30 روك  هو مسلسل كوميدي أمريكي ببطولة تينا فاي (التي انشأته) وألك بالدوين. يبث على القناة الأمريكية إن بي سي(NBC) منذ 11 تشرين الأول / أكتوبر 2006م وتم عرض الحلقة الأخيرة في تاريخ 31 كانون الثاني / يناير من عام 2013م.

تجري أحداث هذه السلسلة في نيويورك ومبنى 30 روكفلر بلازا وتتناول يوميات أشخاص تعمل في ميدان الإنتاج التلفزيوني.

للسلسلة سبعة مواسم (07) و139 حلقة.

وترشح المسلسل في جوائز الغولدن غلوب بعدد 17 ترشيح وحصل على 6 منها، وترشح في جائزة إيمي بعدد 103 ترشيح وحصل على 16 منها.

روابط خارجية

مراجع

انظر أيضا
 ذا جيلد

برامج تلفزيونية باللغة الإنجليزية
برامج تلفزيونية جرى تصويرها في ولاية نيويورك
برامج تلفزيونية حائزة على جائزة بيبودي
جنرال إلكتريك
عروض تلفزيونية تقع أحداثها في مدينة نيويورك
مسلسلات أمريكية انتهت في 2013
مسلسلات تلفزيونية أمريكية بدأ عرضها في 2006
مسلسلات تلفزيونية عن التلفاز
مسلسلات تلفزيونية عن عمل استعراضي
مسلسلات تلفزيونية ما وراء القص
مسلسلات تلفزيونية من إنتاج برودواي فيديو
مسلسلات تلفزيونية من إنتاج تلفزيون يونيفرسال
مسلسلات تلفزيونية هجائية أمريكية في عقد 2010
مسلسلات كوميديا موقف أمريكية

30 روك


Picoteiro-comum ou tagarela-europeia (Bombycilla garrulus) é uma espécie de ave da família dos bombicilídeos.

Descrição

O picoteiro-comum tem 19-23 cm de comprimento, 32-35 cm de envergadura e um peso de 55 g. As penas de voo são negras e as rémiges primárias têm marcas brancas e amarelas, enquanto as secundárias têm marcas vermelhas.

Subespécies
Existem duas subespécies de picoteiro-comum:
 B.g. garrulus  (Europa e Ásia)
 B.g. pallidiceps (América do Norte)

Passerida

Picoteiro-comum


was a town located in Yatsuka District, Shimane Prefecture, Japan.

As of 2003, the town had an estimated population of 9,483 and a density of 157.60 per km2. The total area was 60.17 km2.

On March 31, 2005, Shinji, along with the towns of Kashima, Mihonoseki, Shimane, Tamayu and Yatsuka, and the village of Yakumo (all from Yatsuka District), was merged into the expanded city of Matsue.

Dissolved municipalities of Shimane Prefecture
Matsue, Shimane

Shinji, Shimane


Imperia Online JSC este o companie din Bulgaria de producție și publicare jocuri fondată de Moni Dochev și Dobroslav Dimitrov. Fondată în Sofia, Bulgaria, inițial compania s-a concentrat pe jocurile în browser, cel mai important dintre ele fiind Imperia Online, iar mai târziu au început dezvoltarea jocurilor pentru telefon.

Pe 21 septembrie 2018, Imperia Online a devenit parte a Stillfront Group, grup de creatori independenți, editori și distribuitori de jocuri digitale. Stillfront funcționează prin intermediul a 11 filiale aproape autonome: Imperia Online în Bulgaria, , OFM Studios, Goodgame Studios și  în Germania,  în Suedia, Power Challenge în Marea Britanie și Suedia, Dorado Online Games în Malta, Simutronics în Statele Unite, Babil Games în Emiratele Arabe Unite și Iordania, și eRepublik în Irlanda și România. Jocurile Stillfront sunt distribuite la nivel global. Principalele piețe sunt Germania, Statele Unite, Franța, Marea Britanie și MENA.

Începând cu ianuarie 2019, compania are mai mult de 25 de jocuri în portofoliul său, și are mai multe în curs de dezvoltare. Imperia Online JSCdezvoltă acum jocuri web pentru browsere, iOS, Android, Windows Phone, Steam and și rețele sociale precum Facebook, Odnoklassniki and VKontakte.

Istorie
Imperia Online JSC a fost înființată oficial în septembrie 2009, dar ideea JSC s-a născut împreună cu produsul său principal - MMORTS Imperia Online în 2005. Cercetarea detaliată a jocului, mecanica și programarea pentru produsul principal al companiei au fost realizate fondatorii companiei Dobroslav Dimitrov - designer de jocuri și Moni Dochev - dezvoltator independent.

În ianuarie 2005, o idee se dezvoltă într-un concept și pe 23 August apare Era 1 a Lumii 1 al Imperia Online și povestea începe.

În 2006 apar 2 versiuni imbunătățite ale Imperiei Online. Jocul este tradus în 12 limbi grație Community managerilor și translatorilor independenți care au fost desemnați de companie. În același an apare primul turneu Imperia Online de acest gen - Invazii Nomade.

În 2007, Imperia Online JSC a lansat Galactic Imperia - un nou proiect web bazat pe contextul Militar Modern.

Aproape un an întreg de creare a mecanicii complicate de joc duce la publicarea finală a Global Wars în Martie 2008.

În 2009, Imperia Online JSC a lansat primul său joc de rol - Imperial Hero. RPG-ul a fost publicat după un an de dezvoltare conceptuală și tehnică. Din nou, în 2009, Ludo a fost lansat pentru iOS și Facebook - jocul clasic pe bază de turnuri care poate fi jucat cu mii de jucători reali online.

În anul următor - în 2010 - compania Imperia Online JSC a lansat Online Artillery - un joc de turnuri cu tunuri.

În 2011 turneul Cupa Mondială a Imperiei Online a avut loc pentru prima dată, echipa națională bulgară câștigând primul loc.

În 2012 a avut loc cea de-a doua Cupa Mondială, câștigată din nou de bulgari. Jocul și-a făcut apariția oficială în Apple App Store. În același an, Imperia Online JSC a fost printre expozanții de la On!Fest.

În 2013, a fost organizat cel de-al treilea turneu Imperia Online, de această dată fiind câștigat de Croația. În acel moment erau deja mai mult de 100 de persoane care lucrau în cadrul companiei și a fost deschisă prima școală pentru dezvoltatorii de jocuri - Tabăra de pregătire imperială. De-a lungul anului, Imperia Online a continuat să se răspândească prin lansarea pe iOS și în cea mai mare rețea socială rusă Odnoklassniki. De asemenea, a devenit disponibil pentru utilizatorii de Android. Mai târziu în acel an este lansată cea mai recentă și actuală versiune a Imperia Online - Versiunea 6, numită "Oamenii Măreți", cu un nou design grafic, îmbogățit și diversificat. Imperia Online JSC a fost printre expozantii de la Gamescom, Dubai World Game Expo si On!Fest. În același an, compania a sponsorizat Sofia Game Jam, Intergame, Tallinn și #archHackaton, precum și echipa bulgară Boogie Woogie Dance pentru Campionatul Mondial din Moscova, Rusia.

În 2014, "IO: Oamenii Măreți" este lansat și pentru Android, Windows Phone, și Facebook. Microsoft a ales Imperia Online pentru secțiunea "Featured" din Windows Store. În a doua jumătate a anului, Imperia Online JSC a lansat mai multe jocuri pe mobil, începând cu Mad Moles și Online Artillery 2 în luna august - ambele pentru iOS și Facebook. Mai târziu în acel an, Mad Moles a primit și o versiune Android. În octombrie 2014, Rocket Chameleon a fost lansat pentru iOS și mai târziu pentru Android. În noiembrie 2014, Imperia Online a lansat Egg Tales pentru iOS - un joc casual care urmează aventurile unui ou care a căzut din cuibului său și a aterizat într-o peșteră terifiantă. Între timp - de la jumătatea lunii octombrie până la sfârșitul lunii noiembrie 2014, a avut loc a patra Cupa Mondială Imperia, câștigată de această dată de Brazilia. Imperia Online a sponsorizat expediția de caiac din Marea Neagră, HackFMI și a fost unul dintre sponsorii Launchub. În acel an, Imperia Online a fost printre expozanții de la Gamescom și la Intergame din Tallinn, unde Dobroslav Dimitrov a participat ca speaker, vorbind despre "Câștigarea războiului pentru Talentul de Inginerie Software". Imperia Online JSC este membru al BAIT (Asociația Bulgară a Tehnologiilor Informaționale) și BASSCOM (Asociația Bulgară a Tehnologiilor Software).

În 2015, Imperia Online JSC a lansat un număr de titluri, inclusiv RPG Imperial Hero II - un remake al Imperial Hero, lansat pentru Android, Facebook și web. Între timp, Imperia Online pentru Windows Phone a fost publicată de Game Troopers și a devenit o aplicație Xbox recomandată de Microsoft. În ianuarie 2015, Imperia Online JSC a lansat strategia medievală "Seasons of War" pentru Android și mai târziu pentru iOS. În aceeași lună, Jolly Join și Golem Wars sunt lansate pentru iOS. Următoarea lună Robo Risk și Cluster Six sunt lansate pentru iOS și EggTales este lansat pentru Android. În luna iunie, Imperia Online JSC a lansat Ishi pentru Android. Două luni mai târziu, compania a fost printre expozanții de la Gamescom. În luna octombrie, Imperia Online JSCa lansat FlapOTron 3D pentru iOS și Ludo Blitz, versiunea actualizată a lui Ludo din 2009, pentru iOS, Android și Facebook. În aceeași lună, directorul companiei, Cvetan Rusimov, a vizitat Game Connection Paris, unde a vorbit la conferință. Următoarea lună Online Artillery 2.0 este lansată pentru Android și lansată într-o ediție 3D Touch Edition pentru iPhone 6s. În decembrie 2015 Ishi GO este lansat pentru iOS. La sfârșitul anului, Imperia Online JSC a încheiat parteneriat cu VKontakte și Imperia Online pentru Android, iar iOS a fost integrat în secțiunea de joc a platformei VK.

2016 a început cu participarea la Casual Connect Amsterdam, unde Imperia Online JSC a avut o nominalizare la Indie pentru Artileria Online 2. În luna aprilie Imperia Online a fost lansat pe Steam. În aceeași lună, Dobroslav Dimitrov, co-fondator al Imperia Online, a participat la Webit 2016 într-o discuție de grup intitulată "Introducere în Endeavour și lecții învățate de la mobilizarea globală, locală sau fără capital". În luna mai, Imperia Online JSC a lansat jocul Viber Emperors pentru Android și iOS. Jocul a fost tradus în 30 de limbi, a prezentat module precum "Întreabă un Prieten Viber" și a avut propriul pachet de autocolante personalizate. Moni Dochev, celălalt co-fondator, a participat în juriul premiilor E-volution organizat de Forbes. Din nou, în luna mai, Ludo Blitz este lansat în Windows Store. În timpul verii, Cvetan Rusimov, COO al Imperia Online JSC, a participat la conferințele Pocket Gamer Connects în Helsinki și Vancouver, Mobile Game Asia și Israel Mobile Summit 2016. În afară de aceasta, compania a participat la Electronic Entertainment Expo din Los Angeles, SUA. În noiembrie, Cvetan Rusimov a fost speaker la Game Connection Paris pentru al doilea an consecutiv. De la sfârșitul lunii octombrie 2016 până la jumătatea lunii decembrie a avut loc cea de-a cincea ediție a Cupei Mondiale Imperia, câștigată de Polonia.

La începutul anului 2017, în ianuarie, Cvetan Rusimov a participat la Premiile Internaționale de Gaming Mobil (IMGA) din China, unde a fost membru al juriului. Imediat după aceea, a participat la Forumul pentru jocuri mobile din Marea Britanie, unde a vorbit. În luna următoare, fondatorul companiei, a participat la cel de-al 4-lea program de investiții internaționale GameFounders în calitate de mentori la Kuala Lumpur, Malaezia. De asemenea, în acea lună, Imperia Online a fost primul joc web care a integrat ClanPlay - o aplicație socială pentru o mai bună comunicare a jucătorilor în joc. Între timp, echipa a participat la Casual Connect din Berlin. În luna martie, Imperia Online JSC a încheiat un parteneriat cu Play 3arabi - un editor de jocuri mobil concentrat pe regiunea MENA - lansând Kingdoms Online, o versiune mobilă adaptată a Imperia Online pentru jucătorii arabi din regiunea MENA. În aceeași lună, fondatorul companiei, Cvetan Rusimov a fost unul dintre vorbitorii de la Global Mobile Game Confederation (GMGC) de la Beijing. El a participat la o altă conferință care a avut loc ulterior în luna respectivă, numită Conferința Digital Games (DGC) din Dubai, unde a susținut o altă conferință. La sfârșitul lunii martie 2017, Imperia Online JSC, în parteneriat cu compania Huawei, și-a lansat jocul Imperia Online pe platforma de jocuri mobile Android HiGame - Huawei. În luna aprilie, Cvetan Rusimov a fost un vorbitor la Reboot Develop 2017. Cvetan Rusimov a urcat pe o altă scenă la Game Access din Republica Cehă.  Apoi a mers la Casual Connect Asia. Între timp, echipa a făcut parte din cele cele mai valoroase 25 de companii din industria IT din Bulgaria, potrivit studiului de caz al Capital Magazine. Mariela Tzvetanova, OCP la Imperia Online, a fost unul dintre speaker-ii cheie ai Summit-ului Israel Mobile, prezentând conferința "Frumoasa și bestia diversificării mărcii". La sfârșitul lunii iunie 2017, Cvetan Rusimov, sa întors pe scenă în timpul conferinței Pocket Gamer Connects din San Francisco cu sesiunea "De ce jocurile din SUA nu pot copia propriul succes în China - și cum să remediem acest lucru". Între timp, Mariela Tzvetanova a participat la Summit-ul de Dezvoltare a Jocurilor (GDS) și a prezentat: "Frumoasa și bestia diversificării mărcii". Jocul MMO al Împăraților a fost lansat pe Steam. Mai târziu, în august, Cvetan Rusimov a fost lector la Game Scope și speaker principal la Devcom din Köln - unde a susținut o altă conferință. La începutul lunii septembrie, Cvetan Rusimov a vorbit la Conferința Dev.Play. În același timp Mariela Tzvetanova, a fost una dintre vorbitorii Pocket Gamer Connects din Helsinki, prezentând "Top 10 sfaturi - cum să lucrezi cu influencer-ii MENA". În octombrie, în calitate de partener premium al companiei Huawei Mobile, compania a fost invitată la anunțul oficial al HiApp Europe din Berlin. Chiar după aceea, atât Cvetan Rusimov, cât și Mariela Tzvetanova au discutat separat la Game Connection din Paris. La sfarsitul anului,Cvetan Rusimov a jurizat pentru a doua oară la IMGA China. La sfârșitul anului 2017 Jocul Împăraților a fost lansat pe Windows.

