Bernhard Kellermann (Fürth, 4 de março de 1879 – Potsdam, 17 de outubro de 1951) foi um escritor e poeta alemão.

Considerado um dos mais populares autores alemães do começo do século XX e um dos mais vendidos, seu nome caiu no esquecimento na década de 1950.

Biografia
Kellermann nasceu na cidade de Fürth, no Reino da Baviera, em 1879. Aos 20 anos, ingressou na Universidade Técnica de Munique, focando em literatura alemã e pintura. Em 1904, começou a se firmar como escritor em trabalhos como Yester and Li, bastante popular na época, com 180 reimpressões. Seu livro Ingeborg (1906) ganhou 131 reimpressões antes de 1939.

Nos anos anteriores à Primeira Guerra Mundial, seus trabalhos começaram a ser publicados nos Estados Unidos e no Japão. O livro Das Meer (O Mar) foi adaptado para o cinema por Peter Paul Felner com grandes estrelas da época. Seu livro mais famoso Der Tunnel (O Túnel), de 1913, teve amplo sucesso comercial. As vendas passaram de 1 milhão de exemplares e ele foi traduzido para 25 idiomas.

Seus primeiros textos eram marcados pelo impressionismo e pela prosa. Seus trabalhos eram carregados de crítica social e diretamente relacionados a eventos da realidade. Durante a Primeira Guerra, Kellermann foi correspondente para o jornal Berliner Tageblatt, onde publicou vários relatos dos conflitos.

Em 1920, seu livro Der 9. November (Nove de Novembro) foi lançado, que duramente criticava o comportamento de soldados e oficiais contra a população civil. O livro acabaria selando sua carreira de escritor durante a era nazista, sendo banido e queimado em praça pública. No começo de 1922, escreveu várias novelas e contos depois agrupados em coletâneas.

Em 1926, Kellermann tornou-se membro da Academia de Poetas da Prússia, da qual foi expulso em 1933. Em 1926, divorciou-se de sua esposa, a pintora Lene Schneider-Kainer enquanto viajava pelo mundo, passando pela Índia, Tailândia, Vietnã, China, entre outros países da Ásia.

Quando os nazistas assumiram o poder na Alemanha, seu livro Der 9. November foi banido das livrarias e bibliotecas e queimado em praça pública. A hostilidade contra o autor cresceu, mas Kellermann não fugiu do país, relegando-se a escrever histórias que não tivessem críticas sociais e políticas.

Após a queda do regime nazista, Kellermann trabalhou com Johannes R. Becher na Associação Cultural da Alemanha Oriental. Foi membro do Volkskammer, bem como chanceler da Sociedade Amiga Germano-Soviética. Seu comprometimento com a causa da Alemanha Oriental fez como que seu trabalho sofresse um novo boicote, dessa vez pelas nações ocidentais, inclusive a própria Alemanha Ocidental.

Morte
Kellermann morreu em 17 de outubro de 1951, em Potsdam, aos 72 anos. Ele foi sepultado no Novo Cemitério de Potsdam.

Publicações

 Yester und Li, (1904)
 Ingeborg, (1906)
 Der Tor, (1909)
 Das Meer [O Mar], (1910)
 Ein Spaziergang in Japan, Reisebericht [Um Passeio no Japão], diário de viagem (1910)
 Sassa yo Yassa. Japanische Tänze [Dança Japonesas] (1911)
 Der Tunnel [O Túnel], (1913)
 Der Krieg im Westen, Kriegsbericht [A Guerra no Ocidente, relatório de guerra] (1915)
 Krieg im Argonnerwald, Kriegsbericht [Guerra na Floresta de Argonner, relatório de guerra] (1916)
 Der 9. November [Nove de Novembro], (1920)
 Die Heiligen [Os Santos], (1922)
 Schwedenklees Erlebnis [Swedish Clover Experience] (1923)
 Die Brüder Schellenberg [Os Irmãos Schellenberg], (1925)
 Die Wiedertäufer von Münster [Os Anabatistas de Munster], peça de teatro(1925)
 Auf Persiens Karawanenstraßen [Caravanas Persas], diário de viagem (1928)
 Der Weg der Götter. Indien, Klein-Tibet, Siam [O Caminho dos Deuses. Índia, Tibete, Sião], diário de viagem (1929)
 Die Stadt Anatol (Cidade da Anatólia), (1932)
 Jang-tse-kiang (1934)
 Lied der Freundschaft [Canções de Amizade] (1935)
 Das blaue Band [A Banda Azul] (1938)
 Meine Reisen in Asien [Minhas Viagens pela [Ásia] (1940)
 Georg Wendlandts Umkehr [George Wendlandt's Reversal] (1941)
 Was sollen wir tun? [O que vamos fazer?], ensaio (1945)
 Totentanz (1948)
 "Wir kommen aus Sowjetrußland" [Viemos da União Soviética], relatório (1948)

Póstumo
 Bernhard Kellermann zum Gedenken. Aufsätze, Briefe, Reden 1945-1951 [Bernhard Kellermann em memória: Ensaios, cartas e discursos] (1952)

Ligações externas

Naturais da Baviera
Escritores da Alemanha
Poetas da Alemanha
Pintores da Alemanha do século XIX
Jornalistas da Alemanha

Bernhard Kellermann


Diyap Yıldırım, bilinen adıyla Diyap Ağa kimlikteki tam adı Dersimli Diyap Ağa  (d. 1852, Çemişgezek, Tunceli - ö. 1932, Divriği, Sivas), Zaza siyasetçi ve aşiret reisi, I. TBMM Tunceli milletvekili.

Tunceli yılları
Diyap Yıldırım, 1852 yılında Tunceli'nin Çemişgezek ilçesinde Hozatlı Seyithan Ağa ve Elif Hanım'ın oğlu olarak dünyaya geldi. Ovacık-Hozat aşiretlerinden Ferhatuşağı aşiretine mensuptur. 2 kez evlilik yaptı.

Birinci Dünya Savaşı
Diyap Ağa, I. Dünya Savaşı'nda Hamidiye milislerinde milis komutanı oldu. Bitlis ve Siirt'in Rus işgalinden kurtulması için aşireti ile savaşa katıldı ve bu savaşlarda milislere komutanlık yaptı. Bu sıralarda ordu komutanı Mustafa Kemal Atatürk ile sıkı bir dostluk kurdu.

Sivas yılları
1854 yılında Koçgiri bölgesi kaza haline getirilirken Kaza ve nahiye müdürlükleri Koçgirililerden alınıp, Zara Kaza müdürlüğüne Çemişgezek'ten Ferhatuşağı aşireti reisi Diyap Ağa getirildi. Zara kazasındaki Abaş ve Çat bucaklarının başına Ovacık'tan Şamuşaklı Ali Ağa getirildi. 1920 yılındaki Koçgiri İsyanı'na şiddetle karşı çıktı. Mustafa Kemal Atatürk, Diyap Ağa ve Dersimli Binbaşı Hasan Hayri'nin 1. Dünya Savaşı ve Kurtuluş Savaşı'ndaki mücadelesini takdir edip Diyap Ağa ve Dersim'in ileri gelenlerine milletvekilliği önermiştir. Hozatlı Mustafa Öztürk, Diyap Ağa, Dersimli Binbaşı Hasan Hayri Bey, Ahmet Ramiz Tan bu teklifi kabul etmiştir. Diyap Ağa, Dersimli Binbaşı Hasan Hayri Bey tarafından meclise getirildi.

Kurtuluş Savaşı
Erzurum Kongresi'ne Dersimli Binbaşı Hasan Hayri Bey ile katılarak Tunceli'yi Erzurum Kongresi'nde temsil etti. O dönemdeki Koçgiri İsyanı ve Şeyh Said İsyanı'na karşı çıktı. Şeyh Said'i bela olarak niteledi. Yunan işgali sırasında meclis'in Kayseri'ye taşınması fikrine karşı çıktı ve meclis kürsüsünde "Biz buraya kaçmaya mı geldik, yoksa kavga edip ölmeye mi? Eğer meclisi taşımak istiyorsanız buyurun gidin. Ama ben gidemem. Tek başıma bile olsam, bayrağım, dinim ve vatanım için son kurşunuma kadar savaşırım. Son kurşunu da kafama sıkarım. Bu böyle biline..." 1922 yılında Dersim'in vilayet olması için dilekçe verdi. Bu teklif Mustafa Kemal Atatürk desteği ile kabul edildi. Dersim ismini benimsediği için isminin değiştirilmemesini Mustafa Kemal Atatürk'ten rica etti ve isim değiştirilmedi.

Tunceli'ye dönüş
Diyap Ağa, Dersim mebusluğu bittikten sonra memleketi Tunceli'ye geri döndü. Mustafa Kemal Atatürk tarafından Diyap Ağa'ya maaş bağlatıldı. 1932'de Divriği'de öldü. Diyap Ağa'nın mezarı bugünkü Hozat sınırındaki Gözlüçayır köyünde yer almaktadır.

Hakkında
Dersim yöresindeki Ferhatuşağı aşiretinin reisi olarak özel öğrenim gördü. Hamidiye Alayları'nda milis komutan oldu. I. Dünya Savaşı'nda Siirt ve Bitlis'in Rus işgalinden kurtarılması savaşlarına katıldı. Ordu komutanı Mustafa Kemal Paşa ile dost oldu. Türk Kurtuluş Savaşı başladığında Erzurum ve Sivas kongrelerini destekledi (1919). Ankara'da toplanan ilk TBMM'ye Dersim milletvekili olarak katıldı (1920-23).

Sakarya Meydan Muharebesi sırasında Yunan ordusunun Ankara yakınlarına kadar gelmesi üzerine meclisin Kayseri'ye taşınması söz konusu olmuş, tartışmalar sırasında söz alan Diyap Ağa, "Buraya savaşmaya mı yoksa kaçmaya mı geldik!" diyerek Millî Mücadele'ye verdiği destek ve cesareti ile takdir toplamıştır. Doğu ve güneydoğu bölgelerinde halk yerel milis güçleri şeklinde Fransız ve İngiliz ordularına karşı koymuşlardır. Daha sonra Seyit Rıza'yla ilişki kurduğu gerekçesiyle (kızını Seyit Rıza ile evlendirmiştir) Diyarbakır'a sürülmüştür. Aşiretteki diğer kişiler de Divriği'ye zorunlu göç yapmışlardır.

Kaynakça

1831 doğumlular
Çemişgezek doğumlular
1935 yılında ölenler
Zaza asıllı Türk siyasetçiler
TBMM 1. dönem Tunceli milletvekilleri
Osmanlı Zazaları
Tunceli doğumlu siyasetçiler
Zaza Aleviler
100 yaş üstü Türkler

Diyap Yıldırım


The Volkswagen Santana is a nameplate used by Volkswagen for various sedans and station wagons since 1983. The first generation is based on the second-generation Volkswagen Passat (B2). It was introduced in 1981 while production started in 1983 for China. The use of the "Santana" badge rather than "Passat" echoes the use of different names for the sedan versions of the Polo (Derby) and Golf (Jetta).

In North America, it was also known as the Volkswagen Quantum. In Mexico, it was named the Volkswagen Corsar, while in Argentina it was sold as the Volkswagen Carat. In Brazil and other South American countries it was known as the Santana, while the Passat Variant B2 wagon was marketed as the Quantum. In Europe, the Santana name was dropped in 1985 (with the exception of Spain, where the Santana nameplate was retained) and the car was sold as a Passat. European test production ended in 1988 while Latin American production continued until 2006. Chinese production of the three box sedan continued until January 2013.

The final Chinese versions were named Santana Vista, and the name Santana was used on a new 2013 model, slightly smaller and based on the Škoda Rapid and SEAT Toledo.

