La Maison de Sudreim est une dynastie noble du royaume de Norvège, prétendante au trône à la fin du Moyen Âge. Elle a donné son nom à la commune de Sørum, dans le comté d'Akershus au sud du pays.

Histoire

Lorsqu'au début du , la dynastie Sverre s'éteint en lignée masculine. La plus jeune fille du roi Haakon V de Norvège, Ingeborg Haakonsdatter, est désignée au lieu de sa sœur aînée, la princesse Agnes Haakonsdatter. Dans l'éventualité de la disparition de la lignée d'Ingeborg, les descendants de la fille illégitime du roi Haakon, Agnes Haakonsdatter, née d'un mariage avec Havtore Jonsson (vers 1275-1319) obtiennent un droit à la succession. Ce droit était appelé la créance Sudreim, en norvégien Sudreimsætten.

Les descendants d'Ingeborg effectuent l'union de la Norvège avec la Suède, le Danemark et avec une variété de principautés du nord de l'Allemagne. Les rois de Norvège de sa lignée résidaient alors régulièrement ailleurs qu'en Norvège. Les forces nationalistes en Norvège cherchent plusieurs fois à avoir un roi norvégien, comme les descendants d'Agnes Haakonsdatter. En conséquence, leur droit de succession est revendiqué et parfois mis en pratique. Périodiquement, un monarque meurt sans héritiers directs, comme Éric II de Norvège en 1299, Olav IV de Norvège en 1387 et Christophe de Bavière en 1448. Dans chaque cas, un proche parent doit être trouvé pour devenir le successeur et certains Norvégiens offrent le trône à un descendant de Sudreim, mais jamais avec succès.

Au milieu du , Jon Havtoreson, (1312-1397) et Sigurd Havtoreson (1315-1392), fils de la princesse Agnes Haakonsdatter et Havtore Jonsson (appelé Havtoresønnene ), semblent avoir intrigué contre leur cousin Magnus VII, simultanément roi de Suède et de Norvège. Haakon Jonson, fils de Jon Havtoreson, est enregistré comme s'étant vu offrir le trône en 1387-1388, à la mort d'Olav IV. La mère d'Olav, la reine Marguerite I de Danemark, a sauvé la situation pour elle-même en emmenant un enfant, Bogislav de Poméranie (plus tard rebaptisé Eric, devenant Eric III, Eric XIII et Eric VII des pays de l'Union de Kalmar ) à une session du conseil norvégien et le présentant comme héritier légitime. Eric est un arrière-petit-fils maternel d'Eufemia, fille d'Ingeborg Haakonsdatter et du duc Eric Magnusson. Eric était également le petit-fils de la sœur aînée de la reine Margaret, Ingeborg, duchesse de Mecklembourg - et descendait donc des rois récents des trois pays.

En 1448, à la mort de Christophe de Bavière, le trône de Norvège est offert à Sigurd Jonsson, petit-fils et finalement héritier de Sigurd Havtoresonn et de sa femme Ingebjorg Erlingsdottir de Bjarkoy - mais il le refuse. Il détient alors les droits héréditaires combinés de la lignée Stovreim d'Ingeborg Haakonsdatter et de la lignée Sudreim d'Agnes Håkonsdatter. L'offre de 1448 au "Sigurd III" prévu a été faite par plus ou moins le même parti qui, après son refus, a travaillé pour avoir Karl Knutsson de Suède comme roi de Norvège au lieu de Christian  du Danemark.

Chefs de la Maison Sudreim

 Haakon Jonson de Sudreim en 1387-1388
 Sigurd Jonsson en 1448
 Knut Alvsson en 1499-1502
 Haakon Sigurdsson (dc 1407)
 Sigurd Jonsson (mort en 1453)
 Hans Sigurdson (mort en 1466)
 Agnès Alvsdottir Bolt (vers 1398–1472)
 Alv Knutson (vers 1420–1496)
 Karl Knutson (mort en 1520)
 Eirik Knutson (décédé en 1520, quelques semaines après son frère aîné)
 Görvel Fadersdotter (Sparre) de Giske (vers 1516-1605)
 Johan Stensson, comte de Bogesund (1592-vers 1612)
 Gabriel Bengtsson Oxenstierna, comte de Korsholma (1586-1656)

Références

Annexes

Article connexe

 Liste des monarques de Norvège

Liens externes

Monarchie norvégienne
Noblesse norvégienne

Maison de Sudreim


ලෙව් නිකොල්විච්(නිකොලායි) ටෝල්ස්ටෝයි (1828 සැප්තැම්බර් 09 - 1910 නොවැම්බර් 20), යනු ශ්‍රේෂ්ඨ රුසියානු සාහිත්‍යකරුවෙකි. ඔහු විටෙක නවකතාකරුවකු, විටෙක නිබන්ධකයකු, විටෙක නාට්‍ය රචකයකු සහ තවත් විටෙක දර්ශණවාදියකු ලෙස තම ජීවන දර්ශණය ලොවට ඉදිරිපත් කළේය. මෙම සාහිත්‍යකරුවා ලෝකය තුළ වඩාත් ප්‍රචලිතව ඇත්තේ ලියෝ ටෝල්ස්ටෝයි යන නමිනි.
මොහු පැසිස්ට්වාදී ක්‍රිස්තියානි විරුද්ධවාදියකු ලෙසද, අධ්‍යාපන සංස්කාරකයකු ලෙසද ප්‍රසිද්ධය. වංශවත් ටෝල්ස්ටෝයි පවුලේ සිටි වඩාත් නිර්මාණශීලි පුද්ගලයා වුයේ මොහුය.

ලියෝ ටෝල්ස්ටෝයිගේ ප්‍රශස්ත නිර්මාණ ලෙස සලකනු ලබන්නේ යුද්ධය සහ සාමය හා ඇනා කැරනිනා යන කෘතීන්ය. මෙම කෘතීන් ද්විත්වය 19 වන ශතවර්ෂයේ රුසියානු ජන ජීවිතය පිළිබඳ යථාරූපීව විස්තර කරනු ලබන යථාර්ථවාදී ආකෘතියෙන් ලියන ලද කෘතීන් වේ. දර්ශණවාදියකු ලෙස ඔහු තම කෘතීන් හරහා ඉදිරිපත් කළේ, අවිහිංසාව පිළිබඳ දර්ශණයයි. මෙම අදහස් ඔහු විසින් ලියන ලද 'The Kingdom of God is within you' කෘතියෙන් මොනවට පැහැදිලි වේ. මෙම අදහස් විසිවන ශතවර්ෂයේ මෙලොව පහළ වූ ශ්‍රේෂ්ඨ මිනිසුන් වන මහත්මා ගාන්ධී, මාටින් ලූතර් කිං, ජේ.ආර්. යන අයගේ දර්ශණයන්ටද විශාල ලෙස බලපෑම් කළේය.

ටෝල්ස්ටෝයි තම කෘතීන් හරහා ඉදිරිපත් කරනු ලැබූ ජීවන දර්ශණය එවකට පැවති රුසියානු සමාජයේ පිළිබිඹුවක් බඳු විය. මැතිව් අනෝල්ඩ් විසින් වරෙක ප්‍රකාශ කරන ලද්දේ ටෝල්ස්ටෝයිගේ නිර්මාණ වූ කලී කලාවක් නොව ජීවිතයෙන් කොටසක් බවයි. මොහුගේ කීම සනාත කරමින් ඉසැක් බාබෙල් වරෙක කියා සිටියේ තමන්ට ලිවීමට හැකි නම් ලෝකය තම පෑනෙන් ලියනු ඇත්තේ ටෝල්ස්ටෝයි ලියූ ආකාරයටම බවයි. ප්‍රකට ගත්කතුවරියක වන වර්ජිනියා වුල්ෆ්, 'ටෝල්ස්ටෝයි යනු ලෝකයේ සියළු නවකතාකරුවන්ගේ විශිෂ්ඨතමයා බව' කියා සිටියාය.

