිප පාර්ලිමේන්තු මන්ත්‍රීවරුන් දහතුන් දෙනෙකුගේ නායකත්වයෙන්, එනම් ඒ එච් ද සිල්වා, ඉන්ද්‍රසේන ද සොයිසා, චන්ද්‍රසේන මුණවීර, ඩබ්ලිව් ජී එම් ඇල්බට් සිල්වා, එස් බී ලේනාව, ලක්ෂ්මන් ද සිල්වා, දොස්තර එඩ්වින් තිලකරත්න, ශ්‍රීමත් රසීක් ෆරීඩ්, රොබට් සින්ගල්ටන් සල්මන් යන අය සමග විපක්ෂයට ගියහ. සිරිමා බණ්ඩාරනායක මැතිනියගේ ආණ්ඩුව රාජාසන කතාව එක ඡන්දයකින් පරාජය වූ අතර 1965 මාර්තු මාසයේදී මහ මැතිවරණයක් කැඳවන ලදී.

ශ්‍රී ලංකා නිදහස් සමාජවාදී පක්ෂය
සී. පී. ද සිල්වා ශ්‍රී ලංකා නිදහස් සමාජවාදී පක්ෂය පිහිටුවා ගත් අතර එය එක්සත් ජාතික පක්ෂය (එජාප) සමඟ හවුල් වී 1965 මහ මැතිවරණයට ඉදිරිපත් වී ජයග්‍රහණය කළේය. ඔහු ඉඩම්, වාරිමාර්ග සහ විදුලිබල අමාත්‍යවරයා ලෙස පත් කරන ලදී; සේනානායක අගමැතිතුමාගේ නව ජාතික ආණ්ඩුවේ සභානායක විය. ඔහුගේ පාලන සමයේදී උඩවලව ව්‍යාපෘතිය සංවර්ධනය කිරීම සඳහා ගංගා නිම්න සංවර්ධන මණ්ඩලය පිහිටුවූ අතර මහවැලි සංවර්ධන වැඩසටහන ආරම්භ කරමින් 1970 පෙබරවාරි මස මහවැලි සංවර්ධන අධිකාරී පනත හඳුන්වා දුන්නේය. 1960 මාර්තු මාසයේ සිට මින්නේරිය දිස්ත්‍රික්කයෙන් තරග කළ ඔහු 1960 සහ 1965 ජූලි මාසවලදී නැවත තේරී පත් විය. වසර 18ක් පාර්ලිමේන්තු මන්ත්‍රීවරයෙකු ලෙස කටයුතු කළ ඔහුට 1970 මහ මැතිවරණයෙන් රත්න දේශප්‍රිය සේනානායක මහතා නිසා අසුන අහිමි විය.

මරණය
සී.පී. ද සිල්වා 1972 ඔක්තෝබර් 9 වැනිදා මිය ගියේය. ඔහු ජීවිත කාලය පුරාම තනිකඩයෙක් විය. ඔහුගේ අවසන් කැමැත්ත පරිදි ඔහුගේ භෂ්මාවශේෂ මින්නේරියට විසිරුවා හරින ලදී. ඔහුගේ සොහොයුරු මෙරිල් ද සිල්වා 1977 මහ මැතිවරණයේදී මින්නේරියෙන් තරග කර ජයග්‍රහණය කළේය.

යොමු කිරීම්

1972 මරණ
1912 උපත්
Pages with unreviewed translations

සී. පී. ද සිල්වා


Un îlot génomique (IG), parfois appelé en anglais « genomic island » (GI), est une partie d'un génome qui présente des signes de transfert horizontal.

Le terme est généralement utilisé en microbiologie, notamment en ce qui concerne les bactéries. Un IG peut concerner de nombreuses fonctions, peut être impliquée dans la symbiose ou la pathogenèse, et peut favoriser l'adaptation d'un organisme.