Santana (Europe; 1981–1984)

The Volkswagen Santana was originally sold in Europe as a four-door sedan based on the Volkswagen Passat B2 from 1981 to 1984. In Europe the Santana was marketed towards the upper middle class.

The name "Santana" was derived from the Santa Ana winds. The Santana was also technically identical to the Passat while being positioned more upmarket, consisting of higher quality equipment and better interior materials. Distinguishing features from the Passat included a unique radiator grill with white indicator lenses right next to the headlight and more chrome decoration.

Volkswagen wanted to position the Santana higher than the Passat, but it was also cautious of the fact that it could possibly cannibalize sales of the Audi 80 B2. The Santana faced competition in its home market from the likes of the upmarket Audi 80, BMW 3 Series, Mercedes-Benz 190 while also competing with mainstream competitors such as the Opel Ascona. The Audi 80 and the VW Santana were marketed through a joint sales channel, and as a result sales remained below Volkswagen's expectations.

From January 1985, the Santana name was dropped in Europe except in Spain, but the car continued to be kept on sale through a facelift and was henceforth known as the Passat notchback until the Passat B2's discontinuation in 1988.

In the first year of sales, The Santana was only offered in the higher-quality CL and GL versions. To emphasize the model's independence, these were changed to LX and GX from August 1982 onwards and from 1984 a more basic CX version was also introduced. The GX5 was the top of the range and came with alloy wheels, leather upholstery, deep pile carpet and central locking as standard as well as a sporty 1.9 inline five engine from the Audi Coupe. This engine was upgraded to a 2.0 litre in the last year of production (1984).

The range of engines on the Santana was similar to the Passat, 1.3 petrol, 1.6 petrol, 1.8 petrol which were all inline-4 with a top of the range inline-5 1.9 petrol which was upgraded to a 2.0 petrol in 1984. Diesels were also offered in Europe, a naturally aspirated diesel producing 54 horsepower and a turbocharged diesel producing 70 horsepower. Both engines had a capacity of 1.6 litres.

Due to rising fuel prices, Volkswagen began introducing the Formel E models in the early 1980s. These models featured minor aerodynamic improvements and had longer gear ratios. A Formel E feature only found in the Passat and the Santana was a start-stop system which allowed the driver to push a button to switch off the engine. The engine was then started automatically when first gear was engaged. From September 1984 catalytic converters were also introduced on the Santana and on request, lambda control could also be ordered on fuel injected petrol engines.

In total, 198,505 examples were produced in Europe, with 174,900 petrol examples and 23,600 diesel examples made.

Santana (China; 1983–2022)

First generation (B2; 1983)

The Santana's biggest success was in China. The Santana (B2) had been built in China on a small scale trial basis by the Shanghai Tractor Automobile Corporation (STAC), predecessor of the SAIC Motor, since 1982. The first 100 cars were built from CKD kits delivered from Germany. The first Volkswagen Santana was assembled in April 1983 by a team from Shanghai Auto. Volkswagen signed a contract with STAC, along with the China National Automotive Industry Corporation (CNAIC) and the Bank of China to form the Shanghai Volkswagen Automotive joint venture in October 1984. Production commenced in September 1985 while the first assembly line of the Santana started a month later. In September 1986, the 10,000th Santana was built in China. The car and venture laid the ground-works for China's mass motorization. The drive to fully localize production became the impetus for the Chinese auto parts industry: In 1986, the quota of made-in-China parts was below six percent. In 1995, the local content quota stood at 89 percent. The last Santana was assembled on January 15 2013.

Initially launched with a 1.6-litre petrol engine, the Santana was updated with a 1.8-litre petrol in 1987, first available in the Santana Variant station wagon introduced by Shanghai in April 1992. The first Santanas were all originally equipped with a four-speed manual transmission. This vehicle was very popular as a taxicab, having been in service dating back to 1987, along with policecars and other government services.
The Santana has had a number of updated features added since the original 1983 model. Some updated features the Santana has been include with are Bosch electronic fuel injection system, a 5-speed manual, a third brake light, improved back seats, hydraulic clutch, MP3 and CD compatible radios, ABS brakes with electronic brake distribution.

Second generation (2000; 1995)

In 1991 the Santana 2000 was put into development for China with the aid of Volkswagen do Brasil. It was introduced in 1994 and started mass production in April 1995 with a longer wheelbase and rear doors than its Brazilian counterpart.

Facelift (3000; 2004)

On March 2 2004, Shanghai Volkswagen Automotive introduced a heavily facelifted Santana 2000, the Santana 3000. It was the first design that the Shanghai Volkswagen Automotive joint venture designers had undertaken by themselves.  The Santana 3000 was also the first in the Chinese developed Santana series to be available with optional ABS brakes with electronic brake distribution, electronic differential system, a multi function display system, and a sunroof designed by the German Webasto company. The 2.0-litre engine was added to the range in June 2006.

Second facelift (Vista; 2008)

On January 6 2008, Shanghai Volkswagen Automotive released the Santana Vista (Zhijun) and Santana Vista (Changda) (Taxi model), featuring front and rear visual updates and minor chassis modifications. The passenger version of the Vista can be recognized by its mesh grille, chrome accents located low on the bumpers, and redesigned taillights with circular elements whereas the taxi version had a razor blade-like grille, same taillights like the Santana 3000 and new wheels.

 the original German designed Santana (both sedan and Variant versions) was still sold in China alongside the updated Santana Vista, which were popular with taxi and police fleets, as well as with private buyers. A 1.6-litre version of the Santana Vista (1,595 cc, ) has been added to the bottom of the lineup to further boost sales. There were 3,213,710 units made since CKD production began in 1983 up until May 2009. Nonetheless, Shanghai Volkswagen Automotive decided to discontinue the Santana in 2012. Production is still continuing in China with the Santana sedan and Gran Santana hatchback. The classic Santana Vista taxi was phased out in October 2018 in favour of 100 new electric cabs for Shanghai's taxi fleet as well as the Volkswagen Touran, which offered greater comfort for passengers.

Third generation (A05; 2012)

On October 29, 2012, the new Santana was introduced in Wolfsburg, Germany as a small family/C-segment car. It was built to fulfill the Chinese market demand. The new Santana is built in Anting and Ürümqi in China and its basis uses the Volkswagen Group A05+ platform, sharing the same platform as the Volkswagen New Jetta, another Chinese built Volkswagen model.

The New Santana has been redesigned for more power and a sleeker design.

Production for the New Santana commenced in December 2012. A hatchback variant is known as the Gran Santana and has been sold after the facelift since June 2015. The Cross Santana was launched a year later.

In May 2018, the Santana - along with the Tiguan, Lavida, and  Lamando - was launched in the Philippines as part of the new ASEAN-China Free Trade Agreement (ACFTA).

Gallery

Santana (Japan; 1984–1989)

Aiming at a full partnership with Volkswagen, Nissan's then President Takashi Ishihara decided that producing the Santana for the Japanese market would be a good stepping stone. Negotiations began in 1981, and by February 1984, Nissan begun knock-down kit production of the Santana at its Zama plant in Kanagawa, Japan. The Santana received the internal model code M30. The price of the Santana was considerably lower than of imported Volkswagens.

Nissan's Santana was changed for Japan with a right hand drive wiper layout (parking on the passenger side) which, as well as a new linkage mechanism, also required a new bonnet pressing as there were recesses in the trailing edge for the wiper pivots. VW-built cars, in common with some of the maker's other models at this time, such as the MKII Golf, had the same LHD wiper pattern regardless of steering wheel location. At introduction, the Santana was available with three different engines: A  1781 cc four (Li, Gi), a  1,994 cc five (Gi5, Xi5) and a  1,588 cc turbodiesel four (Lt, Gt Diesel Turbo). All came with a five-speed manual transmission as standard, while the gasoline engines were also available with a three-speed automatic. The Santana was 5 mm narrower than its German counterparts, so as to avoid a massive Japanese tax on cars wider than 1690 mm. Additionally, the grille and headlights were unique to the M30 Santana.

In May 1985 the Xi5 Autobahn version was added to the lineup, offering velour sports seats, electric sunroof and 14-inch alloy wheels. In January 1987 the Santana received a facelift, with a new fascia and new larger bumpers. The Turbodiesel was discontinued, leaving only gasoline-engined versions. The 1.8-litre Gi version was down to , while the Li and Gi5 equipment grades were dropped. The Xi5 Autobahn was now available with a new engine, however, as a DOHC version of the 2-litre five appeared with . With sales, originally aimed at 4,000-5,000 per month, only having reached 50,000 over seven years, Nissan ended production in October 1989. Sales of remaining stock continued until May 1990. Instead of renewing the production license, they began selling the new third-generation Volkswagen Passat through their dealer network. As Volkswagen and Toyota began cooperating in 1991, sales of Volkswagens through Nissan dealers came to a halt.

Santana (Brazil; 1984–2006)

The Santana entered production in Brazil in June, 1984. It was originally sold as a 4-door and 2-door sedan, but a station wagon named Santana Quantum (later simply Quantum) was launched in July 1985. The 2-door coupe was exclusive to Brazil.

The engine range consisted of two versions of the familiar 1.8-litre Volkswagen EA827 engine, running on ethanol or petrol.  In May 1988 it gained the option of a 2.0-litre engine (petrol or ethanol).  Thus equipped they were known as Santana/Quantum 2000. Transmissions included a 4-speed manual (for the first two years), 5-speed manual (first as an option but made standard in 1987), and for the top line CD (later GLS) a 3-speed automatic.

In 1991, Volkswagen do Brasil then engaged in a joint venture with Ford called AutoLatina, decided to retain the Passat (B2) shaped sedan and wagon instead of building the newer third-generation Passat (B3). Thorough changes to the bodyshell, boot line, front and rear guards, meant it looked considerably more modern than its predecessor, if not quite at par with the B3. Under the terms of AutoLatina, this "new" Santana was also marketed as the Ford Versailles in Brazil and as the Ford Galaxy in Argentina. The 3-door (later 5-door) station wagon was sold as the Ford Royale. 1991 also marked the introduction of ABS brakes and catalytic converters, both firsts for the Brazilian car industry.

It received a mild facelift for 1994, and another more extensive one in 1998. In 2002, the Quantum was taken out of production, and then, after more than two decades and years of dropping sales, the Santana was retired from the range in June 2006. It sold 548,494 units during its production run.

Corsar (Mexico; 1984–1988)

The Santana was launched to the Mexican car market in February 1984 as the all-new Corsar CD. Assembled at VW Mexico's Puebla factory mostly with German-sourced components, for the brand it was intended to be the top-of-range offer for the domestic car market at the time, a mechanically reliable while slightly luxurious medium sedan. The 1.8-litre  carbureted engine was the only drive choice for the whole Corsar lineup through its lifetime. It was definitely a high fuel-saving option toward its local medium-luxury competitors: Chrysler LeBaron "K", Chevrolet Celebrity, Ford Grand Marquis, Renault 18.

In 1984 and 1985, the Corsar was marketed only as 4-door sedan, the same European Santana body (no Passat Variant body was offered here for those first years), matching the appearance of the US's market version (badged there as VW Quantum). At the time, the Corsar and Quantum sedans shared the same front grille design, featuring four squared headlight units (two beams for the right and left sides with amber colored rectangular emergency indicators below each) rather than the Santana's grille design.

Regarding equipment, only one trim level was available, which included: 13" alloy wheels, 185/70 tires, velour upholstery (gray or blue coloured starting in 1985), rear seat headrests, AM/FM stereo cassette Radio with 4 speakers, tachometer, power steering, anti-theft alarm. Air condition was available as an option, as well as 4-speed manual transmission or 3-speed automatic gearboxes. The following colours were available for 1984: Mars Red, Alpine White, Jade Green Metallic, Cosmos Silver Metallic and Graphite Metallic.