ටෝල්ස්ටෝයිගේ ප්‍රථම ග්‍රන්ථ ප්‍රකාශනය වුයේ ස්වයංචරිතාපදාන නවකතා ත්‍රිත්වයකි. ඒවා ළමාවිය, ගැටවරිය සහ තරුණ විය (1852 - 1856) ලෙස හැඳින්වීය. මෙම කෘතිවලින් කියැවෙන්නේ ධනවත් ඉඩම් හිමියකුගේ පුතකු විසින් තමා සහ තමාගේ පවුල යටතේ සේවය කරන්නන් අතර ඇති වෙනස වටහා ගත් ආකාරයයි. පසු කාලීනව ටෝල්ස්ටෝයි විසින් මෙම කෘති භාවාත්මක ඒවා බව කියමින් නොසලකා හැර ඇති නමුත්, එම කෘතීන් ටෝල්ස්ටෝයිගේ ජීවිතය පිළිබද වැදගත් සිද්ධීන් මතු කර ගැනීමේදී වැදගත්කමක් උසුලයි. එමෙන්ම මෙම කෘති මනුෂ්‍යයකු වර්ධනය වීමේදී ඔහුගේ ජීවන දර්ශණය කෙබඳු ආකාරයෙන් වෙනස් වේදැයි පෙන්වා දීමට හැකි විශ්ව සාධාරණීය කෘති ලෙස සැලකේ.

සාහිත්‍ය
නවකතාකරුවෝ
ලේඛකයෝ
රුසියානු සාහිත්‍යය
රුසියානු ජනයා
ලෝක සාහිත්‍යය

ලියෝ ටෝල්ස්ටෝයි


Apis mellifera major er ein undirtegund alibýflugna. Útbreiðsla hennar er á Riffjöllum í Marokkó.

Hún líkist og er mjög skyld A. m. intermissa, dökk eins og hún, en er stærri og með mjög langa tungu (allt að 7mm)

Tilvísanir

 Apis mellifera jemenitica. In: Atlas Hymenoptera, abgerufen am 6. Januar 2019.
 Friedrich Ruttner: Naturgeschichte der Honigbienen. Franckh-Kosmos-Verlag, Stuttgart 1992, ISBN 3-440-09125-2.
 Ruttner F. (1988) Biogeography and Taxonomy of Honeybees, Springer-Verlag, Berlín.

Býflugur

Apis mellifera major


Sessiz Bahar (İngilizce Silent Spring), 1962'de Rachel Carson tarafından yazılmış bir kitaptır. Tarım ilaçlarının öldürücü etkisine dikkat çekmesi ve aldığı tepkilere rağmen elde ettiği başarısı ile "Çevre" konusunda bir dönüm noktası olmuştur.

Al Gore çevreyle ilgili çok beğenilen ve çok satan kitabı, Yerkürenin Dengesi üzerinde çalışırken; Sessiz Bahar bir denektaşı işlevi gördü. Günümüzde Rachel Carson'un mesajı her zamankinden daha büyük önem taşımaktadır; artık bir klasik olan bu kitabı yeni okuyucu kuşaklara tanıtmakta en yetkin kişi Al Gore'dur.

1962 kitapları
Bilim kitapları
İngilizce kitaplar
Amerikan kitapları
1962'de çevre
Kapak resmi aranan kitaplar

Sessiz Bahar


Zaljev svinja (špa. Bahía de Cochinos) je zaljev na južnoj obali Kube. Naziv je vjerojatno nastao zbog jezičnog nesporazuma. "Cochinos" u španjolskom nazivu zaljeva preveden je na engleski kao svinja, ali cochino je također ime i za ribu (lat. "Balistes vetula") iz porodice zrakoperki koje su vrlo česte u zaljevu.

Invazija u Zaljevu svinja
Invazija u Zaljevu svinja bio je pokušaj 1400 Kubanaca u egzilu koje je trenirala CIA, okupirati Kubu. Iskrcavanje se odigralo 17. travnja 1961., a bilo je neuspješno, između ostalog i zbog nedostatka podrške tadašnjeg američkog predsjednika Johna Kennedya.

Vanjske poveznice

Zaljevi Atlantskog oceana (Sjeverna Amerika)
Vodene mase na Kubi
Zaljevi Karipskog mora

Zaljev svinja


Sinawava (Sinawavi, Cenawavi, Sinawapi, Sina'avi, Sunawavi, Cunawabi, Cin-An-Ev), Sinawava je Kojot, kulturni heroj mitologije Indijanaca Ute i Chemehuevi. Iako je riječ o prevarantu čije neozbiljno, neodgovorno ponašanje neprestano stvara nevolje svima oko sebe, kojot također igra ozbiljniju ulogu dobročinitelja i učitelja ljudi.

Izvori

Indijanska mitologija (prevaranti)
Indijanska mitologija (heroji kulture)
Ute
Chemehuevi

Sinawava


Raúl González (nogometaš) ili Raúl, španjolski nogometaš
Raúl González (rukometaš)
Raúl González (političar)
Raúl González (novinar)
Raúl González (atletičar)
Raúl González (boksač)
Raúl González (televizijski voditelj)
Raúl González (bejzbol)
Raúl Alberto González, argentinski nogometaš
Raúl González Guzmán, venezuelanski nogometaš
Raúl González Robles, španjolski nogometaš
Raul Gonzalez III, američki nogometaš

Raúl González


Das Wappen der Stadt Bamberg zeigt den heiligen Georg.

Beschreibung der Elemente

Der heilige Georg gilt als Schutzpatron des Domkapitels. Zu erkennen ist er an dem Georgskreuz auf Brust und Fahne. Der Schild wird dem Adelsgeschlecht Andechs-Meranien zugeschrieben. Der heilige Georg hat hier zwei Funktionen: Er ist Gemeine Figur für das Wappen der Stadt Bamberg als auch Schildhalter für das Wappen der Grafen von Andechs-Meranien.

Geschichte
Erste Verwendungen des Wappens in Form eines Siegels sind seit dem Jahr 1279 bekannt. Im Laufe wechselte die Gemeine Figur: Im 14. Jahrhundert war es Heinrich II. Im 15. und 16. Jahrhundert ist hingegen der Bamberger Löwe zu finden, bevor wieder der heilige Georg abgebildet wurde. Ebenso wurde im Schild der Adler durch einen Löwen ersetzt oder der kleine Schild fehlte gänzlich.

Weblinks

Einzelnachweise und Anmerkungen
 HdBG
 Eintrag zum Wappen in der Datenbank des Hauses der Bayerischen Geschichte

Bamberg

Wappen der Stadt Bamberg


Le Auckland United Football Club, plus couramment abrégé en Auckland United, est un club néo-zélandais de football fondé en 2020 et basé à Mount Roskill, une banlieue d'Auckland.

Il participe actuellement à la NZNL, plus haut niveau du football néo-zélandais, dans la Northern League.

Histoire
Le club est fondé en 2020 par la fusion des clubs de  et .

Notes et références

Liens externes

Club de football en Nouvelle-Zélande
Club de football à Auckland
Club de football fondé en 2020

Auckland United Football Club


Mičakovce este o comună slovacă, aflată în districtul Svidník din regiunea Prešov, pe malul râului . Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 133 de locuitori.

