كأس الانتركونتيننتال   أو  كأس تويوتا   هي منافسة أوروبية-أمريكية جنوبية لأندية كرة القدم كان ينظمها كل من الاتحاد الأوروبي لكرة القدم واتحاد أمريكا الجنوبية لكرة القدم وهي تعدّ بمثابة نواة كأس العالم للأندية. وتجمع الفائز من بطولة دوري أبطال أوروبا والفائز ببطولة كأس ليبرتادوريس. أقيمت أول مرة في عام 1960 وفاز بها ريال مدريد الأسباني. بينما آخر بطولة أقيمت عام 2004 وفاز بها نادي بورتو البرتغالي.

تعدّ بطولة كأس الانتركونتيننتال رابع بطولة يتم إنشاءها لتحديد أفضل فريق بالعالم، فتم إنشاء قبلها 3 بطولات غير معترفة بها من قبل الاتحاد الدولي لكرة القدم هي كأس العالم المصغرة للأندية وكأس السير توماس ليبتون وكأس ريو الدولية. ولهذا تعدّ بطولة كأس الانتركونتيننتال سبب في إنشاء كأس العالم للأندية والتي أقيمت النسخة الأولى منها في عام 2000. ولهذا تُعرَفْ جميع الفرق الفائزة بكأس البطولة أنها بطلة العالم.

تمتلك أندية إيه سي ميلان الإيطالي و ريال مدريد الإسباني ونادي بوكا جونيورز الأرجنتيني وناديي ناسيونال وبينارول الأوروغويانيين الرقم القياسي في عدد مرات الفوز بلقب كأس الإنتركونتيننتال برصيد 3 ألقاب لكل فريق. بينما كان ناديا إيه سي ميلان الإيطالي وانديبندينتي الأرجنتيني الأكثر حصولاً على لقب الوصيف بواقع 4 مرات. على العموم، استطاع 25 نادي مختلف من 11 دولة مختلفة في الفوز بلقب البطولة خلال 43 نسخة أقيمت، في الفترة ما بين عام 1960 لغاية عام 2004. فحصدت الأندية الأرجنتينية على لقب البطولة 9 مرات، تليها الأندية الإيطالية بـ 7 بطولات، ثم الأندية البرازيلية والأوروغويانية بـ 6 بطولات. أما على صعيد الإتحادات القارية، فازت أندية اتحاد أمريكا الجنوبية لكرة القدم بلقب البطولة 22 مرة، بينما فازت أندية الاتحاد الأوروبي لكرة القدم بلقب البطولة 21 مرة.

نظام البطولة
منذ انطلاق البطولة وحتى استبدالها أو ايقافها عام 2004 تم اتباع عدة انظمة. ففي بداية الأمر أقيمت البطولة بنظام الذهاب والإياب وعند التعادل بالنقاط معتمدًا في ذلك الوقت على مجموع نقاط المبارتين فقط دون الوضع في الاعتبار عدد الأهداف المسجلة، وعند تعادل مجموع نقاط الفريقن من المبارتين يتم عمل مباراة فاصلة على أرض محايدة. وهي الطريقة التي كانت يتبعها اتحاد أمريكا الجنوبية لكرة القدم في بطولة كأس ليبرتادوريس. وفي الفترة من 1969 و لغاية 1979 تم الاعتماد على طريقة الاتحاد الأوروبي لكرة القدم و التي يطبقها في، والتي تنص على أخذ مجموع أهداف المبارتين بالاعتبار مع تطبيق قاعدة الهدف بهدفين في ارض الخصم.

لكن خلال السبعينات وبسبب أحداث العنف انسحبت العديد من الفرق الإوروبية من البطولة  بسبب أحداث نهائي 1969، حيث اعتدى لاعبو إستوديانتيس دى لا بلاتا على لاعبي إيه سي ميلان في مباراة الأياب بمدينة بوينس آيرس الأرجنتينية. و تم إلغاء البطولة مرتين تحديداً عامي 1975 و 1978. ولهذا ومن أجل تقليل العنف الذي هدد البطولة كلها، تم إجراء تعديل أخير على نظام البطولة في 1980، فتم اقامة مباراة واحدة على ارض محايدة مع لعب ركلات الجزاء لتحديد هوية الفائز. عبرت اليابان عن استعدادها لاستضافة المباريات بذلك، ومنذ ذلك العام وبدأ عام العمل بهذا النظام حتى إيقاف البطولة في 2004، وفي نفس عام التالي تم اعتماد اسم كأس تويوتا كاسم آخر للبطولة حيث أصبحت جميع المباريات التي تلعب في اليابان برعاية شركة تويوتا للسيارات.

سجل البطولة

ملاحظات
  يوفنتوس فاز 4–2 بواسطة ضربات الجزاء
  ناسيونال فاز 7–6 بواسطة ضربات الجزاء
  استبعاد بطل دوري أبطال أوروبا نادي مارسيليا بسبب التلاعب في النتائج المباريات، وفضيحة المنشطات.
  أياكس فاز 4–3 بواسطة ضربات الجزاء
  بوكا جونيورز 3–1 بواسطة ضربات الجزاء
  بورتو 8–7 بواسطة ضربات الجزاء

الإحصائيات

أكثر الفرق تتويجاً

أكثر البلدان تتويجاً

أكثر الاتحادات تتويجًا

الإحصائيات

أرقام اللاعبين

 سجل بيليه 7 أهداف في 3 مباريات ليكون بذلك الهداف التاريخي للبطولة :
 في نسخة 1962، سجل 5 أهداف في مبارتين ضد بنفيكا  ، بما في ذلك هاتريك في مباراة الإياب التي أقيمت في لشبونة (الهاتريك الوحيد في تاريخ المسابقة).
 في نسخة 1963، سجل هدفين في مباراة واحدة (ضد ميلان ).

الهدافين

وصلات خارجية
 كأس الإنتركونتيننتال من موقع RSSSF

مراجع

أحداث دورية انحلت في 2004
أحداث ديسمبر الرياضية
أحداث رياضية دورية أسست في 1960
أحداث نوفمبر الرياضية
بطولات العالم في كرة القدم
منافسات كرة قدم سابقة
منافسات يويفا للأندية بائدة

كأس الإنتركونتيننتال


Les Sheiks, aussi appelés Os Sheiks ou The Sheiks, sont un groupe de rock portugais. Le groupe est formé en 1963 par Carlos Mendes, Fernando Chaby, Jorge Barreto et Paulo de Carvalho. Surnommés , ils jouaient du rock 'n' roll typique de l'époque et dont ils sont les principaux précurseurs au Portugal. Le groupe se sépare en 1967 et réapparait sporadiquement par la suite.

Biographie
Les Sheiks, dont le premier nom était Windsors and Black Riders, commencent par jouer dans des fêtes et des spectacles organisés par des écoles et des universités. En 1965, ils sortent leur premier EP qui comprenait une reprise de  de George Gershwin. Plus tard cette année-là, en septembre, Barreto est parti pour laisser la place à Edmundo Silva (guitare basse), ex-Conjunto Mistério..

Le , ils participent au  tour éliminatoire du  au Teatro Monumental (Lisbonne) et obtiennent la première place avec 43 points, battant les Tubarões, de Viseu, les Galãs, de Porto, les Czares, d'Aveiro, et les Jovens do Ritmo, d'Amora-Seixal. Au début de 1966, ils sortent leur deuxième EP avec des chansons comme  et , la plus connue du groupe. Le , ils remportent la première demi-finale du  avec 49 points, devant Chinchilas, de Carcavelos, Demónios Negros, de Funchal, Diamantes Negros, de Sintra, Tártaros, de Porto, Bárbaros, d'Arcos de Valdevez, et Sombras da Parede, de Parede. Les Sheiks manqueront la finale du  (victoire des Claves) car ce jour-là ils avaient un concert à la Queima das Fitas de Coimbra. Cette année-là, ils se produisent avec des groupes internationaux comme The Searchers et Nino Ferrer, entre autres. En 1966, ils sortent trois autres EP : le premier contient la ballade  ; le second des reprises de  de Nancy Sinatra et Michelle des Beatles ; le troisième comprend les chansons , ,  et .

 sort en Espagne, en Angleterre et en France. En France, ils jouent une saison au Bilboquet de Paris, entre le 8 et le . Dans cette ville, ils enregistrent l'EP . En raison de l'absence d'autorisation de la famille de l'un des membres, ils ont dû refuser l'invitation d'un manager qui représentait les Rolling Stones en France. À leur retour à Lisbonne, Carlos Mendes quitte le groupe pour poursuivre ses études et est remplacé par Fernando Tordo. C'est avec ce line-up qu'ils sortent un nouvel album en  qui comprend le titre .. En novembre 1967, Fernando Chaby et Paulo de Carvalho quittent le groupe et ils se séparent. Il y avait encore un groupe, dont faisait partie Edmundo Silva, qui a ensuite utilisé (à tort) le nom de , mais qui ne comptait aucun des membres fondateurs.

En 1973, leur label sort deux singles en format stéréo :  et . En 1979, ils reviennent, à l'initiative de Fernando Chaby, avec leur formation principale (Paulo de Carvalho, Carlos Mendes, Edmundo Silva et Chaby). Ils sortent l'album , enregistré à Madrid, où ils revisitent des morceaux du groupe (Tell Me Bird, , , , , , , ) avec de nouveaux arrangements. EMI publie la compilation . L'année suivante sort l'album , et présentent à la télévision une série de 13 programmes intitulée . Le groupe se sépare de nouveau par la suite.

En 1993 sort la compilation  qui contient des morceaux du groupe enregistrés entre 1965 et 1967, transposés pour la première fois au format CD. En 1996, une compilation est également publiée dans la série économique . Movieplay a également publié deux compilations, dans les séries  et , avec les morceaux enregistrés pour le label Nova.

Le groupe se réunit dans les années 2000 et 2010 pour des concerts sporadiques, notamment en 2005 à IberRock (Viseu). En 2007, ils se produisent à nouveau dans divers lieux, la première de la tournée ayant eu lieu à Santarém. En , ils jouent au Teatro São Luiz.

Membres
 Carlos Mendes — chant, guitare, basse
 Fernando Chaby — guitare
 Jorge Barreto — guitare
 Edmundo Silva — basse
 Paulo de Carvalho — batterie, chant
 Fernando Tordo — chant, guitare, basse

Discographie

Albums studio
 1979 :  (Boom/Nova)
 1980 :  (Boom/Nova)

EP
 1965 :  (Parlophone/VC)
 1966 :  (Parlophone/VC)
 1966 :  (Parlophone/VC)
 1966 :  (Parlophone/VC)
 1966 :  (Parlophone/VC)
 1967 :  (Parlophone/VC)
 1967 :  (Parlophone/VC)

Singles
 1966 :  (Parlophone)
 1973 :  (EMI/VC)
 1973 :  (EMI/VC)
 1979 :  (Boom/Nova)

Compilations
 1979 :  (EMI/VC)
 1993 :  (EMI)
 1996 :  (EMI)
 1998 :  (Movieplay)
 2000 :  (Movieplay)

Notes et références

Liens externes

Groupe de musique beat
Groupe portugais de pop
Groupe portugais de rock
Groupe de rock 'n' roll
Groupe musical portugais
Groupe musical formé en 1963
Groupe musical séparé en 1967
Groupe musical des années 1960

Sheiks


Enforsaken war eine US-amerikanische Melodic-Death-Metal-Band aus Chicago, Illinois, die im Jahr 1998 gegründet und 2006 wieder aufgelöst wurde.