For 1986, the Corsar's product range received several novelties, somewhat similar to the North-American Quantum line. First, the headlights and front grille design was updated to match the same featured by the correspondent European Passat line. New body colours and upholstery types were now offered, a new 5-speed manual gearbox replaced the previous 4-speed one. Some new features were now available as option equipment, mainly power door locks and windows and black leather upholstery. In March 1986, the Passat wagon body was now offered within the local lineup, being badged here as Corsar Variant (matching the European Passat Variant or Quantum Wagon, as known in United States and Brazil).

The 1987 and 1988 Corsar lineup remained mostly unchanged, just bringing out then that the alloy wheels where now offered as part of the option package, with a set of steel-made wheels wearing full covers being now the standard ones.

By mid-1988, a limited edition Corsar was released (both sedan and Variant version). It was distinguished for its Black and Silver double-tone paintwork, black leather upholstery and full equipment. Finally, by the end of 1988, the Corsar was discontinued from Volkswagen Mexico lineup, since production of its German counterpart -the Santana/Passat Mk2- stopped in Europe (where most of the matching parts came from, and rather started producing the next gen Passat Mk3). Also, the local assembly lines were needed by VW to increase the production run of the Mk2 Golf/Jetta for United States and Canada exports. In Mexico, the Corsar is still well remembered as a sleek design, good reputation vehicle.

Carat (Argentina; 1987–1991)

The Santana 4-door sedan started production in Argentina in June, 1987 as the  Carat, manufactured by Volkswagen Argentina S.A. (San Justo/General Pacheco, Buenos Aires Province). No 2-door or estate versions were produced. Production ended in 1991.

References

External links

 (Philippines)
 (Philippines - Santana GTS)

Santana
Mid-size cars
Sedans
Station wagons
Rally cars
1980s cars
Front-wheel-drive vehicles
Police vehicles
Taxi vehicles
1990s cars
2000s cars
2010s cars
Cars of Brazil
Cars of China
Latin NCAP large family cars

Volkswagen Santana


Francesco Giovanni Brugnaro (San Donà di Piave, 16 de março de 1943) é um clérigo italiano e arcebispo católico romano emérito de Camerino-San Severino Marche.

O Arcebispo de Milão, Carlo Maria Martini SJ, o ordenou sacerdote em 18 de dezembro de 1982.

Papa Bento XVI nomeou-o Arcebispo de Camerino-San Severino Marche em 3 de setembro de 2007. O Papa o consagrou pessoalmente como bispo em 29 de setembro do mesmo ano; Os co-consagradores foram Tarcisio Pietro Evasio Cardeal Bertone SDB, Cardeal Secretário de Estado e Cardeal Chamberlain, e o Cardeal Mariano Jaworski, Arcebispo de Lemberg. Como lema ele escolheu Omnia possibilia credenti. A inauguração na Arquidiocese de Camerino-San Severino Marche ocorreu em 28 de outubro de 2007.

Em 27 de julho de 2018, o Papa Francisco aceitou sua aposentadoria por motivos de idade.

Ver também

Arcebispos católicos da Itália

Francesco Giovanni Brugnaro


O Circuito de Rua de Pequim ou Circuito de Rua de Jingkai foi um circuito de rua em Yizhuang, na cidade de Pequim, na China.

O circuito possuia 2,231 km de extensão e 11 curvas. Aberto em 2006 e fechado no mesmo ano, só recebeu uma competição, a A1 Grand Prix, com o Grande Prêmio da China.

Problemas no traçado
O circuito ficou marcado por ter vários problemas quanto a largura da pista, já que alguns pontos eram estreitos para os carros da A1 GP. Os problemas começaram nos treinos livres de sexta, que foram cancelados por questões de segurança, principalmente no hairpin na parte final da pista. Assim, o circuito teve que ser encurtado.

Na qualificação, também ocorreu problemas com a pista, assim o grid para a corrida sprint foi definido pelos treinos de sábado.

Na corrida sprint também houve problemas. Na volta 3, o sul-africano Adrian Zaugg e o irlandês Michael Devaney se acidentaram na curva 10, o irlandês conseguiu continuar a corrida, mas Adrian Zaugg teve que abandonar a prova e, por esse ponto ser apertado, acabou bloqueando metade da pista, assim o carro de segurança foi chamado e houve a entrada de um caminhão para a retirada do carro da A1 Team África do Sul. Entretanto, enquanto estava sendo manobrado, o caminhão acabou bloqueando completamente essa parte da pista por alguns instantes, fazendo com que os carros que estavam competindo ficassem parados e formassem uma fila.

A corrida feature também ficou marcada, mas desta vez pelo número de acidentes, pois dos 22 competidores que disputaram esta segunda corrida, apenas a metade terminou.

A prova
A corrida sprint teve 20 voltas, e a corrida feature teria 67 voltas, porém terminou com quatro voltas de antecedência por ultrapassar o tempo limite de prova. Na corrida sprint, o holandês Jeroen Bleekemolen venceu, já na corrida feature, o vencedor foi o italiano Enrico Toccacelo.

Fim do circuito

Apesar dos diversos problemas com a pista, estava programado para ter outra corrida da A1 GP em 2007, porém foi anunciado no jornal Shanghai Daily, no dia 23 de março de 2007 que, devido à falta de financiamento, não haveria outra corrida para a A1 Grand Prix em Pequim. O relatório também revelou que a preparação do circuito de rua para a corrida custou cerca de 20 milhões de yuans (US$ 2,6 milhões).

Pequim
Pequim

Circuito de Rua de Pequim (Jingkai)


El término Gvardéiskoye  o Gvardiske () puede referirse a:

Gvardéiskoye (Chechenia), localidad del república de Chechenia, en Rusia.
 Gvardéiskoye (Kaliningrado), localidad del óblast de Kaliningrado, en Rusia.
 Gvardéiskoye (Krasnodar), localidad del krai de Krasnodar, en Rusia.
 Gvardéiskoye (Leningrado), localidad del óblast de Leningrado, en Rusia.
 Gvardéiskoye (Sarátov), localidad del óblast de Sarátov, en Rusia.

Gvardiske (Pervomayske, Crimea), localidad del raión de Pervomayske de la república autónoma de Crimea, en Ucrania.
 Gvardiske (Simferópol, Crimea), localidad del raión de Simferópol de la república autónoma de Crimea, en Ucrania.
 Gvardiske (Dnipropetrovsk), localidad del óblast de Dnipropetrovsk, en Ucrania.
 Gvardiske (Jmelnitski), localidad del óblast de Jmelnitski, en Ucrania.
 Gvardiske (Kiev), localidad del óblast de Kiev, en Ucrania.
 Gvardiske (Odesa), localidad del óblast de Odesa, en Ucrania.
 Gvardiske (Ternópil), localidad del óblast de Ternópil, en Ucrania.
 Gvardiske (Zaporizhia), localidad del óblast de Zaporizhia, en Ucrania.

Gvardéiskoye


"Taken for Granted" este un single de debut al cântareței australiane Sia. Acesta a fost lansat în 2000 și în Iunie al anului, a debutat la numărul 10 în UK Singles Chart. Și a rămas în clasament pentru un total de cinci săptămâni. Este primul single de pe cel de-al doilea album al Siei, Healing Is Difficult. Acesta a fost scris de către Sia și produs de către Nigel Corsbie și conține elemente împrumutate de la cântecul lui Sergei Prokofiev "Montagues and Capulets"

Sia a interpretat cântecul la Top of the Pops.

Lansare
"Taken for Granted" a fost lansat ca un CD Single în Statele Unite ale Americii pe data de 19 mai 2000. Acesta a fost făcut disponibil ca și un single vinil.

În Regatul Unit, "Taken for Granted" a fost distribuit ca un CD pe data de 22 mai 2000. Versiunea Pt. 2 a fost de asemenea lansată în aceeași zi.

Lista pieselor
"Taken for Granted" (Radio Edit) – 3:37
"Taken for Granted" (Desert Eagle Discs Mix) – 4:19
"Taken for Granted" (M.V.P. Mix) – 4:57
"Taken for Granted" (Groove Chronicles Mix) – 5:20

12"
"Taken for Granted (Restless Soul Mix)"
"Taken for Granted (Soul Brother Mix)"

Clasamente
În Iunie 2000, acesta a fost un hit, debutând pe poziția sa maximă la numărul 10 în Regatul Unit. În martie 2002, acesta a avut ceva succes în țara ei natală, Australia, acesta s-a poziționat la numărul 100 pe ARIA Top 1000 Singles Charts.

Cântecul a depășit numărul 7 pe ARIA HitSeekers Singles Chart.

Referințe

Discuri single de debut
Discuri single
Discuri single din 2000
Sia
Cântece din 2000

Taken for Granted


Robert Lusser (19 April 1899 – 19 January 1969) was a German engineer, aircraft designer and aviator. He is remembered both for several well-known Messerschmitt and Heinkel designs during World War II, and after the war for his theoretical study of the reliability of complex systems. In the post-war era, Lusser also pioneered the development of modern ski bindings, introducing the first teflon anti-friction pads to improve release.

Biography
Lusser was born in Ulm. As a pilot, he won the International Light Aircraft Contest in France in 1928. Next he participated in three out of four FAI International Tourist Plane Contests, flying Klemm aircraft, and completed all three taking quite high places (Challenge 1929: 4th, Challenge 1930: 13th, and Challenge 1932: 10th). In August 1930 he was 3rd in the handicapped race Giro Aereo d'Italia in Italy.

Lusser's first jobs were with the Klemm and Heinkel companies, before joining the newly relaunched Bayerische Flugzeugwerke (Bavarian Aircraft Works) in 1933. There, he assisted Willy Messerschmitt with his design for a touring aircraft, the Messerschmitt M37. This was later put into production as the Messerschmitt Bf 108, and formed the basis for the company's best known product, the Bf 109 fighter aircraft. By 1934, Lusser was head of Messerschmitt's design bureau and in charge of the Bf 110 heavy fighter project. In 1938 the company was renamed Messerschmitt.

Lusser stayed with the company until 1938, when he returned to Heinkel. There, he led the design of two highly sophisticated aircraft that never reached their full potential - the He 280 and the He 219. The He 280 was the first jet fighter to leave the drawing board, but which the RLM (Reichsluftfahrtministerium - "Reich Aviation Ministry") passed over in favour of the Messerschmitt Me 262. The He 219 was an advanced night-fighter design that was rejected by the RLM in August 1941 as being too complex to order into production because of its many innovations. Ernst Heinkel immediately dismissed Lusser and resubmitted a simplified design that eventually saw limited production.

From Heinkel, Lusser went to Fieseler, and there became involved with the company's efforts to produce a pilotless aircraft, initially designated the Fi 103. This was a collaborative effort between the company and engine manufacturer Argus, who were developing a pulsejet. Lusser worked with Argus engineer Fritz Gosslau to refine the design. The project was an initiative of the two companies, begun by Argus as early as 1934, and received little official interest until Erhard Milch recognised its potential in 1942 and assigned it high priority. Nazi propaganda dubbed this flying bomb the V1, (Vergeltungswaffe - "revenge weapon"). It was a design competing with Wernher von Braun' s "V2" vertical takeoff rocket. Despite initial demonstrations before Luftwaffe made the V2 look more reliable, it was decided both designs should proceed into production. Lusser and von Braun were rivals, and even later their relationship was never frictionless. Near Wolfsburg, Lusser found the main design flaw of his rocket, which turned out to be an underdimensioned main wing spar, as the ramp up of production began. From there on, the design worked.