Il existe de nombreuses sous-classes d'IG basées sur la fonction qu'ils confèrent. Par exemple, un IG associé à la pathogenèse est souvent appelé îlot de pathogénicité (« PAI »), tandis que les IG qui contiennent de nombreux gènes de résistance aux antibiotiques sont appelés îlots de résistance aux antibiotiques (ou îlots d'antibiorésistance). Le même IG peut apparaître chez des espèces apparentées à distance à la suite de divers types de transfert latéral de gènes (transformation, conjugaison, transduction). Ceci peut être déterminé par l'analyse de la composition des bases, ainsi que par des estimations de la phylogénie.

Prédiction informatique
Divers programmes de prédiction d'îlots génomiques ont été développés ces dernières décennies. Ces outils peuvent être regroupés en deux grandes catégories : les méthodes basées sur le séquençage et les méthodes basées sur la génomique/phylogénie comparative.

Les méthodes basées sur les séquences dépendent de la variation naturelle qui existe entre la composition des séquences du génome de différentes espèces. Les régions génomiques qui présentent une composition de séquence anormale (comme un biais de nucléotides ou un biais de codons) suggèrent que ces régions ont pu être transférées horizontalement.

Ces méthodes posent deux problèmes majeurs : d'une part, des prédictions erronées peuvent se produire en raison d'une variation naturelle du génome (parfois due à des gènes fortement exprimés) et, d'autre part, l'ADN transféré horizontalement s'améliorera (se transformera en génome « hôte ») avec le temps, ce qui limite les prédictions aux IG récemment acquis.

Les méthodes basées sur la génomique comparative tentent d'identifier les régions qui présentent des signes de transfert horizontal de génome à l'aide d'informations provenant de plusieurs espèces apparentées.

Par exemple: une région génomique présente chez une espèce – mais absente chez plusieurs autres espèces apparentées – suggère que la région a pu être transférée horizontalement. Les autres explications possibles sont: 1) que la région génomique était présente chez l'ancêtre commun mais qu'elle a été perdue chez toutes les autres espèces comparées, ou 2) que la région était absente chez l'ancêtre commun mais qu'elle a été acquise par mutation et sélection chez des espèces contemporaines.

L'argument en faveur de délétions multiples de la région serait renforcé s'il existe des preuves provenant de groupes externes que la région était présente chez l'ancêtre commun, ou si la phylogénie implique que relativement peu d'événements de délétion seraient nécessaires.

L'argument en faveur de l'acquisition par mutation serait renforcé si l'espèce possédant la région est connue pour avoir divergé de manière substantielle des autres espèces, ou si la région en question est petite. La plausibilité des thèses 1) ou 2) serait modifiée si l'échantillonnage des taxons omettait de nombreuses espèces éteintes qui auraient pu contenir une région, et plus particulièrement si l'extinction était corrélée à la présence de la région.

IslandViewer est un exemple de méthode qui intègre plusieurs des méthodes de prédiction GI les plus précises.

Exemples
Chez les bactéries, de nombreux systèmes de sécrétion de type 3 et systèmes de sécrétion de type 4 sont situés sur des régions d'ADN appelées îlots génomiques. Ces « îlots » se caractérisent par leur grande taille (>10 Kb), leur association fréquente avec des gènes codant les ARNt et un contenu en G+C différent du reste du génome. De nombreux îlots génomiques sont flanqués de structures répétées et portent des fragments d'autres éléments mobiles tels que des phages et des plasmides. Certains îlots génomiques, y compris ceux adjacents aux éléments intégratifs et conjugatifs (ICE), peuvent s'exciser spontanément du chromosome et peuvent être transférés à d'autres receveurs appropriés. Alors que l'excision dépend de la machinerie ICE, l'intégration est attribuée aux intégrases présentes sur les îlots génomiques.

Voir également

 Transfert horizontal de gènes

Références

Liens externes
  Iman Chouikha, Identification et caractérisation d'un îlot génomique d'une souche d'Escherichia coli pathogène aviaire, Université de Tours, 2006 (thèse doctorale)
  Christophe Garcie, Modulation atypique de la biosynthèse de la colibactine, une génotoxine de Escherichia coli, ou comment un îlot génomique est en symbiose avec le chromosome bactérien, Université Paul Sabatier - Toulouse III, 2016. Français. ⟨NNT : 2016TOU30283⟩. ⟨tel-01874812⟩ (sur https://tel.archives-ouvertes.fr)

Biologie cellulaire

Îlot génomique


Mabea est un genre de plantes néotropicales de la famille des Euphorbiaceae comportant 39 espèces. Ce sont des arbustes ou arbrisseaux. L'espèce type est Mabea piriri Aubl..

