Watt-dampmaskinen (alternativt kendt som Boulton og Watt-dampmaskine) var den første type dampmaskine, der gjorde brug af en separat kondensator. Det var en vakuum eller "atmosfæriske" maskine, der brugte damp ved et tryk lige over atmosfærisk til at skabe et delvist vakuum under stemplet. Forskellen mellem atmosfæriske tryk over stemplet og det delvise vakuum drev stemplet ned James Watt undgik brugen af højtryksdamp, på grund af sikkerhedsproblemer. Watts design blev synonymt med dampmaskiner, hvilket i høj grad skyldtes hans samarbejdspartner, Matthew Boulton.

Watt-dampmaskinen, der udviklede sig sporadisk fra 1763 til 1775, var en forbedring af Newcomen-dampmaskinen fra 1712's design og var et centralt punkt i Den industrielle revolution.

Watts to vigtigste forbedringer var den separate kondensator og rotationsbevægelse. Den separate kondensator, der er placeret uden for cylinderen, kondenserede damp uden at afkøle stempel og cylindervægge, hvilket den indre spray i Newcomens maskine også gjorde. Watts maskines effektivitet var mere end det dobbelt af Newcomen maskinen. Rotationsbevægelse var mere egnet til industriel kraft end den Newcomens maskines oscillerende stråle.

Se også
 Carnot-cyklus
 Corliss-dampmaskine
 Varmekraftmaskine
 Termodynamik
 Ivan Polzunov fremstillede i 1776 en kraftfuld, ikke kondenserende dampmaskine, men han døde, før han kunne masseproducere den

Referencer

Eksterne henvisninger

 Watt atmosfærisk maskine – Michigan State University, Chemical Engineering
 Watts 'perfekte maskine'  – uddrag fra Transactions of the Newcomen Society.
 Boulton & Watt maskine ved National Museum of Scotland
 Boulton and Watt Steam Engine ved Powerhouse Museum, Sydney

Industrielle revolution
Opfindelser fra Skotland
Dampmaskine
Dampmaskinens historie
Termodynamik

Watt-dampmaskine


බිබිලාදෙණියේ_මහානාම_හිමියන් ශ්‍රී ලාංකික භික්ෂූන්වහන්සේ නමක් වන අතර උන්වහන්සේ සංගීතය හා මිනිස් මනස යන මාතෘකාවලට අදාලව කටයුතු කරනු ලබයි.

පසුබිම
වනවිරාජ වාසල මුදියන්සේලාගේ ලහිරු මධුසංඛ නමින් 1989 ඔක්තෝම්බර් මස 31 වන දින දොම්පේ රජයේ රෝහලේ උපත ලදහ. උන්වහන්සේගේ ගිහි නම වශයෙන් සඳහන්ව ඇත්තේ  වන අතර මව ඉන්ද්‍රානි තෙන්නකෝන්, පියා අබේරත්න බංඩාර වේ. උන්වහන්සේ මූලික අධ්‍යාපනය නික/ජයන්ති මධ්‍යමහා විදුහලින් ලද අතර 1999 ජූලි මස 29 වන දින පැවිදි බිමට පත් වූහ. පැවිදි නම වශයෙන් බිබිලාදෙණියේ මහානාම යන නම භාවිතා කරන්නට යෙදුන උන්වහන්සේගේ උපාධ්‍යායන් වහන්සේලා වශයෙන් වහන්තරේ සිද්ධාර්ථ ස්වාමින්වහන්සේ හා කොටවිල ශ්‍රී පේමාලෝක ස්වාමින්වහන්සේ කටයුතු කරන්නට යෙදුනි. වශයෙන් දෙහිවල විද්‍යවර්ධන පිරිවෙන්හී දී සහ රත්මලාන පරමධම්ම චේතිය පිරිවෙන, පඬුවස්නුවර ශ්‍රී පණ්ඩුකාභය පිරිවෙන යන ආයතනයන් හී අධ්‍යාපන හදාළ උන්වහන්සේ උසස් අධ්‍යාපනය සඳහා කුරුණෑගල බෞද්ධාලෝක විද්‍යායතනය පිරිවෙනට ඇතුළත් වන ලදි. ,

කුඩා අවදියේදී පරිගණක විෂය හැදෑරීමේ උන්වහන්සේ දැක්වූ සහජ දක්ෂතාවය හේතුවෙන්  අවුරුදු 17 දී උන්වහන්සේ පරිගණක ගුරුවරයෙකු වශයෙන් ක්‍රස්ඩා පරිගණක ආයතනය හා බැඳී කටයුතු කරන ලදි. එමෙන්ම වහන්තරේ සිද්ධාර්ථ ස්වාමින් වහන්සේගේ මගපෙන්වීම යටතේ සංගීත විෂය හැදෑරීමට යොමුවූ උන්වහන්සේ විශාරද ඩෙනිස්ටර් පෙරේරා, ආචාර්ය දයාරත්න රණතුංග යන ගුරුවරුන් යටතේ හින්දුස්ථානී රාගධාරී සංගීතය ත්, කලාශූරී දිලුප් ගබඩාමුදලිගේ මහත්මා යටතේ බටහිර සංගීතයත් හදාරණ ලදි. අනතුරුව වැඩිදුර අධ්‍යාපනය සඳහා ඉන්දියාවට වැඩමකරවන්නට යෙදුන උන්වහන්සේ සංගීතය පිළිබඳ ඉන්දියානු සම්ප්‍රදායික අධ්‍යාපනය උස්තාද් ගුලාම් නිහාස් ඛාන් යටතේ හදාරන ලදි.

සංගීත ගමන
බිබිලාදෙණියේ මහානාම ස්වාමින් වහන්සේ දැනට ශ්‍රී ලංකාවේ ප්‍රවීණ හා නවක සංගීතවේදීන්, ගායක ගායිකාවන් රැසකගේ කටයුතු හා සම්බන්ධව කටයුතු කරන අතර ජාත්‍යත්නර නිර්මාණ රැසකට ද දාකයත්වය සපයා ඇත.

සංගීත සංයෝජන හා නිර්මාණ
 Thimiraya, short film directed by Vidarshana Rathnayake - 2008
 Marayage Maga, short film directed by Isuru Sandakelum - 2008
 Paligenima, short film directed by Vidarshana Rathnayake - 2008
 Akashadeepa, television film with Karthik Sharma (India), directed by Sakkarebailu Srinivas - 2012
 Housewife, short film with Rohit Dubey (India), directed by Mithun M Udyawar - 2012
 Statutory warning, short film with Rohit Dubey (India), directed by Mithun M Udyawar - 2012
 Sheela & Marius, animated film based on the children's book by Predi Vukovi (Switzerland) -  2012
  Solo Buddhist Song Project,Produced by University Of Visual and Performing art - Colombo -  2013

,

සංගීත හා පසුබිම් පටිගත කිරීම්

 Karuna Nadee, Buddhist oratorio by Dinesh Subasinghe - 2010
 Sundarai Premaya,  television drama directed by Chandrathna Mapitigama, with music direction by Dinesh Subasinghe - 2007-2009
 Hitata Wahal Vimi,  television drama directed by Mohan Niyaz with music direction by Dinesh Subasinghe
 Sihina Wasanthaya, television drama  (final episode) directed by Sunil Costa, Sanjaya Nirmal, and Saranga Mendis with music direction by Dinesh Subasinghe
 Me Uyanata Mal Genna film directed by Chandrathna Mapitigama with music direction by Dinesh Subasinghe - 2009-2010
 Hiru Dutu Malak, film directed by Cleatus Mendis with music direction by Dinesh Subasinghe  - 2011
 Surangana Lovin Evilla, film directed by Suneth Malinga Lokuhewa with music direction by  Dinesh Subasinghe - 2011-2012
 Siwamma Dhanapala, stage play by Tennyson Cooray with music direction by Dinesh Subasinghe  - 2012

සංගීත කෘති
 Derana Little Star with Peshala Manoj
 Symphony of Buddhism
 Nature and Environment, lengthy instrumental work with nature sounds, with Sri Lanka Nature forum
 Kataragama, with Nimantha Heshan
 "Share the Love" theme music and "In this Environment" for the Share the Love open-air concert at Battaramulla on 4 July 2011.<ref>Gamge, Yasaratne (13 July 2011). "Musicians assemble to Share the Love". Daily News. Retrieved 4 May 2013.</ref>
 Sheela & Marius, animated film based on the children's book by Predi Vukovi (Switzerland) -  2012

ඇල්බම්
 Premaye Namen, with Charith Priyadhammika - 2007
 Sudu Piyumak Se, children's song album, with Lahiru Chamalka, - 2008
 Sansara Sangramaye, collection of Buddhist songs performed by Sri Lankan singers, with Dinesh Subasinghe
 Kampitha Sewaneli, collection of songs by Jayasena Kottegoda performed by Sri Lankan singers
 Share the Love relaxation Music album - 2014,

වෙනත්
 Sri Lanka National Drugs Prevention & Operation Unit theme song
 Sri Lanka Environmental Ministry theme song (2009)
 Bo Sevana Pre-School theme song,  Bo Sevana Foundation
 "Rima Rima", theme for Yanni's holiday celebration by Street Team 2010, with Dinesh Subasinghe
"Independence" theme song on Sirasa Superstar Generation 04, with Nimantha Heshan
 Pansiya Panas Jathaka Poth Wahanse'', Audio Version Of 548 Stories

References

External links
 Official website
 Profile on talenthouse.com

Sri Lankan composers
Sri Lankan musicians
Film score composers
Buddhist music
1989 උපත්
ජීවමාන ජනයා

බිබිලාදෙණියේ මහානාම හිමි


Josep Pla i Casadevall  também citado como José Pla (Palafrugell, Gerona, 8 de março de 1897 - Llufríu, Palafrugell, Gerona, 23 de abril de 1981), foi um escritor e jornalista espanhol nas línguas catalã e espanhola.

Sua obra literária original e extensa, que se estende ininterruptamente por seis décadas e mais de 30 000 páginas, foi essencial na modernização da língua catalã e na disseminação dos costumes e tradições locais. Seus artigos de opinião, suas crônicas jornalísticas e seus relatórios sociais de vários países também constituem um testemunho único da história do século XX. Tudo isso o consagrou unanimemente como o prosador mais importante da literatura catalã contemporânea.

Publicações selecionadas

 Las alimañas (1922)
 Rússia (Notícies de l'URSS. Una enquesta periodística) (1925)
 Un viaje frustrado (1927)
 Vida de Manolo (Contada per ell mateix) (1928)
 Cartes de Lluny (1928)
 Madrid, 1921 (Un dietari) (1929)
 Madrid. L'adveniment de la República (1932)
 Historia de la Segunda República Española, 4 vols. (1940)
 Guía de la Costa Brava (1941)
 Las ciudades del mar (1942)
 Viaje en autobús (1942)
 Humor honesto y vago (1942)
 Rusiñol y su tiempo (1942)
 El pintor Joaquín Mir (1944)
 La huida del tiempo (1945)
 Cadaqués (1947)
 Viaje a pie (1949)
 El pagès i el seu món (1949)
 Mallorca, Menorca i Eivissa (1950)
 Bodegó amb peixos (1950)
 El carrer Estret (1951)
 Nocturn de primavera (1953)
 Les hores (1953; ampliado en 1971)
 Lo infinitamente pequeño (1954)
 Contraban (1954)
 L'Empordanet (1954)
 Week-end (d'estiu) a Nova York (1954)
 Barcelona, una discussió entrañable (1956)
 La vida amarga (Històries i fantasies) (1957)
 Israel 1957, un reportatge (1958)
 Homenots (primera sèrie) (1958)
 Homenots (tercera sèrie) (1960)
 Catalunya (1961)
 Un senyor de Barcelona (1962)
 El quadern gris (1966)
 Notes disperses, 1919-1960 (1969)
 El que hem menjat (1972)
 Notes per a Sílvia (1974)
 Notas del crepúsculo (1976)

Links externos

 Page about Josep Pla, - Association of Catalan Language Writers. .
 Josep Pla Foundation
 Essay on Josep Pla - Valerie Miles -The Paris Review, 2014.
 El naufragio del "Douaumont" (em espanhol)

Escritores da Espanha

Josep Pla


Prof. Dr. Orhan Kural (d. 1950, İstanbul -ö. 23 Aralık 2020, İstanbul) Türk gezi kitabı yazarı, yüksek mühendis, gezgin ve aktivisttir.