Geschichte
Die Band wurde im Winter 1998 von Steve Stell und Pat O'Keefe gegründet. Stell übernahm anfangs die E-Gitarre, den Gesang und den Bass und O'Keefe den Gesang und das Schlagzeug. Zusammen nahmen sie ein erstes Demo auf. Danach kamen als Gitarrist Joe DeGroot und Sänger Steven Sagala zur Besetzung. Kurz darauf kam Bassist Eric Kava zur Band und vervollständigte die Besetzung. Pat O'Keefe verließ die Band im Frühling 2002 und wurde durch Schlagzeuger Dave Swanson ersetzt.

Im Dezember 2000 nahm die Band die EP Embraced by Misery auf. Die EP erschien in den USA im Juni 2001 über Lifeless Records und in Europa im September über Lifeforce Records. Die EP erreichte Reviews unter anderem auch im Terrorizer (Musikmagazin)-Magazin.

Es folgten Auftritte zusammen mit Bands wie Shadows Fall, Strapping Young Lad, Naglfar, Dismember, Enslaved, Lamb of God, Vader, The Haunted, Witchery, Immolation, Dead to Fall, The Crown, Kataklysm, Malevolent Creation, Luliacry, Catastrophic, Krisiun, Macabre, Darkest Hour, Disinter, Martyr Ad, Abolisher, Dead for Days, The Chasm, Veneficium, Origin, All That Remains, Insurrection, Between the Buried and Me, Ice-T und Body Count, Desolate und Corpsevomit.

Dadurch erreichte die Band einen Vertrag mit WW3 Music im Sommer 2002. Bei dem Label sollte das Debütalbum erscheinen, jedoch geriet das Label in finanzielle Schwierigkeiten, wodurch sich die Band zwei Monate später wieder von diesem Label trennte. Im Frühling 2003 erreichte die Band einen Vertrag mit Olympic Recordings und veröffentlichte bei dem Label im Jahr 2004 das Debütalbum The Forever Endeavor. Auf dem Album war auch ein Solo von James Murphy zu hören. Im September 2005 unterschrieb die Band einen Vertrag mit Crash Music Inc. Im Jahr 2006 erschien das zweite Album Sinner's Intuition bei diesem Label. Am 19. August 2006 spielte die Band in Chicago ihren letzten Auftritt.

Stil
Die Band spielt klassischen Melodic Death Metal und wird als eine Mischung aus Dark Tranquillity, den Alben Whoracle und Colony von In Flames, sowie dem Album Amok von Sentenced beschrieben.

Diskografie
 Demo 1999 (Demo, 1999, Eigenveröffentlichung)
 Embraced By Misery (EP, 2001, Lifeless Records (USA), Lifeforce Records (Europa))
 The Forever Endeavor (Album, 2004, Olympic Recordings)
 Sinner's Intuition (Album, 2006, Crash Music Inc.)

Weblinks
 Homepage der Band

Einzelnachweise

Melodic-Death-Metal-Band
US-amerikanische Band

Enforsaken


Polonya'nın internet kod harfleri. Polonya'nın araştırma ve geliştirme kuruluşu NASK tarafından yönetilen ve Polonya için internet ülke üst seviye alan adıdır.. (ccTLD)

 1990 yılında kullanıma açılmıştır. 2020 yılı sonunda 2.4 milyondan fazla alan adına sahiptir.

1. seviye alan adı
 .pl

2. seviye alan adı
Genel ve bölgesel alan adları mevcuttur. En popüler olanları aşağıda verilmiştir.

Genel alanlar
 .com.pl, .biz.pl : ticari varlıklar
 .net.pl : ağ altyapısı
 .art.pl : sanat
 .edu.pl : eğitim
 .gov.pl : hükûmet
 .info.pl : (genel) bilgi
 .mil.pl : askeri
 .org.pl : STK'lar ve kâr amacı gütmeyen kuruluşlar

Bölgesel alanlar
Polonya'da 100'den fazla bölgesel alan adı vardır.

 .bialystok.pl : Białystok (şehir)
 .bydgoszcz.pl : Bydgoszcz (şehir)
 .czest.pl : Częstochowa (şehir)
 .elk.pl : Elk (şehir)
 .gda.pl,  .gdansk.pl : Gdańsk (şehir)
 .gorzow.pl : Gorzów Wielkopolski (şehir)
 .kalisz.pl : Kalisz (şehir)
 .katowice.pl : Katowice (şehir)
 .konin.pl : Konin (şehir)
 .krakow.pl : Krakov (şehir)
 .lublin.pl : Lublin (şehir)
 .malopolska.pl : Małopolska (bölge)
 .nysa.pl : Nysa (şehir)
 .olsztyn.pl : Olsztyn (şehir)
 .opole.pl : Opole (şehir)
 .pila.pl : Piła (şehir)
 .poznan.pl : Poznań (şehir)
 .radom.pl : Radom (şehir)
 .rzeszow.pl : Rzeszów (şehir)
 .slupsk.pl : Słupsk (şehir)
 .szczecin.pl : Szczecin (şehir)
 .slask.pl : Śląsk (bölge)
 .tychy.pl : Tychy (şehir)
 .torun.pl : Toruń (şehir)
 .wroc.pl,  .wroclaw.pl : Wrocław (şehir)
 .waw.pl,  .warszawa.pl : Varşova (başkent şehir)
 .zgora.pl : Zielona Góra (şehir)

Kaynakça

Polonya'da iletişim
Polonya medyası
pl
pl

.pl


Medeniyetler İttifakı fikri ilk olarak İspanya Başbakanı Luis Rodríguez Zapatero'nun 21 Ekim 2004'te Birleşmiş Milletler Genel Kurulu'nda yaptığı konuşmada ortaya atıldı. Başbakan Luis Rodriguez Zapatero ve Başbakan Recep Tayyip Erdoğan'ın başlattığı, BM'nin desteğini alan Medeniyetler İttifakı projesi çerçevesinde ilk toplantısını 27-29 Kasım 2005 tarihlerinde İspanya'nın Palma de Mallorca kentinde gerçekleştirdi.

Eylül 2005'te inisiyatifin çerçevesini belirlemeleri amacıyla çeşitli ülkelerden bilim insanı ve devlet adamlarından oluşan Üst-Düzey Akil Adamlar Grubu oluşturuldu. 25-28 Şubat 2006 tarihleri arasında Katar'ın Doha kentinde ikinci toplantı yapıldı. Üçüncü toplantısını ise Mayıs 2006'da Dakar'da gerçekleştirdi. Medeniyetler İttifakı girişiminin nihai taslağının kamuoyuna açıklandığı dördünücü toplantı 13-15 Kasım 2006 tarihlerinde İstanbul'da yapıldı. Raporda Batı ve İslam dünyası arasındaki gerilimin dini değil politik olduğunun altı çizildi.

Türkiye'den Medeniyetler İttifakı'nın tek üyesi Egemen Bağış 'dır. 20 Ağustos 2020'de BM Medeniyetler İttifakı Yüksek Temsilcisi ve İspanya Eski Dışişleri Eski Bakanı Miguel Moratinos'un davetiyle Birleşmiş Milletler (BM) Medeniyetler İttifakı Yüksek Danışma Kurulu Üyeliğini kabul etmiştir.

Katılan devletler

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Resmî sitesi - Alliance of Civilizations
 Türkçe Web Sayfası - Medeniyetler İttifakı
 Birleşmiş Milletler Medeniyetler İttifakı: Kültürlerarası diyalog çabaları

Uluslararası kültürel kuruluşlar

Medeniyetler İttifakı


Kinor, žičano glazbalo, spada u najstarija glazbala. Oblikom je kao lira, gitara, mandolina ili citara. Spominje se u Bibliji (Ps 136,2; Post 4,21). Ima osam i deset struna, a u početku su bile samo četiri strune. Sviralo se rukom o njega ili udaraljkom. Njime se sviralo na bogoslužjima i izvan njih, prigodom svečanih, radosnih i žalosnih prigoda.

Izvori

Glazbala sa žicama

Kinor


{
  "type": "Feature",
  "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [34.6, 47.5] },
  "properties": {
    "title": "Nuklearna elektrana",
    "marker-symbol": "industry",
    "marker-size": "medium",
    "marker-color": "0050d0"
  }
}

Nuklearna elektrana Zaporižja () nalazi se na rijeci Dnjepru na području grada Enerhodara u jugoistočnoj Ukrajini, 55 km jugozapadno od grada Zaporižja. Ima šest reaktora sovjetskog dizajna VVER-1000/320 s po 950 MW neto učinka (toplinski učinak po 3,2 GW, učinkovitost 30 %). S 5,7 GW ukupne instalirane snage najjača je nuklearna elektrana u Europi. Ukupna toplinska snaga nuklearne elektrane od gotovo 20 GW zahtijeva velike količine rashladne vode, a ona se uzima iz rezervoara Kahovke, na čijoj se južnoj obali elektrana nalazi.

Oko 2 km istočno od nuklearne elektrane nalazi se konvencionalna termoelektrana Zaporižja.

Tijekom ruske invazije na Ukrajinu 2022. godine mjesto nuklearne elektrane proglašeno je ruskim državnim teritorijem, što je ruski predsjednik dekretom najavio 5. listopada 2022.  Elektrana je pod ruskom okupacijom, ali njome i dalje upravlja ukrajinsko osoblje, iako je većina do listopada 2022. pobjegla.

Izgradnja

Izgradnja prvog reaktora započela je 1980. Upogonjavanjem prvog reaktorskog bloka 1984. godine pušten je u rad prvi reaktor sovjetske standardne serije WVER-1000 /320. U 1981., 1982. i 1983. započele su izgradnja blokova dva do četiri. Svaki je pušten u rad nakon razdoblja izgradnje od oko četiri godine i osam mjeseci. Blok pet građen je od 1985. do 1989. godine. Gradnja šestog bloka počela je 1986. Nakon više od devet godina gradnje pušten je u rad 19. listopada 1995.

Inspekcija IAEA-e u rujnu 2022.
Četrnaestero stručnjaka iz IAEA-e, uključujući njihova šefa Rafaela Grossija, sastali su se 1. rujna 2022. za dugo traženi i mjesecima pregovarani pregled nuklearne elektrane u pogonu. Izaslanstvo je stiglo s nekoliko sati zakašnjenja. Zaraćene strane međusobno su se optuživale za ometanje inspekcije. Grossi, koji je napustio elektranu s osam članova multinacionalne delegacije nakon petosatnog obilaska, rekao je dok je izlazio iz pogona: "Vidio sam najvažnije stvari koje sam trebao vidjeti." Rekao je dalje da su inspektori mogli obići cijeli objekt, uključujući sustave za hitne slučajeve, dizel-generatore i kontrolnu sobu, te su imali priliku razgovarati s osobljem. Na konferenciji za novinare 1. rujna u Beču, izjavio je da je došlo do neprihvatljive štete, ali da najvažniji sigurnosni elementi rade. Ostaje opasnost da će daljnja borbena djelovanja uzrokovati velike štete. Namjerno (kako bi se održala neutralnost) u inspekcijskom timu od 14 osoba nije bilo američkih i britanskih stručnjaka. Osim brojnih ruskih novinara, sudjelovale su i neke ekipe iz zapadnih zemalja, npr. iz Italije, Danske, Savezne Republike Njemačke i Francuske, kao i ekipa iz Venezuele. Ruski su mediji 12. rujna objavili da će dva inspektora IAEA-e trajno ostati u nuklearnoj elektrani. Energoatom je tvrdio da je stručnjacima bio uskraćen pristup kriznom centru elektrane.