În ianuarie 2018, Cvetan Rusimov a făcut parte din Premiul Judges of Indie Prize la Casual Connect America. În aceeași lună, CMO, Mariela Tzvetanova, a ținut o discurs despre: "Social Media Manager vs. Community Manager: Care este diferența?" la Pocket Gamer Connects din Londra. Mai târziu, în februarie 2018, CEO-ul, Dobroslav Dimitrov și COO, Cvetan Rusimov, au participat la Forumul Jocurilor Mobile din Londra. În martie, atât CEO, cât și COO, au reprezentat compania la GDC și Game Connection din San Francisco. În luna următoare, CMO, Mariela Tzvetanova și Senior Marketing & BizDev Manager, Anya Shopova au participat la SheLeader care a avut loc la Sofia. La sfârșitul lunii Conferința de Jocuri Digitale din Dubai a participat COO, Cvetan Rusimov. În mai 2018, Cvetan Rusimov a fost vorbitor la conferința Nordic Game. Și imediat după aceea, împreună cu Marketing & BizDev Team, au participat la Casual Connect din Londra, unde Game of Emperors a fost nominalizat pentru Premiul Indie. În acel moment Imperia Online este deja disponibil pe Samsung Galaxy App Store și MI App Store India. În iunie 2018, CEO-ul, Dobroslav Dimitrov, a fost anunțat ca președinte al BASSCOM. În august, compania a fost prezentă la Gamescom cu echipa sa de nivel C și Marketing & BizDev. La sfârșitul lunii septembrie, CEO-ul, Dobroslav Dimitrov, a fost vorbitor al Summit-ului Game Dev desfășurat la Sofia. Între timp, COO, Cvetan Rusimov, a fost vorbitor la Mobile Growth Summit. În octombrie, echipa Marketing & BizDev a participat la Casual Connect din Serbia, unde Kingdoms Online a fost nominalizat la Premiul Indie, iar COO-ul nostru a fost printre vorbitorii la conferință. Între timp, compania a lansat noul său program de publicare pentru jocuri. În aceeași lună Imperia Online JSC a participat la Sofia Games Night, chiar înainte de Dev.Play Conference, unde Cvetan Rusimov a fost vorbitor pentru al doilea an consecutiv. O săptămână mai târziu, COO-ul companiei a participat la Conferința White Nights de la Moscova [26]. Și după aceea a fost și vorbitor la Game Connection din Paris, unde împreună cu managerul de marketing și BizDev, Mario Vasilev, a reprezentat compania cu un stand împreună cu Telus International. În octombrie, COO, Cvetan Rusimov, a participat la Huawei Eco-Connect din Roma, Italia. Între timp, la sfârșitul aceleiași luni până la mijlocul lunii decembrie, a fost găzduită ediția a VIII-a a Cupei Mondiale, câștigată ulterior de echipa SUA. Chiar înainte de sfârșitul anului, Imperia Online era deja disponibil pe KakaoTalk și One Store for Korea.
În ianuarie 2019, compania COO, Cvetan Rusimov, și Managerul de Marketing și BizDev, Mario Vasilev, au participat la PGC la Londra. În cadrul evenimentului, Mario Vasilev a participat la panoul "Gestionarea comunității pe platforme".
Cvetan Rusimov a făcut parte din Quo Vadis, Berlin în aprilie 2019. În aceeași lună, Mario Vasilev a fost vorbitor la GDD din Tallinn.
Imperia Online a vizitat Webit.Festival Europe 2019 în perioada 13-15 mai în NDK, Sofia. Imperia Online JSC a fost printre expozanții la Nordic Game expo 2019, Malmo.
Șefii de studio și echipa biz dev au vizitat Gamescom. Din nou în Germania, Cvetan Rusimov a susținut un masterclass de M&A la Baltic Dev Days pe 12 septembrie 2019.
Turneul Imperia Online - Cupa Mondială 2019 - a fost deschis pe 25 septembrie. La începutul lunii decembrie a fost anunțat câștigătorul - România.
Imperia Online a participat la Pocket Gamer Connects, care a avut loc la Helsinki în perioada 1-2 octombrie 2019. Mario Vasilev a fost vorbitor. Mariela Tzvetanova, CMO, a vorbit despre "Top 10 sfaturi despre cum să lucrați cu MENA Influencers" la Game Connection, ediția Paris 2019. Cvetan Rusimov a susținut M&A Masterclass la DevGAMM Minsk 2019 pe 21 noiembrie.

Cifre
 Din ianuarie 2018 Imperia Online JSC, are peste 40 de milioane de utilizatori înregistrați pe principalul său produs - Imperia Online.
 Compania și jocurile sale au aproape 650.000 de fani pe paginile de Facebook.
 Veniturile anuale ale Imperia Online JSC pentru 2017 sunt de 5,3 milioane de euro.
 Veniturile ăn perioada 2012-2017 sunt de 33,2 milioane de euro. Și din 2018 Imperia Online face parte oficial din Stillfront Group.
 Compania producătoare de jocuri are sediul în prezent pe 1.200 de metri pătrați de spații de birouri în cea mai luxoasă clădire de birouri din Bulgaria - Infinity Tower .
 Din ianuarie 2018 Imperia Online JSC are peste 70 de angajați.
 Imperia Online JSC și produsele sale sunt populare în mai mult de 194 de țări.

Jocuri

Instruire și educație
În 2013, Imperia Online JSC a înființat prima tabără fără taxe pentru dezvoltatorii de jocuri din Bulgaria. Acesta a fost inițial numit Imperial Training Camp și primul său sezon a pregătit 40 de entuziaști pentru domeniile profesionale PHP / MySQL și Java / Android. 20 dintre cei 40 de absolvenți au fost angajați de Imperia Online JSC, iar restul au fost recomandați altor companii de software.

În 2014, al doilea sezon al taberei de instruire a IO a atras un interes mai mare și de această dată au fost 80 de studenți, împărțiți în 4 grupe de câte 20: 62 absolvenți, dintre care 30 au fost angajați de Imperia Online SA.

Pentru cel de-al treilea sezon, Imperiei Online JSC s-a alăturat o altă companie bulgară - Trader.bg - iar școala a fost redenumită la "Tabăra de Pregătire a Talentelor IT". În acest timp, cursurile sunt PHP / MySQL, Java / Android, JavaScript, Obiectiv-C / iOS și Java SE / Java EE. În ianuarie 2015, al treilea sezon s-a încheiat, iar o mare parte din cei 115 de participanți care au fost angajați.

În fiecare an, există 180 de cadeți care au absolvit cu succes academia. Tabăra de Pregătire a Talentelor IT este deja în parteneriat cu peste 80 de companii din industria IT, pentru a le oferi specialiști IT calificați. Inițiativa înregistrează peste 2000 de aplicanți pe an, din care aproximativ 200 de candidați au dreptul să participe la cursurile intensive de 5 luni. IT Talents este un ONG creat în 2016 și este pertener cu Google Ad Grants, permițând campanii gratuite AdWords. Începând din noiembrie 2017, Municipalitatea din Burgas organizează un program de 5 luni în colaborare cu IT Talents. Cursurile sunt complet gratuite, iar cererile se fac prin completarea unui mic formular de înregistrare.

Externalizarea
În mai 2015, Imperia Online JSC a înființat o companie privată pentru externalizare IT numită Imperia Mobile Ltd. Până la sfârșitul anului, noua unitate condusă de Radoslav Gaydarski a lansat deja cu succes mai mult de 10 proiecte majore. Compania de externalizare oferă o gamă completă de servicii pentru a executa un proiect tehnic și pentru a depăși orice provocări, bazându-se pe capacitatea completă a peste 165 de dezvoltatori profesioniști, designeri, artiști, specialiști QA și dezvoltatori de afaceri. În ianuarie 2017, Imperia Mobile Ltd. a inițiat un proces de rebranding la noul nume al Upnetix, care a fost finalizat în aprilie 2017. Compania are peste 50 de proiecte și know-how lansate în mai mult de 10 industrii. În septembrie 2018, compania a fost achiziționată de una dintre cele mai importante companii IT din Bulgaria - ScaleFocus

Premii și nominalizări

Imperia Online JSC a fost premiată la categoria "Responsabilitate corporativă și socială" și nominalizată la categoria "Educație" la premiile BAIT 2014.

Imperia Online JSC a fost proclamată "A Rising Star" în clasamentul companiilor IT cu cea mai rapidă creștere conform Deloitte pentru 2014, cu o creștere de 498%.

Imperia Online JSC a fost nominalizată la trei categorii ale Game Connection Awards 2014:

 "IP promițător"
 "Descărcabil pe desktop
 "Joc hardcore"
În februarie 2019, Imperia Online a primit de la președintele Republicii Bulgaria Rumen Radev un semn de "Excelență în inovație".

Imperia Online JSC a fost nominalizată la "App Developer of 2014" la The Appsters.

În 2015 Imperia Online JSC a fost premiat de Deloitte ca a 14-a companie IT cu cea mai rapidă creștere din Europa Centrală, având o creștere a veniturilor de 592% din 2011 până în 2014. Din nou în 2015 Imperia Online JSC a fost nominalizată la trei categorii pentru "Forbes Business Awards 2015":

 Angajatul anului
 Dezvoltarea afacerii
 Dezvoltarea Resurselor Umane

Referințe

Legături externe

Jocuri browser
Dezvoltatori de jocuri video

Imperia Online Ltd


Viverravidae ("misk kedisi ataları"), Kuzey Amerika, Avrupa ve Asya'da erken Paleosen'den geç Eosen'e kadar yaşayan, Carnivoramorpha kladı içinde soyu tükenmiş Viverravoidea üst familyasından soyu tükenmiş bir monofiletik memeli ailesidir. Bir zamanlar en eski etoburlar ve mevcut etoburların ataları oldukları düşünülür, ancak şimdi mevcut etoburların bir akrabası (bir plesion grubu) olarak kraniyal morfolojiye dayalı olarak Carnivora takımının dışına yerleştirilirler.

Genel özellikleri
Wang ve Tedford, Viverravidlerin, 66-60 milyon yıl önce Kuzey Amerika'da ortaya çıktıklarını, Asya'ya ve daha sonra Avrupa'ya yayıldıklarını, ilk etçiller olduklarını ve ilk gerçek karnaval dişlerine sahip olduklarını öne sürüyorlar. Viverravidlerde kafatası uzar ve azı dişlerinin sayısı ikiye düşürülür (M1/m1 ve M2/m2 bulunur ve M3/m3 yoktur).

Sınıflandırma ve filogeni

Sınıflandırma
Paleobiyoloji Veritabanı'ndan alınan taksonomi:

 Üst Aile: † Viverravoidea (Wortman & Matthew, 1899)
 Aile: † Viverravidae (Wortman & Matthew, 1899)
 Cins: † Orientictis (Huang & Zheng, 2005)
 † Orientictis spaios (Huang & Zheng, 2005)
 Cins: † Pappictidops (Qiu & Li, 1977)
 † Pappictidops ases (Wang, 1978)
 † Pappictidops obtusus (Wang, 1978)
 † Pappictidops orientalis (Qiu ve Li, 1977)
 Cins: † Variviverra (Tong & Wang, 2006)
 † Variviverra vegetatus (Tong & Wang, 2006)
 Alt aile: † Didymictinae (Flynn & Galiano, 1982)
 Cins: † Bryanictis (MacIntyre, 1966)
 † Bryanictis microlestes (Simpson, 1935)
 † Bryanictis paulus (Meehan ve Wilson, 2002)
 Cins: † Didymictis (Cope, 1875)
 † Didymictis altidens (Cope, 1880)
 † Didymictis dellensis (Dorr, 1952)
 † Didymictis leptomylus (Kope, 1880)
 † Didymictis protenus (Cope, 1874)
 † Didymictis proteini (Polly, 1997)
 † Didymictis vancleveae (Robinson, 1966)
 Cins: † Intyrictis (Gingerich & Winkler, 1985)
 † Intyrictis vanvaleni (MacIntyre, 1966)
 Cins: † Protictis (Matta, 1937)
 † Protictis agastor (Gingerich & Winkler, 1985)
 † Protictis haydenianus (Cope, 1882)
 † Protictis minor (Meehan ve Wilson, 2002)
 † Protictis paralus (Holtzman, 1978)
 † Protictis simpsoni (Meehan ve Wilson, 2002)
 Cins: † Protictoides (Flynn & Galiano, 1982)
 † Protictoides aprophatos (Flynn & Galiano, 1982)
 Cins: † Raphictis (Gingerich & Winkler, 1985)
 † Raphictis gausyonu (Gingerich & Winkler, 1985)
 † Raphictis iota (Scott, 2008)
 † Raphictis machaera (Rankin, 2009)
 † Raphictis nanoptexis (Rankin, 2009)
 Alt familya: † Ictidopappinae (Van Valen, 1969)
 Cins: † Ictidopappus (Simpson, 1935)
 † Ictidopappus mustelinus (Simpson, 1935)
 Alt aile: † Viverravinae (Wortman & Matthew, 1899)
 Cins: † Pristinictis (Fox & Youzwyshyn, 1994)
 † Pristinictis connata (Fox & Youzwyshyn, 1994)
 Cins: † Simpsonictis (MacIntyre, 1962)
 † Simpsonictis jaynanneae (Rigby, 1980)
 † Simpsonictis pegus (Gingerich & Winkler, 1985)
 † Simpsonictis tenuis (Simpson, 1935)
 Cins: † Viverravus (Marsh, 1872)
 † Viverravus acutus (Matthew ve Granger, 1915)
 † Viverravus gracilis (Marsh, 1872)
 † Viverravus lawsoni (Hooker, 2010)
 † Viverravus laytoni (Gingerich & Winkler, 1985)
 † Viverravus lutosus (Gazin, 1952)
 † Viverravus minutus (Wortman, 1901)
 † Viverravus politus (Matthew ve Granger, 1915)
 † Viverravus rosei (Polly, 1997)
 † Viverravus sicarius (Matta, 1909)
 Cins: † Viverriscus (Beard & Dawson, 2009)
 † Viverriscus omnivorus (Beard & Dawson, 2009)