Orta öğrenimini Kadıköy Maarif Koleji'nde tamamladıktan sonra, 1968-1969 yılında girdiği İTÜ Maden Fakültesinden 1972 Haziran döneminde "maden mühendisi" olarak mezun oldu. Aynı yıl Eylül ayında lisansüstü öğrenimine Henry Krumb bursu kazanarak New York Columbia Üniversitesi'nde başladı. 1973 Mayıs'ında Maden Yüksek Mühendisi unvanını alarak İTÜ Maden Fakültesi'ne asistan olarak girdi. 1981 yılında Federal Almanya Hükûmeti'nin DAAD bursunu kazanarak 14 ay süre ile Aachen Teknik Üniversitesi'nde briketleme konusunda araştırmalar yaptı. 1982 Kasım ayında Venezuela Hükûmeti'nin davetlisi olarak Maracaibo Kentinde kömür teknolojisi seminerine katıldı. Kömürün teknolojisi, hava kirliliği ve briketleme üzerine değişik dillerde 50 civarında makalesi bulunuyor. Kömürün briketlemesinde ekonomik olup ve sağlığa zararlı olmayan bazı katkı maddelerini geliştirdi. Bu katkı maddeleri Türkiye ve Türkiye dışında geniş bir uygulama alanı buldu. Yüze yakın ülkede ve Türkiye'de çok sayıda konferans ve seminer verdi. Konuşmacı ve yönetici olarak birçok eğitim programlarına ve panellere katıldı. Kömür konulu, 3 adet Türkçe ve bir adet İngilizce kitabın editörlüğünü yaptı. İngilizce hazırlanan Coal (Kömür) adlı kitaba 22 devlet başkanı önsöz yazdı. Bu özelliği ile Guiness Rekorlar Kitabına girdi. Ayrıca, biri TÜBİTAK tarafından desteklenmiş dört adet araştırma projesi yürütücülüğü ve değişik danışmanlık görevleri bulunmaktadır. Yeditepe Üniversitesi'nde bir sömestr İngilizce olarak "İstatistik" dersini verdi. En son İstanbul Teknik Üniversitesi Maden Mühendisliği bölümünde bölüm başkanı olarak görev yaptı.

120 farklı havayolu ile 1003 uçuş yaparak ziyaret ettiği 234 ülkenin bazılarını anlattığı 15 adet gezi kitabı bulunmaktadır. Orhan Kural bu gezileri sırasında altmışa yakın ülkenin televizyon ve yazılı basınına konu olmuştur. Ayrıca kendi yaşam öyküsünü anlattığı "Bu Kitap Başka" adlı bir anı kitabının sahibidir. Kendi dallarında isim yapmış 50 günümüz yazarının anılarının yer aldığı "Sefername I ve Sefername II ve Seferi" adlı eserlerin editörlüğünü yaptı. Bazı film ve dizilerde rol aldı. "Akla Ziyan İşler" adlı tiyatroda oynadı. Serap Yenici ile "Dünya İçin Bir Şey Yap" adlı müzikli gösteride oynadı. Yaşamı "Don Kişot - Orhan Kişot" müzikali olarak sahnelendi. Ayrıca bir "Matematik" kitabının yazarıdır. Çevre duyarlı şiirleri bir antoloji kitabında topladı. Çok sayıda kanalda televizyon ve radyo programı hazırlayıp sunmuştur. Türkiye Gezginler Derneği'nin ve "Bağımlılığa ve Sigaraya Hayır Derneği" kurucu başkanıdır. Benin Cumhuriyeti'nin 12 yıldır Fahri Konsolosu ve Vanuatu'nun Fahri Konsolos Yardımcısı'dır. Bir dünya rekoru olan 81 ilimizde 205 ilçemizde ve 64 ülkede 5000'e yakın "Yaşanabilir Bir Çevre İçin El Ele" başlıklı konferans veren Orhan Kural 23 Aralık 2020'de İstanbul'da COVID-19 tedavisi gördüğü bir hastanede 70 yaşında ölmüştür. Cenazesi Zincirlikuyu Mezarlığı'ndaki aile kabristanında defnedildi.

Kitapları

Gezi Kitapları
Yol Türküleri, Bay Gezen 14, Dünya Döndükçe İnsan Gezdikçe, Bir Gezginin Dünyası, Bir Tutam Dünya, Ve Sekiz Oldu, Ufukların Ötesinde, Sibirya'dan Şiliye, Gezginin Gölgesi, Göçmen Kuşun Kanadında, Köşe Bucak Dünya, Yol Çağrısı, Gizemli Coğrafyalar, Dünya Kalemimin Ucunda

Öteki Kitapları
Seyahatname, Gezi Rehberi, Anılarım, Coal, Kömür, Çevre Şiirleri Antolojisi, Matematik

Televizyon tecrübesi
Orhan Kural uzun yıllar boyunca "çevre bilincini" yaymak amacıyla farklı kanallarda televizyon programları hazırlayıp sunmuş ve ayrıca danışmanlık yapmıştır. Bu programlar çok sayıda "ödül" almıştır. Ayrıca tüm kanallardaki programlar sona erene kadar daima karşılıklı sevgi ve saygıya dayalı bir anlayışla devam etmiştir.

 KMP (1995-1996) (Kartal, Maltepe Pendik Televizyonu), Bu çevre programı canlı yayın olarak (7) ay devam etti.
 Kanal 9 (1996-1999), önce canlı ve sonra paket program olarak 3 sene devam etti.
 HBB (1999), Yelda Kılçuval'ın sunuculuğunda "canlı yayınlanan" bu program "Çevre Aktüel" başlığı ile 7 ay kadar devam etti.
 E TV (Eyilik TV) (1999-2004), "Yeşil Bir Dünya" programı, önce stüdyo ve sonra dış çekim olarak 5 yıl kadar devam etti.
 İstanbul Televizyonu (2004), "Çevre Platformu" olarak isimlendirilen bu çevre programı her Salı akşamı bir saat canlı yayın olarak sunuldu. Bu program 7 ay devam etti.
 Kanal 6 (2005) "Orhan Kural ile Yeşil Bir Dünya Programı" Kanal 6'da Şubat'tan Eylül'e dek her Cumartesi akşamı ortalama iki konuğun katılımı ile Saat 19.00-20.00 arası canlı yayınlandı.
 Kanaltürk (Mayıs-Haziran 2005) "Türkiye Rekora Koşuyor" başlıklı interaktif, seyircili, bol konuklu ve Guinness rekorlarını esas alan bu programlar bu kanalda defalarca yayınlandı.
 Star TV "Olmaz Böyle Bir Şey", bir Armağan Çağlayan yapımı idi. Yeteneklerin sergilendiği bu program. Cuma akşamları 4 saat boyunca canlı yayın olarak çekildi.
 Expochannel (Eylül 2006-Ocak 2009), "Orhan Kural ile Yeşil Bir Dünya" bir dış çekim idi. Her Pazar günü saat 17'de yayınlandı ve bu kanalda bu yapım iki yıl sürdü.
 Ulusal Kanal (2009) Nilgün Serimoğlu'nun sunduğu, canlı yayınlanan "Nilgünce Programına" sürekli konuk olarak Orhan Kural katıldı. Farklı Sanat ile Çevre sorunları ve faaliyetleri konuklarla ele alınıyordu.
 Kanal T (2010 Yılı) "Kuralsız", Orhan Kural'ın canlı olarak hazırlayıp sunduğu bu tartışma programında Pazartesi akşamları Saat 21.00-23.00 arası canlı olarak yayınlandı. Yayının koordinatörü Sisi idi.
 Bugün Kanalı (Haziran 2009), "Lütfen +1" başlığı ile dış çekim prodüksiyon olarak, çevre sorunlarını ele alan bu program hâlen devam etmektedir.
 TRT Çocuk Televizyonu (Başlangıcı Nisan 2010) "Dünya Çocuk Rekorları" başlıklı bu programın yapımcısı Aydın Türkgücü. Çocukları yarıştırmadan doğru davranış biçimlerine yönlendiren bu program zaman zaman canlı olarak da yayınlandı.
 Kanal 34 Yarın Geç Olabilir. Pazartesi günleri 22.00-23.00 arasında canlı olarak iki ay Eylül 2011-Ekim 2011 arasında pazar geceleri 21.00-23.00 arasında canlı yayınlandı.
 Bugün TV  "Lütfen +1″ dört yıl boyunca pazar günleri yayınlandı. İki konukla birlikte farklı mekanlarda çekilen ve değişik çevre konularını işleyen ilgi çekici bir program oldu. Orhan Kural, 2011 Kültür Sanat Etik Ödülü'ne layık görüldü.
 Bloomberg Lütfen +1 programı 15 günde 1 cumartesi günleri saat 15'te yayınlanmaktadır. Beğeni ile izlenen program, İnci Demirhan yönetiminde, ilginç mekanlarda 2 kamera ile çekilmektedir. Her bölümde, 2 konuk ağırlanmaktadır.
 Kanal 360 Sibel Çakı ile birlikte sunduğu ve her hafta madencilik sektöründen bir konunun ele alındığı "Cevher" programı Mayıs 2014'te son buldu.

Ayrıca, Orhan Kural Show TV'de Coşkun Aral'ın hazırladığı "Haberci" ve TV 5'teki "yol cağrısı" adlı gezi programlarına danışmanlık yaptı.

Kaynakça

Dış bağlantılar

 Hakkında çıkan haberlerden biri
 http://orhankural.net/

1950 doğumlular
İstanbul doğumlu yazarlar
Türk maden mühendisleri
Türk mühendislik akademisyenleri
Türk profesörler
Türk gezi yazarları
Türk aktivistler
20. yüzyıl Türk yazarları
21. yüzyıl Türk yazarları
Kadıköy Anadolu Lisesinde öğrenim görenler
İstanbul Teknik Üniversitesi Maden Fakültesinde öğrenim görenler
İstanbul Teknik Üniversitesi öğretim üyeleri
2020 yılında ölenler
İstanbul'da COVID-19 pandemisinden ölenler
Zincirlikuyu Mezarlığı'na defnedilenler

Orhan Kural


15 cm schwere Feldhaubitze M 14 var en tung haubits som gjorde tjeneste i Østrig-Ungarn under 1. Verdenskrig.

Den havde to sæder til besætningen monteret på kanonskjoldet. Den kunne deles i to til transport. M 14 blev modificeret for at forbedre elevation og rækkevidde for at styrke understellet og fik navnet M 14/16. Efter krigen blev der foretaget ændringer, så den kunne trækkes efter motorkøretøjer og håndtere andre problemer.

M 14 og M14/16 haubitser blev erobret af Italien under krigen og blev modtaget som krigsskadeerstatning efter krigen. De blev sat i tjeneste med betegnelsen Obice da 149/13. Omkring 490 var til rådighed i 1939 og våben erobret af tyskerne efter den italienske kapitulation i 1943 blev brugt under betegnelsen 15 cm sFH 400(i). Tjekkiske og slovakiske våben blev kaldt 15 cm hrubá houfnice vz. 14 og 14/16.