S danom 7. listopada 2022. dva inspektora iz IAEA-e i dalje su bila prisutna u postrojenju.

Izvori

Vanjske poveznice
 Web stranica elektrane (nedostupna)
 Video analiza otkriva da je ruski napad na ukrajinsku nuklearnu elektranu bio blizu katastrofe. NPR. 11. ožujka 2022.

Invazija Rusije na Ukrajinu 2022.
Zaporižja
Energetika u Ukrajini

Nuklearna elektrana Zaporižja


A Igreja Evangélica Presbiteriana do Nepal ( IEPN ) ou Igreja Presbiteriana Evangélica do Nepal (IPEN) - em Inglês Evangelical Presbyterian Church of Nepal - é uma denominação reformada presbiteriana no Nepal, constituída em 1999 pelo missionário da Igreja Presbiteriana na Coreia (HapDong) Dr. Yakub Yeonjeong Kim.

História

Em 1999, o Rev. Dr. Yakub Yeonjeong Kim, missionário presbiteriano coreano, mudou-se para o Nepal e iniciou a plantação de igrejas. A partir do crescimento do número de membros, pastores locais foram ordenados e organizada a Igreja Presbiteriana Evangélica do Nepal (IPEN).

Entre 2005 e 2013, o Rev. Sangam KC foi o moderador da denominação. Depois disso, o Rev. Hemraj Jarga Magar tornou-se o moderador da denominação.

Em 2015, a denominação recebeu ajuda de organizações internacionais para a reconstrução de igrejas destruídas no Sismo do Nepal de 2015.

Relações inter-eclesiásticas

A denominação tem boas relações com as Igrejas Reformadas Nepalesas (IRN) e com a Igreja Presbiteriana Livre Aashish do Nepal (IPLAN). Em 2013, em uma cerimônia de ordenação de pastores da IPEN, pastores das IRN e IPLAN foram convidados.

Denominações presbiterianas no Nepal


Yerleşim yerleri
 Ulucak, Korkuteli, Antalya ili Korkuteli ilçesine bağlı mahalle
 Ulucak, Lice, Diyarbakır ili Lice ilçesine bağlı mahalle
 Ulucak, Refahiye, Erzincan ili Refahiye ilçesine bağlı köy
 Ulucak, Kemalpaşa, İzmir ili Kemalpaşa ilçesine bağlı mahalle
 Ulucak, Uşak, Uşak ili merkez ilçesine bağlı köy

Ulucak


Ruairi O'Connor (Howth, 9 de julho de 1990) é um ator irlandês de cinema e televisão. Ele é conhecido por seu papel como príncipe Henrique Tudor, o futuro rei Henrique VIII da Inglaterra, na série da Starz, The Spanish Princess. Ele também estrelou em Handsome Devil e The Conjuring: The Devil Made Me Do It.

Infância e educação
O'Connor cresceu em Howth, Condado de Dublin, Irlanda. Sua família mudou-se para o campo quando ele tinha 14 anos para viver em uma fazenda Ele se formou em atuação na The Lir Academy no Trinity College Dublin em 2015.

Carreira
O'Connor começou sua carreira quando foi escalado como Niall no filme de Lenny Abrahamson, What Richard Did.

Em 2016, ele teve um papel convidado na série da RTÉ2, Can't Cope, Won't Cope e um papel recorrente na série da BBC Northern Ireland, My Mother and Other Strangers. Ele conseguiu seu primeiro grande papel na televisão como Michael Vincent na série da Sky One, Delicious, de 2016 a 2018. Nesse mesmo ano, ele estrelou como o valentão da escola e principal antagonista Weasel no filme adolescente Handsome Devil.

O'Connor estrelou ao lado de Elle Fanning no filme de 2018 Teen Spirit. Em maio de 2018, foi anunciado que O'Connor interpretaria o príncipe Henrique "Harry" Tudor (mais tarde rei Henrique VIII) na série limitada da Starz de 2019, The Spanish Princess.

O'Connor desempenhou o papel de Arne Cheyenne Johnson no filme de 2021, The Conjuring: The Devil Made Me Do It. O filme retrata o caso real de Johnson; o primeiro réu de assassinato na história legal americana a se declarar inocente por motivo de possessão demoníaca.

Vida pessoal
O'Connor vive entre Londres e Dublin. Atualmente está em um relacionamento com a atriz britânica Charlotte Hope, com quem contracenou no drama histórico The Spanish Princess.

Trabalhos

Cinema

Televisão

Referências

Ligações externas

 Ruairí O'Connor no Instagram
Alunos do Trinity College (Dublin)
Nascidos em 1991
Pessoas vivas
Atores da Irlanda

Ruairi O'Connor


Jan Christiaan Smuts () a fost un om de stat proeminent din Africa de Sud și Comunitatea Britanică, lider militar și filosof. A deținut diverse funcții ministeriale, îndeplinind, printre altele, funcția de prim-ministru al Uniunii Africii de Sud din 1919 și până în 1924 și, din nou, din 1939 până în 1948. Deși Smuts a susținut inițial segregarea rasială și s-a opus acordării dreptului de vot pentru sud-africanii negri, opiniile sale s-au schimbat și a susținut concluziile Comisiei Fagan că  segregarea era imposibilă. Smuts a pierdut, ulterior, alegerile din 1948 în fața Partidului Național care a instituit apartheid-ul. El a continuat să susțină reconcilierea comunităților din Africa de Sud și a subliniat rolul pozitiv al Comunității Britanice până la moartea sa în 1950.

El a condus un comando bur din Transvaal ce a luptat în Al Doilea Război al Burilor. În timpul Primului Război Mondial, el a condus armatele din Africa de Sud împotriva Germaniei, participând la ocuparea Africii Germane de Sud-Vest și comandând Armata Britanică din Africa Orientală.

Din 1917 și până în 1919, el a fost, de asemenea, unul dintre membrii Cabinetului Imperial de Război al Marii Britanii și a avut o contribuție importantă la fondarea Royal Air Force (RAF). El a devenit feldmareșal în Armata Britanică în 1941 și a făcut parte din Cabinetul Imperial de Război condus de Winston Churchill. A fost singurul om care a semnat ambele tratate de pace prin care s-au încheiat Primul și al Doilea Război Mondial. Statuia lui se află în Piața Parlamentului din Londra.

Biografie

Primul Război Mondial

În timpul Primului Război Mondial, Smuts a format Forța de Apărare a Uniunii. Prima sa misiune a fost de a înăbuși Rebeliunea lui Maritz, care a fost îndeplinită în noiembrie 1914. Apoi, Smuts și Louis Botha au condus Armata Sud-Africană în Africa de Sud-Vest Germană și a cucerit-o (vezi Campania din Africa de Sud-Vest pentru detalii). În 1916 generalul Smuts a primit ordinul de a cuceri Africa Orientală Germană. Col. (mai târziu general de brigadă) J. H. V. Crowe a comandat artileria din Africa de Est, la ordinele generalului Smuts, și a publicat o relatare a campaniei, General Smuts' Campaign in East Africa, în 1918. Smuts a fost promovat la gradul de general-locotenent pe 18 februarie 1916.

La începutul anului 1917 Smuts a părăsit Africa și s-a dus la Londra, deoarece fusese invitat să se alăture Cabinetului Imperial de Război și Comitetului Politicii de Război de către David Lloyd George. Smuts a recomandat inițial reluarea atacurilor pe frontul de vest și o politică militară de uzură, ca nu cumva angajamentul Rusiei cu privire la război să fie anulat, iar Franța sau Italia să fie tentate să încheie o pace separată. Lloyd George a vrut un comandant "cutezător" pentru a-i succeda generalului Archibald Murray în Orientul Mijlociu, dar Smuts a refuzat comanda (la sfârșitul lunii mai), cu excepția cazului că vor fi alocate resursele promise pentru o victorie decisivă, și a fost de acord cu generalul William Robertson că angajamentele de pe Frontul de Vest nu justifica o încercare serioasă de a captura Ierusalimul. În locul lui Murray a fost numit Edmund Allenby.
Ca și alți membri ai Cabinetului de Război, angajamentul lui Smuts față de eforturile de pe Frontul de Vest a fost zguduit de rezultatul celei de-a Treia Bătălii de la Ypres.

Om de stat
Smuts și Botha au fost negociatori cheie la Conferința de Pace de la Paris. Ambii s-au declarat în favoarea reconcilierii cu Germania și a primirii unor despăgubiri reduse. Smuts a susținut o Ligă a Națiunilor puternică, care nu a reușit să se materializeze. Tratatul de la Versailles a dat Africii de Sud un mandat clasa C asupra Africii de Sud-Vest Germane (care a devenit mai târziu Namibia), care a fost ocupată din 1919 până la retragerea sud-africană din 1990. În același timp, Australia a primit un mandat similar asupra Noii Guinee Germane, pe care l-a deținut până în 1975. Smuts și primul ministru australian Billy Hughes se temeau de puterea în creștere a Japoniei în perioada de după Primul Război Mondial. Când fosta Africă de Est Germană a fost împărțită în trei teritorii mandatate (Rwanda, Burundi și Tanganyika) Smutsland a fost unul dintre numele propuse pentru ceea ce a devenit Tanganyika. Smuts, care solicitase expansiunea teritorială sud-africană către râul Zambezi încă de la sfârșitul secolului al XIX-lea, a fost dezamăgit în cele din urmă de acordarea de către Liga Națiunilor doar a unui mandat asupra Africii de Sud-Vest, pe care dorea să o încorporeze Africii de Sud.

Smuts a revenit în politica sud-africană după conferință. Când Botha a murit în 1919, Smuts a fost ales prim-ministru, ocupând acest post până la înfrângerea neașteptată în 1924 de către Partidul Național. După moartea fostului președinte american Woodrow Wilson, Smuts a fost citat spunând că: "Nu Wilson, ci omenirea a eșuat la Paris".

În timp ce se afla în Marea Britanie pentru a participa la Conferința Imperială din iunie 1920, Smuts a plecat în Irlanda și s-a întâlnit cu Éamon de Valera pentru a intermedia un armistițiu și un tratat de pace între trupele britanice și naționaliștii irlandezi. Smuts a încercat să-l convingă să accepte ca Irlanda să primească statutul de dominion, similar cu cel deținut de Australia și Africa de Sud.

Al Doilea Război Mondial

După nouă ani petrecuți în opoziție și în mediul academic, Smuts a revenit ca viceprim-ministru adjunct într-un guvern de coaliție condus de J. B. M. Hertzog. Când Hertzog pledat pentru neutralitate față de Germania Nazistă în 1939, coaliția s-a destrămat și moțiunea antirăzboinică a lui Hertzog a fost respinsă în Parlament printr-un vot de 80 la 67. Guvernatorul general Sir Patrick Duncan a refuzat cererea lui Hertzog de a dizolva parlamentul în scopul convocării alegerilor generale. Hertzog a demisionat și Duncan l-a invitat pe Smuts, partenerul de coaliție al lui Hertzog, să formeze un guvern și să devină prim-ministru pentru a doua oară, în scopul de a-și introduce țara în al Doilea Război Mondial de partea Aliaților.