Description
Le genre Mabea regroupe des arbres ou arbustes monoïques, parfois grimpants, ou lianescents, produisant un latex blanc, et portant des trichomes multicellulaires, dendroïdes ou rarement unisériés, rougeâtres à brunâtres ou pâles. Les branches inférieures sont verticillées, et les terminales plutôt alternes. Les feuilles sont alternes, simples, glabres ou pubescentes, à limbes entiers ou dentés avec des dents glandulaires. Elles sont le plus souvent caduques, parfois révolutées, à nervation tertiaire réticulée, à face supérieure dépourvue de glandes, à face inférieure papilleuse, glauque ou lisse, avec 0–40 glandes marginales ou submarginales de chaque côté, et les glandes basales parfois agrandies. Les stipules sont dentées à la base et glanduleuses à l'apex, entières, caduques. Les pétioles mesurent  de long. les inflorescences sont allongées, terminales et axillaires, thyrsoïde simple ou composé, jaunâtre, brunâtre ou rouge foncé, rameaux latéraux sous-tendus par des bractées foliacées. Les bractées peuvent porter une paire de glandes elliptiques-cylindriques. Les fleurs staminées forment des cymules de (1–)3–5(–7) fleurs à l'apex tandis que les fleurs pistillées sont solitaires à la base de la bractée et parfois accompagnées de fleurs staminées supplémentaires. Les fleurs staminées sont dressées, dépourvues de bractéoles, avec des pédicelles distincts, longs de  s'allongeant à peine lors de la floraison. Les périanthe comportant 5 ou 6 lobes, est en partie conné. On compte environ 3–80 étamines par fleur (leurs filets libres peuvent être absents ou dépasser la taille des anthères libres également). On n'observe ni disque ni pistillode. Les fleurs pistillées peuvent porter des bractéoles qui seront alors irrégulières, avec des pédicelles distincts, un périanthe à 6 lobes (très rarement 3), conné à la base, sont dépourvues de disque ou de staminodes. L'ovaire, comportant 3 loges, est lisse ou avec 3 paires de protubérances, avec un indument dense, persistant, court, pâle et parfois en plus avec des trichomes bruns et lancéolés. La colonne du style est longue de , et porte 3 stigmates recourbés et non divisés. Le fruit est un schizocarpe sec, septicide, globuleux à transversalement ellipsoïde, sillonné ou non. Sont péricarpe est épais et ligneux. L'exocarpe est lisse, ou porte rarement 3 paires de protubérances, est couvert d'une pubescence dense et persistante. Les méricarpes comportent des septa distincts et la columelle est légèrement ailée. On compte 3 graines par fruit : elles sont globuleuses à ellipsoïdes, avec ou sans caroncule, un testa sec, lisse, brun ou parfois panaché

Répartition
Le genre Mabea est présent de l'Amérique centrale au nord de l'Amérique du Sud.

Histoire naturelle
En 1775, le botaniste Aublet propose la diagnose suivante :
.

Liste d'espèces
Selon The Plant List :

Espèces valides

Taxon non résolu
 Mabea rubrivenium Poepp. & Endl.

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Euphorbiaceae

Liens externes

Euphorbiaceae
Genre d'Angiospermes (nom scientifique)
Plante décrite par Aublet

Mabea (genre)


Ilka Štuhec (Slovenj Gradec, 26. listopada 1990.), slovenska je alpska skijašica.