Kilder
 Chamberlain, Peter & Gander, Terry. Heavy Artillery. New York: Arco, 1975
 Gander, Terry and Chamberlain, Peter. Weapons of the Third Reich: An Encyclopedic Survey of All Small Arms, Artillery and Special Weapons of the German Land Forces 1939-1945. New York: Doubleday, 1979
 Ortner, M. Christian. The Austro-Hungarian Artillery From 1867 to 1918: Technology, Organization, and Tactics. Vienna, Verlag Militaria, 2007

Skydevåben
Våben fra Østrig

15 cm schwere Feldhaubitze M 14


Numerik Games Festival est un festival annuel consacré à la culture numérique, se déroulant entre août et septembre à Yverdon-les-Bains, en Suisse. Son objectif est la mise en valeur de la pratique et de la culture numérique à travers une programmation pluridisciplinaire.

Choix du nom
L'appellation Numerik Games Festival est pensée comme un renvoi aux Jeux olympiques (Olympic Games, en anglais), centrée autour du numérique. Contrairement à l'idée répandue, le festival n'est pas dévolu uniquement aux jeux vidéos.

Historique
Le Numerik Games Festival est créé en 2015 par la Maison d'Ailleurs, par l'entremise de son directeur, Marc Atallah. Son but est de montrer et d'exposer ce qu'est la culture numérique au sens large, à travers une approche à la fois intellectuelle et populaire. Une première soirée de test est organisée en 2015, et devant le succès rencontré, le festival s'étend sur trois jours à partir de 2016, avec le parrainage de la ville d'Yverdon-les-Bains et de Pro Helvetia. Dès 2019, elle adopte le slogan "La culture numérique pour tous les publics". Depuis sa création, l'identité graphique (affiches, flyers, logotype) est assurée par l'atelier de graphisme Notter+Vigne.

En 2021, à la suite d'une enquête du journal Blick, Marc Atallah est notamment accusé d'avoir gonflé le nombre de visiteurs du Numerik Games Festival. Ce dernier affirme qu'il s'agit de modifications destinées à corriger une marge d'erreur, et ne sont plus de mise depuis l'installation d'un "nouveau système administratif plus fiable. Depuis, l'État de Vaud a lancé un audit du festival, dont il finance une partie du budget.

Editions

2016
La première édition s'est tenue du 2 au 4 septembre 2016 au centre ville d'Yverdon-les-Bains, avec une fréquentation estimée entre 4'000 et 4' et était organisée autour de douze scènes thématiques (DJ sets, Artists, Retrograming, E-Sport, Indie Games, Cosplay, Performances, Exhibitions, Kids, Emerging Projects, Innovation Scène et Conferences). Le festival fait la part belle aux jeux vidéos suisses avec une sélection de quinze titres :

 Blök Quest (Joël « Zapped Cow » Lauener)
 Cheat'N'Teach (I3 Game Jam Fribourg)
 Don't Kill Her (Wuthrer)
 Eur (Sarah Bourquin, Étienne Frank & Antoine Tuloup)
 Everblind (Digital Kingdom)
 Hell'Eluya (Oniroforge)
 Looking for Imago (Aurélien Da Campo)
 Oniri Islands: Children of the River (Tourmaline)
 Opticale (Soufian Mahlouly)
 Spirit (Spirit Development Team)
 Splash Blast Panic (Elias Fahran & Kevin Peclet)
 Stonebond: The Gargoyle's Domain (I3 Game Jam)
 Stories of Djibril (No Pain no Game)
 Yamgun (Digital Kingdom)
 We Fit (Shy Robot Games)

2017
La seconde édition s'est tenue du 25 au 27 août 2017 au Y-Parc (accès payant) ainsi qu'au centre-ville d'Yverdon-les-Bains, avec une fréquentation estimée à 6'. Parmi les événements marquants, la présence sur le festival de Nintendo, la présentation d'une dizaine de jeux vidéos indépendants suisse-romands, des ateliers de FabLab ou encore la présence de Couleur 3 pour animer la scène musicale. Cette année voit la création d'une chaîne Youtube.

2018
La troisième édition s'est tenue du 24 au 26 août 2018 exclusivement au Y-Parc d'Yverdon-les-Bains, avec une fréquentation estimée à 8'. L'organisation se structure autour de catégories associées à des verbes d'actions (écouter, réfléchir, contempler, jouer, découvrir, s'immerger, danser). Cette édition voit la naissance d'un partenariat avec le festival zurichois Ludicious, dédié au jeux vidéos, ainsi que la création d'une application mobile dédiée.

2019
La quatrième édition s'est tenue du 30 août au  septembre 2019 au Y-Parc d'Yverdon-les-Bains, avec une fréquentation estimée à 8', avec comme fil conducteur "la magie", organisée autour des mêmes thèmes que l'année précédente. Parmi les événements notables, deux spectacles de la compagnie de danse japonaise ENRA, une performance audiovisuelle de l'artiste Cee-Roo, un entretien avec l'auteur de science-fiction Alain Damasio ou encore des reprises symphoniques de classiques du jeu vidéo par l'Association Tale of Fantasy et le cœur du gymnase de Morges.

2020
La cinquième édition, initialement prévue du 28 au 30 août 2020 est annulée à la suite des décisions du conseil fédéral concernant la pandémie de coronavirus COVID-19. Une version de remplacement, gratuite et qui respecte les conditions sanitaires, est prévue du 13 au 15 novembre au centre-ville d'Yverdon-les-Bains, avec pour thématique "Les Monstres" (en lieu et place du "Cirque" qui devait marquer la version initiale). Les décisions du conseil fédéral concernant la gestion de la crise sanitaire force les organisateurs à annuler l'événement le 29 octobre 2020.

2021
La sixième édition s'est tenue du 27 au 29 août 2021 au centre-ville d'Yverdon-les-Bains, et reprend la thématique initiale de l'édition précédente, "le Cirque", et continue de s'organiser autour des mêmes thèmes. L'accent est davantage mis sur les représentations scéniques, avec la présence renouvelée d'Alain Damasio autour d'une performance de slam, le spectacle "Le paradoxe de Georges" du Théâtre Benno Besson ou encore "Les murmures d'Ananké" à destination du jeune public.

2022
La septième édition se tiendra du 26 au 28 août 2022, et aura pour thème "La musique". et sera bilingue français/allemand (toutes les conférences seront traduites en simultané, le PLV ainsi que le site web sont désormais disponibles en allemand).

Références

Festival en Suisse
Yverdon-les-Bains

Numerik Games Festival


Kapsejlads er en dansk dokumentarfilm fra 1921.

Handling
Kapsejlads med sejlbåde i roligt vejr.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentariske optagelser
Stumfilm fra Danmark
Danske film fra 1921

Kapsejlads (dokumentarfilm)


10925 Ventoux este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
10925 Ventoux este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Bédoin de Pierre Antonini (astronom). El prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,62 ua, o excentricitate de 0,06 și o înclinație de 2,5° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 10001-11000
 Centura de asteroizi

Note

Obiecte astronomice descoperite în 1998
Centura de asteroizi

10925 Ventoux


Le Lyceum Club de Barcelone est une association féministe créée en juillet 1931 à Barcelone et dissoute par la dictature franquiste en 1939.

Présentation
Inauguré au n°39 de la Via Laietana, dans le quartier gothique de Barcelone, le Lyceum Club réunit des femmes intellectuelles, écrivaines et artistes qui souhaitent partager une vision progressiste de la société et défendre les droits des femmes et les rendre visible dans la société. Elle devient l'association féminine la plus importante de Barcelone sous la Seconde République.

L'acte fondateur est le « Manifest a les dones » (en français : « Manifeste pour les femmes ») signé par des personnalités telles qu'Aurora Bertrana, Maria Pi Ferrer, Enriqueta Sèculi, Anna Miret, Carme Cortès, Mercè Ros, Montserrat Graner, Isolina Viladot, Leonor Serrano, Maria Carratalà, Josefina Bayona et Amanda Llebot.

Le Lyceum Club de Barcelone reprend les principes des associations similaires déjà en vigueur dans d'autres villes européennes et américaines, sur les bases du premier Lyceum Club fondé en 1904 par Constance Smedley.

On retrouve, parmi ses dirigeantes, la dramaturge Carme Montoriol et la musicienne Maria Carratalà i Van den Wouver, et parmi ses participantes la personnalité du club de football FC Barcelone et future résistante Anna Maria Martínez Sagi, ainsi que Gertrudis Millàs, María Luz Morales, Maria Parellada, Carme Perarnau, Mercè Ros, Maria Sandiumenge, Lina Sitges, Severina Valls, Concepció Viñas et l'écrivaine Rosa Maria Arquimbau.

Le Lyceum Club de Barcelone est dissout en 1939 à la fin de la guerre d'Espagne lorsque les franquistes arrivent au pouvoir.

Notes et références

Articles connexes
 Lyceum Club Femenino de Madrid
 La Bonne

Liens externes

Histoire de l'Espagne au XXe siècle
Organisme fondé en 1931
Organisme disparu en 1939
Association ou organisme lié au féminisme en Espagne

Lyceum Club (Barcelone)


Aroazes es una ciudad y un municipio del estado del Piauí, Brasil. Se localiza en la microrregión de Valencia del Piauí, mesorregión del Centro-Norte Piauiense. El municipio tiene 6083 habitantes (2003) y 869 km². Fue creado en 1962.

Referencias

Enlaces externos

Localidades de Piauí

Aroazes


An Pennisetum prolificum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Mary Agnes Chase. An Pennisetum prolificum in nahilalakip ha genus nga Pennisetum, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pennisetum

Pennisetum prolificum


Adam Wilhelm Moltke lénsgreifi af Bregentved (25. ágúst 1785 – 15. febrúar 1864) var fyrsti forsætisráðherra Danmerkur og undirritaði sem slíkur dönsku stjórnarskránna árið 1849. Hann myndaði fjögur ráðuneyti á árunum 1848 til 1852. Það fyrsta þeirra átti að heita samsteypustjórn Hægriflokksins og De nationalliberale en eftir að þeim síðarnefndu var stuggað á brott varð stjórn Moltke sífellt íhaldssamari.

Ævi og störf
Moltke fæddist á Fjóni, sonur stórættaðs dansks greifa og þýskrar eiginkonu hans. Hann lauk embættisprófi í lögfræði árið 1805 og hóf þegar glæstan embættisferil, þar á meðal var hann sendur til að taka þátt í friðarsamningum í Jönköping í kjölfar stríðs Dana og Svía. Hann erfði lén föður síns árið 1818 og hóf umfangsmikinn búrekstur. Samhliða þeim umsvifum hélt hann áfram að sinna ýmsum opinberum störfum, meðal annars sem fjármálaráðherra.

Marsbyltingin 1848 leiddi til stjórnarkreppu í Danmörku og féllst Moltke á að stýra nýrri ríkisstjórn þar sem leiða skyldi sama fulltrúa íhaldssamari stórlandeigenda og frjálslynda þjóðernissinna. Hin nýja stjórn var hægfara í stefnumálum en byggði þó á ákveðnum lýðræðislegum grundvallarreglum. Með hverri breytingu sem gerð var á stjórninni fækkaði frjálslyndum fulltrúum, sem ýmist sögðu af sér eða voru látnir víkja vegna þrýstings frá útlöndum. Í ársbyrjun 1852 lét Moltke af störfum og byggðist sú ákvörðun að miklu leyti á deilum um afstöðuna til Slésvíkurmálsins.

Danskir greifar
Forsætisráðherrar Danmerkur

Adam Wilhelm Moltke


Na filosofia de Martin Heidegger, a diferença ontológica (ontologische Differenz), também chamada diferença ôntico-ontológica (ontisch-ontologische Differenz), refere-se à diferença entre ser e ente. Heidegger usou o termo pela primeira vez em uma palestra no semestre de verão de 1927. Em sua obra principal, Ser e Tempo, publicada no mesmo ano, o termo ainda não aparece explicitamente, mas a idéia associada ao termo já está implicitamente descrita ali.