Filogeni
Viverravidae'nin filogenetik ilişkileri aşağıdaki kladogramda gösterilmiştir:

Kaynakça

Tarih öncesi memeliler familyaları
Eosen devri soy tükenmeleri
Carnivoramorpha
Etçillerin evrimi
William Diller Matthew tarafından adlandırılmış taksonlar
1899'da tanımlanan fosil taksonları
Viverravidler

Viverravidae


Polish National Districts (called in Russian "полрайоны", polrajony, an abbreviation for "польские национальные районы", "Polish national raions") were  in the interbellum period providing national autonomy for Polish minorities in the Ukrainian and Byelorussian Soviet Socialist Republics of the USSR. They were created in an attempt to live up to the postulate of  Leninism about the rights of nations for self-determination. Also, creation of these regions served one of purposes of the Bolsheviks to export the revolution since after their defeat in the Polish-Soviet War, the Soviets did not give up their idea of creating a Soviet Republic in Poland. Polish National Districts were supposed to be the origin of future Soviet Poland. They both were disbanded in mid-1930s and a significant part of their populations ("anti-Soviet and unreliable elements") was deported to Kazakhstan, with many of them killed during the Great Purge.

Origins
The possibility of granting autonomy to Polish-populated areas of the Soviet Union was discussed during the Polish-Soviet war by key persons involved in the Provisional Polish Revolutionary Committee. However, there were no plans to create whole districts; autonomy would be granted to separate villages. In 1925 it was decided that a district would be created in Soviet Ukraine, where, according to the 1926 survey, 476,435 Poles lived. This was 1.6% of the Ukrainian population, but in the Zhitomir Oblast, their number reached 10%. Among persons who supported the district were Soviet communists of Polish origin, such as Feliks Kon, Julian Marchlewski, Felix Dzerzhinsky and Tomasz Dąbal. Thus Marchlewszczyzna was created, and later Dzierżyńszczyzna.

Marchlewszczyzna

Marchlewszczyzna was the Polish National District (Мархлевский польский национальный район) in Ukraine created as an experiment and as part of the Soviet Korenizatsia campaign on 21 July 1925 in Zhytomyr Okruha on resolution of Little Presidium of the All-Ukrainian Central Executive Committee. Its capital the town of Dovbysh, later in 1926, was renamed as Marchlewsk. The district was one of 32 other national districts that were created in the Ukrainian SSR during that period (1924-1939). Creation of the district was based on standards adopted by the fourth session of the All-Ukrainian Central Executive Committee (15-19 February 1925) and recommendations of Central Commission in affairs of National Minorities at that executive committee. It was created to implement an idea in creation of Polish national districts on territories of Ukrainian and Belarusian SSRs.

The district was located far away from railroad in which numerically dominated settlements of khutir type (farmsteads). Village Dovbysh was a small settlement around porcelain factory. The district did not have telephone and telegraph communications and by general estimates it was economically backwards. At the beginning stage the district was composed of 26 rural communities (so called selsoviet) with general area of 620 km2. Later 108 populated places were united into 34 communities (30 Polish, 2 Ukrainian, 2 German). In percentage relation the population consisted of 68.8% of Polish people, 19.2% of Ukrainians, 8.8% of Germans, 2.5% of Jews, 0.5% of Russians. In 1932 the number of communities increased to 38 with 34 being Polish.

Official opening ceremony of the district took place on 27 March 1926 with participation of Felix Dzerzhinsky, Feliks Kon, Samuil Lazovert, Boleslav Skarbek, Józef Unszlicht at the First district congress of Soviets (27-30 April 1926) where in total took part 103 delegates and 500 visitors. The newly created district received valuable presents: from Moscow Factory "Tribuna" were 2 tractors with ploughs, from "Pratsia" association – radio receivers, from Polish department of the People's Commissariat of Enlightenment of the Ukrainian SSR – otoscopes. In 1927 took place the Second congress of Soviets of Marchlewski District at which were present Tomasz Dąbal, Samuil Lazovert, Boleslav Skarbek. During celebration of the tenth anniversary of 1917 October Revolution the Polish District was visited by Polish delegation.

As a type of Soviet propaganda, the subdivision was located just  from the eastern border of the Second Polish Republic and was named after the Polish Bolshevik Julian Marchlewski, who was a rector of the Communist University of the National Minorities of the West and dreamed of Poland becoming part of the Soviet Union. The Marchlewszczyzna had to become an exemplary autonomous district where Bolsheviks sought to demonstrate to their western neighbor Poland that Polish as nation also will submit to "government of workers and peasants". Function of the Polish District had boldly expressed political composition. About that more than once had spoken the leader of Polish section of the Central Commission in affairs of National Minorities Jan Saulewicz.

The raion was established out of the already existing Pulyny Raion. Later in 1930 the rest of Pulyny Raion was transformed into German National District. Soon after the establishment of Marchlewski Polish National District, territorial division by governorates in the Ukrainian SSR was abolished and Marchlewszczyzna became part at first of Zhytomyr Okruha and after establishing of Kyiv Oblast in 1932 part of Novohrad Volynskyi Okruha.

In the initial years of the district's existence, local Poles enjoyed limited autonomy, with 55 Polish-language schools, 80 reading rooms and a Polish daily Marchlewszczyzna Radziecka (Soviet Marchlewszczyzna). At the same time, its inhabitants were subject to intense communist propaganda. Polish grammar rules, regarded as bourgeoisie, were changed; however, the district lacked educated people. The majority of its inhabitants were Catholic peasants who were not interested in communist ideas. Therefore, such persons as Tomasz Dąbal were brought there to propagate atheism. An organization named the Polish Anti-Catholic Section was also founded.

As one of Dovbysh residents recall, after local elections some newly elected officials were soon arrested and taken away in "Chornyi voronok" (a special NKVD car that was used to carry detained). Among such was father of Halyna (Helena) Trybel, Jan Trybel who spent in exile 20 years. Halyna Trybel happened to be a mother of Yuriy Yekhanurov.

Soviet authorities, who wanted to create Polish laborers, future citizens of the Polish Soviet Republic, built several factories as well as power plants and telephone lines. This also brought about improvement in the quality of life, but all efforts were destroyed in the early 1930s, when collectivization began (see collectivization in the Soviet Union). Polish peasants opposed it fiercely, and thousands of them perished in the Holodomor (Enforced famine).

Initially, ethnic Poles constituted around 70% of district's population, which in 1926 totalled around 41,000. Other inhabitants were Ukrainians (20%), Germans (7%) and Jews. In 1930, after several adjacent villages were added to Marchlewszczyzna, the population grew to 52,000, with Poles still constituting 70%. It has been estimated that the district consisted of around 100 villages, settlements and smaller towns.

In 1935 on resolution of the Central Executive Committee of the Soviet Union (signed by Grigoriy Petrovskiy) the Polish national raion was abolished and split between newly formed Chervonoarmiyskyi Raion and Baranivka Raion, Kyiv Oblast, while some communities were also transferred to either Novohrad-Volynskyi or Zhytomyr municipalities. In Zhytomyr Oblast former Marchlewszczyzna appeared upon creation of the oblast in 1938.

Soon after dissolution of the Soviet Union, since 1996 in local town school Polish language is being taught once again on efforts of the local Polish Society of Jan Paul II. Already in 1990 in Dovbysh was revived local Catholic parish.

Dzierżyńszczyzna

Dzierżyńszczyzna was a Polish National District (Дзержинский польский национальный район, Dzierzhynsky Polish national district) in Belarus, near Minsk and close to the Soviet-Polish border of the time. It was created on March 15, 1932, with its capital at Dzierżyńsk (formerly known as Kojdanava , so that initially it was established as "Kojdanovsky Polish national district"). It was named after the Cheka director Felix Dzerzhinsky.

Similarly to Marchlewszczyzna, limited Polish autonomy in the area was a real fact, with Polish-language schools, libraries and institutions. At the same time, the inhabitants were subject to intensive communist propaganda. Religious life was suppressed, and the campaign of collectivization, carried out in mid-1930s, met resistance of local Polish peasants. Unlike Marchlewszczyzna, which was the real center of Polish cultural life in the Soviet Union, Dzierżyńszczyzna's influence was limited.

Disbanding

Polish districts were among those which resisted Soviet collectivization and atheization. For political reasons, drastic measures were initially not applied in these areas. Eventually, Marchlewszczyzna was disbanded in 1935 at the onset of the Great Purge and most of the administration was executed. In the following years a significant part of population was deported to Kazakhstan and other remote areas of the Soviet Union.

Dzierżyńszczyzna  was disbanded in 1937.

All Polish schools and libraries were closed, Tomasz Dąbal was executed in 1938.

After World War II, in both Polish and Soviet historiographies, the existence of the districts was omitted, perhaps because the authorities of both countries wanted to avoid uneasy questions about sudden rejection of the Leninist postulate of the rights of nations for self-determination.

The area of Marchlewszczyzna is still inhabited by the Polish minority, in the town of Dovbysh they make half of the population. There are also Poles in Dzierżyńszczyzna.

See also
Polish operation of the NKVD
Population transfer in the Soviet Union

References

 Mikolaj Iwanow, Pierwszy naród ukarany. Polacy w Związku Radzieckim 1921-1939 (The first nation to be punished: Poles in the USSR, 1921-1939), Warsaw-Wroclaw. Panstwowe Wydawnictwo Naukowe. 1991.
 Nikołaj Iwanow, Zapomniane ludobójstwo. Polacy w państwie Stalina. "Operacja polska" 1937–1938, Znak Horyzont, Kraków 2014

Geographic history of Belarus
Geographic history of Ukraine
Subdivisions of the Soviet Union
20th century in Ukraine
1930s in Belarus
Ethnic Poles in the Soviet Union

Polish National District


«Fix a Heart» —en español: «Arreglar un corazón»— es una canción interpretada por la celebridad estadounidense Demi Lovato, incluida en su tercer álbum de estudio, Unbroken (2011).
La pista es una balada pop, escrita por Emanuel Kiriakou con Priscilla Renea y producida por el primero de estos.
Obtuvo comentarios mayoritariamente positivos por parte de los críticos, algunos la nombraron una de las mejores canciones de Unbroken, mientras que otros la compararon con los anteriores problemas personales de la cantante. Ed Masley de The Arizona Republic la ubicó en la vigésima octava posición de su lista de los mejores sencillos del 2011. Además, tuvo una moderada recepción comercial a pesar de no ser lanzada como sencillo, ya que logró entrar a las listas de los Estados Unidos y Canadá.
La semana del 8 de octubre de 2011, debutó en la posición sesenta y nueve del conteo Billboard Hot 100, debido a que vendió más de 37 000 descargas digitales esa semana. Paralelamente, ingresó esa misma semana en la posición setenta y ocho de la lista Canadian Hot 100. «Fix a Heart» ha sido interpretada en el repertorio de la gira A Special Night with Demi Lovato de la cantante. Además, el 30 de marzo de 2012, Hollywood Records lanzó un videoclip de la canción en iTunes en donde aparece la artista interpretando el tema en el Hershey Theatre de Pensilvannia. Dicho vídeo también ha sido incluido en la versión de lujo de Unbroken.

Antecedentes

En junio de 2011, el sitio Disney Info Net publicó la discografía de la escritora Priscilla Renea, la cual incluía a dos temas de Lovato: «Yes I Am» y «Fix a Heart», lo que provocó rumores sobre el posible lanzamiento de un nuevo disco de la intérprete. Finalmente, la cantante incluyó a «Fix a Heart» en su tercer álbum de estudio, Unbroken, lanzado en septiembre de 2011, mientras que «Yes I Am» está incluida en la edición japonesa. Jens Koerkemeier grabó la canción en el estudio E de Chalice Recording en Los Ángeles, California, mientras que Serban Ghenea la mezcló en los estudios MixStar de Virginia Beach, Virginia.
Además, ha sido utilizada en el vídeo A Letter to My Fans, subido por la intérprete en su cuenta oficial de YouTube el 15 de septiembre de 2011, como un regalo para sus seguidores, quienes la apoyaron cuando estaba en rehabilitación. Con respecto al tema, Lovato dijo en el vídeo «Unbroken Track By Track» que:

Composición

«Fix a Heart» es una balada pop, compuesta por Emanuel Kiriakou con Priscilla Renea y producida por el primero de estos. Está compuesta en la tonalidad de do mayor con un tempo de 54 pulsaciones por minuto. El registro vocal de Lovato se extiende desde la nota la♯3 hasta la mi♯5.
La canción habla de una chica que no puede recuperarse de los daños que su exnovio le causó, por las líneas «'Cause you can bandage the damage / You never really can fix a heart»—en español: «Porque puedes vendar las heridas/ Nunca podrás arreglar un corazón»—. Asimismo, incorpora una melodía de piano donde canta «You must be a miracle worker/ Swearing up and down you can fix what's broken/ Please don't get my hopes up, baby/ How can you be so cruel?/ It's like you're pouring salt on my cuts»— en español: «Debes ser un creador de milagros/ Jurando de arriba hacia abajo que puedes arreglar todo lo que está roto/ Por favor no me des esperanzas, nene /¿Cómo puedes ser tan cruel?/ Es como si estuvieras echando sal a mis heridas»—.
En el estribillo, la intérprete canta: «I just ran out of band-aids/ I don't even know where to start/ cause you can't bandage the damage/ you never really can fix a heart»—en español: «Simplemente me quedé sin curitas/ ni siquiera sé por dónde empezar/ porque no puedes vendar las heridas/ nunca podrás arreglar un corazón»—.