Osvojila zlato na svjetskom prvenstvu u St. Moritzu 2017. u spustu. Na svjetskom juniorskom prvenstvu 2007. u Flachauu pobijedila u slalomu i kombinaciji, svjetskom juniorskom prvenstvu 2008. u Formigalu pobijedila u spustu. Ožujka 2007. u Lenzerheideu u Švicarskoj debitirala je u Svjetskom kupu sa 16 godina.
Sezone Svjetskog kupa 2016./17. vodeća je u spustu nakon 6 od 8 utrka, treća u superveleslalomu nakon 5 od 7 utrka, vodeća u kombinaciji nakon 2 od 3 utrke i 3. u ukupnom poretku nakon 28 od 37 utrka. Po zarađenim nagradama nakon 26 od 37 utrka sezone Svjetskog kupa 2016./17., Štuhec je 3. u ženskoj konkurenciji, i po zaradi preračunatoj u švicarske franke, zaradila je 253.364 švicarska franka.

Postolja u svjetskom skijaškom kupu

 6 pobjeda, 1 drugo i 1 treće mjesto.

Izvori

Vanjske poveznice

 Službena stranica
 FIS-ova statistika
 Ilka Štuhec na ski-db.com

Slovenski alpski skijaši

Ilka Štuhec


An Pseudanthistiria umbellata in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Eduard Hackel, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Joseph Dalton Hooker. An Pseudanthistiria umbellata in nahilalakip ha genus nga Pseudanthistiria, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pseudanthistiria

Pseudanthistiria umbellata


A série Radeon 400 é uma série de processadores gráficos desenvolvidos pela AMD. Essas placas foram as primeiras a apresentar as GPUs Polaris, usando o novo processo de fabricação de 14 nm FinFET desenvolvido pela Samsung Electronics e licenciado para a GlobalFoundries. A família Polaris incialmente incluiu dois novos chips na família Graphics Core Next (GCN) (Polaris 11 e Polaris 12). Polaris implementa a 4ª geração do conjunto de instruções Graphics Core Next e compartilha pontos em comum com as microarquiteturas GCN anteriores.

Nomenclatura
O prefixo RX é usado para placas que oferecem mais de 1,5 teraflops de desempenho e 80 GB/s de throughput de memória (com compactação de memória) e atingem pelo menos 60 FPS a 1080p em jogos populares como Dota 2 e League of Legends. Caso contrário, será omitido. Como nas gerações anteriores, o primeiro numeral do número refere-se à geração (4 neste caso) e o segundo numeral do número refere-se ao nível do cartão, que são seis. O nível 4, o nível mais fraco da série 400, não terá o prefixo RX e apresentará um barramento de memória de 64 bits. Os níveis 5 e 6 terão placas com prefixo RX e sem prefixo RX, indicando que, embora ambos apresentem um barramento de memória de 128 bits e sejam voltados para jogos de 1080p, o último ficará aquém de 1,5 teraflops de desempenho. Os níveis 7 e 8 terão cada um um barramento de memória de 256 bits e serão comercializados como placas de 1440p. O nível mais alto, o nível 9, apresentará um barramento de memória superior a 256 bits e será voltado para jogos em 4K. Por fim, o terceiro numeral indicará se o cartão está em sua primeira ou segunda revisão com 0 ou 5, respectivamente. Assim, por exemplo, o RX 460 indica que tem pelo menos 1,5 teraflops de desempenho, 100 GB/s de throughput de memória, tem um barramento de memória de 128 bits e poderá atingir 60 FPS nos jogos mencionados anteriormente em 1080p.

OpenCL (API)

O OpenCL permite o uso de GPUs para computação numérica altamente paralela acelera muitos pacotes de software científico contra a CPU até o fator 10 ou 100 e mais. OpenCL 1.0 a 1.2 são suportados para todos os chips com arquiteturas Terascale ou GCN. OpenCL 2.0 é compatível com GCN de 2ª geração. ou mais alto. Qualquer placa compatível com OpenCL 2.0 pode obter suporte para OpenCL 2.1 e 2.2 com apenas uma atualização de driver.

Vulkan (API)

A API Vulkan 1.0 é compatível com todas as placas de arquitetura GCN. Vulkan 1.2 requer GCN 2nd gen ou superior com os drivers Adrenalin 20.1 e Linux Mesa 20.0 e mais recentes.