Três características
A fim de explicar a diferença ontológica entre ser e ente, pode-se provisoriamente representar o que Heidegger quer dizer com ser, primeiro separando-o de acordo com dois pontos de vista:

1. Compreender
Em seu trabalho Ser e Tempo, Heidegger usa o ser para designar, por um lado, o horizonte de compreensão com base no qual nos encontramos no ente intra-mundano. Toda relação de compreensão com o entre intra-mundano deve mover-se dentro de um tal horizonte contextual, dentro do qual o ente primeiro se torna manifesto. Assim como no dado o dar e aquilo que dá não são manifestos, mas a relação de ambos permanece não temática, o ser é o pressuposto não temático para o ente. O conceito de compreender é extremamente amplo aqui e também inclui lidar com coisas práticas, que são possíveis sem uma compreensão teórica explícita; além disso, estados como o medo de coisas supostamente prejudiciais também podem ser consideradas sob a compreensão. Assim, "compreender" significa todas as relações entre as coisas do mundo.

A diferença ontológica marca a diferença entre o horizonte de compreensão e o encontro com o ente. Ela marca a diferença para que o horizonte de compreensão possa se tornar um tema em primeiro lugar. A diferença ontológica separa o ser e o ente para a tematização filosófica. Isto significa que "na realidade", é claro, nunca o ser ocorre sem um ente. O ser permanece, assim, sempre o ser de um ente. Eis por que uma diferença entre ser e ente existe, embora ambos nunca podem ocorrer separadamente um do outro. Como os dois nunca ocorrem separadamente, o ser não é tematizado enquanto tal. Disso, embora o ser se mostre enquanto o mais próximo, porque já é sempre antecedente e concomitante no lidar com o mundo; por outro lado, mostra-se enquanto o mais distante, porque nunca se torna explícito enquanto não-temático.

2. Significação ontológica
No entanto, descrever o ser apenas enquanto um horizonte de compreensão perde a dimensão ontológica do conceito. Porque "ser" designa o que é. O ser, então, não é uma representação que temos das coisas e depois, por assim dizer, jogamos por sobre as coisas para que se tornem compreensíveis para nós dentro do mundo. Pelo contrário, o ser e a compreensão são inseparáveis: somente o que é compreendido também é, e tudo o que é, é compreendido. Isto significa o fato de que o mundo não consiste de objetos singulares, mas é uma totalidade significativa na qual as relações entre as coisas já sempre foram formadas. Não se pode remontar além dessas relações. Com esta ênfase da compreensão do sentido, Heidegger rejeita acima de tudo as representações da Epistemologia. Esta última sempre havia perguntado como algo é conhecido no espaço e no tempo, ou seja, como um objeto completamente sem-relação pode se mostrar a um sujeito. Por exemplo: Como é possível reconhecer este cubo no espaço e no tempo? Agora, porém, o mundo é determinado precisamente por suas relações de sentido, que não podem ser construídas a partir de coisas posteriores, mas devem preceder a compreensão de cada coisa, para que possamos, em primeiro lugar, entendê-la como coisa (ferramenta, etc.). O incompreensível é, portanto, também envolvido no ser, exatamente como o que se distingue por sua falta de sentido e relação.

3. Um exemplo
Em sua preleção de 1929/30, Os conceitos fundamentais da metafísica, Heidegger explica a diferença ontológica em termos da afirmação "A lousa está má posicionada". Ele deixa claro que este juízo não deve ser entendido com relação a um sujeito, mas obviamente todos no auditório podem reconhecer o estado objetivamente mal posicionado da lousa, mesmo que isso não o afete pessoalmente. O estado mal posicionado da lousa não é uma propriedade que esteja de alguma forma presa à lousa, mas resulta do fato de que já sempre de antemão tivemos em mente o auditório enquanto um todo. Mas este conjunto também inclui a nós mesmos e as outras coisas e pessoas no auditório. É somente em relação a este todo que a lousa se mantém má posicionada. Ao mesmo tempo, este todo enquanto um contexto de significação já precede cada coisa individual, que somente dentro deste todo se encontra em uma relação significativa com outras coisas. Ou seja, o todo não é primeiro constituído pela soma de suas partes. O ser do ente (a lousa) está, então, mal posicionado.

A partir daí fica claro que ente não significa mera matéria, pois isso seria apenas uma massa amorfa indeterminada em extensão e unidade. Por outro lado, o conceito de ente, quando se refere à lousa, deve indicar que sempre falamos de algo que é percebido por nós como algo em sua unidade de algum tipo. Além disso, é claro o fato de que, qualquer determinação da lousa como um objeto material já seria uma fixação ontológica, ou seja, diria algo sobre o ser do ente. A diferença ontológica, entretanto, inicialmente quer se abster de tais fixações: É precisamente a separação metódica do ser e do ente que supostamente abre a possibilidade de uma determinação refletida de ambos. Por esta razão, no presente exemplo, não podemos falar de um sujeito para o qual a lousa está mal posicionada, pois então o ser do ente já seria determinado como um objeto para um sujeito.

Dificuldade de representação linguística
Se, através da ênfase na diferença ontológica, "o ser" se torna o tema, ele é ao mesmo tempo perdido, porque "o ser" não é algo que acontece no mundo (assim como o ente). Este problema também é evidente em nível linguístico: usando o substantivo "ser", parece que o ser é uma coisa intra-mundana. Este é um problema que toda representação do ser, mesmo a não-linguística, traz consigo e que tem levado a muitos mal-entendidos na recepção de Heidegger. Heidegger tentou evitá-lo, por exemplo, dizendo "dá-se ser", "o ser se dá" em vez de "o ser é". Pois com o é se diz algo sobre um ente que é. O ser precisamente não é o ente.

A diferença ontológica pode ser iluminada de três perspectivas: como a diferença entre ser e ente, entre ôntico e ontologia, e como diferença hermenêutica.

Diferença de ser e ente
"Ser é a cada vez o ser de um ente", mas não é redutível a ele: "O ser do ente 'não é' ele mesmo um ente." A busca do ser traz sempre à luz apenas o ente. No entanto, o ser como um pano de fundo contextual continua sendo o pressuposto para o fato de que o ente é. Somente desta forma algo pode ser entendido como algo. Assim, apesar da diferença, o ser e o ente continuam relacionados um ao outro. Um não é concebível sem a outro: Sua relação consiste na identidade da diferença.

Diferença de ôntico e ontologia
Heidegger chama o nível fenomenal do ente de ôntico, e o nível da investigação do ser de ontológico. Com fenômeno, Heidegger distingue assim entre ser e ente, e com o modo de acesso entre ôntico e ontológico. Sendo pertencente à esfera do ôntico, a filosofia do ôntico é a ontologia. A identidade da diferença que existe entre ser e ente também se encontra no nível do ôntico e da ontologia: a onticamente mais próxima é a ontologicamente mais distante: Aquilo que se encontra intra-mundanamente já é sempre compreendido, mas o horizonte de compreensão em si permanece não temático. Isto também se aplica à autocompreensão do ser humano: "O ente, o qual nós mesmos somos, é ontologicamente o mais distante". E "o ser-aí (Dasein) não é apenas onticamente próximo ou mesmo o mais próximo – pois nós o somos sempre a cada vez nós mesmos. No entanto, ou precisamente por causa disso, é ontologicamente o mais distante." Assim, para se ter uma idéia do que é tão familiar que escape à atenção, é preciso primeiro levá-lo a uma certa distância – para isso, a diferença ontológica deve ser enfatizada.

Diferença hermenêutica
A diferença entre o que compreende e o que é compreendido se mostra como hermenêutica. Em Ser e Tempo, aquele que compreende (Dasein, o ser humano) se mostra tão próximo que é ao mesmo tempo aquele que compreende a si mesmo. O homem compreende o mundo em suas referências significativas e em suas referências intra-mundanas, mas geralmente o trazer à vista o seu próprio compreender fica oculto. Isto também se deve ao fato de que seu compreender sempre aprende sobre o mundo e as coisas nele contidas. Se ele agora quer entender a si mesmo, ele projeta a compreensão de ser conquistada do mundo (ou seja, "o mundo consiste de coisas") para si mesmo e concebe a si mesmo como uma coisa. Heidegger contrapôs isso com sua concepção do ser humano como existência, o que enfatiza que o ser humano não é uma coisa, mas apenas existe na plenitude da vida.

Como toda investigação deve ser sempre precedida de um compreender, o objetivo do método hermenêutico só pode ser entrar no Círculo Hermenêutico no ponto certo para se ter a visão correta do que está sendo investigado. Para este fim, a hermenêutica segue a diferença ontológica entre ser e ente e assim descreve o caminho do círculo hermenêutico.

"Fonte: <https://de.wikipedia.org/wiki/Ontologische_Differenz>"

Filosofia
Ontologia

Diferença ontológica


John Percival Jones (* 27. Januar 1829 in Herefordshire, England; † 12. November 1912 in Los Angeles, Kalifornien) war ein britisch-amerikanischer Politiker der Republikanischen Partei, der von 1873 bis 1903 den Bundesstaat Nevada im US-Senat vertrat.

Frühe Jahre
John Jones war eines von 13 Kindern von Thomas Jones und seiner Frau Mary. Die Familie verließ im Jahr 1801 ihre britische Heimat und wanderte in die Vereinigten Staaten aus und ließ sich in Cleveland nieder. Dort erwarb Thomas Jones Grundbesitz und betätigte sich im Marmorhandel.

Im Jahr 1849 wurde John Jones durch den Goldrausch nach Kalifornien gelockt. Er lebte dort im Trinity County und wurde sowohl im Bergbau als auch in der Landwirtschaft aktiv; außerdem fungierte er als Sheriff dieses Bezirks. Von 1863 bis 1867 gehörte er dem Senat von Kalifornien an; eine Kandidatur als Vizegouverneur des Staates an der Seite von George Congdon Gorham blieb erfolglos.

Jones zog im Jahr 1868 nach Gold Hill in Nevada weiter. Dort fungierte er als Leiter der Crown-Point-Silbermine, die zur Comstock Lode gehörte. Als dort 1870 Silbererz entdeckt wurde, erwarben Jones und sein Partner Alvinza Hayward genügend Anteile, um die Kontrolle der Mine zu übernehmen.

Mit seiner ersten Frau Hannah, die er 1861 heiratete, hatte Jones einen Sohn. Nach ihrem Tod im Jahr 1871 ging er 1875 eine zweite Ehe mit Georgina Sillivan ein. Sie hatten drei gemeinsame Töchter, darunter die Tennisspielerin Marion Jones, die im Jahr 1900 sowohl im Einzel als auch im Mixed die Bronzemedaille bei den Olympischen Spielen in Paris gewann. Eine weitere Tochter, Alice, heiratete den Bildhauer und Maler Frederick William MacMonnies.

US-Senator
Die Nevada Legislature wählte Jones im November 1872 zum US-Senator, wo er am 4. März 1873 die Nachfolge von James W. Nye antrat. Nach mehrfacher Wiederwahl konnte er dort bis zum 4. März 1903 fünf Amtsperioden verbringen. Während dieser Zeit war er von 1877 bis 1881 sowie von 1883 bis 1893 Vorsitzender des Committee on Auditing the Contingent Expenses. Zwischen 1893 und 1903 führte er außerdem den Vorsitz im Ausschuss für Infektionskrankheiten.

Jones war an der Einführung der 20-Cent-Silbermünze beteiligt, die sich zwischen 1875 und 1876 in Umlauf befand. Wie viele Republikaner aus dem Westen der Vereinigten Staaten kehrte er seiner Partei aufgrund deren Haltung zum Bimetallismus im Jahr 1896 den Rücken und schloss sich der Silver Republican Party an. Später ging er wieder zu den Republikanern zurück, doch er verzichtete im Jahr 1902 auf eine erneute Wiederwahl.

Geschäftliche Aktivitäten
Zusammen mit seinem Co-Senator aus Nevada, William M. Stewart, investierte Jones 1874 in die Panamint-Silberminen nahe Independence in Kalifornien. Er hatte vor, eine Eisenbahnverbindung von den Minen bis zum Pazifik nahe Santa Monica einzurichten; im Jahr 1877 war das Silber der Panamint-Minen jedoch schon komplett abgebaut, woraufhin die Anlage geschlossen wurde.