Istoric
Localitatea Mičakovce este atestată documentar din 1390.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Mičakovce


Tilbage til byen er en animationsfilm fra 2001 instrueret af Michael W. Horsten efter manuskript af Michael W. Horsten og Naja Marie Aidt.

Handling
Alice skal flytte med sine forældre fra storbyen og ud på landet. Det er svært at skilles fra vennerne ' og ikke let at skulle møde helt nye omgivelser. Modstanden mod at skulle flytte på landet bliver hængende langt hen ad vejen, men heldigvis viser det sig, at der også findes positive ting det nye sted. Både dyr ' og en veninde dukker op, og så kan man jo planlægge i fremtiden at tage tilbage til byen til alle de gamle kammerater.

Referencer

Eksterne henvisninger

Animationsfilm fra Danmark
Danske film fra 2001

Tilbage til byen


Partidul "Republica Unirii" (abreviat PRU) este un partid politic de dreapta din Republica Moldova care promovează integrarea europeană și NATO, principiile doctrinei liberale și idealul unității naționale românești prin reunificarea Republicii Moldova cu România. Președintele partidului este Sergiu Mocanu, iar prim-vicepreședintele partidului este Daniela Bodrug.

Conducerea

 Sergiu Mocanu – președinte

Daniela Bodrug – prim-vicepreședinte
Vitalie Colin – secretar general

Istoric

Crearea Mișcării Populare Antimafie (MPA)
În vara anului 2010 Sergiu Mocanu a demarat o campanie împotriva sistemului politic mafiotizat de la guvernare, atenționând partidele componente ale Alianței pentru Integrare Europeană (AIE) despre pericolul implicării în politică și accederea la funcții de stat a unor persoane dubioase din anturajul precedentei guvernări. La sfârșitul anului 2010 a fost format un grup de inițiativă pentru crearea Mișcării Populare Antimafie (MPA), adoptând pe 30 ianuarie 2011 Declarația de la Orhei, care pune bazele Mișcării.

Congresul de constituire al MPA din 6 martie 2011
Congresul de constituire al Mișcării Populare Antimafie (MPA) s-a desfășurat pe 6 martie 2011, eveniment la care au participat 259 de delegați din toate raioanele republicii. Delegații la Congres au ales organele de conducere și au aprobat Programul și Statutul partidului. În calitate de președinte al formațiunii a fost ales Sergiu Mocanu, în calitate de prim-vicepreședinți au fost aleși Viorel Țopa și Gheorghe Susarenco iar Răzvan Paveliu și Daniela Bodrug au fost desemnați vicepreședinți ai partidului.

Congresul II al MPA din 27 august 2013
Delegații la Congres au adoptat în unanimitate un nou Program al formațiunii întitulat "A II-a Republică". Documentul a servit în calitate de Program electoral al MPA în cadrul alegerilor parlamentare din noiembrie 2014. Programul prevedea susținerea dezvoltării businessului mic și mijlociu, susținerea domeniului educației, înființarea unui tribunal politic și reorganizarea sistemului vamal și fiscal.

În cadrul Congresului au fost operate modificări și în componența organelor de conducere ale formațiunii. Au fost aleși în calitate de vicepreședinți: Daniela Bodrug, Valerian Vartic și Alexandru Florența, iar Secretar General — Andrei Badiu. De asemenea, au fost votați și membrii Biroului Politic. La lucrările Congresului au participat peste 300 de delegați din toate raioanele republicii.

Congresul III al MPA din 21 septembrie 2014
Pe 21 septembrie, la Chișinău, și-a ținut lucrările Congresul III al Mișcării Populare Antimafie (MPA). În cadrul evenimentului, formațiunea politică s-a lansat oficial în campania electorală cu Programul "Nicio obligațiune în afara interesului public".

Delegații la congres au adoptat și o Rezoluție cu privire la garanțiile imediate de securitate politico-militară ale Republicii Moldova.

Potrivit organizatorilor, la Congresul III al MPA au participat circa 300 de delegați din toată republica.

Forumul Republica Unirii și Congresul IV al MPA din 2 septembrie 2018
Pe 2 septembrie 2018 a avut loc Forumul Republica Uniunii, organizat de liderul Mișcării Populare Antimafie Sergiu Mocanu. La Forum a fost prezentat o concepție, prin care Unirea Republicii Moldova cu România poate să aibă loc prin intermediul construirii statului Republica Moldova într-o nouă formulă ca un instrument pentru unificare. După afirmațiile lui Sergiu Mocanu acest program nu este de partid, mai ales în ajunul alegerilor parlamentare, deoarece acest program poate fi realizat de orice persoană, care este adeptul al Unirii. La Forum au fost invitați câteva sute de oameni, printre care și personalități cunoscute.

După organizarea Forumului a avut loc Congresul IV al Mișcării Populare Antimafie (MPA). În cadrul Congresului au avut loc modificări în componența organelor de conducere ale formațiunii și în statutul partidului. Sergiu Mocanu a fost reales în funcția de Președinte al MPA. Daniela Bodrug a fost aleasă în funcția de Prim-vicepreședinte, iar în funcția de Secretar General a fost ales Vitalie Colin.

Rezultate electorale

Alegeri parlamentare

Alegeri locale

Consilii raionale și municipale

Consilii orășenești și sătești

Primari

Referințe

Legături externe
 Site-ul Mișcării Populare Antimafie
 Pagina de Facebook a Mișcării Populare Antimafie
 Pagina de Twitter a Mișcării Populare Antimafie
 Canalul de YouTube a Mișcării Populare Antimafie
 Pagina Mișcării Populare Antimafie de pe site-ul Partide.md

Fondări în 2011
Partide politice unioniste în Republica Moldova
Partide liberale din Republica Moldova
Unificări naționale

Partidul „Republica Unirii”


Glavat je nenaseljeni hrvatski jadranski otočić, sjeverozapadno od Mljeta, između Mljeta i Glavata.

Dimenzije otoka su oko 100 x 50 metara.

Izvori

Južnodalmatinski otoci

Borovac (Glavat)


The Type 21 frigate, or Amazon-class frigate, was a British Royal Navy general-purpose escort that was designed in the late 1960s, built in the 1970s and served throughout the 1980s into the 1990s.

Development
In the mid-1960s, the Royal Navy (RN) had a requirement for a replacement for the diesel-powered  (Type 41) anti-aircraft frigates and  (Type 61) air direction frigates. While the Royal Navy's warships were traditionally designed by the Ministry of Defence's Ship Department based at Bath, private shipyards (in particular Vosper Thorneycroft) campaigned for the right to design and build a ship to meet this requirement. Vospers claimed that, by ignoring what they claimed to be the conservative design practices followed by the MoD team at Bath, they could deliver the new frigate at a significantly lower price (£3.5 million compared with the £5 million price of the contemporary ), while being attractive to export customers.

The class was ordered under political and Treasury pressure for a relatively cheap, yet modern, general purpose escort vessel which would be attractive to governments and officers of South America and Australasia: the traditional export markets of British shipyards. It was also envisaged as an out-of-area RN gunboat that would retain UK presence in those areas, as well as the Caribbean and the Persian Gulf; essentially replacing the diesel-powered Type 41s and Type 61s and the combined steam and gas-powered  Type 81 frigates with smaller crewed vessels. The RN staff disliked the idea and would have preferred, like many USN Admirals, to continue to develop steam types - in the RN's case, the Type 12I Leander class, which was regarded as an especially successful and quiet anti-submarine hunter, but was seen by the politicians as dated and by the Treasury and export-oriented shipyards as too expensive to market.