Smuts l-a cunoscut pe Winston Churchill în timpul Primului Război Mondial, iar între cei doi s-a dezvoltat o strânsă relație profesională și personală. Smuts a fost invitat să facă parte din Cabinetul Imperial de Război în 1939, fiind cel mai înalt oficial din Africa de Sud care susținea intrarea în război. Pe 24 mai 1941 Smuts a fost numit feldmareșal al Armatei Britanice.

Importanța lui Smuts în cadrul efortului imperial de război a fost subliniat printr-un plan destul de îndrăzneț, propus la începutul anului 1940, de numire a lui Smuts ca prim-ministru al Regatului Unit dacă Churchill ar muri sau ar deveni incapabil să-și îndeplinească atribuțiile în timpul războiului. Această idee i-a fost propusă de Sir John Colville, secretarul particular al lui Churchill, reginei Maria și apoi regelui George al VI-lea, care au aprobat propunerea.

În mai 1945, a reprezentat Africa de Sud la Conferința de la San Francisco pentru elaborarea Cartei Organizației Națiunilor Unite. De asemenea, în 1945, a fost menționat de către Halvdan Koht printre cei șapte candidați care meritau să obțină Premiul Nobel pentru Pace. Premiul a fost obținut în cele din urmă de Cordell Hull, fost secretar de stat al SUA.

Sprijinirea sionismului
Susținătorii sud-africani ai lui Theodor Herzl l-au contactat pe Smuts în 1916. Smuts, care a susținut Declarația Balfour, s-a întâlnit și a devenit prieten cu Chaim Weizmann, viitorul președinte al Israelului, la Londra. În 1943 Weizmann i-a scris lui Smuts, detaliind un plan de a dezvolta coloniile africane ale Marii Britanii pentru a concura cu Statele Unite. În timpul mandatului său de prim-ministru, Smuts s-a ocupat personal de strângerea de fonduri pentru mai multe organizații sioniste. Guvernul său a recunoscut de facto statul Israel pe 24 mai 1948, iar recunoașterea de jure a avut loc pe 14 mai 1949 (după înfrângerea partidului condus de Smuts de către Partidul Național Reunificat în alegerile generale din 26 mai 1948, la 12 zile după ce David Ben Gurion proclamase independența statului Israel). Cu toate acestea, Smuts era viceprim-ministru atunci când guvernul lui Hertzog a adoptat în 1937 Legea privind străinii care avea ca scop prevenirea imigrației evreiești în Africa de Sud. Actul a fost văzut ca un răspuns la creșterea sentimentelor antisemite în rândul africanilor.

El a făcut lobby împotriva Cartei Albe din 1939.

Mai multe străzi și un kibbutz, Ramat Yohanan, din Israel sunt numite după Smuts.

Smuts a scris un epitaf pentru Weizmann, descriindu-l ca "cel mai mare evreu de la Moise încoace".

Smuts a spus odată:

Familia
Smuts s-a căsătorit cu Isabella (Isie) Margaretha Krige (mai târziu cunoscut sub numele de "Ouma"), în 1897. Isie era originară din Stellenbosch și a locuit în vecinătatea lui Smuts. Ei au avut șase copii.

Onoruri

Note

Bibliografie

Surse primare

Surse secundare

Lectură suplimentară

Legături externe

 "Revisiting Urban African Policy and the Reforms of the Smuts Government, 1939–48", by Gary Baines
 Africa And Some World Problems by Jan Smuts at archive.org
 Holism And Evolution by Jan Smuts
 The White man's task by Jan Smuts

Nașteri în 1870
Decese în 1950
Filozofi din secolul al XX-lea
Afrikaneri
Feldmareșali britanici
Comandori ai Legiunii de onoare
Rectori ai University of Saint Andrews
Conducători politici ai celui de-al Doilea Război Mondial
Eponime ale asteroizilor

Jan Smuts


An Puccinellia parvula in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Albert Spear Hitchcock. An Puccinellia parvula in nahilalakip ha genus nga Puccinellia, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Puccinellia

Puccinellia parvula


Liga Ecuatoriana de Baloncesto (abreviada LEB), es la principal liga de baloncesto profesional del Ecuador. Normalmente se juega en calendario de todos contra todos en los meses de junio hasta octubre, estableciéndose por primera vez una liga nacional de baloncesto en el país.

Historia

En 2011, un grupo de dirigentes deportivos del Ecuador, liderados por Patricio Pozo y Enrique Segura; en sus afanes de levantar el nivel del Básquetbol de Ecuador, se reúnen para crear la Comisión de la Liga Ecuatoriana de Baloncesto (CLEB). La conformación de la CLEB, pretende impulsar el desarrollo pleno del baloncesto en Ecuador, de tal manera que los clubes afiliados gestionen procesos de calidad para el logro de este objetivo, además de organizar los Torneos Nacionales de Baloncesto que anteriormente los organizaba la Federación Ecuatoriana de Basquetbol.

En un país futbolizado, crear esta liga supone un verdadero reto ya que la movilización de recursos a su favor demandará un verdadero trabajo integral. Para el círculo basketbolístico y para el deporte ecuatoriano en general es de suma importancia la sostenibilidad de esta liga ya que su creación no apunta solo a conseguir objetivos deportivos de los clubes, si no a desarrollar verdaderos procesos de formación de las escuelas de base y así asegurar éxitos futuros, así como una entidad encargada de la promoción de una competencia de real jerarquía que concitara el interés del público y sirviera de apoyo a los anhelos que sustentaban los dirigentes de la Federación Ecuatoriana de Basquetbol.

Además, la Liga Ecuatoriana de Baloncesto está avalada por la Federación Ecuatoriana de Basquetbol y organizado por la Comisión de la Liga Ecuatoriana de Baloncesto (CLEB) en un nuevo formato de baloncesto de primera división, que es administrado por primera vez en la historia del deporte ecuatoriano por una Liga de baloncesto, separada de los manejos de una Federación deportiva.

Los clubes que formaron la Liga Ecuatoriana de Baloncesto fueron:
 Club Social y Deportivo Universidad Tecnológica Equinoccial (Quito)
 Club Deportivo Mavort (Ibarra)
 Club Social, Cultural y Deportivo ESPOL (Guayaquil)
 Club Importadora Alvarado (Ambato)
 Guerreros de Jehoshua (Santo Domingo de los Colorados)
 Orense Sporting Club (Machala)
 JG Bolívar (Guaranda)
 Ranger Fluminense (Quevedo)

El sistema de torneo era de todos contra todos, el cual terminada la etapa regular, los 8 clubes se jugaban los 'playoffs' el cual termina con la final de la Liga. El gran equipo de esa primera temporada fue el Mavort de Ibarra y lo hizo al ganarle la final a Espol (Guayaquil). Este equipo, es considerado como el primer campeón de la Liga Nacional del baloncesto profesional del Ecuador.

Sistema de juego
La Liga Ecuatoriana de Baloncesto consta de tres etapas:

 La primera etapa, un torneo todos contra todos, se juegan 14 fechas, 7 de locales y 7 de visitantes. Determinará las posiciones de los equipos y los emparejamientos en los play offs.
 La segunda etapa, los play offs, se emparejarán las llaves de acuerdo a la ubicación de cada uno de los clubes al finalizar la primera etapa: el primero jugará con el octavo, el segundo con el séptimo, el tercero con el sexto, y el cuarto con el quinto, quienes -en play off al mejor de tres partidos- definirán su paso a las semifinales.
 La tercera, la final, los equipos clasificados buscarán el título del campeonato en una serie a tres juegos. El ganador de dos juegos se consagra campeón.

Equipos participantes
La LEB incluye los siguientes equipos en la temporada 2022:

Notas:  La columna "gimnasio" refleja el estadio dónde el equipo más veces oficia de local en sus partidos, pero no indica que el equipo en cuestión sea propietario del mismo.

Listado de Campeones

Liga Nacional de Baloncesto (1993 - 2010)

Liga Ecuatoriana de Baloncesto (2011 - actualidad)

Notas

Véase también
 Federación Ecuatoriana de Basquetbol
 Liga Ecuatoriana de Baloncesto Profesional

Referencias

Enlaces externos
 Web oficial de la Federación Ecuatoriana de Baloncesto
 Web oficial de la Liga Ecuatoriana de Baloncesto
 Ecuabasket: Nosotros somos baloncesto
 Historia del Baloncesto ecuatoriano

Ecuador
Baloncesto en Ecuador

Liga Ecuatoriana de Baloncesto


Thorndon Hall est une maison de campagne géorgienne palladienne située à Thorndon Park, à Ingrave, dans l'Essex, en Angleterre, à environ deux milles au sud de Brentwood et à  du centre de Londres.

Anciennement le siège de la famille Petre qui réside maintenant à proximité Ingatestone Hall, la maison est située sur près de  d'ancien parc aux cerfs médiéval, prairies et forêt. Le jardin est conçu par Capability Brown.

Thorndon Hall est classé Grade I avec English Heritage, et le parc est classé Grade II *.

Ancien Thorndon Hall
Le domaine de Thorndon Hall, connu auparavant sous le nom de manoir de West Horndon, peut remonter jusqu'au Domesday Book de 1086 commandé par Guillaume le Conquérant. Cependant, un bâtiment sur le site d'Old Thorndon Hall est enregistré pour la première fois en 1414 lorsque le roi Henri V d'Angleterre autorise son nouveau propriétaire, un marchand du sud du Pays de Galles appelé Lewis John, à « emparquer , d'entourer sa loge dans ce parc de murs et de créneler la loge". La maison actuelle remplace Old Thorndon Hall qui est situé à environ un mile au sud dans ce qui est maintenant connu sous le nom de « bois en ruine » à côté de l'étang d'Old Hall. L'ancien manoir a été endommagée par un incendie au début du  et a ensuite été démoli après avoir été brièvement servi comme bâtiment de ferme.

Maison actuelle
La maison actuelle est conçue par l'architecte néoclassique James Paine (architecte) et la construction commence en 1764. Le portique de la maison actuelle est commandé à l'origine et importé d'Italie en 1742 pour être utilisé dans l'ancien manoir qui avait été rénovée par Giacomo Leoni dans le style palladien. À la suite de l'incendie de l'ancien manoir, il est conservé et réutilisé dans la conception de la maison actuelle.

Le domaine et la maison nouvellement achevée sont visités en 1778 par le roi George III et la reine Charlotte lors de leur voyage pour voir les troupes à Warley Common, à proximité.

À la suite d'un incendie en 1878, une grande partie de la maison principale et de l'aile ouest sont éventrées et détruisant ou endommageant une grande partie de la collection de tableaux Petre. L'aile est, survivante, est transformée en usage résidentiel partiel avec des plans pour rénover la maison et lui redonner sa splendeur d'origine. Cependant, les finances de la famille Petre sont dans un mauvais état après la Grande Guerre et en 1920, la maison et une partie du domaine sont louées au Thorndon Park Golf Club. À l'origine, l'entreprise avait prévu de développer le domaine en créant des logements de luxe et un terrain de golf, à peu près le même que le Wentworth Club et St. George's Hill dans le Surrey, mais avec l'introduction de la législation de la ceinture verte de Londres limitant la construction de maisons sur les fermes et les parcs, le plan n'a pas pu aller de l'avant et l'entreprise a fermé ses portes.