Zusammen mit Robert Symington Baker rief Jones 1875 die Town of Santa Monica ins Leben. Im Jahr zuvor hatte er auf dem Gebiet der späteren Stadt eine Ranch von Baker erworben. Jones gründete auch die erste von Los Angeles nach Santa Monica führende Eisenbahn, die Los Angeles and Independence Railroad, die er aber aufgrund von finanziellen Problemen 1877 an die Southern Pacific Railroad verkaufen musste.

Nach dem Ende seiner Zeit im Kongress zog sich Jones auf sein Anwesen "Miramar" in Santa Monica zurück, beaufsichtigte aber weiter seine geschäftlichen Aktivitäten. Kurz vor seinem Tod verkaufte er sein Haus an King Camp Gillette. Dieser veräußerte es 1921 wiederum an einen Hotelier, der daraus das "Hotel Miramar" machte. Noch heute befindet sich dort – nach mehreren Umbauten und Besitzerwechseln – das Fairmont Miramar Hotel.

Weblinks

Einzelnachweise

Senator der Vereinigten Staaten aus Nevada
Mitglied des Senats von Kalifornien
Mitglied der Republikanischen Partei
Brite
US-Amerikaner
Geboren 1829
Gestorben 1912
Mann

John P. Jones


Pompeiopolis (), auch Pompeioupolis (), war eine antike Stadt in der kleinasiatischen Landschaft Paphlagonien im Norden der heutigen Türkei.

Die Reste der antiken Stadt liegen auf einer Anhöhe beim heutigen Taşköprü am südlichen Ufer des Flusses Gökırmak (antiker Name "Amnias") an einer Straßenverbindung vom westlichen Kleinasien nach Armenien. Sie wurde vom römischen Feldherrn Gnaeus Pompeius Magnus während seines Krieges gegen Mithridates VI. von Pontos im Jahr 64/63 v. Chr. gegründet. Offenbar siedelte Pompeius in der nach ihm benannten Stadt Römer an, wie Namen von Einwohnern und die Verwendung des römischen Kalenders zeigen. Pompeiopolis war zunächst Teil der Provinz Bithynia et Pontus und wurde von Marcus Antonius 39 v. Chr. galatischen Klientelherrschern unterstellt. Unter Augustus wurde Pompeiopolis wieder an das römische Reich eingegliedert und war Hauptort des Landtags (conventus) von Paphlagonien, das jetzt zur römischen Provinz Galatia gehörte. Aufgrund von Münzbeischriften wurde teilweise vermutet, die Stadt habe im späten 2. Jahrhundert n. Chr. zeitweilig den Namen Sebaste getragen; diese Annahme beruht jedoch auf einer falschen Lesung und Deutung der entsprechenden Legenden.

In der Kaiserzeit stiegen mehrere Familien aus Pompeiopolis in die Reichsaristokratie auf, so die des Gaius Claudius Severus (Suffektkonsul 112), Gnaeus Claudius Severus Arabianus (Konsul 146) und Gnaeus Claudius Severus (Konsul 173) sowie möglicherweise Tiberius Claudius Subatianus Aquila (Präfekt von Ägypten 206–211) und Tiberius Claudius Subatianus Proculus (Statthalter von Numidien 208–210).

In der Spätantike war Pompeiopolis Sitz eines Bischofs, seit dem 6. Jahrhundert eines Erzbischofs, ab dem 11. Jahrhundert eines Metropoliten. Aus dem Bistum ging das Titularerzbistum Pompeiopolis in Paphlagonia der römisch-katholischen Kirche hervor. In mittelbyzantinischer Zeit gehörte das Amniastal zunächst im 8. Jahrhundert zum Thema Armeniakon und seit dem frühen 9. Jahrhundert zum dann neugegründeten Thema Paphlagonia. In den Schriftquellen der Zeit findet die Stadt aber keine Erwähnung mehr; erst wieder im Jahre 1390, als der spätere Kaiser Manuel II. Palaiologos das Gebiet passierte und in einem Brief die Stadt als verlassen und zerstört beschreibt.

Zwischen 2006 und 2016 wurde Pompeiopolis durch ein Forschungsteam unter der Leitung von Lâtife Summerer erforscht, bis 2012 im Rahmen eines Forschungsprojektes der Ludwig-Maximilians-Universität München. Anhand der geophysikalischen Prospektionen konnten mehrere Bauten und Areale identifiziert und teilweise ausgegraben werden, darunter das Theater, Teile der Agora, und ein spätantikes Haus mit aufwendigen Bodenmosaiken. Ein ursprünglich als Tholos eines Macellums gedeutete Rundbau hat sich als ein Martyrion erwiesen.

Literatur

 Julie Dalaison: L'atelier monétaire de Pompeiopolis en Paphlagonien. In: Fabrice Delrieux, François Kayser (Hrsg.): Hommages offerts à François Bertrandy. Band 1: Des déserts d'Afrique au pays des Allobroges (= Laboratoire Langages, Littératures, Sociétés, Collection Sociétés, Religions, Politiques. Band 16). Chambéry 2010, S. 45–81.
 Latife Summerer, Alexander von Kienlin: Pompeiopolis. Metropolis of Paphlagonia. In: Hadrien Bru, Guy Labarre (Hrsg.): L'Anatolie des peuples, des cités et des cultures (IIe millénaire av. J.-C. - Ve siècle ap. J.-C.). Colloque international de Besançon – 26-27 novembre 2010. 2 Bände, Presses universitaires de Franche-Comté, Besançon 2014, ISBN 9782848674735, S. 115–126.
 Latife Summerer (Hrsg.): Pompeiopolis I: Eine Zwischenbilanz aus der Metropole Paphlagoniens nach fünf Kampagnen (2006-2010) (= Schriften des Zentrums für Archäologie und Kulturgeschichte des Schwarzmeerraumes. Band 21). Beier & Beran, Langenweißbach 2011, ISBN 978-3-941171-63-3.
 Lâtife Summerer, Alexander von Kienlin, Georg Herdt: Frühe Forschungen in Paphlagonien – Neue Grabungen in Pompeiopolis. In: Anatolian Metal IV (= Der Anschnitt. Beiheft 25). Deutsches Bergbau-Museum, Bochum 2013, ISBN 978-3-937203-67-6, S. 257–266.
 Peri Johnson: How did the landscape of Pompeiopolis become Roman? In: Kristina Winther-Jacobson, Lâtife Summerer (Hrsg.): Landscape Dynamics and Settlement Patterns in northern Anatolia during the Roman and Byzantine Period (= Geographica Historica. Band 32). Franz Steiner, Stuttgart 2015, ISBN 978-3-515-11214-7, S. 61–82.
 Lâtife Summerer: Pompeiopolis-Taşköprü. 2000 Years from Metropolis to County Town. Istanbul 2017, ISBN 978-605-9680-67-7.
 Lâtife Summerer: Revisiting Strabo 12.3.40: Along the Amnias Valley toward Pompeiopolis, Pimolisa and Sandracurgium. In: Geographia Antiqua. Band 28, 2019, S. 113–125.

Weblinks
 Projektseite an der LMU München (ältere Version der Seite im Webarchiv mit Informationen zur Geschichte und Forschungsgeschichte von Pompeiopolis)
 Jährliche Grabungsberichte (2006–2016) von Lâtife Summerer in der Zeitschrift "Kazı Sonuçları Toplantısı": https://kvmgm.ktb.gov.tr/TR-238493/kazi-sonuclari-toplantisi-02---35.html
 Inschriften von Pompeiopolis
 Münzen von Pompeiopolis (englisch)

Einzelnachweise

Antike paphlagonische Stadt
Geographie (Provinz Kastamonu)

Pompeiopolis (Paphlagonien)


A Diocese de Jamshedpur (Latim:Dioecesis Iamshedpurensis) é uma diocese localizada no município de Jamshedpur, no estado de Jarcanda, pertencente a Arquidiocese de Ranchi na Índia. Foi fundada em 2 de julho de 1962 pelo Papa João XXIII. Com uma população católica de 71.320 habitantes, sendo 0,6% da população total, possui 38 paróquias com dados de 2020.

História

Em 2 de julho de 1962 o Papa João XXIII cria a Diocese de Jamshedpur através do território da Arquidiocese de Calcutá.

Lista de bispos
A seguir uma lista de bispos desde a criação da diocese em 1962.

Ligações externas

Jamshedpur
Jamshedpur

Diocese de Jamshedpur


9795 Deprez este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
9795 Deprez este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Observatorul La Silla de Eric Walter Elst. El prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,91 ua, o excentricitate de 0,07 și o înclinație de 1,8° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 9001-10000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1996
Centura de asteroizi

9795 Deprez


Monumentul Eroilor de la Păuliș este un monument dezvelit în 1974 în amintirea ostașilor căzuți în Lupta de la Păuliș purtată în zilele de 13-20 septembrie 1944.

Lucrarea a fost realizată de arhitectul Miloș Cristea în colaborare cu sculptorii Emil Vitroel și Ionel Muntean, în urma câștigării unui concurs național, și a fost distinsă cu Premiul Uniunii Arhitecților.

Monumentul se găsește pe câmpia dintre localitățile Sâmbăteni și Păuliș, pe locul în care, în septembrie, 1944, forțele militare române au oprit înaintarea trupelor hortyste spre Transilvania.

Monumentul este înscris în Lista monumentelor istorice din județul Arad cu .

Note

Monumente istorice din județul Arad

Monumentul Eroilor de la Păuliș


Muzej tambure nalazi se u Slavonskom Brodu. To je prvi svjetski muzej tambure.

O Muzeju tambure
Njegov postav su 2012. godine osmislili hrvatski glazbeni pedagog i tamburaški znalac maestro Mihael Ferić, te majstor glazbala i glazbenik iz sastava "Berde Band" Mladen Jurković, uz svesrdnu pomoć u logistici i organizaciji predsjednika Udruge Krešimira Dokuzovića, tajnika Udruge Mladena Rakića te ostalih članova Udruge. Sav rad i trud u opremanju Muzeja obavili su članovi Brodske udruge tamburaša potpuno volonterski. Već prigodom otvaranja Muzej je privukao veliku pozornost kulturne javnosti. Samo otvorenje popratile su sve veće hrvatske televizijske kuće, te puno radio stanica i internetskih portala u zemlji i inozemstvu. Kroz Muzej svakodnevno prolazi veliki broj posjetitelja te valja istaknuti broj od preko 5.000 posjetitelja u nešto više od godine dana rada.

Muzej sudjeluje u programu "Noć muzeja" u kojem, uz stalni postav, ima i neku tematsku izložbu. Sam prostor Muzeja u obliku u kojem se danas nalazi mjesto je ne samo povijesnog postava koji govori o tamburi i tamburaškoj glazbi već je i pravi turistički mamac za posjetitelje koji dolaze u Slavonski Brod. Kroz nešto više od godinu dana postojanja Muzej je postao mjesto koje se mora vidjeti. U muzeju se može vidjeti povijest tambure od 1847. godine, odnosno od doba kada je Pajo Kolarić osnovao prvo tamburaško društvo.

Stalni postavi

U samom postavu mogu se vidjeti tambure četiri najpoznatija sustava gradnje od kraja 19. stoljeća do danas. Također, tu je i obilje fotografija, video i audio zapisa, plaketa, priznanja… Posebno interesantan dio Muzeja je kutak za majstorsku radionicu gdje posjetitelji mogu dobiti uvid u postupak izrade tambure i još puno toga. Ovo je interaktivni dio u kojem su posjetitelji aktivno uključeni u predstavljanje, pa često i sami isprobavaju neke od alata za izradu tambura.