The development of Vosper's own export designs, the Mk 5 for Iran and the Mk 7 for Libya, increased the pressure on the Admiralty to accept this line of naval development, which seemed to offer a cheap export frigate with a range of , a top speed of , a superficially good armament of the new Mark 8 4.5-inch (113 mm) gun, facilities for a Westland Wasp helicopter, anti-ship missiles and two triple lightweight Seacat missile launchers. When plans for the new  were finalised in 1968, the Admiralty board accepted that its paper specifications were unanswerable and they would have to allow the shipyards to develop a low cost fill in anti-submarine warfare and general purpose version for the RN that would be stretched and fully gas turbine-powered rather than combined diesel and gas like the Mk 5 and Mk 7. In reality, it was a much more difficult design, with the lack of heavy propulsion machinery low in the hull to balance the top weight of bulky superstructure. The fitting of Tyne gas turbines for cruising, instead of the diesels used in the Iranian and Libyan versions, meant fuel consumption and cost would be high, which was a tremendous problem for the Royal Navy in the early 1980s when the austerity of early Thatcherism cut the Royal Navy fuel allowance and meant that most frigates spent more time tied up, rather than at sea in 1980–1981; and despite the smaller crew, running costs of the Type 21 were ten percent higher than those of the Leanders.

The Type 21 would provide the shipyards with experience in building fully gas turbine powered ships and provide them with useful work for the shipyards while the Type 42 destroyer and Type 22 frigate would not be ready until the mid-to-late 1970s. As the Admiralty design board were busy with the latter, the Type 21 project was given to the private shipyards of Vosper Thornycroft and Yarrow. The unmistakably yacht-like and rakish lines were indicative of their commercial design. Their handsome looks combined with their impressive handling and acceleration prompted the class nickname of "Porsches".  Not surprisingly,  the captains of these ships became known as "the boy racers"

At one stage, it was hoped to build a joint design that would meet both the Royal Navy's requirement for a low-cost Patrol Frigate and Australia's General Purpose Escort requirement, with discussions between the two navies beginning in 1967, with Australia, who hoped to build a series of Type 21s in Australian shipyards, part-funding design work on the proposal. The requirements of the two navies were significantly different, with Australia wanting higher speeds ( rather than the  requirement of the Royal Navy) and American armament (including Sea Sparrow missiles and a  Mark 45 gun).  Australia pulled out of the project in November 1968, later refining its requirements into the Australian light destroyer project. After the Royal Australian Navy (RAN) DDL was cancelled the RAN and Royal New Zealand Navy (RNZN) reconsidered the Type 21 but still found it too expensive, and considered the UK gun and radar inferior to the United States Navy options. Australia ordered the US  design in 1976.

A contract for detailed design of the new frigate to meet Royal Navy requirements and to build the first example was placed in March 1969. By this time cost had crept up to £7.3 million, more than Leander-class frigates.

Attempts continued to sell frigates derived from the Type 21 to export customers, including Argentina. A broad-beam derivative armed with vertical-launch Sea Wolf surface-to-air missiles was offered to Pakistan in 1985.

The first of the eight built, , entered service in May 1974.

Design
These ships were the Royal Navy's first privately designed warships for many years. They were also the first design to enter service with the Royal Navy to be solely powered by gas-turbine engines, with two Rolls-Royce Tynes for cruising and two Rolls-Royce Olympus for high speeds arranged in a combined gas or gas (COGOG) arrangement. The design had a large superstructure in relation to the volume of the main hull (below No 1 Deck) and made use of large amounts of aluminium alloy in the superstructure with the aim of reducing the topweight. However the design team miscalculated the weight of the 'Outfit' in and on the superstructure.  The height of the superstructure exacerbated the error. Worries later surfaced about aluminium's resilience to fire, particularly following a major fire on Amazon in 1977 during which aluminium ladders distorted, preventing fire-fighting teams from reaching the blaze, and its ability to withstand blast damage. Later British warships avoided aluminium for superstructure and load-bearing structure, and reverted to steel.

As delivered, the Type 21s were armed with a single 4.5 inch Mark 8 naval gun forward, and a four-round launcher for the SeaCat surface-to-air missile aft. The Italian Selenia Orion-10X lightweight fire control radar was adopted to control both the gun and the SeaCat missile (as the GWS-24 system) in an effort to save weight. A Type 992Q air/surface radar was fitted, but a long-range air-search radar was not provided. A hangar and flight deck were provided for a single helicopter, at first the Westland Wasp. The CAAIS was provided to integrate the ship's weapons and sensor systems and provide the crew with all the relevant information they required to fight the ship, as and when they needed it.

In terms of automation, systems integration and habitability, they were well in advance of many of the ships that they replaced, such as the Type 81 (Tribal-class) frigate and Type 12M  - the latter's basic design could be traced back to 1945.

Modifications
MoD discovered the error in weight and Vertical Centre of Gravity about 6 months after the first of class was launched.   When they entered service, the Type 21s were criticized for being under-armed in relation to their size and cost. A programme was put in hand to increase their firepower by fitting four French-built MM38 Exocet anti-ship missiles. These were sited in front of the bridge screen aft of the forecastle, displacing the Corvus countermeasure launchers to amidships. This improvement was quickly carried out to all ships of the class during their build period except Amazon, Antelope and Ambuscade; Amazon and Ambuscade were fitted with Exocet in 1984/85. The Exocets were located in two pairs and the missiles would deploy across the ship and clear the opposite side of the vessel to their launchers in flight.

However, the design error in weight and stability, particularly damaged stability, had more than wiped out the margins in the commercially designed Type 21 that had been intended for replacing SEACAT by the more capable SEAWOLF.   of weight and space when compared to the allowances customary in in-house Royal Navy warship designs for major modernization of the type being applied to the broad-beam Leander frigates, which included the replacement of the subsonic Seacat missiles with anti-missile Sea Wolf missiles to counter Soviet anti-ship missiles and the fitting of the Type 2016 bow sonar. The Type 21 could be not be fitted with Sea Wolf. CAAIS and Sonar 2016 are irrelevant to weight and stability  Five modernization proposals for the Type 21s were considered by the Royal Navy but rejected by 1979, when it was 'reluctantly' decided not to modernize the class, and it was estimated that they would be laid up by 1988.

The small Wasp helicopter was replaced by the vastly more capable Westland Lynx when it became available. Compared to the Wasp, the Lynx was faster and carried its own sensors, plus more and better weapons. As and when ships came in for refit, ship-launched anti-submarine torpedoes were also fitted (though not in Amazon), in the form of two STWS-1 triple-tube launchers capable of firing United States USN/NATO-standard Mark 44 or Mark 46 torpedoes. After the Falklands War, two more 20 mm Oerlikon guns were mounted on some ships of the class, one each side of the hangar, to provide extra close-in armament. The first of these guns was actually salvaged from the wreck of Antelope by divers, and was fitted to Avenger, where it carried the slogan 'Antelope's Avenger' on its gunshield.

Analysis
Criticism was levelled at the performance of the type in the Falklands conflict. The ships developed cracks in their decks due to the different strength and fatigue properties of steel and aluminium. This was a vulnerability particularly demonstrated under the severe weather conditions that they encountered in the South Atlantic. Steel reinforcing plates were eventually fitted down the sides of the ships and on No 01 Deck. Although built to an exacting budget and design specification (and although carrying anti-aircraft weaponry of insufficient effectiveness), they distinguished themselves in a theatre for which they had not been designed. As shore bombardment platforms and in lethal, accurate gunfire support for the Royal Marines and British Army landing at San Carlos, they were superb, pinning down any possibility of Argentine army counterattack, but they remained shallow water surface fighting ships, designed for Vosper's export market to provide nations like Libya and Iran with the firepower to replace the United States / UK as western supporting stabilisers under the Kissinger / Healy strategy. The lack of margin to accept the Type 2031 towed array sealed the fate of the class.