Según Joey DeAndrea del sitio Absolute Punk, «Lovato interpreta el tema mostrando compasión en su voz cuando siente dolor».
Jenny Chen de Neon Tommy dijo que: «su registro vocal se eleva cuando admite sus debilidades, incluyendo la capacidad de avanzar desde el corazón roto que le dejó un antiguo amor».
Por otro lado, algunos críticos compararon la letra con los problemas de la cantante con la automutilación.
Melissa Maerz de Entertainment Weekly comentó: «Después de luchar en contra de la automutilación desde que era preadolescente, Lovato admite "I ended up with wounds to bind [...] and I just ran out of Band-Aids" —en español: "yo termino con heridas que se atan [...] Simplemente me quedé sin curitas"— en la balada "Fix a Heart"». Asimismo, Chris Willman de Reuters dijo: «debemos levantar las cejas [con] las metáforas delicadas [de] la fatalista "Fix a Heart", debido a la rehabilitación de Lovato por la automutilación» y mencionó a las líneas «Baby, I just ran out of Band-Aids […] It's like you're pouring salt on my cuts[…] You can bandage the damage/ but you never really can fix a heart»—en español: «Nene, me quedé sin curitas[...] es como si le estuvieras hechando sal a mis heridas[...]puedes vendar las heridas/ pero nunca podrás arreglar un corazón».

Comentarios de la crítica
«Fix a Heart» recibió mayoritariamente comentarios positivos por parte de los críticos de música contemporánea. Jason Scott de Seattlepi dijo: «la forma dolorosa en la que Lovato interpreta el tema, se siente muy fuerte. Si algo ha aprendido Demi el año pasado, es ser brutalmente honesta».
Por su parte, el sitio Sputnikmusic la nombró «una de las mejores canciones del disco» y comentó que «su voz es más delicada con respecto a los demás temas, donde canta con toda la fuerza de sus pulmones».
Por otro lado, Shaun Kitchener de Trash Lounge dijo que era «increíble», la calificó con cinco estrellas y junto a «Skyscraper» y «For the love of a daughter» las llamó «canciones bellamente interpretadas».
Ed Masley de The Arizona Republic la ubicó en la vigésima octava posición de su lista de las mejores canciones del 2011 y comentó que

Rick Florino de Artist Direct la llamó «un momento destacado, que monta una melodía lenta de piano y rompe con un gran estribillo»,
mientras que Brian Mansfield de USA Today la recomendó para su descarga digital.
Cristin Maher de PopCrush dijo que:«Lovato tiene un gran potencial vocal en el tema». No obstante, Mike Schiller de PopMatters dijo que «"Fix a Heart" está recibiendo mucha atención, asimismo, por las evidencias no tan escondidas del pasado de Lovato como una automutiladora».

Por su parte, Stephen Erlewine de Allmusic la nombró una de «las mejores canciones del disco» junto con «All Night Long», «Who's That Boy» y «Skyscraper», añadiendo que: «el primer sencillo [del disco], "Skyscraper", transmite vulnerabilidad y establece un precedente para que Lovato hable de sus problemas en "Fix a Heart", donde se queda sin curitas para cubrir sus heridas».
Por otro lado, Laurence Green de MusicOHM comentó que: «"Fix a Heart" y "Skyscraper" alcanzan la madurez en el álbum, en los momentos cuando se piden a gritos bellas creaciones construidas sobre acordes de piano» y añadió que: «Lovato expresa [la frase] "You must be a miracle worker"— en español: "Debes ser un creador de milagros"— para algún interés amoroso [por medio de] "Fix a Heart". En todo caso, el verdadero milagro es que la canción se las arregla para rescatar tan hábilmente la apertura terriblemente decepcionante [del álbum]». Kirstin Berson de Hollywood Life dijo que: «Casi todas la canciones del disco son optimistas y positivas, aunque los títulos de "Fix a Heart", "Mistake" y "Give Your Heart a Break" nos harán creer lo contrario». Jenny Chen de Neon Tommy señaló que era «una de las canciones más puras y crudas del álbum».

Promoción
«Fix a Heart» está incluida en el repertorio de la gira A Special Night with Demi Lovato de la intérprete. El 16 de noviembre del mismo año la presentó en el Fox Theatre de Detroit. El 19 de noviembre de 2011, Lovato se presentó en el Hershey Theatre de Pensilvania. Posteriormente, el 30 de marzo de 2012, Hollywood Records lanzó un vídeo donde la cantante aparece interpretando el tema en ese lugar. Dicho videoclip también ha sido incluido en la versión de lujo de Unbroken.
Además, fue interpretada en la gira en países como los Estados Unidos, Chile, Panamá, Venezuela, Perú, Brasil y México.
El 18 de mayo se reveló un vídeo donde la intérprete aparece cantando el tema en una presentación íntima en VEVO, junto a otras canciones de sus discos Don't Forget y Unbroken: «Give Your Heart a Break», «Don't Forget», «My Love Is Like a Star» y «Skyscraper». El 12 de junio de 2012, la interpretó en Del Mar, California, como parte de su gira Summer Tour 2012. En esa presentación, la cantante comentó que: «Es muy difícil para mi cantar esta canción, porque al cantarla le puse mucho sentimiento y emoción».

Posicionamiento en listas

Semanales

{|Class="wikitable sortable"
!País
!Lista
!Mejor  posición
|-
!rowspan="2"| Canadá
|Canadian Hot 100
|78
|-
|Hot Canadian Digital Songs
|52
|-
!rowspan="4"| Estados Unidos
|Billboard Hot 100
|69
|-
|Digital Songs
|35
|-
|Pop Digital Songs
|20
|-
|Hot Digital Tracks
|34
|-
|}

Créditos y personal
 Voz: Demi Lovato
 Composición: Emanuel Kiriakou, Priscilla Renea
 Producción: Emanuel Kiriakou
 Ingeniería y edición: Jens Koerkemeier
 Mezcla: Serban Ghenea
 Piano, teclados, bajo y programación por Emanuel Kiriakou
 Ingenieniería de mezcla: John Hanes
 Asistente de mezcla: Phill Seaford

Fuentes: Irish Charts, Allmusic y Notas de Unbroken.

Véase también
Anexo:Discografía de Demi Lovato

Referencias

Enlaces enternos
Sitio oficial de Demi Lovato (en inglés)
Muestra de audio de «Fix a Heart» en Wikimedia

Canciones de 2011
Canciones de Demi Lovato
Baladas
Canciones en inglés

Fix a Heart


Bezdrvni papir sadrži bijeljenu ili nebijeljenu celulozu bez primjese drvenjače. Upotrebljava se kao kvalitetan pisaći i tiskovni papir.

Ofsetni papir

Ofsetni papir je dimenzijski stabilan, keljen, a radi stabilnosti nanesenih boja u ofsetnom tisku njegova pH-vrijednost treba biti oko 4,5. Ofsetni papir je strojnogladak papir namijenjen za ofsetni tisak. Kako taj tisak ovisi o kvaliteti papira više od bilo kojeg drugog tiskarskog postupka, to se od ofsetnog papira vrlo mnogo traži s obzirom na dimenzijsku stabilnost, površinsku čvrstoću, prašenje, čerupanje, jednoličnu debljinu i vlažnost.

Plakatni papir ili afišni papir

Plakatni papir ili afišni papir većinom se proizvodi u jarkim bojama, jednostrano gladak, nekeljen ili slabo keljen, podesan za tisak plakata i letaka.

Biblijski papir

Biblijski papir ubraja se u grupu tankih tiskovnih papira. To je vrlo kvalitetan bezdrvni papir izrađen od lanenog vlakna ili od drvne celuloze s primjesom celuloze od prerađenog otpadnog tekstilnog materijala biljnog porijekla. Dorađen je satiniranjem, vrlo je čvrst, gramature od 25 do 50 g/m2, djelomično proziran, bijel do slabo žute boje. Upotrebljava se za tiskanje priručnih knjižica malog formata i tankih listova kao što su džepni kalendari ili, na primjer, Biblije, po kojoj je tako nazvan, zatim za tiskanje prospekata, uputa za upotrebu lijekova i tako dalje.

Pelirni papir
Pelirni papir ili florpost papir je vrlo fini bezdrvni papir, tanak, lako proziran, visoko satiniran, bez punila, bijel ili obojen, gramature od 25 do 40 g/m2. Upotrebljava se kao pisaći papir, zatim za tiskanje ljekarničkih uputa, a proizveden u jednoj ili više boja služi kao fini omotni papir.

Visokosjajni papir
Visokosjajni papir je osobito oštro satinirani papir ili karton velike glatkoće i visokog sjaja. Na takvim se papirima postižu vrlo kvalitetne reprodukcije s najbogatijom paletom tonova.

Izvori

Papir
 Tiskarstvo

Bezdrvni papir


Mário Jardel de Almeida Ribeiro (d. 18 Eylül 1973, Fortaleza, Brezilya), Portekiz vatandaşlığına da sahip olan Brezilyalı eski futbolcudur.

Mário Jardel 2002 yılında Avrupa Gol Kralı olmuştur.

Kariyeri

Jardel, Ferroviário'nun altyapısında yetişen bir futbolcudur. Profesyonel futbola Vasco da Gama'da başlamıştır. 1995 yılında Grêmio ile CONMEBOL Libertadores'i kazanmıştır.

1996 yılından itibaren futbol takımlarında bir Dünya turuna başlamıştır. Aynı yıl Portekiz'in Porto takımına transfer olup 125 maçta 130 gol'e imza atmıştır. Porto'da oynadığı 4 sezonda üst üste gol kralı olmuştur. 1999 yılında ise Avrupa Altın Ayakkabı Ödülü'nü almıştır ve Avrupa'da birçok kulübün transfer listesine girmiştir. Ancak bu takımların içinde 16 milyon $ ile en çok parayı veren Galatasaray takımına transfer olmuştur.

Porto'nun ardından Galatasaray'a transfer olarak 2000 yılında toplamda 48 resmi maçta 31 gol atmıştır. Galatasaray'da UEFA Süper Kupası'nı kazanmıştır. O maçta Real Madrid'e karşı 2 gol atmış ve Galatasaray'ı Şampiyonlar Ligi'nde çeyrek finale taşımıştır. Galatasaray taraftarı tarafından kendisine Süper Mario Jardel lakabı verilmiştir.

2001 yılında Mbo Mpenza, Robert Špehar, Pavel Horvath ve 5.8 milyon $ karşılığında Portekiz'e geri dönerek Sporting ile lig şampiyonluğu ve kupa şampiyonluğu elde etmiştir. O sezonda 30 lig maçında 42 gol atmıştır. Portekiz gazetesi Record tarafından Yılın Portekizli Futbolcusu seçilmiştir. 2002 sezonunda hem Portekiz Ligi Gol Kralı olmuş hem de Avrupa Altın Ayakkabı Ödülü'nü almıştır. Kendisine Şubat 2003'te Portekiz vatandaşlığı verilmiştir.

Jardel'in aynı başarıyı son yıllarda devam ettirdiğini söylemek zordur. 2003-2004 sezonunda Bolton Wanderers'a transfer olduktan sonra Jardel hiçbir takımda bir sezonda 20'den fazla maça çıkamadı. Bolton Wanderers'a transfer olduğu dönemde kariyeri düşüşe geçti. Depresyon, ailevi problemler, uyuşturucu hap bağımlılığı, gece hayatı ve kumar alışkanlığı bu düşüşün önde gelen sebepleri olarak çeşitli basın organlarında yer buldu. Bunların yanı sıra fiziksel kondisyonundaki eksiklikler de kuşkusuz bu düşüşe katkıda bulundu.

Jardel, Bolton Wanderers'dan sonra 2004 yılı devre arasında Ancona'ya kiralandı ve forma giydi. Burada da kendisinden beklenen performansı gösteremedi.

Ardından Avrupa'dan Brezilya'ya Palmeiras'a gelip denendi ancak beğenilmedi. Temmuz 2004'te Portekiz'e geri döneceği yönünde haberler çıktı. Ancak Jardel Arjantin'in Newell's Old Boys takımı ile anlaştı. Burada da bekleneni veremedi.

2005 yılı içerisinde kulüp arayan Jardel MKE Ankaragücü ile sözleşme imzalamak için Türkiye'ye geldi ancak sözleşme imzalanmadı.

Ardından Deportivo Alavés ile anlaştı ancak hiç maça çıkmamasına rağmen parasını istediği için kulüpten kovuldu. Ocak 2006'da Brezilya'da Goiás'da oynadı. 2006-2007 sezonunda SC Beira-Mar ile sözleşme imzaladı. Ancak kış transfer sezonunda Kıbrıs'ın Anorthosis takımına geçti.

2007 yılında bu kez Jardel'i transfer eden Avustralya'nın Newcastle Jets takımı oldu. Jardel'in bu takımdaki performansı da çok ümit verici değildi. Newcastle Jets takımında çoğu maça yedek başladı. Transferi takip eden haftalarda kulübün başkanı, teknik direktör Gary von Egmond'a Jardel'i ilk 11'e alması için baskı uyguladı fakat Jardel'in performansı onu bu düşüncesinden vazgeçirdi. Jardel'e takımla antrenmana çıkması için izin verildi ama aynı zamanda kendine kulüp bulması da istendi. Jardel ise 5 kilo verirse tekrar Avrupa'da forma giyeceğine inandığını açıkladı.