Post war time
Like many important German engineers, Lusser was brought to the United States after the end of World War II. There, he worked for the Navy, the Jet Propulsion Laboratory, and in 1953, re-joined von Braun's rocketry team at Huntsville, Alabama. During his six years there, he formalised his theories of reliability, which focus on the contribution that the reliability of each part makes to the reliability of an overall system. This is now known as Lusser's Law. Based on these calculations, he pronounced that von Braun's ambitions of reaching the Moon and Mars were doomed to failure because of the complexity of the spacecraft required.

He returned to Germany, and to the Messerschmitt company, by then, Messerschmitt-Bölkow. His alarming reliability study of the adaptations that the company was making to the F-104 Starfighter that it was building under licence turned out to be tragically correct.

In 1961 he ruptured his Achilles tendon while testing his ski's cable bindings in his hotel room at Saas-Fee. He decided to attack the binding problem, developing the first bindings that gripped the toe of the boot, rather than the flange projecting from the front of the sole at the toe. This allowed the toe binding to release in any direction. In 1963 he quit his job at Messerschmitt to start the Lusser Binding Company. This was a major brand until his death in 1969. He died on  19 January 1969 in Munich.

References

External links
 Robert Lusser Collection, The University of Alabama in Huntsville Archives and Special Collections

1969 deaths
1899 births
German aerospace engineers
German aviators
Heinkel
Messerschmitt people
Engineers from Ulm
Recipients of the Knights Cross of the War Merit Cross
V-weapons people

Robert Lusser


An Chrysopogon nodulibarbis in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Ferdinand von Hochstetter ngan Ernst Gottlieb von Steudel, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Johannes Jan Theodoor Henrard. An Chrysopogon nodulibarbis in nahilalakip ha genus nga Chrysopogon, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Chrysopogon (Poaceae)

Chrysopogon nodulibarbis


Noboru ist der Name folgender Personen:

 Noboru Iguchi (* 1969), japanischer Filmregisseur und Schauspieler
 Noboru Nakamura (1913–1981), japanischer Regisseur und Drehbuchautor
 Noboru Okamoto (1932–2021), japanischer Mangaka
 Noboru Shinoda (1952–2004), japanischer Kameramann

 Noboru Terada (1917–1986), japanischer Schwimmer
 Noboru Ueda (* 1967), japanischer Motorradrennfahrer

 Masaoka Noboru (1867–1902), japanischer Dichter und Schriftsteller
 Ōshiro Noboru (1905–1998), japanischer Mangaka
 Otsubo Noboru (1911–1973), japanischer Romanschriftsteller
 Takeshita Noboru (1924–2000), japanischer Politiker

Noboru bezeichnet außerdem:

 (4807) Noboru, ein Asteroid des Hauptgürtels

Siehe auch:
 Jitsuroku Andō Noboru Kyōdōden: Rekka, japanischer Gangster-/Yakuza-Film von Takashi Miike (2002)

Noboru


Nicolas sau Nicolae Cristea (cunoscut și sub nom de guerre Joseph Copla; ) a fost un comunist român, cunoscut prin activitatea sa de voluntar în Brigăzile Internaționale în timpul Războiului Civil Spaniol și în Rezistența Franceză în timpul celui de-al Doilea Război Mondial.

Biografie
Cristea s-a născut într-o familie de muncitori săraci din Galați. În timpul Marii Crize a participat la protestele organizate de Partidul Comunist din România la București, după care a fost forțat de Siguranța Statului să se mute înapoi în orașul său natal. S-a întors la București în 1931, iar în 1933 a fost admis ca membru în Partidul Comunist din România, care funcționa clandestin în acea vreme. A devenit membru în comitetul organizației locale București a partidului și mai târziu a fost ales membru în biroul de conducere al acestei organizații. În această perioadă a lucrat la fabrica Pirotehnica Armatei din București.

După izbucnirea Războiului Civil Spaniol, a plecat în Spania, ajungând acolo în octombrie 1936 în timpul Bătăliei pentru Madrid. A fost înrolat în Regimentul Românesc de Artilerie Motorizată al Brigăzii Internaționale a XI-a, comandat de Valter Roman. În 1937 a participat la bătăliile de la Brunete, Quinto-Belchite și Teruel. În decembrie 1937, în timpul ultimei confruntări, Cristea a fost rănit la picior, dar a refuzat să fie spitalizat, hotărând în schimb să rămână pe câmpul de luptă. Ulterior, a fost avansat la gradul de căpitan și a devenit comandantul Bateriei "Tudor Vladimirescu". În Bătălia de pe Ebru a avut un rol important în traversarea fluviului. Demobilizat împreună cu ceilalți voluntari în decembrie 1938, a continuat să lupte în Catalonia în perioada ianuarie-februarie 1939.

În februarie 1939 Cristea a trecut în Franța unde a fost internat în lagărele de concentrare Gurs și Argelès. Împreună cu Joseph Boczov, Mihail Patriciu și cu alți români, el a evadat din ultimul lagăr în 28 martie 1941, după începerea ocupației germane. Grupul s-a alăturat curând Rezistenței Franceze, iar Cristea a devenit comandant al detașamentului românesc din cadrul FTP - Main-d'œuvre immigrée. El a participat la acțiuni de sabotaj împotriva forțelor germane naziste. Pe 16 octombrie 1942, împreună cu alți doi voluntari români, a atacat un grup de piloți germani care participau la un exercițiu militar la Montrouge, lângă Paris, folosind grenade de mână.

Arestat de Gestapo pe 19 octombrie 1942, Cristea a fost executat în martie 1943 la Fort Mont-Valérien, după ce a fost torturat timp de câteva luni în închisoarea Fresnes. Sursele nu s-au pus de acord cu privire la data exactă a morții sale: 9, 10 sau 13. La sfârșitul celui de-al Doilea Război Mondial, el a fost avansat post-mortem la gradul de locotenent-colonel al Armatei Române.

Note

Bibliografie
 Valter Roman, Evocări, Editura Eminescu, București, 1980.
 Nicolae Balint, "Un mureșean în Rezistența franceză", în Ziarul de Mureș. 5 septembrie 2005.

Nașteri în 1906
Nașteri pe 26 noiembrie
Decese în 1943
Decese în martie
Comuniști români
Decese prin împușcare
Gălățeni
Ofițeri ai Forțelor Terestre Române
Români ai Războiului civil spaniol
Români membri ai Rezistenței franceze

Nicolae Cristea (comunist)


Uddannelsesøkonomi er studiet af økonomiske spørgsmål i relation til uddannelse, herunder efterspørgslen efter uddannelse, finansiering og formidling af uddannelse, og den relative effektivitet af forskellige pædagogiske programmer og uddannelsespolitiske tiltag.

Fra tidlige studier om forholdet mellem uddannelse og resultater på arbejdsmarkedet for enkeltpersoner er uddannelsesøkonomi vokset til at dække stort set alle områder med tilknytning til undervisning. Nogle vigtige spørgsmål indenfor uddannelsesøkonomi er, hvordan man mest effektivt kan indrette uddannelsessystemet, så resurserne, det beslaglægger, kan udnyttes bedst muligt, hvordan uddannelsessystemet bør finansieres (brugerbetaling eller offentlig (skatteyderbetalt) finansiering, og hvilket afkast, i form af aflønning for den enkelte og bredere økonomiske gevinster for samfundet, der er af investeringer i forskellige former for uddannelse.

Uddannelse som en investering

Økonomi opererer som supplement til fysisk kapital med en anden form for kapital, der ikke er mindre vigtig som produktionsfaktor – humankapital. Investeringer i humankapital, såsom uddannelse, vil normalt have tre vigtige økonomiske konsekvenser:

 øgede udgifter, da akkumulering af humankapital kræver investeringer, ligesom det er tilfældet for fysisk kapital,
 øget produktivitet, da de pågældende personer opnår kvalifikationer, der gør dem i stand til at producere mere, og som følge heraf
 afkast af investeringer i form af højere indkomster.

Omkostninger ved uddannelse

De direkte omkostninger ved uddannelse (lærerlønninger, vedligeholdelse af skolebygninger og -inventar mv.) er betydelige i de fleste vestlige lande og udgør i størrelsesordenen 5 % af BNP i gennemsnit. Dertil bør lægges en anden vigtig omkostning, som ikke fremgår af finansielle statistikker, nemlig værdien af den tid, som de uddannelsessøgende anvender på uddannelsen. Værdien af tidsforbruget er en meget betydelig alternativomkostning. Det er blevet vurderet, at den er af samme størrelsesorden som de direkte omkostninger, sådan at de samlede uddannelsesomkostninger udgør omkring 10 % af BNP i vestlige lande. Det Miljøøkonomiske Råd har i en analyse af Danmarks ægte opsparing beregnet, at de samlede uddannelsesomkostninger i Danmark har ligget på 8,3 % af BNP i gennemsnit i perioden 1980-2015.

I de fleste europæiske lande er den altovervejende del af de direkte uddannelsesomkostninger offentligt finansierede, mens der i USA og en række andre lande indgår et større element af brugerbetaling fra de uddannelsessøgende eller deres forældre.

Afkast af uddannelse

Humankapital i form af uddannelse deler mange karakteristika med fysisk kapital (f.eks. maskiner). Begge kræver en investering at erhverve, og når de er erhvervet, har begge en økonomisk værdi. Fysisk kapital opnår et afkast, fordi virksomheder er villige til at betale for at bruge den fysiske kapital, da det giver dem mulighed for at fremstille flere varer og tjenester. Hvis man vil måle den produktive værdi af den fysiske kapital, kan man simpelthen måle, hvor stort et afkast den genererer på markedet. I tilfældet med humankapital er beregningen af afkastet mere kompliceret, da man ikke kan adskille uddannelsen fra personen for at se, hvor meget humankapitalen (eksempelvis de specifikt erhvervede færdigheder som følge af at have taget en bestemt uddannelse) i sig selv er værd.
For at komme om ved dette problem bliver afkastet af humankapital normalt udledt af lønforskelle mellem personer med forskellige uddannelsesniveauer. Økonomerne Robert Hall og Charles Jones har ud fra internationale data beregnet, at afkastet af uddannelse i gennemsnit er 13,4 % per år for de første fire års skolegang (niveau 1-4), 10,1 % per år i de næste fire år (niveau 5-8) og 6,8 % for hvert år ud over otte år. Ifølge disse beregninger kan en person med 12 års skolegang forventes i gennemsnit at tjene 1,1344 × 1,1014 × 1,0684 = 3,161 gange så meget som en person uden nogen skolegang overhovedet.

Humankapitalens betydning for indkomsterne i hele samfundet er blevet anslået til at være temmelig betydelig. Nogle beregninger peger således på, at 65 % af den løn, der betales i de udviklede lande, er aflønning af humankapital, og kun 35 % af rå arbejdskraft. Højere produktivitet af veluddannet arbejdskraft nævnes ofte som en af de vigtigste faktorer, der forklarer økonomisk vækst og dermed højere indkomster i de udviklede lande. En høj korrelation mellem BNP og uddannelse er klart synlig blandt verdens lande. Det er dog mindre klart, hvor meget af BNP-forskellene der forklares af forskellene i uddannelse. Det er nemlig også muligt, at de rige lande simpelthen har bedre råd til at sørge for mere uddannelse.

Uddannelse som forbrugsgode

Selvom uddannelse oftest tænkes på som et investeringsgode, der giver mulighed for højere løn og bedre arbejdsvilkår, er det også et forbrugsgode, der kan give modtageren (eleven) en selvstændig nyttegevinst, både under uddannelsen og efter, at den er færdiggjort.