Prostor Muzeja planira se proširiti na dodatnih 120 m2 pa će u postavu svoje mjesto naći i instrumenti za koje do sada nije bilo mjesta. Također, u novom dijelu nalazit će se video zid i slušaonica. Svoje mjesto će u proširenom postavu naći i bogata notna građa i literatura o tamburi.

Daljnji planovi uključuju preseljenje u centralni dio Brodske tvrđave u kojem će biti moguće izložiti sve ono što su članovi Brodske udruge tamburaša prikupili. Također, u novom prostoru će biti moguće organizirati razne projekcije i prezentacije te manje koncerte.

Nagrade

Veliki broj posjetitelja i nagrada "Simply the best" u kategoriji Manji stalni tematsko izložbeni postavi, za inovativni muzejski postav i atraktivan sadržaj prvog svjetskog muzeja tambure koju tradicionalno dodjeljuju Udruga hrvatskih putničkih agencija – UHPA i turistički časopis "Way to Croatia".

Izvori

Vanjske poveznice
 Mrežna stranica Brodske udruge tamburaša

Muzeji u Hrvatskoj
Tradicijska narodna glazbala
Kultura u Slavonskom Brodu
Građevine u Slavonskom Brodu

Muzej tambure


Gluhovet (grmoliki grašar, pucaljika rogačica, šibika žuta, kozja paša, krunica grmolika; lat. Hippocrepis emerus; sin. Coronilla emerus), grm iz porodice mahunarki raširen po Europi (uključujući Sredozemlje i Skandinaviju), Kavkazu, Maloj Aziji i dijelove sjeverne Afrike.

Podvrste
 Hippocrepis emerus subsp. emeroides (Boiss. & Spruner) Greuter & Burdet ex Lassen
 Hippocrepis emerus subsp. emerus

Sinonimi
 Coronilla emerus L.
 Coronilla florida Salisb.

Izvori

Vanjske poveznice

Potkovica

Flora Hrvatske
Flora Francuske
Flora Grčke
Flora Istočnoegejskih otoka
Flora Italije
Flora Sjevernog Kavkaza
Flora Krima
Flora Libanona i Sirije
Flora Libije
Flora Mađarske
Flora Norveške
Flora Njemačke
Flora Rumunjske
Flora Sicilije
Flora Španjolske
Flora Švedske
Flora Švicarske
Flora Tunisa
Flora Turske

Gluhovet


Krupskói  es un posiólok del raión de Primorsko-Ajtarsk del krai de Krasnodar en el sur de Rusia. Está situado en la orilla derecha del arroyo Singili, cerca de su desembocadura a través de una serie de marismas y limanes en el mar de Azov, 32 km al sureste de Primorsko-Ajtarsk y 99 km al norte de Krasnodar, la capital del krai. Tenía 58 habitantes en 2010.

Pertenece al municipio Ólguinskoye.

Enlaces externos y referencias

 Este artículo contiene datos geográficos extraídos de Google Earth y el mapa de Rusia de Yandex.ru, accesible desde este enlace.
 Este artículo es una traducción parcial de su correspondiente en la edición en ruso de Wikipedia, Крупской (Приморско-Ахтарский район).
 Mapa en maps.vlasenko.net .
 El municipio en el sitio web del raión .

Localidades del raión de Primorsko-Ajtarsk del krai de Krasnodar

Krupskói (Primorsko-Ajtarsk, Krasnodar)


Suspense 101 este un film românesc din 2012 regizat de George Dorobanțu. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Iulia Verdeș.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2012 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2012
Filme regizate de George Dorobanțu

Suspense 101


Aderus brevehumeralis é uma espécie de inseto besouro da família Aderidae. Foi descrita cientificamente por Maurice Pic em 1933.

Referências

brevehumeralis
Insetos descritos em 1933
Espécies descritas por Maurice Pic

Aderus brevehumeralis


El castillo de Fatetar o de Espera es un castillo localizado en Espera, provincia de Cádiz.

Estado

Actualmente el castillo se encuentra en buen estado de conservación, gracias a la acción conjunta de varias instituciones: Diputación de Cádiz, Ayuntamiento de Espera, Mancomunidad de Municipios de la Sierra de Cádiz y Junta de Andalucía

De hecho en 2018 se habilitó su interior para poder realizar espectáculos.

Véase también
 Anexo:Bienes de interés cultural de la provincia de Cádiz

Referencias

Enlaces externos

Fotos

Espera
Fatetar
Fortificaciones de al-Ándalus

Castillo de Fatetar


L'Axone er en indendørs arena i Montbéliard, Frankrig, med plads til 6500 tilskuere.

Ved EM i håndbold 2018 for kvinder skal der blandt andet spilles kampe i denne arena.

Referencer

Eksterne henvisninger
Arenas hjemmeside

Etableret i 2009
Idrætsanlæg i Frankrig
Multiarenaer
Montbéliard

L'Axone


Nusratlı, Samsun ilinin Ladik ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe

Coğrafya
Samsun iline 98 km, Ladik ilçesine 17 km uzaklıktadır.

Nüfus

Ladik'in mahalleleri

Nusratlı, Ladik


Rumunjska ima sedam lučkih ispostava koje obuhvaćaju gradove koji se nalaze na obali Crnog mora.

Popis registracijskih oznaka lučkih ispostava:

Izvori

Rumunjska
Vodeni promet u Rumunjskoj

Popis registracijskih oznaka plovila u Rumunjskoj


Theodor Georg Andreas Molien (;  in Riga – 25 December 1941 in Tomsk) was a Russian mathematician of Baltic German origin. He was born in Riga, Latvia, which at that time was a part of Russian Empire. Molien studied associative algebras and polynomial invariants of finite groups.

Life

Youth in Riga
Theodor Molien's father Eduard Molien was a teacher at the Riga Governorate Gymnasium. Theodor entered that gymnasium in 1872 and graduated in 1879.

Studies and work in Dorpat
In January 1880 Molien entered the Faculty of Physics and Mathematics of the University of Dorpat (now University of Tartu) as a student of astronomy. To support his studies his family also moved to Dorpat (now Tartu). In October 1883 the council of the university gave him the degree of a candidate of astronomy. His thesis "Bahn des Cometen 1880 III" was published in Astronomische Nachrichten No. 2510. His further work was supervised by the head of the chair of applied mathematics of the University of Dorpat Anders Lindstedt. In a report to the Faculty of Physics and Mathematics of the University of Dorpat Lindstedt acknowledges Molien as having unquestionably exceptional scientific talent (unzweifelhaft ungewöhnliche wissenschaftliche Begabung).

In the autumn of 1883, as part of his studies Molien was sent to Leipzig for three semesters. There he attended lectures by Felix Klein on different fields of mathematics and worked in his seminar. He also attended lectures of Carl Neumann, Eduard Study, Wilhelm Killing and Georg Scheffers. At that time Klein was dealing with deep problems of algebra and theory of functions of a complex variable. Following his suggestion, Molien started to study linear transformations of elliptic functions. The obtained results he submitted to the Faculty of Physics and Mathematics of the University of Dorpat as a master thesis titled "Ueber die lineare Transformation der elliptischen Functionen". In spring 1885 Molien passed the master's exams and after the defence in the autumn of 1885 he obtained the scientific degree of a Master of Mathematics. In November 1885 he became a docent at the University of Dorpat. This position he held for 15 years.

Summers (that were free from teaching) of 1886, 1888 and 1889 Molien spent in scientific centers of Germany. His interest concentrated on so-called higher complex numbers (nowadays called hypercomplex numbers). His studies resulted in his article "Über Systeme höherer komplexer Zahlen" ("On systems of higher complex numbers"), published in 1891 in Mathematische Annalen.

On 30 September 1892, Molien defended his dissertation, also titled "Über Systeme höherer komplexer Zahlen". He got the degree of a doctor of pure mathematics. The importance of his work was acknowledged by Georg Frobenius, Sophus Lie and other mathematicians. One of the main results of his dissertation sounds in modern terms as follows: every simple associative algebra over the field of complex numbers is isomorphic to the algebra of square matrices of a suitable order over the same field.

For his scientific achievements, in 1892 Molien was elected a member of Moscow Mathematical Society. In 1894 French mathematicians awarded him a golden medal dedicated to the seventieth birthday of Charles Hermite. During Dorpat years, Molien had mathematical correspondence with Frobenius and Hurwitz.

Since the University of Dorpat had only one professorship in pure mathematics, Molien had to stay for years at docent's position. Being a docent in Dorpat, Molien prepared and gave different lecture courses: Theory of analytic and elliptic functions, modern geometry and algebra, theory of algebraic equations, number theory, projective geometry, theory of quaternions, history of mathematics and others. Some of these courses were new for the university.

In 1887 Russian powers decided to change the language of secondary and higher education in Baltic governorates from German to Russian with the deadline 1 January 1895. With the purpose of improving his Russian language, Molien was sent to Moscow for the year 1892.

Career in Tomsk
Only in December 1900 Molien was given a professor's position, but not in Dorpat, but in the starting Tomsk Technological Institute in Siberia. He became the first professor of mathematics in Siberia. His was given a task of organizing teaching mathematics at the institute. In Tomsk, besides giving courses in mathematical analysis and differential equations, he wrote textbooks and exercise books on these subjects, and also established a mathematical library at the institute.

Known for his oppositional political views, he had to retire in 1913. Since 1914, Molien was a professor at higher Siberian courses for women in Tomsk, and when in 1917 the faculty of physics and mathematics was opened at the Tomsk State University, he got a professorship there, and stayed at that university until his death on 25 December 1941.

In Tomsk Molien spent 41 years of his life. These years were scientifically not as fruitful as earlier years.

He got the title of Honoured Worker of Science.

Works
Bahn des Cometen 1880 III (candidates thesis), Astron. Nachr. Bd. 105, No. 2519.
Ueber Systeme höherer complexer Zahlen: eine behufs Erlangung des Grades eines Doctors der reinen Mathematik der physico-mathematischen Fakultät der Kaiserl. Universität Dorpat (dissertation), Tartu, 1892. (full text)
Ueber die lineare Transformation der elliptischen Functionen: eine zur Erlangung des Grades eines Magisters der Mathematik der physico-mathematischen Facultät der Kaiserlichen Universität Dorpat (master's thesis), Tartu, 1885, 23 pp.

Other interests
Molien was interested in chess. In 1897-1898 he was in correspondence with a leading Russian chess player Mikhail Chigorin. He was one of the strongest chess players in Dorpat and was particularly known for his blindfold play (Ken Whyld, personal communication, 1995). He was president of the Dorpat chess club, and several of his games were published in the chess journal Baltische Schachblätter (edited by Friedrich Amelung). In 1898 Molien published four chess studies.

To 1895 dates his manuscript "On theory of assigning prizes in tournaments".

Molien had also talent for languages. He knew German, Estonian, French, Swedish already before he entered gymnasium where he learned Greek, Hebrew, Latin, English, Italian. Later he learned Spanish, Portuguese, Dutch, and Norwegian.

See also
Molien series
 List of Baltic German scientists

External links

1861 births
1941 deaths
Scientists from Riga
People from Kreis Riga
Baltic German people from the Russian Empire
Mathematicians from the Russian Empire
Soviet mathematicians
Group theorists
19th-century mathematicians from the Russian Empire
20th-century Russian mathematicians
University of Tartu alumni
Academic staff of the University of Tartu
Academic staff of Tomsk State University
Academic staff of Tomsk Polytechnic University
Academic staff of Tomsk State Pedagogical University
Recipients of the Order of St. Anna, 2nd class
Recipients of the Order of Saint Stanislaus (Russian), 2nd class
Recipients of the Order of Saint Stanislaus (Russian), 3rd class

Theodor Molien


Dos Hermanas, İspanya'nın güneybatısında, özerk bölge Endülüs'ün, Sevil iline bağlı belde. 2015 yılındaki sayıma göre nüfusu 131.317'dır.