28 Haziran 2008'de Jardel, Criciúma'da oynadı. Ardından tekrar Primeira Liga'ya dönmek için Ferroviário ile anlaştı.

20 Ocak 2010 tarihi ile Brezilya Serie D takımlarından EC Flamengo ile yarım sezonluk anlaştı.

Yarım sezon sonra Bulgaristan'ın Çerno More takımıyla sözleşme imzaladı. 28 Kasım 2010 tarihinde, Jardel Bulgaristan'da soğuk hava koşulları ile ilgili endişeleri nedeniyle Cherno More'yi bıraktığını bildirdi.

2010 yılı sonunda Brezilya'nın 3. Lig takımlarından Rio Negro'ya transfer oldu. 21 Aralık 2010 tarihinde bu kulüp ile bir yıllık anlaşma imzaladığı bildirildi.

2011 yılı yaz transfer sezonunda bu takımdan da ayrılarak Suudi Arabistan'daki Al Taawon kulübüyle anlaştığı bildirilmiş fakat bu transfer gerçekleşmemiştir.

38 yaşında ise futbola son noktayı koyan Jardel, bundan sonra Portekiz'de antrenörlük yapmak için takım aradığını belirtmiştir.

Siyasi kariyeri
Mario Jardel 2014 yılında memleketi Rio Grande do Sul eyaletinden 41.000 oyla Brezilya Sosyal Demokrat Partisi'nden ilk sırada milletvekili seçildi. Ülkesinde uyuşturucu trafiğine para sağlama, hortumculuk, evrakta sahtecilik ve organize suç örgütü kurma iddialarından yargılandı. Brezilya basınındaki haberlere göre mahkemenin, 2 aylık soruşturma sonunda Jardel'i suçlu bulacak kanıtlara ulaştığı ve Jardel'i suçlu bulduğu ifade edildi. 8 Haziran 2016'da Parlamento Etik Komisyonu, Jardel'in görev süresinin sona erdirilmesi talebini onayladı. Dava, Aralık 2016'da davayı onaylayan Anayasa ve Adalet Komisyonuna devredildi. Aralık 2016'da Parlamentoda, Jardel'in görev süresinin feshedilmesine karar verildi. Aralık 2016 tarihinde Mario Jardel'in milletvekilliği oybirliği ile düşürüldü.

Başarıları
Vasco da Gama
 Campeonato Carioca: 1992, 1993, 1994

Grêmio
 CONMEBOL Libertadores: 1995
 Recopa Sudamericana: 1996
 Campeonato Brasileiro: 1996
 Campeonato Gaúcho: 1995, 1996
 Kıtalararası Kupa ikinciliği: 1995

Porto
 Primeira Liga: 1996-97, 1997-98, 1998-99
 Taça de Portugal: 1998, 2000
 Supertaça Cândido de Oliveira: 1996, 1998, 1999

Galatasaray
 UEFA Süper Kupası: 2000

Sporting CP
 Primeira Liga: 2001-02
 Taça de Portugal: 2002

Newell's Old Boys
 Primera División (Arjantin): 2004

Goiás
 Campeonato Goiano: 2006

Anorthosis Famagusta
 Kipello Kipru: 2007

Brezilya
 FIFA 20 Yaş Altı Dünya Kupası: 1993

Bireysel
 Primeira Liga Gol Krallığı: 1997, 1998, 1999, 2000, 2002
 Avrupa Altın Ayakkabı Ödülü: 1999, 2002
 Şampiyonlar Ligi Gol Krallığı: 2000, 2001
 Portekiz'de Yılın Futbolcusu: 1997, 1999, 2002
 UEFA Süper Lig'de futbol oynamış en iyi 10 yabancı oyuncu. 2015

Kaynakça

Dış bağlantılar
 * Eurosport Jardel Profili

1973 doğumlular
Brezilyalı futbolcular
Brezilya millî futbol takımı futbolcuları
FC Porto futbolcuları
AC Ancona futbolcuları
Bolton Wanderers FC futbolcuları
CA Newell's Old Boys futbolcuları
Deportivo Alavés futbolcuları
Anorthosis Ammohostu futbolcuları
Brezilyalı gurbetçi futbolcular
Türkiye'deki gurbetçi futbolcular
Türkiye'deki Brezilyalı gurbetçiler
Kıbrıs Cumhuriyeti'ndeki gurbetçi futbolcular
Kıbrıs Cumhuriyeti'ndeki Brezilyalı gurbetçiler
Çift pasaportlu futbolcular
Yaşayan insanlar
İngiltere'deki Brezilyalı gurbetçiler
Forvet futbolcular
A-League futbolcuları
Primera División (Arjantin) futbolcuları
Brezilya 20 yaş altı millî futbol takımı futbolcuları
Arjantin'deki Brezilyalı gurbetçiler
Bulgaristan'daki Brezilyalı gurbetçiler
İtalya'daki Brezilyalı gurbetçiler
Portekiz'deki Brezilyalı gurbetçiler
Prva profesionalna futbolna liga futbolcuları
CR Vasco da Gama futbolcuları
Criciúma EC futbolcuları
A' Katigorias futbolcuları
Arjantin'deki gurbetçi futbolcular
Bulgaristan'daki gurbetçi futbolcular
İngiltere'deki gurbetçi futbolcular
İtalya'daki gurbetçi futbolcular
Portekiz'deki gurbetçi futbolcular
Avustralya'daki gurbetçi futbolcular
Galatasaray SK yabancı futbolcuları
Grêmio FBPA futbolcuları
La Liga futbolcuları
Newcastle Jets FC futbolcuları
PFK Çerno More futbolcuları
Premier League futbolcuları
Primeira Liga futbolcuları
Serie A futbolcuları
Sporting CP futbolcuları
Süper Lig futbolcuları

Mário Jardel


Božur (lat. Paeonia), rod dvosupnica koji čini samostalnu porodicu božurovke unutar reda Kamenikolike. Božuri su trajnice i vazdazeleni grmovi s četrdesetakl vrsta

U Hrvatskoj raste barem tri vrste božura, to su obični božur (P. officinalis L.),  planinski božur (P. mascula) i P. peregrina Miller

Vrste

 Paeonia algeriensis Chabert
 Paeonia anomala L.
 Paeonia archibaldii Ruksans
 Paeonia arietina G.Anderson
 Paeonia × baokangensis Z.L.Dai & T.Hong
 Paeonia broteri Boiss. & Reut.
 Paeonia brownii Douglas ex Hook.
 Paeonia californica Nutt.
 Paeonia cambessedesii (Willk.) Willk.
 Paeonia cathayana D.Y.Hong & K.Y.Pan
 Paeonia clusii Stern
 Paeonia coriacea Boiss.
 Paeonia corsica Sieber ex Tausch
 Paeonia daurica Andrews
 Paeonia decomposita Hand.-Mazz.
 Paeonia delavayi Franch.
 Paeonia emodi Royle
 Paeonia intermedia C.A.Mey.
 Paeonia jishanensis T.Hong & W.Z.Zhao
 Paeonia × kayae Özhatay
 Paeonia kesrouanensis (J.Thiébaut) J.Thiébaut
 Paeonia lactiflora Pall.
 Paeonia ludlowii (Stern & G.Taylor) D.Y.Hong
 Paeonia mairei H.Lév.
 Paeonia × maleevii Kem.-Nath. ex Mordak & Punina
 Paeonia mascula (L.) Mill.
 Paeonia obovata Maxim.
 Paeonia officinalis L.
 Paeonia ostii T.Hong & J.X.Zhang
 Paeonia parnassica Tzanoud.
 Paeonia peregrina Mill.
 Paeonia qiui Y.L.Pei & D.Y.Hong
 Paeonia rockii (S.G.Haw & Lauener) T.Hong & J.J.Li ex D.Y.Hong
 Paeonia sandrae Camarda
 Paeonia saueri D.Y.Hong, Xiao Q.Wang & D.M.Zhang
 Paeonia × saundersii Stebbins
 Paeonia sterniana H.R.Fletcher
 Paeonia × suffruticosa Andrews
 Paeonia tenuifolia L.
 Paeonia wendelboi Ruksans & Zetterl.
 Paeonia × yananensis T.Hong & M.R.Li

Vanjske poveznice

Izvori

Kamenikolike
Biljne porodice

Božur


Kozağacı Barajı, Burdur'da, Kırkpınar Çayı üzerinde, sulama amacıyla 1983-1985 yılları arasında inşa edilmiş bir barajdır.

Toprak gövde dolgu tipi olan barajın gövde hacmi 243.000 m³, akarsu yatağından yüksekliği 33,00 m, normal su kotunda göl hacmi 1,29 hm³, normal su kotunda göl alanı 0,16 km²'dir. Baraj 460 hektarlık bir alana sulama hizmeti vermektedir.

Ayrıca bakınız
 Türkiye'deki barajlar listesi

Kaynakça

Dış bağlantılar

Burdur ilindeki barajlar

Kozağacı Barajı


A Dom João I foi uma corveta da Marinha Portuguesa, lançada à água em Damão em 9 de Outubro de 1828.

História
Foi construída no Arsenal de Damão e lançada ao mar a 9 de Outubro de 1828.

Em 1834 partiu em uma missão diplomática ao Reino da Sardenha. Em 1854 derrotou um célebre pirata chinês. Em 1860 desempenhou uma comissão diplomática ao Japão e no ano seguinte outra, e em 1874 foi julgada como inútil em Luanda.

Bibliografia

Corvetas da Marinha Portuguesa

Dom João I (1828)


Jamala (født 27. august 1983) er en ukrainsk sangerinde som repræsenterede Ukraine og vandt Eurovision Song Contest 2016 med sangen "1944".

Eksterne henvisninger

Sangere fra Ukraine
Ukraines Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2016
Vindere af Eurovision Song Contest

Jamala


Hfz. Mahmud Traljić (Sarajevo, 28. travnja 1918. – Sarajevo, 28. prosinca 2003.), bosanskohercegovački je kulturni povjesničar, istraživač, profesor, islamski službenik bošnjačkog podrijetla. Pripadao skupini književnika bošnjačkog podrijetla između dvaju ratova koji su se za života opredjeljivali kao hrvatski književnici i koji su svojim ukupnim djelovanjem pripadaju bošnjačkoj i hrvatskoj književnosti.

Životopis
Rođen u uglednoj sarajevskoj obitelji. Po završenoj osnovnoj školi primljen je na školovanje u Gazi Husrev-begovu medresu. Nakon nje upisao se u Višu islamsku šerijatsko-teološku školu u Sarajevu 1940., na kojoj je diplomirao 1944. godine. Završivši studij zaposlio se u Gazi Husrev-begovoj knjižnici u kojoj je radio do 1947. godine, i usporedno je obnašao dužnost profesora u Gazi Husrev-begovoj ženskoj medresi te bio imam u sarajevskoj džamiji Sinan Vojvoda Hatun na Vratniku. Lipnja 1947. uhićen i u montiranom komunističkom procesu muslimanskim alimima, učenjacima i uglednim ljudima osuđen na zatvorsku kaznu od 10 godina. Osuđen u skupini u kojoj su bili: Kasim Dobrača, Derviš Korkut, Jusuf Tanović, Kasim Turković, Salih Udžvarić, Abdullah Dervišević, Ibrahim Karalić, Muharem Avdihodžić, Hasan Avdić, Mustafa Hebović i Hasan Ljevaković. Odrobijao je devet godina i osam mjeseci. Iz zatvora je izašao siječnja 1957. godine. Poznanstvo Hamdije Kreševljakovića s Brankom Čulićem omogućilo mu je zaposliti se u Narodnoj i sveučilišnoj knjižnici BiH u Sarajevu u odjel specijalističke zbirke, gdje je radio 27 godina sve do umirovljenja 1984. godine. Usporedno je bio imam u Ćurčića Jahja-pašinoj džamiji u Sarajevu, u kojoj je čuvao mihrab do 1996. godine. Bio je dugo godina počasno obnašao dužnosti nazira u Gazi Husrev-begovom vakufu te devrihana, džuzhana i sahibi-nokte u Gazi Husrev-begovoj džamiji. Dugogodišnji predsjednik i redovni član Komisije za preslušavanje novih hafiza. Postavio je standard i pravila za učenje hifza. Bio je muhafiz mnogim našim današnjim hafizima. Bio je profesor kiraeta na Fakultetu političkih znanosti od 1987. pa do 1992. godine. Kad je otvoren poslijediplomski studij predavao je isti predmet poslijediplomcima. Najbolji poznavalac povijesti muslimanskih institucija i znamenitih Bošnjaka u Bosni i Hercegovini i Sandžaku. Zadnjih godina života nije izlazio zbog slaba zdravlja.

Umro je 28. prosinca 2003. godine.

Zanimljivosti
Došla je jedna žena Mahmud Traljiću i upitala ga za dove koje će učiti kako bi sačuvala sebe i svoju djecu od nevolja i iskušenja koje ne mogu podnijeti. Kao vrsni poznavalac  Kurana i  Hadisa, Traljić poduči ženu lijepim dovama. Žena mu se zahvalila te napustila zgradu gradske knjižnice, u kojoj je Mahmud Traljić radio. Međutim, žena se ubrzo vraća ponovo i kaže mu: "Ako su te dove dobre i korisne, zašto ih ti nisi učio i zašto tebi nisu pomogle?" Tada Mahmud ef. reče ženi: "Ja sam zadovoljan s onim što mi dragi Allah odredi i ne tražim i ne želim nešto drugo!"