Offentlig finansiering af uddannelse

Udgifterne til uddannelsesformål lige fra folkeskole til universiteter udgør en væsentlig del af det offentlige forbrug og dermed de offentlige udgifter i et land som Danmark. I nogle andre lande er der et større element af brugerbetaling i stedet for skatteyderfinansiering. Ud fra et velfærdsøkonomisk synspunkt begrundes offentlig subsidiering med enten fordelingspolitiske ønsker hos beslutningstagerne eller med argumenter om, at det pågældende tiltag forbedrer den samfundsøkonomiske effektivitet, fordi det retter op på en markedsfejl: Dvs. hvis subsidieringen ikke fandt sted, og uddannelse kun blev finansieret ved brugerbetaling, ville efterspørgslen efter uddannelse og dermed uddannelsesniveauet blive for lille i forhold til det samfundsøkonomisk efficiente uddannelsesniveau.

På uddannelsesområdet spiller begge problemstillinger en rolle. Offentligt finansieret skolegang har klare fordelingsmæssige konsekvenser for befolkningen og fører i almindelighed til en mere ligelig fordeling af de reelle forbrugsmuligheder end en rent brugerfinansieret ordning. Samtidig er der forskellige markedsfejl forbundet med uddannelser, som kan begrunde, at det offentlige griber ind på "uddannelsesmarkedet":

 Der er typisk positive eksternaliteter forbundet med erhvervelsen af humankapital, dvs. det gavner også andre personer end den uddannede selv, at der finder uddannelse sted i befolkningen
 I samfund, hvor de færdiguddannede betaler indkomstskat, vil en del af gevinsten ved at tage en uddannelse i form af en højere bruttoløn ikke tilfalde den uddannede person selv, men det offentlige i form af højere skatteindtægter. Det kan føre til, at tilskyndelsen til at tage en uddannelse bliver for lille i forhold til den samfundsøkonomiske produktivitetsgevinst, hvis de uddannelsessøgende selv skal bære alle omkostninger ved at tage uddannelsen, men ikke høster alle gevinsterne
 Asymmetrisk information på kreditmarkederne er en vigtig markedsfejl, som også har betydning for uddannelsesindsatsen. Investeringer er karakteriseret ved, at omkostningerne tidsmæssigt falder før gevinsterne. Uden offentlig støtte vil uddannelsessøgende derfor tit have behov for at lånefinansiere omkostningerne. Det er typisk også tilfældet for virksomheders investeringer i fysisk kapital, at de i vidt omfang er lånefinansierede. Den finansielle sektor er imidlertid præget af informationsasymmetrier, som gør, at det kan være vanskeligt at få lån til et rimeligt renteniveau. For investeringer i humankapital bliver problemet forstærket af, at man modsat investeringer i f.eks. bygninger og anlæg ikke kan stille sikkerhed i værdien af den anskaffede kapital. Dette problem kan i sig selv gøre det mindre attraktivt at tage en uddannelse og dermed resultere i et for lavt uddannelsesniveau, med mindre det offentlige hjælper, eksempelvis ved at stille statslige SU-lån til rådighed.

Kilder

Økonomi

Uddannelsesøkonomi


În învățarea automată, clasificatorii bayesieni naivi reprezintă o familie de "clasificatori probabilistici" simpli, bazați pe aplicarea teoremei lui Bayes cu ipoteze puternice (naive) de independență între descriptori.

Aceste modele au fost intens studiate încă din anii 1960. A apărut (deși nu sub acest nume) în comunitatea recuperării de texte la începutul anilor 1960 și rămâne o metodă populară de categorisire de text, care este problema de a eticheta documente ca aparținând unei categorii sau alteia (precum spam sau legitime, sport sau politică etc.) folosind frecvențele cuvintelor drept caracteristici. Adăugând metode adecvate de pre-procesare, un astfel de clasificator poate concura în acest domeniu cu metode mai avansate, printre care mașini cu suport vectorial. Este utilizat, de asemenea, în diagnosticarea medicală automată.

Clasificatorii naivi bayesieni sunt extrem de scalabili, necesitând un număr de parametri liniar cu numărul de variabile (caracteristici/predictori) într-o problemă de învățare. Antrenarea cu probabilitatea maximă se poate efectua prin evaluarea unei expresii de formă închisă, care necesită timp liniar, față de aproximarea iterativă mai scumpă folosită pentru multe alte tipuri de clasificatori.

În literatura de statistică și informatică, modelele bayesiene naive sunt cunoscute sub o varietate de nume, inclusiv Bayes simplu și Bayes cu independență. Toate aceste nume fac referință la utilizarea teoremei lui Bayes în regula de decizie a clasificatorului, dar un mode bayesian naiv nu este (neapărat) o metodă bayesiană.

Introducere
Bayes naiv este o tehnică simplă pentru construirea clasificatorilor: modele care atribuie etichete de clasă pentru instanțe noi, reprezentate ca vectori de valori pentru diverse caracteristici, unde etichetele de clasă fac parte trase dintr-o mulțime finită. Nu există un singur algoritm pentru antrenarea astfel de clasificatori, ci o familie de algoritmi bazați pe un principiu comun: toți clasificatorii bayesieni naivi presupun că valoarea unei anumite caracteristică este independentă de valoarea oricărei altă caracteristici, dat fiind variabila de clasă. De exemplu, un fruct poate fi considerat a fi un măr dacă este roșu, rotund, și de aproximativ 10 cm în diametru. Un clasificator naiv bayesian consideră că fiecare dintre aceste caracteristici contribuie în mod independent la probabilitatea ca acest fruct să fie un măr, indiferent de eventualele corelații între culoare, rotunjime și diametru.

Pentru unele tipuri de modele de probabilitate, clasificatorii bayesieni naivi pot fi antrenați foarte eficient în contextul învățării supervizate. În multe aplicații practice, pentru estimarea parametrilor pentru modelele bayesiene naiv se folosește metoda de probabilitate maximă. Cu alte cuvinte, se poate lucra cu modelul naiv bayesian fără a accepta probabilitatea bayesiană sau a folosi orice metode bayesiene.

În ciuda designului naiv și ipotezelor aparent supra-simplificate, clasificatorii bayesieni naivi funcționează destul de bine în multe situații reale complexe. În 2004, o analiză a problemei de clasificare bayesiene a arătat că există motive teoretice pentru eficacitatea aparent neverosimilă a clasificatorilor bayesieni naivi. Totuși, o comparație cuprinzătoare cu alți algoritmi de clasificare din 2006 a arătat că această metodă este depășită de alte abordări, precum păduri de arbori decizionali.

Un avantaj al acestui clasificator bayesian naiv este că necesită doar un număr mic de date de antrenament pentru a estima parametrii necesari pentru clasificare.

Model probabilistic
Abstract, Bayes naiv este un model de probabilitate condiționată: având o instanță pentru clasificare, reprezentată printr-un vector  de  caracteristici (variabile independente), se atribuie acestei instanțe probabilitățile

pentru fiecare  rezultate posibile sau clase .

Formularea de mai sus este problematică în sensul că dacă numărul de caracteristici  este mare sau dacă o caracteristică poate avea un număr mare de valori, atunci un astfel de model bazat pe tabele de probabilitate devine nefezabil. Prin urmare, reformularea modelului pentru a-l face fezabil folosește teorema lui Bayes, unde probabilitatea condiționată poate fi descompusă ca

Cu alte cuvinte, folosind terminologia din probabilitatea bayesiană, ecuația de mai sus poate fi scrisă ca

În practică, este relevant doar numărătorul acestei fracții, deoarece numitorul nu depinde de  și valorile   sunt cunoscute, fiind astfel constant. Numărătorul este echivalent cu probabilitatea comună

care poate fi rescrisă după cum urmează, utilizând regula lanțului pentru aplicarea repetată a definiției probabilității condiționate:

Acum poate fi aplicată independența condiționată naivă: să presupunem că toate caracteristicile din  sunt reciproc independente, condiționate de categoria . Sub această ipoteză,

.

Astfel, în modelul comun poate fi exprimat ca

unde  denotă proporționalitatea.

Acest lucru înseamnă că, sub ipoteza de independență de mai sus, distribuția condiționată a variabilei  este:

unde media  este un factor de scalare care depinde doar de , adică este o constantă dacă valorile caracteristicii variabile sunt cunoscute.

Construirea unui clasificator de la modelul de probabilitate
Discuția de până acum a derivat modelul de caracteristici independente, adică modelul de probabilitate bayesian naiv. Clasificatorul bayesian naiv combină acest model cu o regulă de decizie. O regulă des utilizată este alegerea ipotezei care este mai probabilă. Aceasta este cunoscută drept maximum a posteriori sau regula de decizie MAP. Clasificatorul bayesian corespunzător este o funcție care atribuie o clasă  pentru un  după cum urmează:

Exemplu

Clasificarea persoanelor
Problemă: clasificați dacă o anumită persoană este bărbat sau femeie, pe baza unor caracteristici măsurate. Caracteristicile includ înălțimea, greutatea și mărimea piciorului.

Antrenare
Un exemplu de set de date de antrenament este oferit mai jos.

Clasificatorul creat din setul de antrenament folosind o distribuție ipotetic Gaussiană ar fi:

Să presupunem că avem clase cu probabilitate egală, astfel încât P(bărbat)= P(femeie) = 0,5. Această probabilitate a priori ar putea fi bazată pe cunoașterea de frecvențe pe o populație mai mare sau a frecvenței în setul de antrenament.

Testare
Mai jos este un set de date care trebuie clasificate ca bărbat sau femeie.

Dorim să determinăm care probabilitate posterioară este mai mare, bărbat sau femeie. Pentru clasificarea ca bărbat, probabilitatea este dată de

Pentru clasificarea ca femeie, probabilitatea este dată de

Media așteptată (numită, de asemenea, constantă de normalizare) poate fi calculată:

Cu toate acestea, având în vedere datele, media este constantă și, astfel, normalizează în mod egal ambele probabilități posterioare. Prin urmare, nu afectează clasificarea și poate fi ignorată. Acum putem determina distribuția de probabilitate pentru sexul datelor de test.

 ,

unde  și  sunt parametrii distribuției normale care au fost determinate anterior din setul de antrenament. Este important de reținut că o valoare mai mare decât 1 este în regulă aici – este o densitate de probabilitate în loc de o probabilitate, pentru că înălțimea este variabilă continuă.

Deoarece numărătorul posteriorului este mai mare în cazul femeii, putem prezice că datele de test aparțin unei femei.

Vezi și

 AODE
 Filtru bayesian de spam
 Rețea bayesiană
 Bayes naiv aleatoriu
 Clasificator liniar
 Regresie logistică
 Perceptron

Note

Bibliografie suplimentară

Algoritmi de clasificare
Clasificare statistică
Statistică bayesiană
Pages with unreviewed translations

Clasificator bayesian naiv


Studioul Barrandov (sau Studiourile Barrandov) este unul din cele mai mari și vechi complex de studiouri cinematografice din Europa. A fost înființat în Praga de către frații Miloš Havel (1899–1968) și Václav Havel (1897–1979).