The class was also criticised for being overcrowded: at , they had 177 crewmen compared to  and 185 crewmen for the Type 23 frigate. This was important at a time when the Royal Navy was facing a manpower shortage. The standard of accommodation for the officers was better than the RN average and the senior ratings enjoyed separate cabins – unlike the petty officers of the Type 42 destroyer of the same era, who slept in bunk rooms. The ratings' accommodation was also improved, with four-man sleeping berths leading off from the communal mess deck; again, far better than those of the Type 42 destroyer. In essence, the standard of accommodation and fitting were better, especially for officers, because it was a design intended to attract export orders. It is very little more than a stretched version of the MK 7 Vospers frigate built for Libya and, other than the fitting of CAAIS, with its electronic and intended weapon fit essentially the same as the Mk 7 prototype in type or level of sophistication. In the Type 21, higher automation and the new Mk 8 4.5-inch automatic gun combined with an electronic fit that was in many ways simpler than that of the Leanders or Type 42. The Type 21 class lacked both the long range Type 965 radar carried by most UK warships and the Limbo mortar with its associated sonar. Inevitably, that meant a much smaller crew than the Leanders, with little capability to modernise (owing to its small size) and already being close to its topweight limit; the Type 21's days were numbered. A decision not to modernise them was made in 1979 even before the Falklands losses.

Service
Except for HMS Amazon, all the class took part in the 1982 Falklands War as the 4th Frigate Squadron. They were heavily involved, performing extensive shore-bombardment missions and providing anti-submarine and anti-aircraft duties for the task force. On 10 May, HMS Alacrity and Arrow probed through Falkland Sound at night searching for minefields that might have impeded landings and operations, almost as expendable hulls. Alacrity engaged and sank an Argentine naval supply vessel in the Sound. On exiting the Sound at daybreak, they were attacked by the Argentine submarine San Luis, which fired two torpedoes; one hit Arrows submarine towed decoy (as intended) and the other bounced off her hull, having failed to arm itself. Two ships were lost:  was hit by bombs dropped by Argentine aircraft on 21 May and consumed by fire;  was hit by bombs on 23 May, one of which was set off by the bomb disposal team attempting to defuse it on 24 May, causing the ship to catch fire and setting off her magazines, resulting in her breaking her back and sinking.

Sale to Pakistan
The six surviving Type 21 frigates were sold to Pakistan in 1993–1994 for 60 million US dollars. The Exocet and Seacat were removed before the sale and the frigates were given a basic refit at Karachi with US Harpoon anti-ship missile. Three of them were fitted with Phalanx CIWS, the others with 40mm Bofors L70 guns. The class was renamed by the Pakistan Navy as the ,  after the  first vessel that was acquired, Tariq, formerly . Only two of the six remain in service: Badr and Babur were both decommissioned in 2014, while Tippu Sultan and Shah Jahan were sunk as targets in 2020 and 2021 respectively. By the closing years of the class the Harpoon was generally seen as slow and obsolete and in 2008 Harpoon was removed from the  Royal Navy frigates. The Pakistan frigates were given the Chinese 6-cell LY-60N Hunting Eagle surface-to-air missile system.

Ships

Running costs

The Type 21 Club
In 2010, like-minded former crew members decided that an association should be formed for former shipmates and officers who ever served on these frigates. It also includes Pakistan Naval crew members of the frigates now part of the Pakistan navy.

See also
List of naval ship classes in service

Notes

Citations

Bibliography

 Couhat, Jean Labayle and A.D. Baker. Combat Fleets of the World 1986/87. Annapolis, Maryland, USA: Naval Institute Press, 1986. .
 Friedman, Norman. British Destroyers & Frigates: The Second World War and After. Barnsley, UK: Seaforth Publishing, 2008. .
 Gardiner, Robert and Stephen Chumbley. Conway's All The World's Fighting Ships 1947–1995. Annapolis, Maryland, USA: Naval Institute Press, 1995. .
 Marriott, Leo. Royal Navy Frigates 1945-1983 Ian Allan, 1983 .
 Moore, John E. Warships of the Royal Navy; New Edition, Jane's Publishing, 1981 .
 Preston, Antony. The World's Worst Warships. London: Conway Maritime Press, 2002. .
 Lippiett, Capt. R.J. Type 21 - Modern Combat Ships 5 Ian Allan, 1990 .

Frigate classes
Ship classes of the Royal Navy

Type 21 frigate


Un sistem proof-of-work (PoW) (din eng. dovadă de lucru) este o măsură economică care descurajează atacuri de tipul denial of service sau alte tipuri de abuzuri, cum ar fi spam-ul, pe o rețea blockchain sau un serviciu electronic. Conceptul a fost inventat de  și  în 1993.. Termenul "proof-of-work" sau POW a fost dezvoltat și formalizat în 1999 de  și Ari Juels. Un sistem proof-of-work solicită, înainte de trimiterea unui mesaj pe rețea, rezolvarea unei probleme matematice care cere putere computațională. În consecință, un atacator care ar încerca să facă spam la rețea prin trimiterea unui număr foarte mare de mesaje nu ar avea puterea de calcul necesară pentru a realiza atacul. Sisteme de tipul proof-of-work sunt folosite pentru securizarea criptomonedelor precum Bitcoin sau Ethereum.

O caracteristică esențială a acestor sisteme este asimetria lor: munca trebuie să fie relativ grea de făcut de solicitantul de servicii, dar ușor de verificat de către furnizorul de servicii. Această idee este, de asemenea, cunoscută ca funcție de cost de procesor sau puzzle-ul clientului. Sistemul proof-of-work este diferit de un CAPTCHA, care este rezolvat ușor de un om dar relativ greu de un calculator. Alte sisteme similare cu proof-of-work există:  (PoS) care cere clienților să dovedească că au suficient spațiu de stocare în memoria RAM sau pe hard-disk, proof-of-bandwidth care cere dovadă de lățime de bandă și care a fost discutat în contextul criptomonedelor sau proof-of-ownership, care solicită clientului să demonstreze că anumite date sunt deținute de acesta.

Aplicații
Algoritmi de proof-of-work au fost propuși și/sau implementați în mai multe sisteme, printre care se pot menționa:

Hashcash
O aplicabilitate a acestei idei este folosirea hashcash-ului ca metodă de a preveni spam-ul din căsuța de email, cerând dovadă de lucru din conținutul email-ului, inclusiv adresa destinatarului, la fiecare email. Mesajele legitime vor fi capabile să lucreze pentru a genera dovada de lucru foarte ușor (nu este nevoie de foarte multă muncă pentru un singur email), dar spam-ul în masă va avea probleme în a genera dovada cerută (ceea ce ar cere resurse computaționale uriașe).

Criptomonede
Dovezile de lucru Hashcash sunt folosite pentru generarea de block-uri bitcoin. Dovezile de lucru care sunt legate de data fiecărui block în parte sunt cerute pentru ca block-ul să fie acceptat. Dificulatea acestui proces este ajustată pentru a limita rata cu care block-urile noi pot fi generate de rețea o dată la fiecare 10 minute. Din cauza probabilității foarte scăzute a generării cu succes, acest lucru face imprevizibil care calculator din rețea va fi capabil să genereze următorul block.
Pentru ca un block să fie valid, trebuie să facă hash la o valoare mai puțin decât ținta curentă. Asta înseamnă că fiecare block indică faptul că munca a fost făcută generând acel block. Fiecare block conține hash-ul block-ului precedent, astfel fiecare block are un lanț de block-uri care împreună conțin o cantitate mare de muncă. Schimbarea unui block (care poate fi făcută generând un nou block care conține același predecesor) cere regenerarea tuturor succesorilor și refacerea muncii pe care o conțin. Acest lucru protejează blockchain-ul de manipulare.