Novos recursos
Esta série é baseada na arquitetura GCN de quarta geração. Inclui novos agendadores de hardware, um novo acelerador de descarte primitivo, um novo controlador de exibição, e um UVD atualizado que pode decodificar HEVC em resoluções de 4K a 60 quadros por segundo com 10 bits por canal de cor. Em 8 de dezembro de 2016, a AMD lançou drivers Crimson ReLive (versão 16.12.1), que fazem GCN-GPUs suportar aceleração de decodificação VP9 de até 4K a 60 Hz e com suporte para Dolby Vision e HDR10.

Chips

Polaris
O Polaris 10 possui 2304 processadores de fluxo em 36 unidades de computação (CUs), e suporta até 8 GB de memória GDDR5 em uma interface de memória de 256 bits. A GPU substitui o segmento Tonga de gama média da linha Radeon M300. De acordo com a AMD, seu principal objetivo com o design do Polaris era a eficiência energética: o Polaris 10 foi inicialmente planejado para ser um chip intermediário, a ser apresentado no RX 480, com um TDP de cerca de 110-135W em comparação com o TDP de 190 W do seu predecesso R9 380. Apesar disso, espera-se que o chip Polaris 10 rode os últimos jogos DirectX12 "em uma resolução de 1440p com 60 quadros por segundo estáveis".

O Polaris 11, por outro lado, sucederá o GPU "Curacao", que alimenta vários cartões de gama baixa a média. Possui 1024 processadores de fluxo em 16 CUs, juntamente com até 4 GB de memória GDDR5 em uma interface de memória de 128 bits. O Polaris 11 tem um TDP de 75W.

Avaliações
Muitos críticos elogiaram o desempenho do RX 480 8GB quando avaliado à luz de seu preço de lançamento de $ 239. The Tech Report afirmou que o RX 480 é o cartão mais rápido para o segmento de $ 200 na época de seu lançamento. HardOCP deu a este cartão um prêmio Editor's Choice Silver. PC Perspective deu a ele o PC Perspective Gold Award.

Placa de referência RX 480 Violações de limite de energia PCI Express
Alguns analistas descobriram que a AMD Radeon RX 480 viola as especificações de consumo de energia PCI Express, que permite um máximo de 75 watts (66w 12v) sendo extraído do slot PCI Express da placa-mãe. Chris Angelini, da Tom's Hardware, notou que em um teste de estresse ele pode extrair uma média de 90 watts do slot e 86 watts em uma carga de jogo típica. O pico de uso pode ser de até 162 watts e 300 watts no total com a fonte de alimentação em uma carga de jogo. A TechPowerUp corroborou esses resultados observando que também pode consumir até 166 watts da fonte de alimentação, além do limite de 75 watts para um conector de alimentação PCI Express de 6 pinos. Ryan Shrout de PC Perspective fez um teste de acompanhamento após outros relatórios e descobriu que sua amostra de análise consome 80-84 watts da placa-mãe na velocidade padrão e que os pinos da fonte de alimentação de 12 volts dos outros slots PCI Express estavam fornecendo apenas 11,5 volts durante a carga. sua placa-mãe Asus ROG Rampage V Extreme. Ele não estava preocupado com a queda de tensão devido à tolerância de tensão de 8% da especificação, mas observou possíveis problemas em sistemas onde várias placas RX 480 com overclock estão rodando em quad CrossFire, ou em placas-mãe que não são projetadas para suportar altas atuais, como orçamento e modelos mais antigos.

A AMD lançou um driver que reprograma o módulo regulador de tensão para consumir menos energia da placa-mãe, permitindo que o consumo de energia da placa-mãe passe pela especificação PCI Express. Embora isso agrave o excesso no conector de alimentação de 6 pinos, essa violação não é muito preocupante porque esses conectores têm uma margem de segurança maior em sua classificação de energia. A quantidade de energia consumida no conector depende de um "modo de compatibilidade" recém-introduzido no driver. Quando ativado, o modo de compatibilidade reduz o consumo total de energia do cartão, permitindo que ambas as fontes de energia operem mais próximas de suas classificações. O modo padrão produz desempenho essencialmente inalterado, enquanto o modo de compatibilidade resulta em quedas de desempenho dentro do erro dos benchmarks. Algumas placas RX 480 projetadas por parceiros da AMD incluem um conector de alimentação de 8 pinos que pode fornecer mais energia do que o design padrão.