Istoric
În 1921, Miloš Havel a fondat societatea pe acțiuni AB prin intermediul companiilor de distribuție. La începutul anilor '30 ai secolului al XX-lea fratele lui Vaclav Havel (1897–1979), tatăl fostului președinte ceh cu același nume, a planificat să construiască un complex de reședințe de lux la 5 km de Praga. Miloš Havel a sugerat că va fi inclus un studio modern de film, inclusiv facilități de sprijin. Barrandov a fost ales ca loc. Clădirea s-a bazat pe designul lui Max Urban și a început în 28 noiembrie 1931.  În timpul construcției, au fost rezervate spațiu suficient pentru administrare, depozite pentru recuzită și costume, sală de actori, saloane de producție și facilități pentru restaurante. Clădirile aveau propriile rețele electrice și centrale termice, erau și tamplării, încăperi de tăiere, săli de proiectare și laboratoare. Conform experienței străine, s-au construit două săli de filmare cu dimensiunile de 25 ori 35 ori 10 metri cu posibilitatea de interconectare. La momentul înființării, studiourile Barrandov au aparținut tehnologiei de ultimă oră din Europa.

La 14 luni de la începerea construcției, a fost turnat primul  film: Crimă pe strada Ostrovni. Volumul filmelor produse a crescut foarte rapid - studioul avea 300 de angajați permanenți, a produs 80 de filme pe an și a devenit interesat de producătorii străini. În anul 1939 studiourile ocupau o suprafață de 4850 de metri pătrați, iar suprafața totală a terenului era de 45.000 de metri pătrați.

În unsprezece ateliere pe o suprafață de 9248 m², au fost turnate peste 2.500 filme nu numai autohtone ci și străine.

Actualul proprietar al Studioului Moravia Steel, a.s., dă de lucru în Barrandov la 2.000 angajați.

Filmografie
 1958 Capcana lupilor (Vlcí jáma), regia Jiří Weiss
 1963 Când vine pisica (Až přijde kocour), regia Vojtěch Jasný
 1963 Icarie XB-1 (Ikarie XB 1), regia Jindrich Polák
 1963 Rusalka (Rusalka), regia Václav Kaslik
 1964 Joe Limonadă (Limonádový Joe aneb Konská opera), regia Oldrich Lipský
 1965 Magazinul de pe strada mare (Obchod na korze), regia Ján Kadár și Elmar Klos
 1965 Dragostea unei blonde (Lásky jedné plavovlásky), regia Milos Forman
 1965 Omul din Londra (Nikdo se nebude smát), regia Hynek Bočan
 1966 Fantoma din Morrisville (Fantom Morrisvillu), r. Borivoj Zeman
 1966 Oameni în rulotă (Lidé z maringotek), r. Martin Fric
 1967 Sfârșitul agentului W4C (Konec agenta W4C prostřednictvím psa pana Foustky), regizat de Václav Vorlíček
 1968 Apele primăverii (Jarní vody), r. Václav Krska
 1968 Cavalerii aerului (Nebestí jezdci), regia Jindřich Polák
 1968 Crăciun cu Elisabeta (Vanoce s Alzbetou), regia Karel Kachyna
 1968 Vară capricioasă (Rozmarné léto), regia Jiří Menzel
 1969 Colonia Lanfieri (Kolona Lanfier), r. Jan Schmidt
 1969 O duminică în familie (Ecce Homo Homolka), regia Jaroslav Papoušek
 1969 Vânătoarea de vrăjitoare (Kladivo na čarodějnice/Witchhammer), regia Otakar Vávra
 1971 Logodnica frumosului dragon (Partie krásného dragouna), regia Jiří Sequens
 1971 O duminică pierdută (Hogo fogo Homolka), regia Jaroslav Papoušek
 1972 Homolka și portofelul (Homolka a tobolka), regia Jaroslav Papoušek
 1973 Trei alune pentru Cenușăreasa (Tři oříšky pro Popelku), regia Václav Vorlíček
 1974 Iacob mincinosul (Jakob der Lügner), regia Frank Beyer
 1974 Un horoscop cu bucluc (Jáchyme, hod ho do stroje!), regia Oldrich Lipský
 1975 Cântecul colonadelor (Hudba kolonád), regia Vladimír Sís
 1975 Fratele meu are un frate formidabil (Muj brácha má prima bráchu), regia Stanislav Strnad
 1976 Zâna apelor (Malá morská víla), regia Karel Kachyna
 1979 Un frate formidabil (Brácha za vsechny penize), regia Stanislav Strnad
 1981 Fuga de acasă (Útěky domů), regia Jaromil Jireš
 1981 Misterele de la castel (Tajemství hradu v Karpatech), regia Oldrich Lipský
 1989 Sfârșitul vremurilor vechi (Konec starých časů), r. Jiří Menzel

Referințe

Legături externe

Article about Barrandov Studio — 18 January 2007 | Ondřej Lipár – official Czech Republic website
Radio Prague article about new technologies at Barrandov studios
Seventy-five years of film at Barrandov studios – Czech Radio
 https://www.bloomberg.com/news/2013-12-27/prague-s-barrandov-crosses-lines-to-tv-as-movie-output-stalls.html
 Incendiu devastator în Studioul Barrandov

Studiouri de film
Praga
Cinematografia cehă
Fondări în 1931
Studiouri de film din Europa

Studioul Barrandov


Adjudant () er en storkefugl, der lever i det nordøstlige Indien og det centrale Indokina.

Noter
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger

Fugle fra Sydøstasien
Storkefugle

Adjudant (fugl)


Vaftiz, kişinin alnını ıslatmak veya tüm vücudunu suya batırmak şeklinde icra edilen bir dini "arınma" ve "yeniden doğma" törenidir.

Köken bilimi
Vaftiz sözcüğü "suya batırmak, yıkamak" anlamlarına gelen Yunanca βαπτίζω (vaptizo) sözcüğünden türemiştir. Farsçadan Türkçeye geçen abdest sözcüğü ile Yunancadan diğer dillere geçen vaptismos sözcüğü arasında büyük benzerlik vardır.

Vaftiz uygulamasına rastlanılan inançlar
Yunan Mitolojisi'nde vaftiz törenlerine rastlanır. Bunun en popüler örneği Aşil'in vaftizidir. Öyküye göre topuğundan tutularak suya batırılan Aşil, topuğu hariç ölümsüz hale gelmiştir. Nihayetinde de topuğundan okla vurularak ölür.

Vaftizin İbrahimi dinlerdeki kökeni Museviliğe dayanmakla beraber, yaygın bir şekilde Hristiyanlıkta uygulanır. Ayrıca Hristiyanlıktan ve Musevilikten türeme bazı küçük dinlerde ve bazı Hindu inanışlarında da vaftiz uygulaması vardır.

Hristiyanlıkta vaftiz
Birçok Hristiyan mezhebinde çocuklar küçük yaşta vaftiz edilirler ve vaftizden sonra çocuğa isim verilir. Bazı Hristiyan mezheplerinde ise ancak bilinçli bir şekilde Mesih İsa'ya iman eden vaftiz edilir.

Hristiyanlar Mesih İsa'nın bir buyruğuna göre vaftiz törenini uygulamaktadırlar. İncil'in Matta Bölümüne göre (Matta 28:18-20) Mesih, dirilişinden sonra ve göğe alınmadan biraz önce şöyle dedi: 'Gökte ve yeryüzünde bütün yetki bana verildi. Bu nedenle gidin, bütün ulusları öğrencilerim olarak yetiştirin; onları Baba, Oğul ve Kutsal Ruh'un adıyla vaftiz edin; size buyurduğum her şeye uymayı onlara öğretin. İşte ben, dünyanın sonuna dek her an sizinle birlikteyim.'

Hristiyan inanışına göre vaftiz edilen kişi Mesih İsa ile birleşmek istediğini ifade eder. Mesih İsa öldü ve tekrar dirildi. O'na iman eden insanın eski günahlı hayatı ölür ve yeni kutsal bir hayat başlar. Vaftiz töreninde eski hayatın gömüldüğü ve yeni hayatın dirildiği simgesel bir anlamda gösteriliyor (bkn.: İncil, Romalılar 6:3-6).

İsa, Vaftizci Yahya (Yahya Peygamber) tarafından Ürdün Nehri'nde vaftiz edilmiştir (bkn. İncil, Matta 3:13-17). Aynı Vaftizci Yahya, İsa'nın ileride sırf suyla değil Tanrı'nın Ruhu'yla vaftiz edeceğini bildirdi (İncil: Matta 3:11).

Ayrıca bakınız

 Vaftizhane

Sakramentler

Vaftiz


නීතිය - හැඳින්වීම

ආයතන ගණනාවක් මඟින් පනවනු ලබන රීතීන් පද්ධතියක් නීතිය ලෙස හැඳින්වේ. එය විවිධාකාරයෙන් දේශපාලනය ආර්ථිකය සහ සමාජය හැඩ ගස්සවයි. ගිවිසුම් නීතිය බස් ටිකට් පතක් මිල දී ගැනීමේ සිට කොටස් වෙළඳ පොලේ කොටස් හුවමාරු කිරීම දක්වා සියලු දේ දේපළ නීතිය මඟින් පුද්ගලික සහ නිශචල දේපළ පැවරීම සහ හිමිකම සම්බන්ධ අයිතීන් සහ බැඳීම් විස්තර කරනු ලබයි (නිවසක් කුලියට දී ම හෝ උකස් කිරීම). භාර නීතිය ආයෝජන සහ මූල්‍යමය සුරක්ෂිතභාවය සඳහා දේපළක අයිතිය දරා සිටිම (විශ්‍රාමික අරමුදල) ද සිවිල් වැරදි නීතිය යම් පුද්ගලයෙකුට තුවාල සිදු වීම හෝ දේපළමට හානි කිරීම වන්දි බලා ගැනීමට අවකාශ සලසයි. එලෙස හානි සිදු කිරීම දණඩ නීතියේ දක්වා ඇත්නම් අපරධකරුට එරෙහිව රජය විසින් නඩු පවරා දඬුවම් නියම කරනු ලබයි. ආණ්ඩක්‍රම ව්‍යවස්ථා නීතිය මඟින් නීති සෑදීම, ජනතාවගේ මානව අයිතිවාසිකම් සහ දේශපාලන නියෝජිතයන් තෝරා පත්කර ගැනීම, සඳහා රාමුවක් සැපයයි. පරිපාලන නීතිය රාජ්‍යය පරිපාලන ආයතන සම්බන්ධ කටයුතු සඳහා ද ජාත්‍යන්තර නීතිය ස්වෛරී රාජ්‍යයන් අතර වෙළඳාමේ, පරිසරයේ සිට හමුදාමය ක්‍රියා මාර්ග දක්වා කටයුතු හසුරුවනු ලැබේ. ශ්‍රේෂ්ඨ ගී්‍රක දාර්ශනික ඇරිස්ටෝටල් පැවසූවේ නීතියේ පාලනය තනි පුද්ගලයකුගේ පාලනයට වඩා හොඳ බවයි.
නීත්‍යානුකූල අයිතිචාසිකම් සහ වගකීම් ලොව පුරා පවතින නීති පද්ධතීන් මඟින් විවිධාකාරයෙන් විස්තර කොට ඇත. ප්‍රධානතම වෙනස වන්නේ සිවිල් නීති සහ පොදු නීති සම්ප්‍රදායන්ගේ විනිශ්චයන් හී දීය.  සමහර රටවල් වල නීතිය ආගමික මුල ග්‍රන්ථ මත පදනම් ව ඇත. විශාරදයන් නීතියේ සම්භවය සබන්ධයෙන් නීති ඉතිහාසය, දර්ශනවාදය, සමාජ විද්‍යාත්මක වැනි විවිධ දෘෂ්ටි කෝණයන් ඔස්සේ පර්යේෂණ සිදු කරන ලදී. නීතිය පිළිබඳ සිදු කරන ලද අධ්‍යයනයන් ට අනුව සමානත්වය, සාධාරනත්වය සහ යුක්තිය සම්බන්ධයෙන් නැඟෙන ප්‍රශ්ණ සරල ඒවා නොවේ. නීතියේ වැදගතාම ආයතන වන්නේ අධිකරණය, ව්‍යවස්ථාදායකය, විධායකය, එහි නිලධාරීන් කාර්්‍යය මණ්ඩලය, හමුදව, පොලීසිය, නීති වෘත්තිය සහ සිවිල් සමාජයයි.