Cea mai folosită dovadă de lucru este SHA-256, care a fost introdusă de bitcoin. Alte algoritme de hashing folosite ca proof-of-work includ scrypt,Blake-256, CryptoNight, HEFTY1, Quark, SHA-3, scrypt-jane, scrypt-n, și combinații.

Vezi și
 Bitcoin
 Criptomonedă

Referințe

Anglicisme
Criptomonedă
Criptografie
Descentralizare

Proof-of-work


An Dendrobium taurinum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni John Lindley. An Dendrobium taurinum in nahilalakip ha genus nga Dendrobium, ngan familia nga Orchidaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 D. t. amboinense
 D. t. taurinum

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Dendrobium

Dendrobium taurinum


Pier Luigi Celata (Pitigliano, província de Grosseto, Itália, 23 de janeiro de 1937) é arcebispo emérito da Cúria Arcebispo da Igreja Católica Romana e ex-diplomata da Santa Sé.

Pier Luigi Celata recebeu o Sacramento da Ordem em 8 de outubro de 1961. Graduou-se em Direito Canônico. Em 1967 Celata entrou no serviço diplomático da Santa Sé. O Papa João Paulo II concedeu-lhe o título honorário de Capelão de Sua Santidade (Monsenhor) e em 19 de julho de 1982 o título de Prelado Honorário de Sua Santidade.

Em 12 de dezembro de 1985, o Papa João Paulo II o nomeou Arcebispo Titular de Doclea e o nomeou Núncio Apostólico em Malta. O Papa o consagrou pessoalmente como bispo em 6 de janeiro de 1986 na Basílica de São Pedro. Os co-consagradores foram o Cardeal Secretário de Estado Agostino Casaroli e o Cardeal da Curial Bernardin Gantin. Em 7 de maio de 1988, Pier Luigi Celata também foi nomeado núncio apostólico em San Marino e em 24 de junho de 1992 também foi nomeado núncio na Eslovênia. O Papa João Paulo II o nomeou Núncio Apostólico na Turquia em 6 de fevereiro de 1995 e Núncio no Turcomenistão em 3 de abril de 1997. Em 3 de março de 1999, Celata foi nomeado Núncio Apostólico na Bélgica e Luxemburgo.

Em 14 de novembro de 2002, o Papa João Paulo II o nomeou Secretário do Pontifício Conselho para o Diálogo Inter-religioso. Aposentou-se em 30 de junho de 2012.

Em 23 de julho de 2012, o Papa Bento XVI o nomeou Vice Camerlengo da Santa Igreja Romana. Ele sucedeu ao Cardeal Santos Abril y Castelló e ocupou o cargo até 20 de dezembro de 2014.

Ver também

Arcebispos católicos da Itália
Núncios apostólicos em Malta

Pier Luigi Celata


O 88º Campeonato Brasileiro Absoluto de Xadrez foi uma competição de xadrez organizada pela CBX. A final foi disputada na cidade de Recife, Pernambuco, entre os dias 15 e 23 de dezembro de 2022.. O Campeão foi o GM Alexander Fier.

Referências


I Hope I Shall Arrive Soon este o carte de povestiri a scriitorului american Philip K. Dick. Este o colecție de 10 povestiri science fiction  și un eseu. A fost publicată prima dată de Doubleday în 1985 și a fost editată de Mark Hurst și Paul Williams. Multe dintre povestiri au apărut inițial în revistele Fantasy and Science Fiction, Worlds of Tomorrow, Povestiri uimitoare, Interzone, Rolling Stone College, Yuba City High Times, Omni și Playboy.

Cuprins
 "How to Build a Universe That Doesn't Fall Apart Two Days Later"
 "The Short Happy Life of the Brown Oxford"
 "Explorers We"
 "Holy Quarrel"
 "What'll We Do with Ragland Park?"
 "Strange Memories of Death"
 "The Alien Mind"
 "The Exit Door Leads In"
 "Chains of Air, Web of Aether"
 "Rautavaara's Case"
 "I Hope I Shall Arrive Soon"

Surse

Legături externe
 Cum să construim un univers care să nu se prăbușească două zile mai târziu (Eseu de PKD despre "descoperirea" că trăim în Imperiul Roman)

Doubleday
Colecții de povestiri științifico-fantastice
Colecții de literatură științifico-fantastică
Cărți din 1985
Colecții de povestiri de Philip K. Dick

I Hope I Shall Arrive Soon (colecție)


'''Hiraku uchuu poketto''' (ヒラく宇宙ポケット), (Bolsillo de polvo estelar), es el sexto disco de la cantante japonesa; KOTOKO.
Se trata del último disco que la cantante produjo junto con I've Sound, pues, justo después de terminar la grabación, un mes antes de la publicación del álbum, la cantante había anunciado que había decidido abandonar la banda.
Por otro lado, es el primer disco que la vocalista publicó con Warner Home Video, la que sería su discográfica a partir de entonces.

Al contrario que casi todos sus trabajos anteriores, este disco está totalmente compuesto por canciones originales, por lo tanto, los últimos singles que la cantante había grabado con Geneon, su antiguo sello discográfico, no figuran dentro de la lista de canciones.

Para este álbum, KOTOKO, aparte de sus antiguos colaboradores de I've Sound, se rodeó de varios colaboradores nuevos, como por ejemplo, KZ (miembro de Livetune), Hanasoumen, o DECO*27, productores conocidos en la escena Synthpop japonesa por haber producido y colaborado en la composición de canciones para Vocaloids como Miku Hatsune o Supercell entre otros. Como resultado, se trata de un disco muy electrónico, mucho más innovador que sus trabajos anteriores, aunque con una mayor variedad de géneros dentro de la electrónica.

Este disco, fue publicado el día 5 de octubre del año 2011, en una edición limitada de CD y DVD, y posteriormente, en una edición regular solamente de CD. El DVD de la edición limitada contenía el videoclip y el making de "TR∀NSFoRM", la canción que fue usada como tema promocional del álbum.

Respecto a las ventas conseguidas, este disco no tuvo tanta aceptación como los discos anteriores, aunque su recepción aun así fue bastante buena, pues entró en el puesto vigésimo primero del Oricon, vendiendo cerca de 10 000 copias.

Canciones

Álbumes de KOTOKO
Álbumes de 2011

Hiraku Uchuu Poketto


Aceasta este o listă de subiecte care au fost, la un moment dat în istoria lor, caracterizate ca fiind pseudoștiință de către cadre didactice universitare sau cercetători. Aceste caracterizări au fost făcute în contextul educării publicului cu privire la practici discutabile sau potențial frauduloase sau periculoase. Critica pseudoștiințelor, în general, de către comunitatea științifică sau organizații sceptice , presupune critici privind baza logică, metodologică, sau retorică a subiectului în cauză. Deși unele dintre subiectele menționate continuă să fie investigate din punct de vedere științific, altele au fost obiectul cercetării științifice doar în trecut, astăzi fiind respinse, chiar  dacă au înviat într-o formă pseudoștiințifică. Alte idei prezentate aici sunt în totalitate neștiințifice, dar au pătruns într-un fel sau altul în domenii științifice. Mulți aderenți sau practicieni ai subiectelor enumerate aici resping caracterizarea lor ca pseudoștiință. Fiecare secțiune rezumă  aspectele pseudoștiințifice legate de subiectul în cauză.