Djela
Trilogijom je osigurao si mjesto u kulturnoj povijesti Bosne i Hercegovine:
Istaknuti Bošnjaci  (prvo izdanje: Zagreb, 1994., 191 str. i drugo dopunjeno i prošireno izdanje: El-Kalem, 1998., 345 str.)Mali podsjetnik značajnih datuma islamske prošlosti Bošnjaka, El-Kalem, Sarajevo, 1996., 152 str.)Iz kulturne historije Bošnjaka'', Travnik, 1999., 363 str.

Izvori

Životopisi, Sarajevo
Povjesničari
Islam u Bosni i Hercegovini

Mahmud Traljić


Hvidbuget larmfugl () er en turako, der lever på akaciesavannerne i Somalia, Ethiopien og det nordøstlige Tanzania.

Noter
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger

Fugle fra Afrikas Horn
Fugle fra Østafrika
Turakoer

Hvidbuget larmfugl


Ajdanovići su naseljeno mjesto u općini Višegrad, Republika Srpska, BiH.

Godine 1958. naselja Ajdanovići, Batkušići, Jelići, Raonići i Zagorac pripojeni su naselju Kaoštice (Sl.l. NRBIH 23/58). Godine 1981. Kaoštice su podijeljene na nova naselja Ajdanovići, Bistrivode, Drina, Gazibare, Raonići, Jelići, Batkušići, Tupeši i Zagorac.(Sl.l. SRBIH 28/81 i 33/81). Nisu ušli na popis 1981. godine.

Stanovništvo

Izvori

Vanjske poveznice
 Službena stranica općine Višegrad

Vidi još
Višegrad

Naselja u Republici Srpskoj

Ajdinovići (Višegrad, BiH)


Kebap, mangalda meşe kömüründe veya odun fırınında, ayrıca günümüzde fırınlarda da pişirilerek yenen et yemeklerine verilen isimdir. Doğrudan doğruya ateşin üzerinde tutularak ya da bir kap içinde susuz olarak pişirilir.

Bu yemeklerin çoğu ızgarada pişirilmiş olsa da, tas kebabı gibi sulu yemeklere de kebap denir. Böyle yemekleri yapan lokantalara kebapçı denir. Et olarak çoğunlukla koyun veya dana eti kullanılır.

Tarihi
Orta Doğu'da Homininilerin ateşle et pişirmelerinin tarihi 790.000 yıl öncesine, tarihöncesi ocakların, toprak fırınların ve yanmış hayvan kemiklerinin Orta Doğu ve Avrupa'daki geçmişi ise 250.000 yıl öncesine dayanmaktadır. Girit uygarlığının Akrotiri şehrinde bulunan demir altlıklar (fırın için) ise en az MÖ 17. yüzyıla tarihlenmektedir. Homeros, İlyada adlı eserinde şişe (ὀβελός) geçirilmiş kavrulmuş et parçalarından bahsetmektedir. Antik Hindistan'da yazılmış Mahabharatada ise şişe geçirilmiş kavrulmuş büyük et parçalarından bahsedilmektedir.

10. yüzyılda İbn Sayyar al-Warraq tarafından yazılmış, Mezopotamya, Fars ve Arap mutfağındaki çoğu yemekten kısaca bahseden Kitab al-Tabikh adlı yemek kitabında tavada kızartılmış veya ateşin üstünde ızgara yapılmış kebap tarifleri yer almaktadır. Ayrıca şişe geçirilmiş küçük et parçalarının Orta Doğu'da köklü bir tarihi vardır. Avrupa'da ise daha fazla ormanlık alan olmasından dolayı ete ulaşım daha kolaydı ve etler daha büyük parçalar halinde kesiliyordu. Bu bölgelere ek olarak Güney Amerika'da da Asya ve Avrupa etkileşimi olmadan uzun zaman önce bile şişe geçirilmiş et yemekleri yenmekteydi. Anticucho bu yemeklerden biridir.

Kebab kelimesi İngilizcede şiş üzerinde pişirilen her türlü küçük et parçasını tanımlamak için kullanılsa da, kebep kelimesi günümüzde en çok İran ve Türkiye'nin bulunduğu bölgelerde Orta Çağ'da ortaya çıkan çeşitli et yemekleri ile ilişkilendirilir. Kebabın Orta Doğu gibi yerlerde çok eski bir tarihi olsa bile, Türkler tarafından yaygın hale getirilmiştir. Türk usulü kebap şiş üzerinde yapılabildiği gibi, güveç, köfte ve diğer formlarda da olabilir. Kebap mutfağı dünyaya Müslümanlık etkisiyle paralel olarak yayılmıştır. Faslı gezgin İbn Battuta'ya göre, Delhi Sultanlığı'nın (1206-1526) kraliyet evlerinde kebap tüketilmekteydi. Hatta ülke halkı kebabı kahvaltıda naan ekmeği ile beraber tüketmekteydi. Günümüzde Güney Asya'da yapılan kebaplar bölgenin yöresel mutfağıyla harmanlamıştır.

Etimoloji
Dilci Sevan Nişanyan'a göre Türkçeye kebap Arapça "pişmiş, kızarmış et" anlamına gelen kabāb sözcüğünden gelmiştir. Türkçede bilinen ilk yazılı kullanımı 14. yüzyılda,Kyssa-i Yusuf (Yusuf'un hikâyesi) eserinde Arapça haliyle görülmüştür. Nişanyan'a göre kelime "kızartmak/yakmak" anlamına gelen eski Akadca "kabābu" ve Aramice "kbabā/כבבא" kelimelerinden gelmiştir. Buna karşılık yemek tarihçisi Gil Marks'ın iddiası ise Arapça ve Türkçeye Farsça kabab kelimesinden, oraya da Aramiceden geldiği yolundadır.

Tevrat'ta mabet sunumlarının kabbaba edilmemesi (yakılmamaları) buyurulmaktadır. Bu da kelimenin daha da eski semitik, hatta Sümerce veya Çad dilleri gibi tarih öncesi Proto-Afroasyatik bir dilden gelmiş olabildiğine işaret eder: *kab-, yakmak veya kızartmak.

Osmanlı Mutfağındaki Kebap  Çeşitleri
Osmanlı Mutfağında  orman kebabı, çoban kebabı, çömlek kebabı, çevirme kebap, Hacı Osman kebabı, süt kebabı, şiş kebabı, tas kebabı, kuşbaşı kebap, kuyu kebabı, kırma kebap, külbastı kebap, muhzır kebabı gibi kebaplar kebap sınıfından sayılmıştır. Bu kebapların tariflerine, basılı ilk yemek kitabı olan Melceü't-Tabbâhîn (Aşçıların sığınağı) adlı yemek kitabında da rastlanır.

Geleneksel Türk Mutfağındaki Kebap Çeşitleri

 Abugannuş Kebabı
 Adana kebabı
 Adıyaman Kebabı
 Ahirdağı kebabı
 Alanya kebabı
 Altı Ezmeli Tike Kebabı
 Bahçıvan Kebabı
 Beyti Kebabı
 Beğendili Patlıcan Kebabı
 Biber Kebabı
 Bolu Orman Kebabı
 Buğu Kebabı
 Bıldırcın Kebap
 Cağ Kebabı
 Cağırtlak Kebabı
 Çeltik Kebabı
 Ciğer kebabı
 Çardak Kebabı
 Çeltik Kebabı
 Çiftlik Kebabı
 Çökertme Kebabı
 Çömlek Kebabı
 Çöp Kebabı
 Çöp Şiş Kebabı
 Dizme Patlıcan Kebabı
 Domatesli Kebap
 Döner Kebabı
 Enginarlı Yuva Kebabı
 Eyvan Kebap
 Fener Çöp Şiş
 Fırında Patlıcan Kebabı
 Fırın Kebabı
 Fıstıklı Kebap
 Gelin Kebabı
 Halil İbrahim Sofrası Kebabı
 Havan Kebabı
 İncik Kebabı
 İskender Kebabı
 İstim Kebabı
 İçli Adana Kebabı
 Kabaklı Kebap
 Kaburga Kebap
 Kazan Kebabı
 Kağıt kebabı
 Kemalzade Kebabı
 Kemeli Kıyma Kebabı
 Kilis kebabı
 Kremalı Tas Kebap
 Kuyu kebabı
 Kuzu Şiş Kebabı
 Köfteli Kebap
 Kıyma Kebabı
 Maydanozlu Kebap
Manisa Kebabı
 Nohutlu Püre Kebabı
 Orman Kebabı
 Örtülü Kebap
 Pastırmalı Tarak Kebabı
 Patates Kebabı
 Patates Püreli Kebap
 Patlıcan Kebabı
 Patlıcanlı Kuzu Kebabı
 Patlıcanlı Paşa Kebabı
 Patlıcanlı Saksı Kebabı
 Patlıcanlı Tencere Kebabı
 Piliç Avcı Kebabı
 Piliç Kebabı
 Piti Kebabı
 Püreli Beykoz Kebabı
 Sahan kebabı
 Sarımsak Kebabı
 Sebzeli Kebab
 Sebzeli Kebap
 Simit kebabı
 Soğan Kebabı
 Sırık Kebabı
 Şam Kebabı
 Şeftali Kebabı
 Şiş Kebabı
 Şiş Köfte
 Talaş Kebabı
 Tandır Kebabı
 Tas Kebabı
 Tavuk döner
 Tavuk Şiş Kebabı
 Tavuklu kebap
 Tencere Kebabı
 Tepsi kebabı
 Tepside Çubuk Kebabı
 Testi kebabı
 Tike Kebabı
 Tokat Kebabı
 Topkapı Kebabı
 Topuz Kebabı
 Urfa Kebabı
 Yalancı İskender
 Yanardağ Kebabı
 Yayla Kebabı
 Yenidünya Kebabı
 Yoğurtlu Kebap
 Yufkalı Saç Kebab
 Yörük Kebabı

Kaynakça

Şişe geçirilen gıdalar
Osmanlı mutfağı
İran mutfağı
Orta Doğu mutfağı
Arap mutfağı
Lübnan mutfağı
Balkan mutfağı
Levant mutfağı
Pakistan mutfağı
Suriye mutfağı
Güney Asya mutfağı
Kürt mutfağı
Ürdün mutfağı
Avustralya mutfağı
Afgan mutfağı
Filistin mutfağı
Ermeni mutfağı
Azeri mutfağı
Umman mutfağı
Sokak yiyecekleri

Kebap


In 2004–2005, there was a series of unusual fires in Canneto di Caronia, Sicily (Italy). While popular speculation ascribed the fires to various causes, including an unknown natural phenomenon,  paranormal events or secret military technology, an inquiry by a team of scientific experts in 2004 could not identify a plausible cause of the fires. A separate investigation by the office of prosecutor in 2008 was closed by stating that the fires were cases of arson, although no persons responsible nor possible motive nor method for the arson were named by the prosecutor, and the verdict was directly at odds with the investigation by scientific experts in 2004.  In 2015 an arrest was made where 40 incidents could be linked to arson by a single person.

2003-4 events
Canneto di Caronia is a village in Sicily, home to roughly 150 people.

Events began on December 23, 2003, at Antonino Pezzino's home on Via Mare;  Pezzino's television reportedly exploded. Similar malfunctions reportedly affected fuse boxes, air conditioners, kitchen appliances, computers, and electronic car door locks. Fires were also said to have struck wedding presents and a piece of furniture. At least one person was said to have observed an unplugged electrical cable ignite while he was directly observing it.

On February 9, 2004, two houses on Via Mare burned. In response, Mayor Spinnato issued an order evacuating the 39 residents of Via Mare from their homes to the town's only hotel. ENEL, the Italian power utility, cut power to the town, but fires continued. From January through to March, 92 fires were reported.

On February 11, an investigation was announced by the local prosecutor. On March 16, fires resumed, and investigators reportedly witnessed malfunctions in compasses, electronic car locks, and cell phones.

In April, the government formed an interdisciplinary research group, coordinated by Francesco Venerando Mantegna from the Sicilian Protezione Civile. That team reportedly had widespread cooperation from the nation's armed forces, police, as well as utilities. Venerando's team reported anomalous 'electromagnetic activity', unexplained lights, and a helicopter that experienced allegedly-anomalous rotor damage.  Scientists from the National Research Institute (CNR), with the support of NASA physicists, were also involved in investigating the events.

In June 2004, residents were returned to their homes on Via Mare.

Explanations for the events have ranged from the mundane to the paranormal. Public speculation attributed the events to poltergeists, demons, or UFOs.  In 2007 it was proposed that the phenomena were caused by intermittent electromagnetic emissions. On 24 June 2008, following further investigation by the appointed experts, the case was dismissed by the prosecutor of Mistretta. The conclusion of the prosecutor was that the fires were arson cases, although no responsible persons for the arson were named by the prosecutor.

2014-15 events
Mysterious fires returned in mid-2014.
On March 5, 2015, police arrested and charged Giuseppe Pezzino, 26, with arson, conspiracy to commit fraud, and sounding a false alarm in association with the mysterious fires.  His father, Antonino Pezzino, has also been implicated.  The Italian military police had installed hidden cameras in the streets after the fires started again in July 2014.  Video captured about 40 incidents implicating Giuseppe (and occasionally, Antonino). Further evidence was gathered by phone taps.

In popular culture
The fires were featured in the US television program The Unexplained Files. In 2019, the fires were featured on the program Unidentified: Inside America's UFO Investigation.

References

21st century in Sicily
2004 fires in Europe
2005 fires in Europe
2004 disasters in Italy
2005 disasters in Italy
Arson in Italy

Canneto di Caronia fires


Leila Zelli (née à Téhéran en 1981) est une artiste visuelle multidisciplinaire qui vit et travaille au Canada.

Biographie
Née à Téhéran en 1981, Leila Zelli a d'abord étudié les arts en Iran avant de s'installer à Montréal. Elle a étudié à l'Université du Québec à Montréal où elle a complété un baccalauréat en arts visuels et médiatiques en 2016, suivi d'une maîtrise en arts visuels et médiatiques en 2020.