Sevilla'nın belediyeleri

Dos Hermanas


Les événements de Komotiní () désignent des affrontements à caractère ethnique s'étant produit dans la ville du même nom, le . Ils ont opposé des Grecs chrétiens à des membres de la minorité turque locale.

Les événements ont commencé par la condamnation et l'emprisonnement, par un tribunal grec, d'un député grec musulman, Sadík Achmét, parce qu'il s'était lui-même présenté officiellement comme turc. 400 magasins de Komotiní ont ensuite été pillés et les bureaux de deux journaux turcs saccagés. Les affrontements ont éclaté après le meurtre d'un Grec chrétien par un musulman, alors qu'il n'y a pas eu de victimes turques lors des événements.

Contexte

Le Conseil de l'Europe reconnaît l'existence d'une minorité musulmane de Thrace occidentale, avec des estimations variant de  (selon le recensement officiel) à  (selon Human Rights Watch). Le terme de « minorité turque de Thrace » est officiellement rejeté par la Grèce, qui lui préfère l'expression de « Grecs musulmans ». Selon Human Rights Watch, les droits religieux, éducatifs et linguistiques de la minorité turque en Grèce sont régulièrement violés et la discrimination des Turcs de Grèce a été plusieurs fois dénoncée par les États-Unis et le Parlement européen. Ainsi, les Turcs de Grèce ne peuvent pas choisir leur chef religieux (mufti).

Le , un tribunal grec a condamné à la prison 2 représentants de la communauté turque parce qu'ils avaient utilisé le mot « turc » pour caractériser leur organisation politique.

Déroulement
Les événements commencent à Komotiní, lorsque  grecs appartenant à la minorité turque se rassemblent près d'une mosquée en scandant « nous sommes turcs ! » pour protester contre la décision de la Cour suprême de 1982 restreignant l'utilisation du mot « turc » dans le pays. Après la diffusion d'une information erronée sur une station de radio locale, des foules de Grecs chrétiens endommagent et pillent environ  appartenant à la communauté musulmane et passent à tabac plusieurs membres de la minorité, dont le mufti par intérim, sans que la police intervienne. Après des réactions internationales, douze Grecs chrétiens sont arrêtés pour avoir attaqué des locaux musulmans.

Selon un témoignage oculaire rapporté par Helsinki Watch, les foules chrétiennes se composent d'environ 40 à 50 personnes se déchaînant, brisant des vitres, battant des gens et vandalisant des voitures. Par ailleurs, une voiture de police serait arrivée derrière la foule, sans faire aucun effort pour arrêter les émeutiers. Des observateurs étrangers soulignent, par ailleurs, que les magasins grecs ne sont pas touchés. En effet, beaucoup de ces magasins affichent des drapeaux grecs sur leurs fenêtres, suggérant que l'événement a été soigneusement orchestré et que la police refuse sciemment d'intervenir pour arrêter les foules.

Conséquences
L'événement accroît les tensions entre la Grèce et la Turquie lorsque le consul turc de Komotini est déclaré persona non grata pour avoir qualifié les membres de la minorité de « nos parents » dans une lettre adressée aux autorités grecques et demandant l'indemnisation des magasins endommagés. La Turquie riposte alors en expulsant le consul grec à Istanbul.

Lorsque des personnalités de Synaspismós (Coalition de la gauche) dirigés par María Damanáki, membre du parlement grec, visite les magasins détruits de la ville deux jours après les événements, ils sont attaqués verbalement par des nationalistes grecs. Lors de leur rencontre avec des hommes politiques locaux à la mairie, une foule en colère se rassemble à l'extérieur pour protester, qualifiant María Damanáki de traîtresse. Dans ces conditions, la rencontre est annulée et les élus doivent quitter la mairie sous surveillance policière.

En 1991, lorsque les Turcs protestent contre le renvoi du mufti choisi par le gouvernement grec, la tension augmente à  nouveau. Treize personnes auraient alors été blessées et la mosquée de Komotini a été attaquée.

Articles connexes
 Turcophobie
 Bulgarisation des Turcs en Bulgarie
 Gouvernement provisoire de Thrace occidentale
 Pogrom d'Istanbul

Références

Komotiní
1990 en Grèce
Minorité turque de Grèce

Événements de Komotiní


La Temporada 2009 de las Grandes Ligas de Béisbol inició el domingo 5 de abril de 2009, con la victoria de los Bravos de Atlanta sobre los campeones de la Serie Mundial de 2008, los Filis de Filadelfia, por un marcador de 4-1. La temporada regular terminó el 6 de octubre, extendiéndose dos días debido al juego de definición entre los Tigres de Detroit y los Mellizos de Minnesota para decidir al campeón de la División Central de la Liga Americana. La postemporada comenzó al día siguiente con la Serie Divisional. La Serie Mundial, se inició el 28 de octubre y finalizó el 4 de noviembre, con la victoria de los Yanquis de Nueva York sobre los Filis de Filadelfia en seis partidos. Esta fue la segunda vez que se terminó la temporada en noviembre, la primera vez fue en la Serie Mundial de 2001, debido a los Atentados del 11 de septiembre. En esta ocasión la Liga Americana tuvo la ventaja de campo para la Serie Mundial por haber ganado el Juego de las Estrellas el 14 de julio en el Busch Stadium en San Luis, Misuri por 4-3.

Resultados Temporada Regular
 Liga Americana
Los Yanquis de Nueva York, con 103 victorias, aseguraron el primer lugar de la División Este de la Liga Americana y obtuvieron el mejor registro de la temporada 2009 de las Grandes Ligas. Los Angeles Angels of Anaheim ganaron el segundo puesto con un récord de 97-65. En la División Central, los Mellizos de Minnesota derrotaron a los Tigres de Detroit en un partido de playoffs por el campeonato de la división, mientras que una marca de 95-67 fue suficiente para que los Boston Red Sox ganaran el comodín.  Liga Nacional
Los Angeles Dodgers tuvieron el mejor récord de la liga (95-67). Los Filis de Filadelfia fueron campeón de la División Este de la Liga Nacional y obtuvieron el segundo lugar de la liga, gracias a su registro de 93-69. Los St. Louis Cardinals ganaron la División Central, con un récord de 91-71, y el comodín fue de los Rockies de Colorado de la División Oeste (92-70).

Postemporada

Play-off

Serie Divisional

† – 11 entradas

Serie de Campeonato

† – 13 entradas
‡ – 11 entradas

Serie Mundial

{| cellspacing=0 width=100%
|-
|align=center|
|-
|align=center|CampeónNew York Yankees
|}

 Líderes de la Liga
 Liga Americana

 Líderes de Bateo

 Líderes de Pitcheo

 Liga Nacional

 Líderes de Bateo

 Líderes de Pitcheo

 Premios

 Otros premios
 Jugador de regreso del año: Aaron Hill(TOR, Americaan); Chris Carpenter(STL, Nacional).
Premio Hank Aaron: Derek Jeter(NYY).; Albert Pujols(STL, Nacional)
Premio Roberto Clemente (humanitario): Derek Jeter(NYY).

 Juego de las Estrellas 14 de julio 2009''' Busch Stadium, San Luis, Misuri

Cambio de Reglas
El 15 de enero, los propietarios de los 30 equipos de Grandes Ligas aprobaron dos cambios en las reglas que rigen el juego de playoffs y los de postemporada.
 Todos los "juegos de postemporada, y los agregados a la temporada regular", que se suspendan antes que las nueve entradas se jueguen. Se reanudarán cuando las condiciones lo permitan, en el mismo lugar desde el punto de suspensión. Este cambio en las reglas codifica la controvertida interpretación de las reglas oficiales hechas por el comisionado de MLB , Bud Selig, durante el Juego 5 de la Serie Mundial del 2008.
 El lanzamiento de moneda ya no se utilizara para determinar la ventaja de local, en el desempate en un partido agregado, para determinar los campeones de división o comodín de liga. En cambio, se utiliza para determinar la ventaja de local, basándose en los enfrentamientos entre los clubes ligados. Esto se realizó por primera vez cuando los Tigres de Detroit y los Minnesota Twins, terminaron empatados en el liderato de la División Central de la Liga Americana, al final de la temporada regular (4 de octubre), el desempate en un partido se jugó el 6 de octubre en el Hubert H. Humphrey Metrodome. El juego no se pudo realizar el  5 de octubre a causa de un conflicto de programación con los Vikingos de Minnesota de la NFL, que fue sede contra los Green Bay Packers.

Nuevos Estadios

La temporada 2009 marcó la apertura de dos nuevos estadios en la ciudad de Nueva York , el Citi Field de los Mets y el Yankee Stadium de los yankees, los que sustituirán, respectivamente al Shea Stadium (que fue desmantelado durante el receso de temporada 2008-09) y el Yankee Stadium original (que se convertirá en un parque público una vez que sea demolido). Debido a que la capacidad de asientos es más reducida en estos nuevos estadios, el Dodger Stadium ahora es el parque con mayor capacidad con 56.000 asientos, además es el tercer estadio más antiguo de las Grandes Ligas detrás del Fenway Park y del Wrigley Field. El Citi Field se inauguró con un partido nocturno el 13 de abril cuando los Mets fueron locales ante los Padres de San Diego, perdiendo 6-5. En ese juego, Jody Gerut de los Padres se convirtió en el primer jugador en la historia de las Grandes Ligas en inaugurar estadio con un jonrón. Tres días más tarde, los Indios de Cleveland inauguran el nuevo estadio de los Yankees. Los Indios ganaron 10-2. El Día de Jackie Robinson (15 de abril), una rotonda del Citi Field fue nombrado en su honor, y se dedicó antes del juego entre los Mets y los Padres de ese día.

Enlaces externos
 Major League Baseball season at ESPN
 mlb 2009

2009
Deporte en Estados Unidos en 2009
Deporte en Canadá en 2009
Béisbol en 2009


Helle Thomsen (n. 30 noiembrie 1970) este o fostă jucătoare, actualmente antrenor de handbal din Danemarca. În septembrie 2016, Thomsen a fost numită selecționer al echipei naționale a Olandei. În decembrie 2016, ea a câștigat cu echipa Olandei medalia de argint la Campionatul European din Suedia.

Anterior, Thomsen a fost antrenorul principal al echipei daneze FC Midtjylland Håndbold (între 2012–2016) și selecționerul echipei naționale a Suediei (între 1 iunie 2014 și vara anului 2015), împreună cu Thomas Sivertsson.

Din vara anului 2017, Thomsen a devenit antrenorul principal al echipei românești CSM București, funcție pe care a exercitat-o în paralel cu cea de antrenor al Olandei. Pe 16 martie 2018, în urma unor rezultate slabe ale echipei, antrenoarea daneză a fost demisă de conducerea CSM București.

Ca handbalistă, Helle Thomsen a câștigat medaliile de argint și de bronz în campionatul danez. În calitate de antrenor de club ea a câștigat de două ori campionatul danez, de două ori Cupa Danemarcei și Cupa Cupelor EHF, în 2015.

Palmares
Club (antrenor principal)
Supercupa României:
 Câștigătoare: 2017

Campionatul Danemarcei:
 Câștigătoare: 2013, 2015
 Locul 2: 2014, 2016

Cupa Danemarcei:
 Câștigătoare: 2014, 2015
Finalistă: 2013

Cupa EHF
Semifinalistă: 2013

Cupa Cupelor EHF
 Câștigătoare: 2015

Echipa națională (antrenor principal)
Campionatul Mondial:
 Medalie de bronz: 2017 (cu Olanda)

Campionatul European
 Medalie de argint: 2016 (cu Olanda)

Referințe

Jucătoare de handbal din Danemarca
Antrenori de handbal danezi
Nașteri în 1970
Handbaliști expatriați
Danezi expatriați în Norvegia
Danezi expatriați în Suedia
Danezi expatriați în Olanda
Danezi expatriați în România

Helle Thomsen


Onthophagus natronis é uma espécie de inseto do género Onthophagus, família Scarabaeidae, ordem Coleoptera.