Științele fizice

Astronomie și științe spațiale
 Milenarism 2012 – o serie de  credințe eshatologice privind evenimente cataclismice care ar avea loc pe sau în jurul datei de 21 decembrie 2012. Această dată a fost considerată ca fiind data-limită a ciclului de 5126 de ani în Calendarul Lung Mezoamerican și, ca atare, au avut loc festivități pentru a comemora 21 decembrie 2012 în țările care au făcut parte din civilizația Maya (Mexic, Guatemala, Honduras și El Salvador), în principal la Chichén Itzá în Mexic, și la Tikal în Guatemala.
 Astronauții antici un concept bazat pe convingerea că ființe extraterestre inteligente au vizitat Pământul și au avut contact cu oamenii în antichitate și în preistorie. Susținătorii sugerează că acest contact a influențat dezvoltarea culturii moderne, a tehnologiilor și a religiilor. O revendicare comună este că zeitățile din cele mai multe religii, dacă nu din toate religiile, sunt de fapt de origine extraterestră și că tehnologiile avansate aduse pe Pământ de către astronauții antici au fost interpretate de către primii oameni ca dovezi ale statutului divin.
  Anunnaki de pe Nibiru (Sitchin) (variantă) – Zecharia Sitchin a propus, în seria Cronicile Pământului, începând cu A 12-a planetă (1976), o interpretare unică a vechilor texte sumeriene și din Orientul Mijlociu, situri megalitice și artefacte din întreaga lume. El presupune că zeii Mesopotamiei au fost de fapt astronauți de pe planeta "Nibiru", despre care sumerienii credeau a fi o îndepărtată "a 12-a planetă" (numărând Soarele, Luna și Pluto ca planete), asociată cu zeul Marduk. Conform lui Sitchin, Nibiru continuă să orbiteze Soarele nostru pe o orbită lungă de 3.600 de ani.
  Astronauții antici din constelația Sirius (Temple) (variantă) – Propunerea lui Robert K. G. Temple în cartea sa The Sirius Myster (1976) susține că poporul Dogon din nord-vestul Mali păstrează o povestire despre vizitele extraterestre de acum aproximativ 5.000 de ani. El îl citează pe diverse serii de dovezi, inclusiv cunoștințe astronomice avansate moștenite de trib, descrieri, și comparativă sistemele de credință similare cu civilizații antice, precum vechiul Egipt și Sumer.
 Astrologie (a se vedea, de asemenea, astrologie și științe) – constă dintr-un număr de sisteme de credință care susțin că există o relație între fenomenele astronomice și evenimentele din lumea umană sau profilul personalităților umane. Mai multe sisteme de divinație se bazează pe poziția relativă și mișcarea diferitelor corpuri cerești reale sau imaginare.
 Dogon și Sirius B – o serie de afirmații cum că tribul Dogon știa despre piticul alb tovarăș al luiSirius , în ciuda faptului că e invizibil cu ochiul liber (și știa despre el din alte motive decât de la europeni).
 Cosmologiile creaționiste sunt explicații ale originii și formării universului în conformitate cu narația din  Geneză (Geneza 1), potrivit căreia Dumnezeu din Biblie a creat cosmosul în opt acte de creație pe parcursul celor șase zile ale "săptămânii creației".
 Fața de pe Marte – (în Cydonia Mensae) este o formație de stânci de pe Marte semănând cu o față umană, ceea ce dovedește inteligență și viață  pe planetă. Imagini de înaltă rezoluție luate recent arată că nu prea arată ca o față.
 Modelul Geocentric – În astronomie, modelul geocentric (de asemenea, cunoscut sub numele de geocentrism sau sistemul lui Ptolemeu) este o descriere a universului cu Pământul în centru. Modelul geocentric a servit ca descriere predominantă a cosmosului în multe civilizații antice, cum ar fi cele ale lui Aristotel și Ptolemeu.
 Efectul lunar – credința că Luna plină influențează comportamentul uman.
 Credințe moderne că Pământul e plat – susține că pământul este plat, în formă de disc care se învârte accelerat în sus, producând iluzia gravitației. Propunătorii Pământului plat, cum ar fi Flat Earth Society, nu acceptă dovezi convingătoare, cum ar fi fotografii ale Pământului luate din spațiu.
 Aselenizarea-teorii ale conspirației susțin că unele, dacă nu toate elementele din programul Apollo și aselenizările asociate au fost farse organizate de NASA cu ajutorul altor organizații. Cea mai notabilă afirmație este că cele șase echipaje aterizate (1969-72) au fost falsificate și că cei doisprezece astronauți de pe Apollo, de fapt, nu au mers pe Lună. Diverse grupuri și persoane fizice au făcut afirmații pe la mijlocul anilor 1970, că NASA și alții au indus în eroare publicul să creadă că debarcarea s-a întâmplat.
 Cataclismul Nibiru– o predicție făcută mai întâi de Nancy Lieder că o planetă mitologică Nibiru se va ciocni cu Pământul. După ce s-a adaptat o predicție de mai multe ori, mai târziu s-a susținut că anul de apariție va fi 2012.
 Lumi în coliziune – scriitorul Immanuel Velikovsky a propus în cartea lui Lumi în coliziune că textele antice și geografice sunt dovezi care arată că omenirea a fost martoră la interacțiuni catastrofale cu alte planete din sistemul nostru solar.
 Vaimānika Shāstra – un naționalist hindus susține că avioanele s-au inventat în antichitate în India, în perioada vedică. Un studiu realizat în 1974 de către cercetătorii de la Institutul Indian de Știință din Bangalore, a constatat că aeronavele mai grele decât aerul (Vaimānika Shāstra) descrise au fost imposibil de realizat din punct de vedere aerodinamic. Autorii au remarcat că discuția despre principiile de zbor în text a fost în mare măsură superficială și incorectă, în unele cazuri încălcând legile mișcării ale lui Newton.

Științele Pământului
 Geometria 366 sau Geometria megalitică – afirmă existența unei geometrii bazate pe mișcarea Pământului în jurul soarelui veche de 3600 de ani î.Hr, și posibilitatea ca această geometrie să mai fie încă folosită în Francmasoneria zilelor nostre. Potrivit lui Alexander Thom și, mai târziu, Alan Butler și Christopher Knight, civilizațiile megalitice din Bretagne (Franța) și Britania (Anglia) aveau cunoștințe avansate de geometrie, de matematică și despre mărimea Pământului. Butler corelează yardul megalitic al lui Alexander Thom cu circumferința cercului polar, folosind un cerc împărțit în 366 de grade.
 Triunghiul Bermudelor – o regiune a Atlanticului cuprinsă între Bermuda, Puerto Rico, și Florida (în varianta cea mai populară). Dezastrele maritime și aeriene și disparițiile de nave maritime sau aeriene în zona Bermudelor au făcut să circule povești cu fenomene și întâlniri "paranormale", interacțiuni cu extratereștrii.
 Negarea schimbării climei – este o parte a controversei în jurul încălzirii globale.
 Geologia Potopului – o variantă creaționistă a geologiei care explică cele mai multe forme de relief prin Potopul global.
 Pământul gol pe dinăuntru – o teorie care susține că Pământul este complet gol pe dinăuntru sau are porțiuni cu goluri imense în scoarță. Există un folclor în direcția asta (credința în troli și elfi) și teorii ale conspirației care susțin existența unei vieți subterane.
 Lîsenkoism sau Lîsenko-Miciurinism – a fost o campanie împotriva geneticii și a agriculturii științifice condusă de Trofim Lîsenko și autoritățile sovietice. Lîsenko era directorul Academiei Sovietice "V. I. Lenin" pentru Științele Agricole. Lîsenkoismul a început în jurul lui 1920 și s-a terminat în 1964. Teoria neștiințifică a lîsenkoismului se baza pe conceptele lui Lamarck privind moștenirea caracterelor dobândite. Teoria lui Lîsenko respingea ideile lui Mendel și, direct sau indirect, selecția naturală.