Démarche
Zelli est connu pour son travail qui explore le paradoxe de la vie dans les pays en guerre, tout particulièrement dans la région du Moyen-Orient. Son travail inclut de la vidéo, la vidéo d'animation et le dessin. Puisant entre autres de ses expériences personnelles et de contenus repérés en ligne, le travail de Zelli décortique les référents culturels dans un regard féministe.

Prix et collections
Leila Zelli est récipiendaire 2021 de la Bourse Claudine et Stephen Bronfman en art contemporain.

Ses œuvres font partie de plusieurs collections muséales, dont celle du Musée d'art contemporain de Montréal, de la collection du Musée des beaux-arts de Montréal et du Musée national des beaux-arts du Québec.

Depuis juillet 2022, Zelli est représentée par la galerie Pierre-François Ouellette art contemporain inc.

Références

Liens externes

 Site Web de l'artiste.

Naissance en novembre 1981
Naissance à Téhéran

Leila Zelli


Neutrogena es una empresa estadounidense de cosméticos y productos de cuidado personal cuya atención está centrada en el cuidado de la piel y el cabello. Su sede principal se encuentra en Los Ángeles, California. De acuerdo con la publicidad del producto en su sitio web, los productos de Neutrogena se distribuyen en más de 70 países. La compañía fue fundada en 1930 por Emanuel Stolaroff y originalmente fue una empresa de cosméticos llamada Natone.

Ahora esta forma parte del conglomerado estadounidense de Johnson & Johnson, que compró la compañía independiente en 1994.

Historia

En 1930 Emanuel Stolaroff creó una pequeña empresa llamada Natone. Pronto se convirtió en un negocio más grande y él comenzó a expandirse en los mercados menores.

Stolaroff se reunió en Estados Unidos con el químico belga Edmond Fromont en 1954 y adquirió los derechos para distribuir su fórmula patentada de un jabón suave que aclaraba la piel sin resecar. Para entonces, Lloyd Cotsen, había entrado en la familia Stolaroff casándose con Joanne Stolaroff, hija de Emanuel Stolaroff. En 1962 el nombre de la empresa fue cambiado oficialmente a Neutrogena Corporation; Cotsen se convirtió posteriormente en presidente en 1967.

La compañía cotizaba públicamente en el NASDAQ en 1973, con un valor de mercado de $11 millones. Cotsen inició la comercialización de jabón a través de dos canales principales: los dermatólogos y hoteles de lujo. Neutrogena logró mantenerse alejados de cualquier guerra de precios importantes, como los de otras grandes corporaciones de esa generación. Se puso en marcha las líneas de productos centradas en las zonas del acné y el antienvejecimiento. En 1982 las utilidades alcanzaron en EE.UU. los $3 millones, y Cotsen fue nombrado director general.

En 1994, Johnson & Johnson adquiere Neutrogena por $ 924 millones, a un precio de 35,25 dólares por acción. La red de Johnson & Johnson internacional ayudó a Neutrogena a incrementar sus ventas y entrar en nuevos mercados como India, Sudáfrica y China. Posteriormente todos los productos de Neutrogena se distribuyen en más de 70 países. La compañía cuenta con filiales en los principales ciudades de Canadá, Reino Unido, Corea del Sur y la India.

Productos

Neutrogena posee una amplia gama de productos para la piel (rostro y cuerpo) y el cabello, incluyendo las líneas de productos específicos para el acné, antienvejecimiento y para la protección solar. Sus líneas de productos incluyen:

 Productos de limpieza.
 Cremas hidratantes.
 Productos para el baño y el cuerpo.
 Productos cosméticos.
 Productos para el cabello.
 Productos para el cuidado de la piel de los hombres.

Referencias

Enlaces externos

 Neutrogena en España
Neutrogena en Argentina

Marcas de Johnson & Johnson
Empresas de Los Ángeles
Empresas fundadas en 1930
Empresas de cosmética

Neutrogena


The Bear  é uma série de televisão de comédia dramática americana criada por Christopher Storer. Estreou no FX on Hulu em 23 de junho de 2022, com Jeremy Allen White, Ebon Moss-Bachrach, Ayo Edebiri, Lionel Boyce, Liza Colón-Zayas, e Abby Elliott. A série recebeu elogios da crítica. Em 14 de julho de 2022, foi renovada para uma segunda temporada.

Sinopse
Um jovem chef do mundo de refeições requintadas chega em casa em Chicago para administrar a loja de sanduíche de carne italiana de sua família após o suicídio de seu irmão mais velho, que deixou dívidas para trás, uma cozinha em ruínas e uma equipe indisciplinada.

Elenco

Principal
 Jeremy Allen White como Carmen "Carmy" Berzatto
 Ebon Moss-Bachrach como Richard "Richie" Jerimovich
 Ayo Edebiri como Sydney Adamu
 Lionel Boyce como Marcus
 Liza Colón-Zayas como Tina
 Abby Elliott como Natalie "Sugar" Berzatto

Recorrente
 Edwin Lee Gibson como Ebraheim
 Matty Matheson como Neil Fak
 José Cervantes como Angel
 Oliver Platt como Cicero
 Corey Hendrix como Gary
 Richard Esteras como Manny
 Chris Witaske como Pete

Estrelas convidadas
 Jon Bernthal como Michael "Mikey" Berzatto
 Joel McHale como Chef Executivo
 Molly Ringwald como moderador de reunião do Al-Anon

Episódios

Lançamento
The Bear está programado para ser lançado no Disney+ internacionalmente, no Canadá em 3 de agosto de 2022, e na Austrália e Nova Zelândia em 31 de agosto de 2022.

Música
The Bear foi elogiado pela crítica por sua trilha sonora de clássicos do rock alternativo e mainstream dos anos 1980 e 1990, escolhidos a dedo pelo criador do programa Christopher Storer e pelo produtor executivo Josh Senior. Algumas das músicas apresentadas no programa incluem os nativos de Chicago Wilco com "Spiders (Kidsmoke)" e "Via Chicago", "Let Down" do Radiohead, "Saint Dominic's Preview" de Van Morrison, "Animal" do Pearl Jam, "Chicago" de Sufjan Stevens", "Last Train Home" de John Mayer, "New Noise" de Refused e "Oh My Heart" de R.E.M..

Recepção
O site agregador de críticas Rotten Tomatoes relatou um índice de aprovação de 100% com uma classificação média de 8.5/10, com base em 33 críticas. O consenso dos críticos do site diz: "Como um sanduíche habilmente confeccionado, The Bear monta uma mistura perfeita de ingredientes e os empilha para uma satisfação ideal - e felizmente mantém a crosta para um sabor extra." O Metacritic deu à série uma média ponderada pontuação de 86 em 100 com base em 20 críticas, indicando "aclamação universal".

Referências

Ligações externas
 The Bear no FX

Séries de televisão de comédia dramática da década de 2020
Séries de televisão de comédia dramática dos Estados Unidos
Programas de televisão dos Estados Unidos que estrearam em 2022
Programas de televisão em língua inglesa
Programação original do FX on Hulu
Séries de televisão ambientadas em Chicago

The Bear (série de televisão)


"Cel Roșu" (în limba engleză: "The Red One") (1916) este o povestire științifico-fantastică de Jack London. A fost publicată prima dată în ediția din octombrie 1918 a revistei The Cosmopolitan, la doi ani după moartea lui London. Povestea a fost reprodusă în același an de către MacMillan, într-o colecție de povestiri cu același nume.
Drepturile de autor din SUA au expirat, iar povestirea este disponibilă la Proiectul Gutenberg.

Prezentare

"The Red One" este povestită din perspectiva unui om de știință numit Bassett, care se află într-o expediție în jungla din Guadalcanal pentru a aduna fluturi.

Titlul face referire la o sferă roșie uriașă, de origine aparent extraterestră, la care localnicii se închină ca la un zeu și în numele căreia fac sacrificii umane. Bassett devine obsedat de această sferă și, în cele din urmă, se sacrifică.

Tema SF a povestirii i-a fost sugerată lui London de către prietenul său George Sterling: un mesaj este trimis de o civilizație extraterestră,  dar se pierde într-o regiune sălbatică a Pământului.

Note

Legături externe

Vezi și
Istoria științifico-fantasticului
1916 în literatură
 "The Unparalleled Invasion"

Povestiri din 1916
Povestiri științifico-fantastice
Povestiri americane
Povestiri de Jack London

Cel Roșu


තෝදයි - ජි ලෙස ද මොහුව ජපානයෙහි හදුන්වයි. ඔහු තිස්තුන්කෝටියක් දෙවිවරු අතරදසිටින අතර සතර වරම් දෙවිවරුන් ගෙන් ප්‍රමුඛත්වය මොහුය. වෙයිශ්‍රවණ හට තම ආධිපත්‍යය පැතිරවීම සදහා දෙව්ලොවක් ද ඇත. ඔහු සිංහල , දෙමළ ජනයා අතර නොව විදේශීය රටවල් හි ද ඇදහීමට ලක්වේ .

නිදසුන් ලෙස -: ජපානය හා ඉන්දියාව

වෛශ්‍රවණ


Kruščica est un camp de concentration ouvert et géré par le régime des Oustachis, fasciste et nationaliste croate, près de la ville de Vitez dans l'État indépendant de Croatie (NDH) d'août à octobre 1941 pendant la Seconde Guerre mondiale.

Vjekoslav Luburić, chef du système concentrationnaire de la NDH, ordonne l'ouverture du camp en . Le , la première déportation de  et enfants juifs (issus de Gospić) arrive au camp via Slavonski Brod. Le , environ 500 hommes, femmes et enfants juifs de Sarajevo parviennent au camp, puis encore 500 six jours plus tard. Les prisonniers doivent vivre dans des baraquements inachevés, dont la moitié n'a pas encore de revêtement au sol ; les conditions d'hygiène sont si mauvaises que la majorité de la population carcérale est victime des poux. Les détenus reçoivent chaque jour une louchée de soupe aux haricots ; la faim les pousse à manger de l'herbe et des feuilles de citrouille pour survivre. Le , 250 hommes juifs sont déportés de Kruščica vers le camp de concentration de Jasenovac. Du 5 au ,  et enfants juifs, ainsi que 170 femmes et enfants serbes, sont déportés vers le camp de concentration de Lobor. Le camp de Kruščica est ensuite fermé.

Jusqu'à  sont passés par le camp de Kruščica au cours de son existence et  y ont laissé la vie. Après-guerre, le camp devient un lieu de mémoire où se trouvent un musée, un monument et plusieurs plaques commémoratives. Pendant la guerre de Bosnie-Herzégovine, les collections du musée sont retirées. En 2014, le site est déclaré comme un monument national de Bosnie-Herzégovine.

Contexte

La Yougoslavie dans l'entre-deux-guerres

Après la fondation du Royaume des Serbes, Croates et Slovènes à l'issue de la Première Guerre mondiale, des tensions ethniques se développent entre Serbes et Croates. Pendant l'entre-deux-guerres, de nombreux Croates sont frustrés de l'hégémonie politique des Serbes dans le nouveau royaume : des lois sont votées pour favoriser leurs intérêts politiques, religieux et commerciaux. En janvier 1929, le roi Alexandre instaure une dictature monarchique et donne au pays le nom de Yougoslavie. Peu après, le politicien croate Ante Pavelić fonde le mouvement des Oustachis, nationaliste et fasciste, qui vise à obtenir l'indépendance croate par des méthodes violentes. Les Oustachis sont interdits en Yougoslavie mais, soutenus par l'Italie, ils mènent plusieurs attaques dont l'assassinat du roi Alexandre à Marseille en 1934. Les chefs oustachis sont condamnés à mort par contumace en France et en Yougoslavie mais l'Italie les aide à se soustraire aux peines.

Après l'Anschluss de 1938 entre l'Allemagne et l'Autriche, le royaume de Yougoslavie partage sa frontière Nord-Ouest avec le Troisième Reich et subit une pression de plus en plus intense à mesure que ses voisins adoptent des régimes alignés sur les puissances de l'Axe. En avril 1939, l'Italie ouvre une nouvelle frontière avec la Yougoslavie car elle envahit et occupe l'Albanie. Quand la Seconde Guerre mondiale éclate, le gouvernement yougoslave se déclare neutre. Entre septembre et novembre 1940, la Hongrie et la Roumanie signent le pacte tripartite, devenant alliées de l'Axe, et l'Italie envahit la Grèce. De cet instant, la Yougoslavie est pratiquement cernée par les puissances de l'Axe et leurs satellites ; par conséquent sa position neutre envers la guerre se fragilise. Fin février 1941, la Bulgarie à son tour se joint au pacte. Le lendemain, les troupes allemandes entrent en Bulgarie via la Roumanie et la Yougoslavie est encerclée. Afin de sécuriser son flanc Sud avant l'attaque imminente contre l'Union soviétique, Adolf Hitler commence à imposer une pression intense sur la Yougoslavie pour qu'elle se range aux côtés de l'Axe. Le , après quelques retards, le gouvernement yougoslave signe le pacte avec quelques réserves. Deux jours plus tard, un groupe d'officiers de l', des nationalistes serbes favorables à l'Occident, déposent le régent du pays, Paul de Yougoslavie, dans un coup d'État sans effusion de sang ; ils le remplacent par son neveu Pierre, alors adolescent, et instaurent un régime de « gouvernement d'unité nationale » sous la direction du général Dušan Simović. Hitler, furieux de ce coup d'État, ordonne immédiatement l'invasion du pays : elle commence le .

Création du NDH

La Yougoslavie est écrasée par les forces conjuguées des puissances de l'Axe et elle capitule en moins de deux semaines. Le gouvernement et la famille royale partent en exil, le pays est occupé et démantelé par les États voisins. Le  territoire de la Serbie occupée est réduit aux frontières du Royaume de Serbie (avant les guerres balkaniques) ; il est placé sous tutelle directe du Troisième Reich. L'État indépendant de Croatie (, NDH), régime aligné sur les puissances de l'Axe et qui comprend la majorité du territoire actuel de la Croatie, annexe les territoires peuplés de Serbes à l'Ouest de la Drina, ainsi que tout le territoire de Bosnie-Herzégovine et des secteurs appartenant à la Serbie actuelle. Le , Slavko Kvaternik proclame à la radio la création du NDH.