História
Foi descrita cientificamente por Cambefort em 1984.

Referências

Ligações externas

natronis
Coleópteros descritos em 1984

Onthophagus natronis


Monika Drews (* 7. März 1942 in Berlin; † November 2022), geborene Radtke, war eine deutsche Landespolitikerin (SPD). Sie gehörte von 1990 bis 1995 dem Abgeordnetenhaus von Berlin an.

Monika Radtke besuchte die Erweiterte Oberschule (EOS) "Georg Friedrich Händel" in Berlin-Friedrichshain und legte dort 1960 das Abitur ab. Sie machte eine Ausbildung als Luftverkehrskauffrau bei der DDR-Fluglinie Interflug. Nach einem Studium an der Fachschule für Außenwirtschaft wurde sie 1971 Außenhandelsökonomin.

Monika Drews errang 1990 für ihre Partei ein Direktmandat im damaligen Bezirk Köpenick (Wahlkreis 4) im Berliner Abgeordnetenhaus, dem sie bis 1995 angehörte. Von 2000 bis 2006 war sie Mitglied der Bezirksverordnetenversammlung Treptow-Köpenick.

Literatur
 Werner Breunig, Andreas Herbst (Hrsg.): Biografisches Handbuch der Berliner Abgeordneten 1963–1995 und Stadtverordneten 1990/1991 (= Schriftenreihe des Landesarchivs Berlin. Band 19). Landesarchiv Berlin, Berlin 2016, ISBN 978-3-9803303-5-0, S. 122.

Weblinks

Einzelnachweise

Mitglied des Abgeordnetenhauses von Berlin
SPD-Mitglied
DDR-Bürger
Deutscher
Geboren 1942
Gestorben 2022
Frau

Monika Drews


Almir est un prénom masculin.

Occurrence
 Selon l'Office statistique de la République de Slovénie, au 31 décembre 2007, le nombre de personnes de sexe masculin portant le nom d'Almir en Slovénie était de 483.

Variantes
Formes féminines du nom : Almira, Alma, Almirka

Provenance du prénom
Le prénom Almir provient du mot arabe al ämir, qui signifie « chef, commandant, dirigeant ».

Personnalités portant ce prénom
 Almir de Souza Fraga, dit Almir (1969- ), footballeur brésilien ;
 Almir Morais Andrade, dit Almir (1973- ), footballeur brésilien ;
 Almir dos Santos (1993- ), athlète brésilien, spécialiste du triple saut ;
 Almir Gegič (1979- ), footballeur serbe ;
 Almir Mavignier (1925-2018), artiste peintre et graphiste allemand d'origine brésilienne ;
 Almir Narayamoga (1974- ), Brésilien, chef de la tribu Paiter-Suruí ;
 Almir Nélson de Almeida (1923-1977), joueur brésilien de basket-ball.

Notes et références

Prénom épicène
Prénom masculin
Prénom arabe
Prénom hébraïque

Almir (prénom)


Endeavour Hills is a suburb in Melbourne, Victoria, Australia,  south-east of Melbourne's Central Business District, located within the City of Casey local government area. Endeavour Hills recorded a population of 24,455 at the .

Endeavour Hills is bordered by the Monash Freeway and Dandenong Creek to the west, Police Road and Churchill Park Drive to the north, Hallam North Road to the east, and Eumemmerring Creek to the south.

History
The land in the area was home firstly to the Aboriginal people and was later settled by Europeans, who came after the 1830s. They mainly used the land for farming and cattle runs.

The earliest landowner of the area was Thomas Herbert Power who had owned the area from the 1850s extending from Power Road, almost to Berwick and north to Heatherton Road. The suburb was named after Captain James Cook's ship, 'The Endeavour'. Other suggested names at the time included Pine Hill and Piney Ridge, due to the number of pine trees in the area. In 1970, the name 'Endeavour Hills' was coined in honour of the two hundredth anniversary of Captain James Cook's arrival in Botany Bay. The estate was officially opened in 1974 under this name.

In 1974 houses, shops, schools and parks began to be established.

The suburb as known today began with the development of a small housing estate named Endeavour Hills. The estate was designed to have its own community services for every-day living, such as its own leisure centre, shopping centre, library, medical centres, child care centres, kindergartens, public and private schools. The suburb was created with plenty of parkland, bike paths, and safe playing areas for children. The developers of Endeavour Hills aimed to attract people by offering families a neighbourly and spacious place to live. The catch phrase was 'a better place to live' where everything looked green and the land looked like a sort of paradise.

The original estate sales office was located in what is now the Joseph Banks Medical Centre. A statue of explorer James Cook stood outside; new streets were named around the explorer James Cook, his ship the Endeavour, and fellow sailors and explorers. These include James Cook Drive, Thomas Mitchell Drive, Matthew Flinders Avenue, John Fawkner Drive, Arthur Phillip Drive and others.

Endeavour Hills Post Office opened on 5 September 1983.

Suburb profile

Endeavour Hills is a hilly and leafy residential suburb with many parks, gardens and a variety of trees and birdlife. It has underground utilities (electricity, gas, telecommunications, water) street lighting, wide roads, footpaths and an abundance of native trees have been planted on naturestrips.

Many houses have been built on steep land blocks and have distant views of the surrounding suburbs, some as far away as Frankston, Chadstone, Pakenham, Port Philip Bay and in some cases the CBD.

Endeavour Hills consists of modern low-density residential housing – single, double and triple level brick houses – built on 1/4, 1/2, 1 or more acre blocks. A meagre of ground-level townhouses and units exist. There are no high-rise buildings and no industries. There are a total of 8,551 dwellings with average people per household of 03.

As at March 2021, the median house price for Endeavour Hills is $687,000. The median rental price is $400.00 per week.

Endeavour Hills Police Station is located on Heatherton Road, near the main shopping centre. The Police Station is no longer open for 24 hours.

Population
In the 2016 Census, there were 24,294 people in Endeavour Hills. 46.8% of people were born in Australia. The next most common countries of birth were Sri Lanka 5.5%, India 4.5%, China 2.7%, Afghanistan 2.6% and England 1.8%. 44.7% of people spoke only English at home. Other languages spoken at home included Mandarin 3.9%, Sinhalese 3.4%, Arabic 3.1%, Greek 2.6% and Serbian 2.5%. The most common responses for religion were Catholic 26.2%, No Religion 18.3% and Islam 9.8%.

Facilities

The main shopping area is Endeavour Hills Shopping Centre, located on the corner of Matthew Flinders Avenue and Heatherton Road. There are 86 retail stores all undercover, including three large supermarkets and a Kmart Discount department store. The shopping centre consists of a multi-level carpark with over 1800 car park spaces.

Around this area is The Endeavour Hills Leisure and Function Centre with a Basketball Court, Health & Wellness Club. .

The Endeavour Hills Library (part of the Casey-Cardinia Library Corporation) and the Endeavour Hills Police Station are also within this area. The library has recently been expanded.

Endeavour Hills Uniting Care Neighbourhood Centre is located next to the Library complex close to the shopping centre. The Neighbourhood Centre is a not for profit organisation under the auspices of the Uniting Church. It is an adult learning centre that delivers a range of classes and support services. There is also a State Government Department of Human Services and The Rotary Club of Endeavour Hills.

Medical

Endeavour Hills has many Medical Centres, including a variety of specialist services, dental, pathology and diagnostic radiology.

A 24-hour Ambulance Station has recently opened at Endeavour Hills.

Public and Private Hospitals with 24-hour Emergency Care, Medical Facilities, Day-Surgery Clinics are located nearby at Dandenong, Berwick, Monash, Mulgrave and Noble Park.

The Viewhills Manor Retirement Village provides senior citizens with on-site aged care facilities, serviced apartments and independent living units.

Recreation
Endeavour Hills has its own skate park located just outside the Leisure Centre. There are also Tennis Courts at Sydney Parkinson Reserve (Endeavour Hills Tennis Club. 8 clay carpet courts with 4 under lights) and also Tennis Courts on Matthew Flinders Avenue (St.Paul's), Football/Cricket Oval at James Cook Drive and the suburb boasts an abundance of parks.

Golfers play at the Churchill Park Golf Club on Churchill Park Drive.

The Casuarina Forest is located within James Alexander Reserve, and the reserve has lookouts and views as far as Port Phillip Bay. In the original plans for Endeavour Hills, the Casuarina Forest was to be cleared to make way for housing. However, a campaign run by locals was successful in ensuring that the forest was preserved.

Endeavour Hills is a short walk to Lysterfield Park, Churchill National Park, the Dandenong Police Paddocks and Eumemmerring Creek.

Education
The first school, James Cook Primary School, opened in 1979.

There are two high schools in Endeavour Hills: a campus of Maranatha Christian School and Gleneagles Secondary College, (formerly a campus of Eumemmerring College). Endeavour Hills Secondary College, another former campus of Eumemmerring College, was closed at the end of 2012.

The primary schools in the area are: Chalcot Lodge Primary School, James Cook Primary School, Mossgiel Park Primary School, Southern Cross Primary School, St. Paul Apostle North, St. Paul Apostle South and Thomas Mitchell Primary School.

The kindergartens in the area are: Allara Kindergarten, Chalcot Lodge Kindergarten, David Collins Kindergarten, Hartley Ridge Kindergarten, James Cook Kindergarten, Reema Kindergarten. FiRST Early Learning Centre and Kindergarten, Rose Garden, Endeavour Hills Early Learning Centre.

In the 2016 Census the most common occupations of people living in Endeavour Hills included Professionals 17.8%, Technicians and Trades Workers 16.0%, Clerical and Administrative Workers 14.4%, Labourers 10.9%, and Sales Workers 10.4%.

Transport

There are no train stations in Endeavour Hills. The nearest train line to Endeavour Hills is the Pakenham line, which serves many of the City of Casey suburbs including Berwick, Hallam, Hampton Park and Narre Warren. The suburb is situated closest to Hallam station, although many residents prefer to go to Dandenong (located on the Pakenham and Cranbourne lines) .

There are also five bus routes currently servicing the area including route 842

Sport
Soccer is popular with three clubs located in the suburb; Dandenong City Soccer Club who play in the top tier of the Victorian Premier League, Endeavour United SC and Endeavour Hills Fire SC both fielding teams in the division 4 and division 5 of the Victorian State League respectively.

Also common is Australian Rules, represented in the seniors by the Endeavour Hills Falcons, and in the juniors by rivals the Endeavour North Hawks (formerly Mossgiel Park) and the Endeavour Hills Eagles.

Endeavour Hills also plays cricket in the Victorian Sub District Cricket Association. Their home ground is at Sydney Pargeter Reserve just off Power Road.

Endeavour Hills are also represented in Victorian Rugby Union, and also the Casey Spartans in Gridiron Victoria.

Places of worship

 Australian Christian Church
 Australian Christian Channel
 Assemblies of God
 Calvary Christian Chapel
 Catholic Archdiocese (Endeavour Hills)
 Church of Christ
 Grace Community Bible Church
 First Romanian Baptist Church
 St. Andrew's Vineyard Church
 St. Matthew's Community Church
 St. Paul Apostle Catholic Church
 South Eastern Christian Centre
 Uniting Church
 Holy Family Church

Notable people
 Paulo Retre, Footballer for Sydney FC
Andrew Bogut, NBA Champion centre for the Golden State Warriors in the NBA grew up in Endeavour Hills
Justin McLeod SFNL Sandown Cobra's Superstar resides in Endeavour Hills

See also
 City of Berwick – Endeavour Hills was previously within this former local government area.

References

External links
 Endeavour Hills Local History
 Endeavour Hills Shopping Centre
 Endeavour Hills UnitingCare Neighbourhood Centre
 South Eastern Christian Centre
 Endeavour Hills Tennis Club

Suburbs of Melbourne
Suburbs of the City of Casey

Endeavour Hills, Victoria