Jardin
Le parc est aménagé entre 1766 et 1772 par Capability Brown pour un coût de 5 000 £, dont une grande partie subsiste encore, bien que fusionnée avec l'aménagement paysager du parcours de golf de Thorndon Park. L'allée principale s'étend de ce qui est maintenant Shenfield Common sur près de trois kilomètres vers le sud jusqu'à la face nord de la maison. Il peut encore être tracé avec des cartes, bien qu'il soit maintenant composé de parcs publics et de terrains de golf.

Le premier camélia enregistré – un cousin du théier, camellia sinensis – à pousser en Grande-Bretagne est à Thorndon Hall dans les années 1730. Quinze ans plus tard, le camélia prospère dans tout le pays.

Dernières années
Finalement, le club de golf achète la maison et le terrain, mais choisit de quitter le manoir principal et de construire son club-house spécialement conçu à cet effet. En 1976, Thorndon Hall est vendu à un promoteur, Thomas Bates & Son, Romford, qui convertit le manoir en appartements et cottages de luxe dans un environnement paysager, des bois et des parcs. Des parties de l'ancien parc ont été vendues au cours du vingtième siècle pour être aménagées à la périphérie de Brentwood. Le conseil du comté d'Essex gère de vastes zones comme le parc public Thorndon Country. La chapelle mortuaire de la famille Petre à proximité appartient maintenant à l'Historic Chapels Trust.

Références

Liens externes

Monument classé de Grade I dans l'Essex

Thorndon Hall


Drug Enforcement Administration
 Drug Enforcement Agency (Liberija)
 Data Encryption Algorithm
 Data envelopment analysis
 Dielectric thermal analysis or Dielectric Analysis, measures changes in dipole orientation and ion mobility in polymers
 Dynamical energy analysis
 Disposable email address
 dietanolamin, an organic compound with the formula HN(CH2CH2OH)2.
 dietilamin
 Docosatetraenoylethanolamide, a biologically active lipid molecule
 pasji eritrocitski antigen (eng. Dog erythrocyte antigen)
 DEA (televizijska serija, 1990.)
 DEA (televizijska serija, 2008.)
 IATA-in kod za zračnu luku Dera Ghazi Khan
 Deutsche Erdöl l-Aktiengesellschaft
 Internacionalistička radnička ljevica (Grčka) (grč.  Διεθνιστική Εργατική Αριστερά)

DEA


An Myriocladus simplex in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jason Richard Swallen. An Myriocladus simplex in nahilalakip ha genus nga Myriocladus, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Myriocladus

Myriocladus simplex


خوارزمية البحث بأولوية الأفضل،  هي تبسيط عن خوارزمية *A التي قدمها بيتر هارت في العام 1968. تستخدم هذه الخوارزمية الأدوات التالية:
 قائمة (OPEN) للعقد التي ولدت وطبقت دالة الكشف (Heuristic Function) عليها ولكن لم تفحص بعد أي لم يتم توليد عقد تابعة منها. هذه القائمة هي من نوع صف تفضيل للأولوية (Priority Queue) حيث العقد ذات القيم الأعلى في دالة الكشف لها أولوية أكبر.
 قائمة (CLOSED) للعقد التي فحصت وتم توليد العقد التابعة منها. هذه القائمة تبقى في الذاكرة لفحصها عند توليد عقد جديدة لمعرفة إن كانت مولدة سابقاً وتم المرور بها.
 دالة الكشف (Heuristic Function) التي تخمن أحقية كل عقدة يتم توليدها. هذه الدالة تمكن الخوارزمية من البحث في الطرق الواعدة في الوصول للهدف أولاً.
 الدالة g التي تقيس التكلفة للوصول من العقدة الابتدائية إلى العقدة الحالية. هذه الدالة تعطي قيم حقيقية وليست تقدير.
 الدالة 'h التي تخمن التكلفة الإضافية للوصول من العقدة الحالية إلى العقدة الهدف. هي إذن قياس لتكلفة الوصول للحل أي العقد الأفضل تأخذ قيماً دنيا والعقد الأسوء تأخذ قيماً عليا، وليست قياس لجودة العقد أي العقد الأفضل تأخذ قيماً أعلى.
 الدالة 'f التي تعرف كحاصل جمع للدالتين السابقتين أي ('g + h) و قيمتها إذن تمثل تخمين للوصول من الحالة الابتدائية إلى الحالة الهدف عن طريق العقدة الحالية.

الخوارزمية

 نبدأ بالقائمة OPEN تحتوي فقط على عقدة للحالة الابتدائية قيمتها للدالة g صفر، إذن قيمة الدالة 'f هي 0 +'h أو فقط 'h , و القائمة CLOSED تكون خالية من العقد.
 إلى أن نجد العقدة للحالة الهدف نكرر الإجراء التالي:

 نختار العقدة في القائمة OPEN ذات القيمة الأدنى للدالة 'f و نسميها العقدة الأفضل (BESTNODE) ثم ننقلها من القائمة OPEN إلى القائمة CLOSED.
 نفحص إن كانت BESTNODE هي العقدة الهدف، فإن كانت وجدنا الحل وإلا نولد العقدة التابعة (SUCCESSOR) لها.
 لكل عقدة تابعة نقوم بالآتي:

 نجعل SUCCESSOR تشير رجعياً إلى BESTNODE , و هذه الإشارة ستساعد في استرجاع الطريق إن وجدنا العقدة الهدف.
 نحسب g(SUCCESSOR) = g(BESTNODE) + the cost from BESTNODE to SUCCESSOR أي التكلفة للوصول لSUCCESSOR هو مقدار التكلفة BESTNODE إضافة للتكلفة من BESTNODE إلى SUCCESSOR .
 إن كانت SUCCESSOR موجودة في القائمة OPEN , أي مولدة ولكن لم يتم توليد عقد منها، نسمي العقدة الموجودة في القائمة ب OLD و نقارن بين OLD و طريق الوصول إليها وبين SUCCESSOR و طريق الوصول إليها من BESTNODE ,أي نقارن قيمة g لكل منهما فإن كانت (g(OLD أقل لا نفعل شيئاً وإن كانت (g(SUCCESSOR أقل نجعل الرابط الرجعي ل OLD يشير إلى BESTNODE و نجعل القيمة الأدنى محفوظة في (g(OLD و نعدل قيمة (f'(OLD .
 إن لم تكن SUCCESSOR في القائمة OPEN نرى أن كانت موجودة في CLOSED , أي تم فحصها سابقاً وإن كانت موجودة نسميها OLD و نكرر عملية المقارنة بين SUCCESSOR و OLD . هنا علينا أن ننقل التعديلات إلى توابع OLD و هذا معقد لأن OLD تشير إلى توابعها والتوابع بدورهم يشيرو إلى توابعهم إلى أن ينتهي كل فرع عند عقدة في القائمة OPEN لديها قيمة g مكافئة أو أقل أو أن لا يكون لديها توابع إي نستخدم خوارزمية المسح بأولوية العمق عند العقدة OLD و نغير قيمة g و 'f لكل عقدة نمر بها. بهذه الطريقة كل رابط رجعي لعقدة يشير إلى أفضل عقدة سابقة، ومن انتشار قيمة g باتجاه الأسفل أصبح من الممكن أن يصبح الطريق الذي نتبعه أفضل من الطريق من خلال العقدة السابقة الحالية فإن كانت الحالة هكذا نغير العقدة السابقة ونكمل المسح.

ملاحظات على الخوارزمية

 إن دور الدالة g يدعنا نختار أي عقدة نتوسع بعد ذلك ليس فقط على أساس قيمة 'h بل أيضاً على جودة الطريق إلى العقدة كان، فإن أردنا إيجاد الحل بأقل عدد من الخطوات نضع التكلفة من الانتقال من عقدة إلى عقدة كثوابت، وإن أردنا إيجاد الطريق الأرخص وكانت التكلفة مختلفة للانتقال من عقدة إلى أخرى فعلينا أن نأخذ هذه القيم بالاعتبار. إذن يمكن استخدام هذه الخوارزمية إن كنا مهتمين لإيجاد الطريق الأكثر تكلفة أو الأسرع وصولاً.
 المسافة من عقدة إلى الهدف الذي يقدر عن طريق الدالة 'h يعتمد على خوارزمية التخمين، فإن كانت القيمة أقرب للحقيقة فإن الخوارزمية ستلتقي حالاً بالهدف بطريقة مباشرة ولكن كلما ابتعدت 'h عن الواقع أي أصبحت قيمتها 0 اعتمد البحث أكثر على قيمة g. فإن كانت قيمة g هي ,0 أصبحت استيراجية البحث عشوائية. و إن كانت دائماً 1, أصبح البحث بأولوية العمق. أما إن كانت قيمة 'h معتدلة فإن طريقاً أمثل للهدف سيكتشف.
 الخوارزمية يمكن أن تمثل في أفضل حالة إذا طبقت باستعمال السم البياني (GRAPHS) , و يمكن أن تكون تبسط بتطبيق الرسم الشجري (TREES)إن لم نقم بفحص إذا ما كانت العقدة الجديدة في قائمة OPEN أو CLOSED, هذا يجعل توليد العقد أسرع ولكن يمكن أن ينتج عن توالي البحث عدة مرات إذا تكررت العقد.

مراجع

استمثال توافقي
خوارزميات بحث
خوارزميات مخططات

خوارزمية البحث بأولوية الأفضل


Çeçen kuleleri, Kafkasya'da Çeçenistan, İnguşetya ve Osetya'da yüzlercesi hâlen ayakta olan kule tanımlamasına uyan yapılaradır. Sivri basamak çatılı olarak çok işlevli bir amaçla inşa edilmiş olan bu yapılar oldukça özgün yapılardır. Kökenlerinin Urartu Kule mimarîsine kadar uzandığı çeşitli akademisyenler tarafından ifade edilmektedir. Vaynah Kuleleri olarak da adlandırılan bu yapılar Kafkasya'nın en otantik mimari eserleridir.

Kafkasya'da sadece Çeçen ve İnguşlar tarafından değil Gürcistan'da yaşayan Svanlar tarafından da yaygın bir kullanımla kule tipi yapılar inşa edilmiştir. Kafkasyanın 1990 yılından sonra dış dünyaya açılmasıyla dünyaca tanınmaya başlayan kulelerini gören araştırmacılar, bu yapıların bölgedeki çokluğu karşısında hayrete düşmüşler ve Kafkasya "dünya kule mimarisinin merkezidir" demekten kendilerini alamışlardır..

Kaynakça

Kuleler

Çeçen kuleleri


Uma Advogada Extraordinária () é uma série de televisão sul-coreana de 2022 estrelada por Park Eun-bin no papel-título, junto com Kang Tae-oh, Kang Ki-young, Ha Yoon-kyung e Joo Jong-hyuk. Foi ao ar na ENA de 29 de junho a 18 de agosto de 2022, todas as quartas e quintas-feiras às 21h (KST) por 16 episódios. Também está disponível para streaming na Netflix em regiões selecionadas.

Uma Advogada Extraordinária estabeleceu o recorde para as classificações mais altas da história da ENA. A série recebeu aclamação do público com seu episódio final registrando uma classificação nacional de 17,5%, tornando-se o sétimo drama mais bem avaliado na história da televisão a cabo coreana e o sexto drama de televisão mais bem avaliado pelo número de espectadores.