නීතිය

නීතිය - හැඳින්වීම


Film Angry Birds 2 (eng. The Angry Birds Movie 2) je američki animirani film iz 2019. godine, kojeg je producirao Sony Pictures Animation. Prvi film je obavljen u 2016. godine.

Novi likovi
U ovom djelu filma pojavljuju se novi likovi. Živa sestra je Žutog i vrlo je pametna. Leda je bivša cura Velog Orla, ima zloban plan i također je orao. Ona ima kćer Dube koja i nije baš poseban lik. Sa strane svinja također se pojavljuju novi likovi, Nives koja je desna ruka Leonarda i Mate koji je izumio sve njihove izume.

Radnja
Radnja ovog filma potpuno je drukčija od prvog filma. Na početku Crveni je poznat, svi ga poznaju i poštuju. On, Žuti i Bomba opet se bore protiv svinja. Dok su se borili, misteriozna ledena kugla pala je s neba na otok svinja. Svinje su na to obratile pozornost i primijetile da postoji treći otok: otok orlova. Leonard je odlučio prestati rat s pticama i održati mir. Svi na ptičjem otoku su bili sretni, osim Crvenog koji je mislio da je i ovo jedna od spački svinja, ali nije. Izemđu toga Žuti je odveo Crvenog i Bombu na brze spojeve. Crveni je tamo upoznao Živu, ali ne baš na pristojan način. Leonard je pokazao slike otoka orlova Crvenome, pa su se udružili. Crveni je upoznao Leonarda sa svojim

Glasovi

Ostali glasovi:
 Ali Terzić
 Omar Terzić
 Ahmed Terzić
 Jasmina Terzić
 Neven Marinac
 Jelena Kuljančić

Sinkronizacija: Livada Produkcija

Redatelj i prijevod dijaloga: Ivan Leo Lemo

Američki animirani filmovi 2010-ih

Film Angry Birds 2


ÆrøXpressen A/S er et dansk færgeselskab, hjemmehørende Marstal på Ærø, der 18 december 2019 oprettede færgeruten Marstal-Rudkøbing på Langeland, med den nybyggede færge M/F Ærøxpressen. Færgen har plads til 30 personbiler og 197 passagerer. Overfartstiden er 50 minutter. Selskabets adresse er Havnepladsen 8 B, 5960 Marstal.

Færgen er en hybridløsning med diesel- og el til fremdrivning, og det forventes at fartøjet efter en årrække vil kunne konverteres til ren el-drift, når teknologien bliver billigere og lettere.

Selskabets bestyrelse består pr. Maj 2023 af: Claus Peter Skov (formand), Leif Keld Jensen (næstformand), Boye Kromann, Bo Knold Kristensen, Ole Jensen og Michael Hansen.

Selskabet ÆrøXpressen har valgt at udelade det indledende "e" i expressen, da Ærø på engelsk skrives Aeroe, og læseligheden ved den valgte stavemåde forbedres.

Eksterne henvisning og kilde
aeroexpressen.dk

Rederier fra Danmark

Ærøxpressen


Giovanni Battista Rovero (Pralormo, 28 de novembro de 1684 - Turim, 9 de outubro de 1766) foi um cardeal do século XVIII

Nascimento
Nasceu em Pralormo em 28 de novembro de 1684. Quarto dos cinco filhos de Carlo Odone Rovero e Paola Curbis. Os outros filhos eram Giuseppe Antonio, Caterina, Isabelle Felice e Girolamo. Seu primeiro nome também está listado como Giambattista; e seu sobrenome como Roero; como rotariano; como Rotario; e como Rotarius de Pralormo.

Educação
Estudou em Turim e Roma; e mais tarde, na Universidade de Pisa, onde obteve o doutorado in utroque iure , direito canônico e civil, em 27 de junho de 1706. Retornou a Turim após terminar seus estudos..

Sacerdócio
Ordenado em 21 de março de 1711. Na arquidiocese de Turim, cônego; e mais tarde, arquidiácono de seu cabido metropolitano; assessor do arcebispo. Consultor da Suprema SC da Inquisição Romana e Universal, 19 de janeiro de 1716. Nomeado ao episcopado pelo rei Vittorio Amadeo da Sardenha..

Episcopado
Eleito bispo de Acqui, em 1º de outubro de 1727. Consagrada, em 12 de outubro de 1727, capela paulina do palácio Quirinale, Roma, pelo Papa Bento XIII, auxiliado por Francesco Finy, arcebispo titular de Damasco, e por Antonio Gentili, arcebispo titular de Petra . Apresentado pelo rei Carlo Emmanuel III da Sardenha para a arquidiocese de Turim em 24 de dezembro de 1743. Elevado à sé metropolitana de Turim em 3 de fevereiro de 1744; ele recebeu o pálio naquele mesmo dia. Nomeado abade commendatario de S. Maria di Casanova pelo rei Carlo Emmanuel III da Sardenha, que o condecorou com a Ordem da SS.ma Annunziata , como chanceler; e que também pediu ao papa sua promoção ao cardinalato..

Cardinalado
Criado cardeal sacerdote no consistório de 5 de abril de 1756; recebeu o chapéu vermelho em 27 de julho de 1758; e o título de S. Crisogono, 2 de agosto de 1758. Participou do conclave de 1758 , que elegeu o Papa Clemente XIII. Atribuído à SS. CC. Bispos e Regulares, Ritos, Imunidade Eclesiástica e Indulgências e Relíquias Sagradas. Foi um escrupuloso observador da disciplina eclesiástica..

Morte
Morreu em Turim em 9 de outubro de 1766, às 13 horas, de attacco al petto , doença que sofria há vários meses. Exposto na catedral metropolitana de Turim, onde ocorreram as exéquias solenes; e enterrado na igreja dos Carmelitas Descalços, Turim, no túmulo que ele havia construído para si, com uma simples inscrição fúnebre. Ele tinha sido um benfeitor daquela igreja..

Cardeais nomeados pelo papa Bento XIV

Giovanni Battista Rovero


Edwin John "Whitey" Kachan (nacido el  en Illinois y fallecido el  en Morton Grove, Illinois) fue un jugador de baloncesto estadounidense que disputó una temporada en la BAA. Con 1,88 metros de estatura, jugaba en la posición de base.

Trayectoria deportiva

Universidad
Jugó durante su etapa universitaria con los Blue Demons de la Universidad DePaul.

Profesional
Fue elegido en el Draft de la BAA de 1948 por Chicago Stags, donde jugó 33 partidos, en los que promedió 2,0 puntos, hasta que en el mes de febrero fue traspasado a los Minneapolis Lakers, con los que se proclamó campeón ese año, tras derrotar en las Finales a los Washington Capitols. Kachan promedió en la temporada regular 2,5 puntos por partido.

Estadísticas de su carrera en la NBA

Temporada regular

Playoffs

Referencias

Enlaces externos

 Ficha de Whitey Kachan en ultimatenba.com

Baloncestistas de Illinois
Baloncestistas de la NBA
Baloncestistas de los DePaul Blue Demons
Baloncestistas de los Chicago Stags
Baloncestistas de los Minneapolis Lakers

Whitey Kachan


NGC 7016 je eliptična galaktika u zviježđu Jarcu.

Izvori

Vanjske poveznice

  Hartmut Frommert: Revidirani Novi opći katalog
  Izvangalaktička baza podataka NASA-e i IPAC-a
  Astronomska baza podataka SIMBAD
   VizieR
 DSS-ova slika NGC 7016
  Auke Slotegraaf: NGC 7016 Deep Sky Observer's Companion
   DSO-tražilica
  Courtney Seligman: Objekti Novog općeg kataloga: NGC 7000 - 7049

7016

NGC 7016


12583 Buckjean este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
12583 Buckjean este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la High Point de Dennis K. Chesney. El prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,98 ua, o excentricitate de 0,07 și o înclinație de 10,9° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 12001-13000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1999
Centura de asteroizi

12583 Buckjean


Paris-Roubaix 2015 var den 113. udgave af cykelløbet Paris-Roubaix og det var den tredje af de store klassikere. Det var det tiende arrangement på UCI's World Tour-kalender i 2015 og blev arrangeret 12. april 2015.

Hold og ryttere

Danske ryttere
 Michael Mørkøv kørte for
 Matti Breschel kørte for
 Christopher Juul-Jensen kørte for
 Magnus Cort kørte for
 Lars Bak kørte for
 Lasse Norman Hansen kørte for

Resultater

Eksterne henvisninger

2015
UCI World Tour 2015

Paris-Roubaix 2015


وهو سياسي أمريكي ينتمي إلى (الحزب الجمهوري) ولد إدوارد كاسبر ستوكس في 22 ديسمبر من سنة 1860 في ولاية بنسلفانيا الأمريكية تخرج ستوكس من جامعة بروان في سنة 1883 كان إدوارد كاسبر ستوكس حاكما لولاية نيوجرسي الأمريكية في الفترة ما بين 17 يناير من عام 1905 إلى 21 يناير من عام 1908 توفي إدوارد كاسبر ستوكس 4 نوفمبر من سنة 1942.

مراجع

أشخاص من مقاطعة كومبرلاند (نيوجيرسي)
أعضاء جمعية نيوجيرسي العامة
أعضاء مجلس شيوخ ولاية نيوجيرسي
بروتستانت أمريكيون
جمهوريون من ولاية نيو جيرسي
حكام ولايات أمريكية من الحزب الجمهوري
حكام ولاية نيوجرسي
خريجو جامعة براون
رؤساء مجلس شيوخ نيوجيرسي
سياسيون من فيلادلفيا
مدفونون في نيوجيرسي
مواليد 1860
مواليد في فيلادلفيا (بنسيلفانيا)
وفيات 1942
وفيات في ترنتون (نيوجيرسي)
أعضاء الحزب الجمهوري في جمعية نيوجيرسي العامة

إدوارد كاسبر ستوكس


Gladys Mae West (născută Maro) (n. 1930 sau 1931)  este o matematiciană americană cunoscută pentru contribuțiile sale matematice care stau la baza sistemelor de navigație prin satelit. West a fost introdusă în Hall of Fame al Forțelor Aeriene ale Statelor Unite ale Americii.

Viața timpurie și educație
West s-a născut în Dinwiddie County, Virginia, Statele Unite ale Americii, într-o familie de agricultori. După ce a câștigat o bursă pentru că a fost cea mai bună din liceu, a studiat matematica la Universitatea de Stat din Virginia. După absolvire a predat timp de aproximativ doi ani.

Carieră
În 1956 Gladys West a început să lucreze la Centrul Naval Surface Warfare la Divizia Dahlgren, unde a fost cea de-a doua femeie de culoare care a fost vreodată angajată acolo. West a început să colecteze date de la sateliți, fapt care, în cele din urmă, a dus la dezvoltarea Sistemului de navigație prin satelit. Superiorul ei, Ralph Neiman a recomandat-o ca manager de proiect pentru proiectul Seasat de altimetrie radar, primul satelit care putea să identifice de la distanță oceanele. În 1979, Neiman o recomandă pe West pentru a fi premiată. West a fost programator în Divizia Dahlgren pentru calculatoare la scară largă și  manager de proiect pentru sistemele de prelucrare a datelor utilizate în analiza datelor obținute de la sateliți.