Tabela de chipsets

 Os padrões de exibição suportados são: DisplayPort 1.4 HBR, HDMI 2.0b, HDR10 colorido
 Dual-Link DVI-D e DVI-I em resoluções de até 4096 × 2304 também são suportados, apesar das portas não estarem presentes nas placas de referência.

Desktop

Mobile

Matriz de recursos do Radeon

Ver também
AMD FireStream
Lista de unidades de processamento gráfico da AMD

Ligações externas
 techPowerUp! GPU Database

Placas de vídeo

Radeon 400


Probele circumstanțiale sunt probe care se bazează pe o inferență pentru a deriva o concluzie privind faptele—ca o amprentă de la locul unei crime. În contrast, probele directe confirmă în mod direct adevărul unei afirmații—adică fără a fi nevoie de dovezi suplimentare sau de inferențe.

Probele circumstanțiale pot aduce mai multe explicații. Poate fi nevoie de probe circumstanțiale diferite, astfel încât fiecare să confirme concluziile extrase din celelalte probe. Împreună pot susține cu tărie o anumită inferență în detrimentul alteia. O afirmație care implică probe circumstanțiale devine mai credibilă odată ce explicațiile alternative au fost excluse.

Probele circumstanțiale îi permit unui decident să deducă adevărul. În dreptul penal, deducția se face de către decident, în scopul de a susține adevărul unei afirmații (de vinovăție sau lipsa vinovăției).

Mărturia poate fi o probă directă sau circumstanțială. De exemplu, un martor care spune că a văzut cum inculpatul a înjunghiat-o pe victimă furnizează o dovadă directă. Pe de altă parte, un martor care spune că a văzut cum inculpatul a intrat într-o casă, a auzit țipete și l-a văzut plecând cu un cuțit plin de sânge oferă probe circumstanțiale. Necesitatea folosirii unei inferențe, și nu caracterul evident al concluziei, determină dacă o probă este circumstanțială sau nu.

Probele criminalistice furnizate de către un martor expert sunt, de obicei, tratate ca fiind probe circumstanțiale. De exemplu, un medic legist poate oferi rezultatele unor teste balistice care arată că proiectilele care au ucis victima provin de la arma inculpatului, dar nu poate dovedi neapărat faptul că inculpatul a fost cel care a tras focurile.

Probele circumstanțiale sunt importante, mai ales, în cazurile civile și penale, dacă lipsesc dovezile directe.

Dreptul civil
Probele circumstanțiale sunt folosite în instanțele civile pentru a stabili sau respinge răspunderea civilă. Aceasta este, de obicei, cea mai comună formă de probă, de exemplu, în cazurile privind răspunderea pentru produse și în accidente rutiere. Analiza criminalistică a urmelor de derapaj poate permite adesea o reconstrucție a accidentului. Prin măsurarea lungimii unor astfel de urme și folosind analiza dinamică a autovehiculului și a condițiilor de drum la momentul accidentului, se poate constata că șoferul a subestimat viteza cu care conducea. Criminalistica și ingineria medico-legală sunt comune atât în cazuri civile, cât și în cele penale.

Dreptul penal
Probele circumstanțiale sunt folosite în instanțele penale pentru a stabili vinovăția sau nevinovăția inculpatului prin judecată.

Cei mai mulți infractori, cu excepțiile evidente (indivizi imaturi, incompetenți sau bolnavi mintal), încearcă să evite generarea de dovezi directe. În consecință, urmărirea penală trebuie să recurgă, de obicei, la probe circumstanțiale pentru a dovedi dacă inculpatul a avut discernământ sau intenție. Același lucru se aplică și în dreptul civil în cazul în care reclamantul demonstrează că pârâtul a fost neglijent pentru a-și recupera daunele provocate.