Sinopse
Uma Advogada Extraordinária conta a história de Woo Young-woo (Park Eun-bin), uma advogada com transtorno do espectro do autismo que é criada por seu pai solteiro. Ela cresce com uma única amiga na escola, Dong Geu-ra-mi (Joo Hyun-young), uma garota excêntrica que a protege dos valentões da escola. Ela se forma como a melhor de sua turma da faculdade de direito na Universidade Nacional de Seul. Por causa de sua condição, ninguém vai contratá-la. No entanto, através de uma conexão de seu pai, ela consegue seu primeiro emprego em Hanbada, um grande escritório de advocacia de Seul. A inteligência e a memória fotográfica da advogada Woo a ajudam a se tornar uma excelente advogada, pois ela é capaz de lembrar as leis e quase tudo que lê, vê ou ouve perfeitamente.

Sendo diferente dos pares neurotípicos, sua maneira de comunicação é inicialmente vista pela maioria como estranha e sua forte inteligência emocional permanece desconhecida. Mas à medida que a série avança, muitas das pessoas que ela conhece, como seu advogado supervisor, Jung Myung-seok (Kang Ki-young), sua colega de Faculdade de Direito e colega, Choi Su-yeon (Ha Yoon-kyung), e o funcionário de apoio jurídico Lee Jun-ho (Kang Tae-oh) ajuste-se a ela enquanto ela aprende seu ofício como advogada novata. Mas ela também encontra pessoas que têm preconceito contra ela e outras pessoas com deficiência.

Muitos dos casos legais da série envolvem questões jurídicas bem equilibradas e, às vezes, questões éticas difíceis. A abordagem do advogado Woo é muitas vezes única e ajuda a resolver casos de maneiras inesperadas.

Um enredo sobre os pais de Young-woo percorre a série e envolve a rivalidade entre dois grandes escritórios de advocacia, ambos presididos por advogadas, Han Seon-young (Baek Ji-won), CEO da Hanbada, e Tae Soo-mi (Jin Kyung), CEO da Taesan, bem como seu colega ciumento Kwon Min-woo (Joo Jong-hyuk).

Outro tema que percorre a série é o forte interesse de Young-woo por baleias e outros mamíferos marinhos. Sua tendência a analogizar situações que enfrenta em sua vida profissional e privada com as vidas e características de baleias e golfinhos muitas vezes surpreende e confunde as pessoas que a cercam. Seus momentos de lâmpada muitas vezes coincidem com fantasiar sobre essas criaturas.

Elenco

Principal
 Park Eun-bin como Woo Young-woo
 Oh Ji-yul como jovem Woo Young-woo

Uma advogada novata no Hanbada Law Firm. Ela é a primeira advogada ASD na Coreia.

 Kang Tae-oh como Lee Jun-ho

Um funcionário da equipe de contencioso da Hanbada.

 Kang Ki-young como Jung Myung-seok

Um advogado sênior da Hanbada e mentor de Woo Young-woo.

Apoio
 Jeon Bae-soo como Woo Gwang-ho
 Jang Seong-beom como jovem Woo Gwang-ho

Pai solteiro de Woo Young-woo.

 Baek Ji-won como Han Seon-young

CEO da Hanbada.

 Jin Kyung como Tae Soo-mi
 Jung Han-bit como jovem Tae Soo-mi

CEO do Escritório de Advocacia Taesan.

 Ha Yoon-kyung como Choi Su-yeon

Colega de escola de direito de Woo Young-woo e colega em Hanbada.

 Joo Jong-hyuk como Kwon Min-woo

Colega de Woo Young-woo em Hanbada.

 Joo Hyun-young como Dong Geu-ra-mi

Amigo próximo de Woo Young-woo.

 Im Sung-jae como Kim Min-shik

O dono do pub onde Dong Geu-ra-mi trabalha.

Aparições especiais
 Kang Ae-sim como Choi Yeong-ran (Ep. 1)

Uma cliente de Hanbada que é acusada de tentar assassinar seu marido.

 Lee Do-kyung como Park Gyu-sik (Ep. 1)

 Marido de Choi Yeong-ran que tem demência.

 Shin Ha-young como Kim Hwa-young (Ep. 2)

 Uma cliente de Hanbada que tem um defeito no guarda-roupa com seu vestido de noiva.

 Yoon Joo-sang como Kim Gong-gu (Ep. 2)

 O pai de Kim Hwa-young.

 Moon Sang-hoon como Kim Jeong-hoon (Ep. 3)

 Um cliente autista que é acusado do assassinato de seu irmão.

 Yoon Yoo-sun como Jeon Gyeong-hee (Ep. 3)

 A mãe de Kim Jeong Hoon.

 Sung Ki-yun como Kim Jin-pyeong (Ep. 3)

 Pai de Kim Jeong Hoon.

 Lee Bong-jun como Kim Sang-hoon (Ep. 3)

 Irmão de Kim Jeong-hoon, que tenta cometer suicídio.

 Choi Dae-hoon como Jang Seung-jun (Ep. 3)

 Um advogado em Hanbada e rival de Jung Myung-seok.

 Jung Seok-yong como Dong Dong-sam (Ep. 4)

 O pai de Dong Geu-ra-mi.

 Ko In-beom como Dong Dong-il (Ep. 4)

 O irmão mais velho de Dong Dong-sam.

 Lee Sang-hee como Dong Dong-i (Ep. 4)

 Segundo irmão de Dong Dong-sam.

 Lee Seo-hwan como Jin-hyeok (Ep. 4)

 Vizinho de Dong Dong-sam e chefe da aldeia.

 Kim Kyung-min como Byeong-joo (Ep. 4)

 O advogado de Dong Dong-il.

 Yoon Byung-hee como Bae Seong-cheol (Ep. 5)

 Líder da Equipe de Pesquisa e Desenvolvimento da empresa Ihwa ATM.

 Lee Sung-wook como Hwang Doo-yong (Ep. 5)

 Gerente de Vendas da Ihwa ATM.

 Shin Hyun-jong como Oh Jin-jong (Ep. 5)

 Presidente da Geumgang ATM.

 Kim Do-hyun como Kim Woo-seong (Ep. 5)

 O advogado que representa Oh Jin-jong.

 Kim Hee-ra como Gye Hyang-shim (Ep. 6)

 Um cliente de Hanbada que é um desertor norte-coreano.

 Lee Ki-young como Ryu Myung-ha (Ep. 6,12)

 O juiz sentado nos casos de Gye Hyang-shim e Kim Hyun-jeong.

 Lim Seong-mi como Lee Soon-yeong (Ep. 6)

 A vítima do caso de Gye Hyang-shim.

 Seo Young-sam como Kwon Byung-gil (Ep. 6)

 Um médico relatou o caso de Gye Hyang-shim.

 Nam Jin-bok como Kim Jeong-bong (Ep. 6)

 O promotor encarregado do caso de Gye Hyang-shim.

 Jung Gyu-soo como Choi Han-soo (Ep. 7–8)

 Chefe da aldeia de Sodeokdong.

 Kim Sung-bum como Jo Hyeon-woo (Ep. 7–8)

 Um residente da aldeia de Sodeokdong.

 Park Kang-seop como Park Yoo-jin (Ep. 7–8)

 Funcionário público do Escritório Provincial de Gyeonghae.

 Koo Kyo-hwan como Bang Gu-ppong (Ep. 9)

 Comandante de um Exército de Libertação Infantil.

 Lee Won-jung como Yang Jeong-il (Ep. 10)

 Suspeita de quase violação contra uma mulher com deficiência intelectual.

 Oh Hye-soo como Shin Hye-yeong (Ep.10)

 Uma mulher com deficiência intelectual.

 Lee Jung-eun como Shin Hye-yeong's mother (Ep.10)

 O que irritou Woo Young-woo, que estava protegendo Yang Jeong-il.

 Jung Ji-ho como Yoon Jae-won (Ep. 11)

 Um homem que ganhou um grande prêmio de loteria enquanto jogava em um cassino.

 Heo Dong-won como Shin Il-soo (Ep. 11)

 O conhecido de Yoon Jae-won que entra com um processo contra ele.

 Jung Kang-hee como Park Seong-nam (Ep. 11)

 O conhecido de Shin Il-su que arquiva o processo com ele.

 Park Ji-yeon como Sung Soo-ji (Ep. 11)

 A esposa de Shin Il-su.

 Seo Hye-won como Choi Da-hae (Ep. 11)

 Uma vendedora de café no cassino.

 Jang Won-hyuk como Han Byung-gil (Ep. 11)

 O garoto de recados do cassino, um imigrante coreano-chinês ilegal.

 Lee Bong-ryun as Ryu Jae-sook (Ep. 12)

 Advogada especializada em casos de discriminação de gênero.

 Kim Hee-chang como Moon Jong-chul (Ep. 12)

 Gerente de Recursos Humanos na Mir Life Insurance.

 Lee Ji-hyun como Kim Hyun-jeong (Ep. 12)

 Ex-gerente adjunto da Mir Life Insurance.

 Lee Moon-jung como Lee Ji-young (Ep. 12)

 Ex-gerente assistente da Mir Life Insurance.

 Lee Ji-min como Choi Yeon-hee  (Ep. 12)

 Um funcionário da Mir Life Insurance.

 Lee Yoon-ji como Choi Ji-soo (Ep.13–14,16)

 A ex-mulher de Jung Myung-seok.

 Yoon Na-moo como Jung-nam (Ep.13)

 O cunhado de Lee Jun-ho.

 Song Yong-tae como Kim Yun-bok (Ep.13)

 Um cliente de Hanbada.

 Hur Hyun-ho como Hwangjisa Governador do Templo (Ep.13)
 Kim Gun-ho como cobrador de taxas de admissão de Hwangjisa (Ep.13)
 Lee Ki-seop como Lee Seok-jun (Ep.14)

 Representante legal de Hwangjisa.

 Kim Joo-hun como Bae In-cheol (Ep.15–16)

 CEO e fundador da Raon.

 Ryu Kyung-hwan como Kim Chan-hong (Ep.15–16)

 Co-CEO e cofundador da Raon.

 Han Sa-myeong como Choi Jin-pyo (Ep.15)

 Um líder de equipe na Raon.

 Park Jin-young como o juiz sentado no caso de Raon (Ep.15)
 Ham Tae-in como funcionário da Taesan Law Firm (Ep.16)
 Choi Hyun-jin como Choi Sang-hyeon (Ep.15–16)

 Filho de Tae Soo-mi.

Lista de episódios

Produção
As filmagens da série terminaram em 14 de julho de 2022.

Em 17 de agosto de 2022, o presidente Lee Sang Baek da AStory, a produtora de Uma Advogada Extraordinária, confirmou que o drama será renovado para uma segunda temporada. A segunda temporada está prevista para estrear em 2024.

Trilha sonora original

Visualização
O primeiro episódio registrou uma audiência nacional de 0,9%. No terceiro episódio, que registrou 4,0%, estabeleceu o recorde de maior audiência da história da ENA.

A série foi o programa não-inglês mais visto globalmente na Netflix nas semanas de 4 a 10 de julho e 11 a 17 de julho, registrando 23,9 milhões e 45,5 milhões de horas visualizadas e ficando no Top 10 em 12 e 22 países, respectivamente. Para a semana de 18 a 24 de julho, foi o segundo programa não-inglês mais assistido, acumulando 55 milhões de horas assistidas. Também foi a série mais assistida em 8 países e apareceu no Top 10 em outros 27. A série voltou ao topo da parada da semana de 25 a 31 de julho, com 65,5 milhões de horas assistidas, e foi o programa mais assistido em 19 países, enquanto ficou no Top 10 em mais 25. O show continuou no topo das paradas por mais quatro semanas consecutivas, conquistando 267,7 milhões de horas assistidas.