Au moment de sa création, le NDH comprend une population de 6,5 millions d'habitants, donc la moitié sont Croates. Il englobe aussi 2 millions de Serbes, qui représentent environ un tiers de sa population totale. Or, les Oustachis refusent d'accorder la nationalité à des personnes considérées comme « indésirables », dont les Serbes, les Juifs et les Roms, sous prétexte qu'elles ne sont pas aryennes ; l'État prend des mesures immédiates pour éliminer l'alphabet cyrillique dans le domaine public. Le , les Oustachis émettent un décret-loi sur la défense du peuple et de l'État : il prévoit l'ouverture de camps de concentration ainsi que les fusillades en masse d'otages dans le NDH. Au total, le NDH a compté trente camps de concentration.

Fonctionnement

Ouverture du camp

En , Vjekoslav Luburić, chef du Bureau III du service de surveillance, ordonne au commissaire de Bosnie-Herzégovine, , d'ouvrir un camp pour les Juifs et les Serbes sur la propriété en ruines de la famille Gutman dans le village de Kruščica, près de Vitez, à environ 56 kilomètres au Nord-Ouest de Sarajevo. Kruščica est censé servir de camp transitoire car les camps de , de Jadovno et de Pag avaient fermé et ceux de Jasenovac, de  et de Loborgrad ne sont pas encore opérationnels. Sous la direction de Gesler, 75 détenus serbes de la ville de Pale doivent rénover la propriété et la ceindre d'une clôture de barbelés.

Le camp est sous la garde de la  compagnie oustachie. Les 23 premiers détenus - des agriculteurs de Željecare, ainsi que des communistes de Zenica - arrivent à Kruščica début . Parmi eux figurent deux Croates ainsi qu'un musulman bosniaque. Gesler tue lui-même de nombreux prisonniers, parfois simplement pour leur voler leurs affaires, en général des vêtements. La détention des deux Croates et du musulman bosniaque décide Marjan Čilić, policier issu de Travnik, à ouvrir une enquête. En apprenant ce fait, Gesler fusille l'un des détenus. La nuit où commence l'enquête de Čilić, les prisonniers tentent de s'évader. Gesler et les gardiens du camp en tuent 17. Dans la confusion, l'un des gardiens tue Gesler par accident. Mate Mandušić lui succède pour commander le camp. Les 75 prisonniers qui ont rénové le camp sont assassinés et enterrés dans une fosse. Mandušić gagne la réputation d'être sadique.

Conditions de vie au camp

Le , le premier convoi de  et enfants juifs arrive à Gospić via Slavonski Brod. À trois heures du matin le , les Oustachis procèdent à une rafle chez 500 juifs de Sarajevo et leur laissent trente minutes pour rassembler leurs affaires et se réunir dans la rue. Sous escorte policière, les victimes sont emmenées à la principale gare de Sarajevo et obligées de monter dans des wagons à bestiaux. Elles sont conduites à Kruščica. Après leur départ, leurs logements font l'objet d'un pillage sans retenue. Le , des rafles semblables ont lieu chez 500 autres juifs de Sarajevo, qui sont également convoyés vers Kruščica. Le , deux représentants de la communauté juive sont autorisés à visiter Kruščica. Ils signalent que le camp détient environ , dont 300 Serbes, mais ils omettent de préciser s'ils sont enfermés avec les juifs ou séparément. Les détenus disent aux représentants qu'ils n'ont reçu aucune nourriture avant leur quatrième journée au camp.

Nikola Tursun, haut fonctionnaire oustachi de Travnik, estime que Kruščica comprend  à la mi-septembre. L'historien Jens Hoppe pense que ce nombre est « très probablement sous-estimé », car il pense que le camp détient au moins  à ce moment-là, principalement des femmes juives mais aussi 300 femmes serbes de Herzégovine. L'historien Yehuda Bauer écrit : « les conditions de vie à Kruščica étaient peut-être encore plus effroyables qu'à Jasenovac ». Les prisonniers doivent vivre dans des baraquements partiellement construits, dont la moitié n'ont pas encore de revêtement au sol ; l'hygiène est si médiocre que les poux affectent la majorité des détenus. Les prisonniers ne reçoivent qu'une louchée de soupe aux haricots par jour et la faim les pousse à manger de l'herbe et des feuilles de citrouilles. Le médecin Janko Pajas observe que : « la malnutrition les rendait hagards. Leur peau pelait, les cheveux tombaient, leurs dents devenaient branlantes ». La communauté juive de Sarajevo envoie des provisions au camp mais il est peu probable que les prisonniers les aient reçues. La communauté juive de Zagreb, à son tour, leur fait livrer vingt caisses de nourriture, mais celles-ci n'ont sans doute jamais été remises aux détenus. D'après certains témoignages, les Oustachis brûlent les colis alimentaires sous les yeux des prisonniers affamés, qui ne peuvent en sauver quoi que ce soit. Le harcèlement sexuel et le viol sont monnaie courante. Même si le commandant du camp interdit à ses hommes d'entrer dans les quartiers pour femmes, les soldats n'en tiennent aucun compte.

Les habitants locaux connaissent l'existence du camp et les conditions de vie atroces qui y règnent. Certains s'en plaignent même auprès des autorités locales, mais en vain. Dans un cas, une délégation diplomatique italienne visite le camp pour vérifier s'il ne contient aucun citoyen italien, susceptible de bénéficier d'une protection. Fin septembre ou début octobre, certains détenus serbes sont assassinés à Smrikama, près de Travnik.

Fermeture du camp

Le , 250 hommes prisonniers sont transférés de Kruščica vers le camp de Jasenovac. Il s'agit de personnes âgées d'au moins 11 ans. Du 5 au 7 octobre,  et enfants juifs, ainsi que 170 femmes et enfants serbes, sont déportés à Loborgrad. Le camp de Kruščica est ensuite fermé. D'après certains témoignages, jusqu'à  y ont été emprisonnés, dont 90 % de juifs. L'historienne Francine Friedman estime que le bilan humain correspond à . D'après Yad Vashem, sous le régime du NDH, environ  ont péri dans la Shoah.

Mémoire

Après la Seconde Guerre, l'un des bâtiments du camp est restauré et converti en musée, appelé la « maison noire » (, ). Un espace de mémoire est réservé sur environ  : il englobe le musée, un monument signé Fadil Bilić, plusieurs vers du poème Jama (La Fosse) d', ainsi que des plaques commémorant les victimes du camp. Pendant la guerre de Bosnie-Herzégovine, les collections du musée sont déplacées. Le , le site accède au statut de monument national de Bosnie-Herzégovine.

Notes et références

Notes

Références

Annexes

Articles connexes
 Génocide contre les Serbes en Croatie
 Porajmos
 Shoah en Croatie

Bibliographie

Histoire de la Bosnie-Herzégovine
Kruščica
Shoah
1941 en Croatie
Shoah dans l'État indépendant de Croatie

Camp de concentration de Kruščica


An Eremocaulon asymmetricum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Thomas Robert Soderstrom ngan Ximena Londoño, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Ximena Londoño. An Eremocaulon asymmetricum in nahilalakip ha genus nga Eremocaulon, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Eremocaulon

Eremocaulon asymmetricum


Liste over et udvalg af værker fra Nivaagaards Malerisamling, som er repræsenteret i Wikidata.

Kunst
Nivaagårds Malerisamling

Værker fra Nivaagaards Malerisamling


Events
February 23 – Première of Pierre Beaumarchais's play, The Barber of Seville, which will later provide material for more than one opera.
Wilhelm Hauser becomes organist at the monastery of Lavaldieu and the teacher of Étienne Méhul.

Classical music
Carl Friedrich Abel – 6 String Quartets, Op. 12
John Alcock Jr. – 8 Easy Organ Voluntaries
Carl Philipp Emanuel Bach
Symphony in D major, H.663
Symphony in F major, H.665
Johann Christian Bach – Sinfonia concertante, W.C 34
Wilhelm Friedemann Bach – Keyboard Sonata in G major, F.7
Giovanni Battista Cirri – 6 String Quartets, Op. 13
Carl Ditters von Dittersdorf – Concerto for Oboe in D major
Tommaso Giordani – 6 Flute Trios, Op. 12
Joseph Haydn
Baryton Trio in D major, Hob.XI:114
Il Ritorno di Tobia, Hob.XXI:1 (sacred oratorio)
Mass in B-flat major, Hob.XXII:7
Joseph Martin Kraus – Requiem
Georg Anton Kreusser – 6 Flute Quintets, Op. 10
Franz Lamotte – Violin Concerto No. 2
Wolfgang Amadeus Mozart
Violin Concertos No. 3, No. 4 & No. 5
Symphony No.52 in C major, K.102/213c
Serenade in D major, K.204/213a
Church Sonata in B-flat major, K.212
Misericordias Domini, K.222/205a
Friedrich Wilhelm Rust – Sonata in A major, CzaR 110
Friedrich Schwindl – 6 Quartets, Op. 7
Maddalena Laura Sirmen – 6 Duets, Op. 5
Johann Matthias Sperger – Quartet in D major, for flute, viola, cello, and contrabass, M.C III:23a
Carl Stamitz – 3 Quintets, Op. 11
John Stanley – Six Concertos for the Organ, Harpsichord, or Forte Piano, with Accompanyments  for Two Violins and a Bass, Op. 10 (London: Printed for the Author, and Sold by Mr Welcker)
Johann Adolph Hasse – La Danza

Opera
Johann André – Erwin und Elmire
Pasquale Anfossi – L'Avaro
André Ernest Modeste Grétry – La fausse Magie
Joseph Haydn – L'incontro improvviso, Hob.XXVIII:6
Gaetano Latilla – Antigono
Wolfgang Amadeus Mozart
La finta giardiniera, K. 196 (premiered January 13)
Il re pastore, K. 208
Josef Mysliveček – Il Demofoonte (second version, first premiered in 1769)
Giovanni Paisiello
Socrate immaginario, R.1.48
Il gran Cid, R.1.49

Methods and theory writings

 Andrea Basili – Musica universale armonico pratica
 Marie-Dominique-Joseph Engramelle – La Tonotechnie
 Fedele Fenaroli – Regole musicali per i principianti di cembalo
 Johann Caspar Heck – Short and Fundamental Instructions for Learning Thorough Bass
 Jacob Schuback – Von der musikalischen Declamation

Births
January 21 – Manuel del Pópulo Vicente García, singer and composer (d. 1832)
March 24 – Muthuswami Dikshitar, poet and composer (d. 1835)
May 1 – Sophia Dussek, composer and musician (died 1831)
June 4 – Francesco Molino, guitarist and composer (d. 1847)
June 13 – Antoni Radziwiłł, politician and musician (d. 1833)
July 5 – William Crotch, composer (d. 1847)
July 9 – Matthew Lewis, librettist and writer (died 1818)
August 2 – José Ángel Lamas, composer (d. 1814)
August 31 – François de Fossa, guitarist and composer (d. 1849)
September 17 – Margrethe Schall, ballerina (d. 1852)
October 6 – Johann Anton André, German composer (died 1842)
October 15 – Bernhard Henrik Crusell, clarinettist and composer (d. 1838)
October 21 – Giuseppe Baini, composer and music critic (d. 1844)
October 30 – Catterino Cavos, organist, conductor and composer (d. 1840)
December 6 – Nicolo Isouard, Maltese composer (died 1818)
December 16 – François-Adrien Boïeldieu, composer (d. 1834)
December 25 – Antun Sorkočević, writer, composer and diplomat (d. 1841)

date unknown
Joseph Antonio Emidy, violinist and composer (d. 1835)
Andrea Nozzari, operatic tenor (d. 1832)
Giovanni Schmidt, Italian librettist (died c. 1839)

Deaths
January 15 – Giovanni Battista Sammartini, organist and composer (b. c. 1700)
May 1–4? — Francesco Barsanti, composer; recorder & oboe virtuoso (b. 1690)
May 7 – Cornelius Heinrich Dretzel, organist and composer (b. 1697)
May 9 – Vittoria Tesi, operatic contralto (b. 1700)
June 11 – Egidio Duni, composer (b. 1708)
July 26 – Alessandro Besozzi, oboist and composer (b. 1702)
November 1 – Pierre-Joseph-Justin Bernard, librettist and writer (born 1708)
November 7 – François Rebel, composer (b. 1701)
December 9 – Pietro Gnocchi, composer (b. 1689)
date unknown – Rosa Scarlatti, opera singer (b. 1727)

18th century in music
Music by year

1775 in music


El XXXVIII Campeonato Mundial de Tiro se celebró en El Cairo (Egipto) en el año 1962 bajo la organización de la Federación Internacional de Tiro Deportivo (ISSF) y la Federación Egipcia de Tiro.

Las competiciones se realizaron en el Campo de Tiro Pirámides de la capital egipcia.

Resultados

Masculino

Femenino

Medallero

Enlaces externos
Resultados oficiales en el banco de datos de la ISSF (en inglés)

Campeonatos mundiales de tiro deportivo

Campeonato Mundial de Tiro de 1962


Andrija Balajić (Sinj, 22. kolovoza 1972.) bivši je hrvatski nogometni reprezentativac.

Veći dio svoje karijere proveo je u Varteksu, s kratkim periodima u Portugalu, Izraelu i Grčkoj, kao i kratko igrajući za splitski Hajduk u sezoni 2003./04.

Balajić ima i tri nastupa za Hrvatsku, a debitirao je 26. ožujka 1996. u prijateljskoj utakmici protiv Izraela.

Izvori

Nogometaši Sporting Clube de Portugal
Nogometaši Hapoel Beer Ševe
Nogometaši Hajduka
Nogometaši NK Varaždina
Hrvatski nogometni reprezentativci
Životopisi, Sinj
Šport u Sinju

Andrija Balajić