În 1986, West a publicat "Specificațiile Sistemului de Prelucrare a Datelor pentru Altimetru Radar al Satelitului Geosat", un ghid ilustrat de 60 de pagini. A publicat Ghidul Centrul de Arme Navale de Suprafață (Naval Surface Weapons Center - NSWC) pentru a explica cum se poate crește precizia de estimare de " înălțimi de geoid  și de deviere a verticalelor", subiecte de geodezie prin satelit. Acest lucru a fost realizat prin prelucrarea datelor create de altimetru radio pe satelitul Geosat care a intrat pe orbită pe data de 12 martie 1984. West a lucrat la Dahlgren de 42 de ani, pensionîndu-se  în 1998.

West a fost selectată de către BBC, ca parte a campaniei lor din 2018: 100 de Femei. West a fost intclusă în Hall of Fame al Forțelor Aeriene ale Statelor Unite ale Americii în 2018, primind astfel unul din cele mai mari onoruri pentru un comandant din Forțele Aeriene. Ea a fost descrisă ca fiind una de pionierii necunoscuși care au realizat calcule matematice esențiale  pentru Fortele Armate ale Statelor Unite înainte de introducerea sistemelor electronice.

Viața personală
West s-a întâlnit soțul ei Ira West la baza navală și s-au căsătorit în 1957.Au 3 copii adulți și șapte nepoți. În 2018, a finalizat un Doctorat prin  programul la distanță la Universitatea de Stat și Institutul Politehnic Virginia.

Referințe
Nașteri în 1931
Matematicieni americani din secolul al XX-lea
Oameni de știință americani din secolul al XX-lea
Femei afro-americane
GPS
Americani în viață
Nașteri pe 27 octombrie
Oameni de știință afro-americani
Oameni de știință din statul Virginia

Gladys West


Arven er en dansk kortfilm fra 1951 instrueret af Sten Jørgensen.

Handling
En kulturel landbrugsfilm, hvor handlingen er bygget over et aktuelt landbrugsproblem. Omdrejningspunktet er den fællesskabsånd, som har fulgt den danske bonde op gennem tiderne. Første del handler om livet i en landsby før stavnsbåndets ophævelse. Anden del om tiden efter, de nye jordlove er blevet ført ud i livet og højskolebevægelsen har vundet frem. Sidste del beskæftiger sig med nutiden: andelsbevægelsen, mekanisering af landbruget, rationalisering og modernisering. Filmens hovedperson, en ung gårdejer, er sig selv nok. Men det viser sig, da det er ved at gå galt for ham, at det er fællesskabsånden fra gamle dage, der bliver afgørende for hans liv.

Medvirkende

 Kjeld Jacobsen, Lars Nygaard
 Ruth Brejnholm, Bodil Bonde
 Harald Petersen, Ove Clausen

Referencer

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Danske film fra 1951

Arven (film fra 1951)


المغير طبلستان هي إحدى قرى تركمان الجولان المحتلة والمدمرة التابعة لمركز مسعدة التابع لمحافظة القنيطرة في هضبة الجولان بجنوب غربي سوريا.

قرى الجولان المحتلة
قرى الجولان المدمرة
قرى محافظة القنيطرة

المغير طبلستان


ආට් ඔෆ් වෝ (ඉතාලියානු: ඩෙල්ආර්තෙ ඩෙල්ලා ගුවෙර්රා) යනු, ඉතාලියානු පුනරුද   දේශපාලන දාර්ශනික  සහ ඉතිහාසඥ නික්කලෝ මකියාවෙල්ලි විසින් ලියැවුනු නිබන්ධයකි. ආට් ඔෆ් වෝ හි ආකෘතිය  සොක්‍රටීය සංවාදයක ස්වරූපයක් ගනියි. ආරම්භයේදීම, ෆැබ්‍රීසියෝ කොලොන්න සාමිවරයා (සමහරවිටෙක මකියාවෙල්ලිගේ කථක) විසින් ප්‍රකාශ කර ඇති පරිදී,  මෙම කෘතියෙහි අභිමතාර්ථය වන්නේ,  "විර්තූ (ගුණධර්ම) වලට ගරුකිරීමට හා ඒවා ඉටුකර ගැනීමට, දරිද්‍රතාවයට අවඥා නොකිරීමට, හමුදාමය විනයෙහි පන්නයන් හා ඇණවුම් වෙත ගෞරවාන්විතව සැලකීම, එකිනෙකාට ප්‍රේම කිරීමට, පිල් නොමැතිව ජීවත්වීමට හා, පෞද්ගලිකත්වය අඩුවෙන්ද පොදු යහපත වැඩියෙන්ද සැලකීමට පුරවැසියන් හට බලකිරීමට වෙති." මෙම කරුණු ස්පුඨ කිරීමට, ඔහුගේ පෙරවදනෙහිදී මකියාවෙල්ලි සඳහන් කරනුයේ, හමුදාව යනු, මෙම කෘතියෙහි අන්තර්ගතය ආරක්ෂා කරන  පලාස්සො (ඉතාලියානු වර්ගයේ ගොඩනැගිල්ලක්) ගොඩනැගිල්ලක පියස්ස වැනිය යනුවෙනි.

ෆ්ලොරන්ස්හී නිල ඉතිහාසඥයා ලෙසින් 1520 දී පත් කොට සුළු සිවිල් රාජකාරි පැවරුණද, මකියාවෙල්ලිගේ ජීවිතකාලය තුලදී මුද්‍රණය කෙරුණු එකම ඓතිහාසිත හෝ දේශපාලනමය කෘතිය වන්නේ, 1519 සහ 1520 අතරතුරදී ලියැවී ඊළඟ වසරෙහිදී ප්‍රකාශයට පත් කෙරුණු මෙම කෘතිය පමණක් වෙයි.

දි ආට් ඔෆ් වෝ (මකියාවෙල්ලි)


Sakadamna steht für:

 Sakadamna (Tombokoirey II), Dorf in der Gemeinde Tombokoirey II in Niger
 Sakadamna (Tondikandia), Weiler in der Gemeinde Tondikandia in Niger

Sakadamna


Jezioro Chełmżyńskie () er en sø i Polen i voivodskabet Kujavien-Pommern. I 1251 gav søen også navn til den nærliggende by, Kulmsee, nu Chełmża.

Eksterne henvisninger

Søer i Polen

Jezioro Chełmżyńskie


Athos Salomé Fernandes (Cláudio-MG, 2 de outubro de 1986) é um parapsicólogo, clarividente e ex-scouter de modelos brasileiro, considerado o primeiro investigador paranormal do Brasil.

Adepto do tradicional método da Cabala, Athos tornou-se notório por ter previsto, em 2012, uma pandemia global para o ano de 2020, que acabou se confirmando com a chegada do vírus SARS-CoV-2, bem como as seleções finalistas da Copa do Mundo FIFA de 2022 (previsão esta realizada dias antes do início do torneio). Por conta dessas suas previsões assertivas realizadas sobre a Copa do Mundo do Catar, seu nome foi uma das palavras mais buscadas no Google no mundo todo durante o período de realização deste torneio.

Ele previu, também, ataques terroristas, a morte da Rainha Elizabeth II, e mais alguns acontecimentos em relação à pandemia de Covid-19, e ainda a erupção do vulcão Etna em 2023. Uma investigação criteriosa sobre suas profecias concluiu que ele tem uma média de acerto em suas previsões superior a 90%.

Comparado a Nostradamus pela clareza de explicação das suas previsões, creditado como um dos dez videntes mais certeiros da história, e descrito como contendo "dons bíblicos espirituais", Athos é apontado como o Baba Vanga dos tempos atuais. Thiago Luigi, um dos mais respeitados peritos em linguagem corporal e especialista comportamental, fez a seguinte afirmação sobre o dom da clarividência de Athos: "Pude observar a veracidade dos fatos descritos por ele, não as previsões, mas sua fala e comportamento não-verbal em torno da narração das ocorrências, inclusive sua condenação na data de envio de uma delas, 29 de março de XXI. Quero enfatizar que não avaliei as previsões de forma independente, mas sim na pontualidade com que Athos se mostrou seguro. (...) não encontrei nada que pudesse ser usado para desacreditá-lo."

Previsões
A sua previsão mais impressionante foi em relação a Invasão da Ucrânia pela Rússia em 2022. Com uma precisão incrível, em 10 de janeiro de 2022 (exatos 44 dias antes de o Senado russo aprovar o envio de tropas russas para regiões separatistas na Ucrânia), Athos fez uma postagem afirmando que um líder nasceria entre os "22, 44 e/ou 66" e que "tirará de cena parte de quem não for favorável a suas [sic]decisões!" Essa mesma profecia também está ligada a aquisição do Twitter pelo Elon Musk, já que várias coisas nessa transação fazem referência aos número 22, 44 e 66, como por exemplo a data da oferta de compra (22 de abril), o valor de compra (US$ 44 bilhões), a posse de um avião que custa US$ 66 milhões, além de ter nascido um novo líder tirou de cena parte de quem não é favorável as suas ideias (vários funcionários e usuários do twitter largaram a plataforma após a aquisição). Outra previsão assertiva de sua parte foi a da morte da Rainha Elizabeth II para 2022.

Outras Previsões que se concretizaram
 Em março de 2021, em sua profecia número sete (7), ele disse: "A mutação agora passa para os animais, causando tristeza nos humanos, que agem de forma imprudente, sem pensar antes de cometer atos cruéis e usá-los como pesquisa torturante e extermínio." - Em 28 de setembro de 2021, sem tratamento, gatos com covid foram sacrificados na China. Em Hong Kong, hamsters de estimação vêm sendo sacrificados desde janeiro de 2022. Em Fevereiro de 2022, A França sacrificou milhões de animais no noroeste do território para evitar uma nova epidemia de gripe aviária que poderia afetar os criadores de aves.
 Em 28 de março de 2021, Athos disse que uma "queda de arquibancadas" fatal aconteceria, fato que ocorreu em julho do mesmo ano, durante uma corrida de touros em Tolima, Colômbia, onde seis pessoas morreram.
 Em 4 de janeiro de 2022, ele fez uma postagem em sua conta pessoal em uma rede social chamando a atenção para as seguintes datas: 02 de fevereiro de 2022, 20 de fevereiro de 2022, 22 de fevereiro de 2022. Nestas datas aconteceram o seguinte:
 2 de fevereiro de 2022 – Mortes por covid-19 no mundo atingiram recorde no maior número diário em quase 9 meses. Forte nevasca afeta mais de 100 milhões de pessoas nos Estados Unidos.
 20 de fevereiro de 2022 – Aumento das tensões entre Ucrânia e Rússia e início dos rumores sobre uma nova Guerra entre os países.
 22 de fevereiro de 2022 – O Senado russo aprovou o envio de tropas russas para regiões separatistas na Ucrânia.
 Em 14 de outubro de 2022, em uma entrevista dada ao Programa Diário News (TV Diário do Sertão), Athos previu as vitórias de Lula (para presidente) e de João Azevêdo (para governador da Paraíba) nas Eleições gerais no Brasil em 2022.
 Em 18 de novembro de 2022, dois dias antes do início da Copa do Mundo FIFA de 2022, ele previu, em uma entrevista dada ao The Sun, as seleções finalistas deste certame.

Videografia

Entrevistas

Reportagens

Trabalho como Scouter
Antes de tornar-se notório por conta de suas previsões, Athos trabalhou como scouter (à época, ele utilizava o nome Athos Fernandes), tendo descoberto alguns modelos na região de Divinópolis-MG que se profissionalizaram e agora estão com carreiras internacionais, como Hugo Martins, Nala Salomé, Júlia Nunes e Patrícia Mendonça

Naturais de Cláudio (Minas Gerais)
Supostos clarividentes

Athos Salomé