Elogios

Adaptação
Em 6 de julho de 2022, a AStory anunciou que a série será adaptada em um webtoon com o mesmo nome. Será serializado em 60 episódios, desenhados pelo ilustrador HwaUmJo e escritos por Yuil e estará disponível em coreano, inglês, japonês e chinês.

Em 14 de julho, foi relatado que um remake dos EUA está atualmente em discussão.

Em 17 de agosto, foi confirmado que um remake musical será lançado em 2024.

Em 6 de setembro, foi confirmado que o remake foi oferecido em aproximadamente 10 países e está atualmente em discussão.

Notas

Ligações externas

  (em Coreano)

Autismo na televisão
Programas de televisão da Coreia do Sul que estrearam em 2022
Séries de televisão jurídicas da Coreia do Sul
Programas de televisão em língua coreana
!CS1 coreano-fontes em língua (ko)
!Artigos com texto em coreano

Uma Advogada Extraordinária


Yumurtalık, Adana ilinin bir ilçesidir. Eski adı Ayas olup, Türkçeleştirmek adına ismi Yumurtalık'a çevrilmiştir.

Tarihçe
İlçenin eski adı Ayas'tır ve halk arasında bu isim hala kullanılmaktadır. 1959 yılına kadar Ceyhan'a bağlı bir bucak olan Ayas bu tarihte ilçe olmuştur. İlçenin tarihi Orta Çağa kadar uzanır.

Coğrafya
Adana merkezine 80 km, komşu Ceyhan'a 30 km mesafededir. Yüzölçümü 501 km² olup 24 mahallesi vardır. Yumurtalık'ın Marko Polo İskelesi, Kız Kalesi, Lagun Gölleri ve Milli Parkı, Ayas Antik Kenti gibi gezilebilecek noktaları bulunmaktadır.

Nüfus

Mahalleler

Yumurtalık'ın 24 mahallesinin 6'sı merkezde bulunmaktadır. Merkez mahallelerinde 5.236 kişi (% 30,4) yaşamaktadır. En uzak mahallesi ise 34,4 km uzaklıktaki Yeşilköy'dür. Merkez mahalleleri dışında nüfusu en fazla olan mahalle, 1.669 kişi ile Kuzupınarı'dır. Yumurtalık'ın nüfusu 2017 yılında % 2,49 azalmıştır.

Yumurtalık ilçesinin mahallelerinin ilçeye uzaklığı, rakımı ve nüfusu

* Km,  Ayaş Mahallesi'nde bulunan kaymakamlığa olan uzaklıktır.

Tarihi yerler
 Ayas Kalesi
 Süleyman Kulesi

Önemli günler
 Dertli Kazım Halk Ozanları Şenliği, Yer: Gölovası köyü, Tarihi: 1 Ekim, Başladiği ilk tarih: 1985
 Zeytinbeli Kültür ve Sanat Şenliği, Yer: Zeytinbeli kasabası, Tarihi: Ağustos'un ilk Cumartesi, Başladığı ilk tarih: 2001

Ayrıca bakınız
 Kerkük-Yumurtalık Petrol Boru Hattı

Galeri

Kaynakça

Adana'nın ilçeleri

Yumurtalık, Adana


A Thousand and One Nights may refer to:
 Tausend und eine Nacht (English: Thousand and One Nights) (1871), a waltz composed by Johann Strauss II
 A Thousand and One Nights (1945 film) a Tongue-in-Cheek Technicolor American adventure fantasy film
 A Thousand and One Nights with Toho, a 1947 black-and-white Japanese film
 Las mil y una noches, a 1958 Mexican film
 A Thousand and One Nights (1969 film) a 1969 adult Japanese anime feature film
 "A Thousand and One Nights" (Systems in Blue song) a single by German pop band Systems in Blue from their 2005 album Point of No Return
 "A Thousand and One Nights" (Smash song)
 A Thousand Nights (novel)

See also
 One Thousand and One Nights (disambiguation)
 Arabian Nights (disambiguation)
 1001 Nights (disambiguation)

A Thousand and One Nights


Die Georg-V.-Küste (, George V Land) ist ein Küstenabschnitt des Kontinents Antarktika. Sie liegt zwischen Point Alden (bei 142° 02' O) und Kap Hudson (bei 153° 45' O).

Die Küste wurde bei der Australasiatischen Antarktisexpedition (1911–1914) unter der Leitung des australischen Polarforschers Douglas Mawson entdeckt. Mawson benannte sie nach Georg V. von Großbritannien und Irland.

Auch beim zweiten Abschnitt der achten GANOVEX-Expedition von 1999 bis 2000 lag der Schwerpunkt der geologischen und geophysikalischen Tätigkeiten im Gebiet vor der Oates- und Georg-V.-Küste.

Einzelnachweise

Küste Antarktikas
 Kuste
Georg V. (Vereinigtes Königreich) als Namensgeber

Georg-V.-Küste


කොළඹ ලෝක වෙළඳ මධ්‍යස්ථානය  ශ්‍රී ලංකාවේ උසම ගොඩනැගිලි අතුරින් එකක් වේ. බිම් මට්ටමේ සිට උස ක් වන ගොඩනැගිලි ද්විත්වය දකුණු ආසියාව තුල ඉදි කෙරූ උසම ගොඩනැගිලි අතරටද අයත් වෙයි. කොළඹ ලෝක වෙළෙද මධ්‍යස්ථානය Overseas Realty Ceylon plc (ORCPLC) කළමනාකාරීත්වය යටතේ පවතී. ORCPLC යනු Mireka Capital Land (pvt) Ltd හි කොටසක් වන අතර, එය ආසියාව තුල දැවැන්ත ඉදි කිරීම් සමාගමක් වෙයි.

ඉතිහාසය
ලෝක වෙළෙද මධ්‍යස්ථානය 1997 ඔක්තෝම්බර් 12 වැනි දින  ශ්‍රී ලංකාවේ හිටපු ජනපතිනිය චන්ද්‍රිකා කුමාරතුංග මැතිණිය විසින් විවෘත කරන ලදී. මහල් 39 බැගින් වූ නැගෙනහිර හා බටහිර කුළුණු දෙකකින් කොළඹ ලෝක වෙළෙද මධ්‍යස්ථානය සමන්විත වේ.

ශ්‍රී ලංකා සිවිල් යුද්ධය පැවැති කාලයේ, LTTE ත්‍රස්තවාදීන් විසින් ඇමෙරිකානු 9-11 ප්‍රහාරය අනූව යමින් කුළුණු වෙත ගුවන් ප්‍රහාරයක් එල්ල කිරීමට සැලසුම් කලත් එම ප්‍රහාරක ගුවන් යානය කඩා වැටීම නිසා සැලසුම අසාර්ථක විය .

මේවාද බලන්න

 ශ්‍රී ලංකාවේ උසම ඉදිකිරීම්
 1997 කොළඹ ලෝක වෙළෙඳ මධ්‍යස්ථාන බෝම්බ ප්‍රහාරය

බාහිර සබැදි

 WTCC at Emporis.com

ලෝක වෙළෙඳ මධ්‍යස්ථානය (කොළඹ)


James Quinn Wilson (* 27. Mai 1931 in Denver, Colorado, Vereinigte Staaten; † 2. März 2012 in Boston, Massachusetts) war ein amerikanischer Politikwissenschaftler.

Bekanntheit verdankt er u. a. der Broken-Windows-Theorie zur Dynamik der Ausbreitung von Kriminalität, die er in den 1980er Jahren gemeinsam mit George L. Kelling entwickelt hat. Der damalige Präsident George W. Bush ehrte Wilson 2003 mit einer der beiden höchsten zivilen Auszeichnungen des Landes, der Presidential Medal of Freedom.

Leben und Werk
James Q. Wilson wuchs in Long Beach, Kalifornien auf, wo er öffentliche Schulen besucht hat. Bis 1952 studierte er an der University of Redlands, leistete dann Militärdienst in der United States Navy (1952‒1955) und studierte anschließend an der University of Chicago, wo er im Fach Politikwissenschaft 1957 den Masters- und 1959 den Ph.D.-Grad erlangte. Von 1961 bis 1987 lehrte er an der Harvard University, von 1985 bis 1997 an der University of California, Los Angeles und danach an der Pepperdine University.

Zu den zentralen Forschungsgebieten Wilsons zählte das Verhalten von Polizisten und Gesetzesbrechern. Großen Einfluss erlangte seine Theorie, nach der Polizisten effizienter zur Bekämpfung von Kriminalität beitragen, wenn sie nicht in erster Linie Täter zu jagen versuchen, sondern in dem Sinne präventiv arbeiten, dass sie in Stadtteilen, die von der Verwahrlosung bedroht sind, proto-kriminelles Verhalten wie z. B. den offenen Drogenhandel, Graffiti und Beförderungserschleichung unterbinden. In den 1990er Jahren hat der New Yorker Bürgermeister Rudolph Giuliani diese Überlegungen in seiner Stadt mit Erfolg in die Praxis umgesetzt.

Neben seiner Forschungs- und Lehrtätigkeit und dem Schreiben und Herausgeben von Fachbüchern war Wilson als Berater in zahlreichen politischen Gremien tätig. 1966 war er Chairman der White House Task Force on Crime, 1972‒1973 Chairman der National Advisory Commission on Drug Abuse Prevention, 1981 gehörte er der Attorney General's Task Force on Violent Crime, 1985‒1991 dem President's Foreign Intelligence Advisory Board, 1971‒1993 dem Board of Directors der Washingtoner Police Foundation und danach dem President's Council on Bioethics an. Ebenso war er in Think Tanks und in der Wirtschaft tätig, etwa als Mitglied und Chairman des Board of Academic Advisers des American Enterprise Institute (seit 1976) und im Board of Directors der State Farm Insurance Companies und der RAND Corporation. Zu den wissenschaftlichen Körperschaften, denen Wilson angehörte, zählen die American Political Science Association, der er 1991/92 als Präsident vorstand, die American Academy of Arts and Sciences (1966) und die American Philosophical Society (1984).

Mit seiner Frau Roberta, geb. Evans hatte er zwei Kinder und veröffentlichte mit ihr gemeinsam ein Buch über Meeresfische. Wilson lebte viele Jahre in Malibu, Kalifornien und verstarb 2012 an den Folgen einer Leukämie-Erkrankung.