Un exemplu de probă circumstanțială poate fi comportamentul unei persoane în perioada unei presupuse infracțiuni. Dacă cineva a fost acuzat de furt de bani și apoi a fost văzut cuprins de febra cumpărăturilor achiziționând produse scumpe, acest lucru ar putea fi o probă circumstanțială a sentimentului de vinovăție al individului.

Probele criminalistice
Alte exemple de dovezi circumstanțiale sunt amprentele digitale, analiza sângelui sau analiza ADN a probelor găsite la locul crimei. Aceste tipuri de dovezi pot să indice cu tărie o anumită concluzie atunci când sunt luate în considerare cu alte fapte - dar dacă nu au existat martori când a fost săvârșită infracțiunea, sunt încă considerate circumstanțiale. Cu toate acestea, atunci când sunt confirmate de martorii experți, probele criminalistice sunt de obicei suficiente pentru a se pronunța sentința, în special în absența oricărei dovezi directe. Datorită dezvoltării metodelor criminalistice, cazurile vechi care nu au un verdict (numite și cazuri reci) sunt rezolvate frecvent.

Valabilitatea probelor circumstanțiale
O concepție populară greșită este aceea că dovezile circumstanțiale sunt mai puțin valide sau mai puțin importante decât dovezile directe. Acest lucru este doar parțial adevărat: dovezile directe sunt considerate de toată lumea cele mai credibile. Majoritatea urmăririlor penale de succes se bazează în mare măsură sau chiar în întregime pe probele circumstanțiale, pe când acuzațiile civile se bazează frecvent pe cele circumstanțiale sau indirecte. De exemplu, o mare parte din dovezile împotriva bombardierului condamnat american, Timothy McVeigh, au fost circumstanțiale. În ceea ce privește procesul lui McVeigh, profesorul de drept al Universității din Michigan, Robert Precht, a declarat: "Probele circumstanțiale pot fi și chiar sunt, de cele mai multe ori, mult mai puternice decât probele directe". O altă condamnare la nivel înalt bazată în mare măsură pe probele circumstanțiale a fost procesul de crimă din 2004 al lui Scott Peterson.

Metafora comună pentru cele mai solide dovezi existente în orice caz - "a fi prins in flagrant delict" - este intr-adevăr un exemplu de probă bazată pe dovezi circumstanțiale. În mod similar, amprentele digitale, casete video, înregistrări sonore, fotografii și multe alte exemple de dovezi fizice care susțin o ipoteză, adică probe circumstanțiale, sunt considerate probe foarte puternice.

În realitate, probele circumstanțiale pot avea un avantaj față de cele directe, deoarece pot proveni din mai multe surse care se verifică și se consolidează reciproc. Mărturiile martorilor oculari pot fi uneori inexacte, astfel încât multe persoane au fost condamnate pe baza unei mărturii mincinoase sau înșelătoare. Astfel, probele circumstanțiale solide pot fi o sursă mai sigură pentru pronunțarea unui verdict. Acestea necesită, în mod obișnuit, un martor, cum ar fi ofițerul de poliție care a găsit dovezile sau un expert care le-a examinat, pentru a pune bazele în vederea acceptării acestora. Acest martor, uneori cunoscut ca sponsor sau martor autentificat, depune o mărturie directă (martor ocular) și ar putea prezenta probleme de credibilitate în același mod ca oricare martor ocular.

Cu toate acestea, există deseori mai multe concluzii logice care pot fi deduse din mai multe circumstanțe. În cazurile în care o concluzie implică vinovăția pârâtului, iar o altă concluzie implică nevinovăția, se va aplica principiul "prezumția de nevinovăție". Pe de altă parte, dacă probele circumstanțiale sugerează o posibilitate de nevinovăție a reclamantului, procuratura are sarcina de a înlătura această posibilitate.

Vezi și
 Martor
 Criminalistică

Note

Științe juridice

Probă circumstanțială