Publikationen
Herausgeber
Crime and Public Policy, Transaction Publishers, 1983, ISBN 0917616510
mit Joan Petersilia: Crime, Ics, 1995, ISBN 1558154175
mit Peter Schuck: Understanding America: The Anatomy of an Exceptional Nation, Public Affairs, 2009, ISBN 1586486950 (erstmals 2008)

Autor
Negro Politics: The Search for Leadership (1960)
mit Edward C. Banfield: City Politics (1963)
The Amateur Democrat: Club Politics in Three Cities ‒ New York, Chicago, Los Angeles (1966)
Varieties of Police Behavior: The Management of Law and Order in Eight Communities (1968)
Political Organizations, Princeton University Press, 1995, ISBN 069104385X (erstmals 1973)
Thinking About Crime, Vintage, 1985, ISBN 039472917X (erstmals 1975)
The Investigators: Managing FBI and Narcotics Agents, Basic Books, 1978, ISBN 0465035892
The Politics of Regulation, Basic Books, 1982, ISBN 0465059686 (erstmals 1980)
mit Roberta Wilson: Watching Fishes: Life and Behavior on Coral Reefs (1985)
mit Richard Herrnstein: Crime and Human Nature: The Definitive Study of the Causes of Crime , Free Press, 1998, ISBN 0684852667 (erstmals 1985)
mit John J. DiIulio, Jr.: American Government: Institutions and Policies, Houghton Mifflin, 10. Auflage 2005, ISBN 0618556621 (erstmals 1986; )
mit David P. Farrington, Lloyd E. Ohlin: Understanding and Controlling Crime: Toward a New Research Strategy, Springer, 1986, ISBN 0387962980
Bureaucracy: What Government Agencies Do And Why They Do It, Basic Books, 1991, ISBN 0465007856 (erstmals 1989; )
On Character: Essays by James Q. Wilson, American Enterprise Institute Press, 1995, ISBN 0844737879 (erstmals 1991; )
The Moral Sense, Free Press, 1997, ISBN 0684833328  (erstmals 1993)
Moral Judgment: Does the Abuse Excuse Threaten Our Legal System?, Basic Books, 1998, ISBN 0465047335 (erstmals 1997)
mit Leon R. Kass: The Ethics of Human Cloning, American Enterprise Institute Press, 1998, ISBN 0844740500 ()
Moral Intuitions, Transaction Publishers, 2000, ISBN 0765806312 ()
The Marriage Problem: How Our Culture Damages Families (2002)
American Politics, Then and Now: And Other Essays, American Enterprise Institute Press, 2010, ISBN 0844743194 ()

Auszeichnungen
1990 ‒ James Madison Award der American Political Science Association
1994 ‒ John Gaus Award
2003 ‒ Presidential Medal of Freedom

Weblinks
James Q. Wilson UCLA Anderson School of Management
James Q. Wilson, Ph.D. Pepperdine University
James Q. Wilson, scholar identified with 'Broken Windows' theory of crime prevention, dies at 80, Washington Post, 2. März 2012
James Q.Wilson Nachruf in The Economist, 10. März 2012

Einzelnachweise

Politikwissenschaftler
Hochschullehrer (Harvard University)
Hochschullehrer (University of California, Los Angeles)
Hochschullehrer (Pepperdine University)
Träger der Presidential Medal of Freedom
Mitglied der American Academy of Arts and Sciences
Mitglied der American Philosophical Society
Präsident der American Political Science Association
US-Amerikaner
Geboren 1931
Gestorben 2012
Mann

James Q. Wilson


Jacob Damgaard Eriksen (* 31. Juli 1985) ist ein dänischer Badmintonspieler.

Karriere
Jacob Damgaard gewann in seiner Heimat im Jahr 2000 den Nachwuchstitel im Herrendoppel in der Altersklasse U15. Bei den Irish Open 2006 wurde er bei den Erwachsenen Dritter im Herreneinzel. 2010 belegte er Rang zwei im Einzel bei den Iceland International.

Sportliche Erfolge

Referenzen

Badmintonspieler (Dänemark)
Geboren 1985
Mann
Däne

Jacob Damgaard


Langya henipavirus (LayV), também conhecido como vírus de Langya () é uma espécie de henipavirus detectado pela primeira vez nas províncias chinesas de Shandong e Henan. Foi anunciado 35 pacientes de 2018 a agosto de 2022. Todos, exceto 9 dos 35 casos na China, foram infectados apenas com LayV, com sintomas como febre, fadiga e tosse. Nenhuma morte foi relatada devido a LayV até agora. O Langya henipavirus afeta humanos e outras espécies de animais, incluindo musaranhos - seu suposto hospedeiro original. Os 35 casos não tiveram contato entre si e ainda não se sabe se o vírus é capaz de transmissão de humano para humano.

Reações
Os Centros de Controle de Doenças de Taiwan pediram o estabelecimento de um método de teste de ácido nucleico, a fim de monitorar a propagação do vírus.

Zoonoses
Saúde pública

Langya henipavirus


Gux (Gook, Gguux, Ġu∙x, Gguu), U folkloru Aljaskih Atabaska (Ahtena), Gux je podvodno čudovište koje vreba u jezerima i jede ljude. Njegovo ime doslovno znači "ljuskavi" i također se koristi za označavanje ljuskavih riba ili hitinskih insekata u nekim plemenima.

Izvori

Indijanska mitologija (jezerska čudovišta)
Ahtena mitologija

Gux


Vadim (rus. Вадим) - ruski film redatelja Pjotra Čardinina.

Radnja
Film govori o zemljoposjedniku Palitsinu, koji se sukobljava s njihovim susjedom, a kao rezultat toga, susjed bankrotira i umire, a njegovo dvoje djece, Vadim i Olga, ostaju siročad. Palitsyn uzima Olgu u svoju obitelj, a Vadim ostaje sam i želi se osvetiti...

Uloge
 Pjotr Čardinin
 Aleksandra Gončarova
 Andrej Gromov
 N. Speranski
 Pavel Birjukov

Izvori

Vanjske poveznice
 Vadim na Kino Poisk

Ruski filmovi 1910-ih
Dramski filmovi

Vadim


Oldřich Nejedlý (f. 26. desember 1909 - d. 11. júní 1990) var knattspyrnumaður frá Tékkóslóvakíu. Hann hlaut silfurverðlaun með tékkóslóvakíska landsliðinu og varð markakóngur á HM 1934.

Ævi og ferill
Nejedlý fæddist í smábænum Žebrák árið 1909, sem þá tilheyrði Austurríki-Ungverjalandi. Hann gerðist atvinnumaður í knattspyrnu með Spörtu Prag 21 árs gamall og lék með liðinu allan sinn atvinnumannaferil til ársins 1941. Á þeim tíma varð hann fimm sinnum tékkóslóvakískur meistari auk þess að sigra einu sinni í Mitropa-bikarkeppninni, sem var keppni mið-evrópskra félagsliða.

Landsliðsferillinn hófst nánast um leið og Nejedlý gekk til liðs við Spörtu. Hann lék 44 leiki á árabilinu 1931-39 og skoraði í þeim 29 mörk.

Tékkóslóvakía fór alla leið í úrslitaleikinn á HM á Ítalíu árið 1934, en tapaði þar fyrir heimamönnum. Nejedlý skoraði sigurmörk gegn Rúmenum og Svisslendingum í tveimur fyrstu umferðunum og gerði svo þrennu gegn Þjóðverjum í undanúrslitum. Í mótslok var hann valinn í úrvalslið keppninnar og útnefndur þriðji besti leikmaðurinn. Um langt árabil var hann þó aðeins talinn hafa skorað fjögur mörk í keppninni og því deilt markakóngstitlinum með tveimur öðrum leikmönnum, en árið 2006 komst FIFA að þeirri niðurstöðu að mörkin hefðu verið fimm og Nejedlý því einn og óskoraður markakóngur.

Fjórum árum síðar, á HM í Frakklandi 1938 var Nejedlý aftur í eldlínunni og skoraði tvö mörk. Það fyrra gegn Hollendingum en það seinna í alræmdum og blóðugum jafnteflisleik gegn Brasilíu þar sem Nejedlý fótbrotnaði illa og áttu þau meiðsli ásamt ófriðarskýjum í Evrópu sinn þátt í að ferli hans lauk snemma.

Hann lést í bænum Rakovník í Tékklandi árið 1990.

Heimildir

Tékkóslóvakískir knattspyrnumenn

Oldřich Nejedlý


Massimo Parodi, talijanski profesor povijesti srednjovjekovne filozofije, na Sveučilištu u Milanu (Italija). Spada u vodeće talijanske profesore povijesti srednjovjekovne misli. S Mariateresom Fumagalli Beonio Brocchieri napisao Povijest srednjovjekovne filozofije, logičan, sveobuhvatan nastavak prikaza filozofske misli impregnirane kršćanstvom. Prijevod tog djela na hrvatski jezik (preveo Stjepan Kušar) popunjava prazninu koja se na hrvatskome jezičnom području već dugo osjeća u poznavanju srednjovjekovne misli, jer je u Hrvata to bilo zanemarivano razdoblje europske intelektualne povijesti. Ovo joj je djelo nova povijest srednjovjekovnog razdoblja (6. do 14. st.) sastavljena je na temelju prouke izvora i najnovije literature. Uvjerljivo pokazuje kontinuitet i složenost srednjovjekovnog filozofiranja, tijesno povezanog s teologijom. Brocchieri i Parodi daju prednost prikazu pojedinih važnih filozofa i problema te nastoje uravnoteženo prikazati probleme logike, spoznaje, metafizike i znanosti, koje se počinju razvijati u kontekstu srednjovjekovnih sveučilišta diljem Europe.

Izvori

Talijanski znanstvenici
Talijanski povjesničari

Massimo Parodi


An Rhynchospora amazonica in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Eduard Friedrich Poeppig ngan Carl Sigismund Kunth. An Rhynchospora amazonica in nahilalakip ha genus nga Rhynchospora, ngan familia nga Cyperaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 R. a. amazonica
 R. a. guianensis

Mga kasarigan

Rhynchospora

Rhynchospora amazonica


Formalisme er en medie- og litteraturvidenskabelig analysetilgang til at arbejde med forskellige former for tekster (film, reklamer, romaner, tv-serier) der fokuserer på at analysere værket "form" snarere end dets "indhold". Formalistisk kritik udelukker "ydre" aspekter af et kunstværk som de historiske, sociale, politiske eller etiske aspekter af værket til fordel for dets tekniske eller abstrakte kvaliteter (form, farve, sammensætning, struktur, struktur osv.).

Litteratur
Litteraturteoretiske skoler

Formalisme


Othon de Oliveira Baena (Rio de Janeiro-DF, 24 de fevereiro de 1894 - ?), mais conhecido como Baena, foi um futebolista brasileiro que atuava como goleiro. Ele foi um dos dissidentes do  que fundaram o Departamento de futebol do , em 1912.

De acordo com a enciclopédia "Almanaque do Flamengo", de Roberto Assaf e Clóvis Martins, Baena jogou pelo  entre 1912 e 1918, entrando em campo em 72 ocasiões, com 28 vitórias, 27 derrotas e 17 empates.

Carreira
Baena iniciou a sua carreira pelo , clube pelo qual foi campeão Carioca em 1910. Em 1911, transferiu-se para o , onde conquistou Campeonato Carioca daquele ano.

Em 1912, se rebelou junto a mais 9 jogadores, e fundaram o Departamento de futebol do .

Baena sempre fez parte por diversas vezes de várias seleções cariocas.

Conquistas

 Campeonato Carioca de Futebol: 1910

 Campeonato Carioca de Futebol: 1911

 Campeonato Carioca de Futebol: 1914, 1915
 Taça Jornal Folha do Norte: 1915
 Troféu Artístico: 1916
 Taça Tricentenário de Belém: 1916
 Taça Madame Gaby Coelho Netto: 1916
 Troféu Asilo do Bom Pastor: 1917
 Taça Sport Club Juiz de Fora: 1917

Links Externos
 Página no Flaestatistica.com.br

Goleiros do Clube de Regatas do Flamengo

Othon de Oliveira Baena


Hisao Mita (født 20. maj 1991) er en tidligere japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder YSCC Yokohama.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Hisao Mita