Energie
 Energie liberă – o variantă a mai cunoscutului perpetuum mobile care pretinde că se poate crea energie (încălcând prima lege a termodinamicii) sau că se poate extrage lucru mecanic util din sisteme în echilibru (încălcând a doua lege a termodinamicii).
 Mașini care merg cu apă – o variantă a lui perpetuum mobile. Creatorii unor asemenea aparate susțin că folosesc apa drept carburant.
 Pilula de benzină – "inventatori" care susțin că transformă apa în benzină.
 Lichidul magic al lui Hóngchéng – este vorba de o înșelătorie a unui chinez numit Wang Hongcheng (în chineză: 王洪成; pinyin: Wáng Hóngchéng), de meserie șofer de autobus, fără educație științifică, care susținea că transformă apa în petrol, doar adăugând câteva picături din lichidul lui în apă.
 Hydrinos – este o stare a hidrogenului care, conform lui Randell Mills este un carburant ideal.
 Orgonul – este un concept pseudoștiințific descris ca o energie esoterică sau ca o ipotetică forță vitală universală, propusă în 1930 de Wilhelm Reich.

Arhitectură
 Feng-shui – un sistem chinezesc de arhitectură considerat pseudoștiință având la bază diverse superstiții. A se vedea și religia feng-shui.
 Vastu shastra – este un sistem de arhitectură hinduist care stabilește o serie de reguli în construirea caselor, în acord cu mediul natural. Oameni de știință precum Jayant Narlikar argumentează că aceste reguli nu au nicio logică și consemnează faptul că se demolează clădiri pentru a fi reconstruite după aceste reguli! Se relatează cazul unui ministru care a pus să se demoleze un întreg cartier de săraci ca să schimbe intrarea la biroul său, deoarece consultanții Vastu i-au spus că în felul acesta își va rezolva problemele politice!

Fizică
 Autodinamica –  o teorie fizică propusă de Ricardo Carezani în primii ani 1940 în locul teoriilor lui Einstein a relativității restrânse și a relativității generalizate. A fost respinsă de comunitatea științifică.
 Teoria Einstein–Cartan–Evans – este o încercare a lui Myron W. Evans de a unifica teoria relativității generalizate, mecanica cuantelor și electromagnetismul. S-a demonstrat că era eronată matematic.
 Electrogravitația – susține că este un tip neconvențional de efect sau de propulsie antigravitație create de efectul unui câmp electric asupra unei mase. Numele a fost creat de descoperitorul efectului, Thomas Townsend Brown, care aproape de-a lungul întregii vieți a încercat să producă și să vândă acest sistem de propulsie.

Științele naturii vii
 Baraminologie – un system taxonomic de clasificare a animalelor pe grupe numite "soiuri ale Creației" sau "baramins" ("created kinds" sau "baramins") în conformitate cu Geneza (Creația) și alte părți ale Bibliei.
 Biologia creaționistă – subcapitol al științei creaționiste care încearcă să explice biologia fără Macroevoluție.
 Designul inteligent – afirmă că "apariția anumitor lucruri din Univers și a anumitor ființe vii poate fi explicată mult mai bine prin atribuirea unei cauze inteligente decât printr-un proces indirect precum selecția naturală." Educatorii, filozofii și comunitatea științifică au demonstrat că ID (Inteligent Design = designul inteligent) este un argument religios, o formă a teoriei creaționiste lipsită de suport științific și care nu oferă ipoteze testabile sau sustenabile. Este adevărat, majoritatea teoreticienilor designului inteligent afirmă că nu este vorba de creaționism și evită programatic să indice persoana "designerului", dar sunt unii care își exprimă credința că "designerul" este o zeitate creștină.
 Complexitatea ireductibilă – susține că anumite sisteme biologice sunt prea complexe ca să fi evoluat din sisteme mai simple. Este folosită de susținătorii designului inteligent pentru a argumenta ideea că selecția naturală singură este incompletă și defectuoasă și că este necesar să fie implicat un mecanism adițional (un "Designer Inteligent") pentru a explica originile vieții.
 Complexitatea specifică – susține că atunci când ceva este simultan și complex și specific, se deduce că a fost produs de o cauză inteligentă (adică acesta a fost proiectat), că nu este rezultatul unor procese naturale.

Științele agriculturii
 Agricultura biodinamică - metoda creării de ferme organice care tratează ferma ca organism unificat și individual. Biodinamica folosește un calendar care a fost caracterizat ca astrologic. Substanțele și compostul utilizate în ferma biodinamică au fost descrise ca neconvenționale și homeopate. De exemplu, șoarecii de câmp sunt combătuți prin împrăștierea pe câmp de cenușă preparată din piele de șoareci de câmp, când Venus se află în constelația Scorpion.

Științe aplicate

Sănătate și medicină
Practicile medicale pseudoștiințifice sunt adesea calificate drept escrocherii.
 Acupunctura - utilizează ace fine pentru a stimula punctele de acupunctură și a echilibra fluxul de qi. Nu se cunoaște nicio bază anatomică sau histologică a existenței unor puncte de acupunctură sau a unor meridiane. Unii acupuncturiști le consideră mai degrabă funcționale decât entități structurale, utile în ghidarea evaluării și îngrijirii pacienților. Acupunctura a fost subiect activ de cercetare științifică în secolul XX,  și efectele și aplicabilitatea ei rămân controversate printre cercetători și practicieni.  Deoarece este o procedură, mai degrabă decât o pilulă, proiectarea de studii controlate este o provocare, ca și în procedurile chirurgicale și altele. Unele treceri în revistă ale cercetărilor duc la concluzia că efectele acupuncturii țin în principal de fenomenul placebo, iar altele o găsesc probabil eficace în privința unor afecțiuni specifice.
 Acupresura – stimulare manuală non invazivă a punctelor de acupunctură. (Vezi mai jos articolul Reflexologia)
 Punctele de acupunctură sau acupunctele – sunt o colecție de vreo câteva sute de puncte pe corpul uman de-a lungul meridianelor. În conformitate cu TCM, fiecare corespunde unui organ sau unei funcții.
 Medicină alternativă este orice practică ce susține a avea efecte medicale vindecătoare, dar care este dovedită că nu funcționează, că nu are dovezi științifice care să arate că aceasta funcționează. Medicina alternativă nu este o parte a medicinei, sau a unui sistem de tratare a bolilor având baze științifice. Medicina alternativă consistă într-o mare varietate de practici, produse și terapii, începând cu cele care, biologic, sunt plauzibile, dar nu sunt suficient testate, până la cele vătămătoare, toxice.  În ciuda costurilor semnificative în testarea medicinei alternative, inclusiv 2,5 de miliarde de dolari cheltuiți de către guvernul Statelor Unite, aproape niciun tip de medicină alternativă nu și-a demonstrat eficacitatea, dincolo de efectul placebo. Efectele percepute de medicina alternativă sunt cauzate fie de efectul placebo, fie de vindecarea spontană a afecțiunii.
 Medicina antropozofică – este o formă de medicină alternativă. Concepută în anii 1920 de Rudolf Steiner (1861-1925), coroborat cu Ita Wegman (1876-1943), medicina antropozofică se bazează pe noțiunile ocultismului și pe filozofia spirituală a lui Steiner,pe care a numit-o antropozofie. Medicii folosesc o varietate de tehnici de tratament bazate pe preceptele homeopatice, inclusiv masaj, exerciții, consiliere și substanțe. Multe medicamente preparate și folosite în medicina homeopatică sunt similare cu cele utilizate in homeopatie. Remediile homeopate nu sunt eficace medical și sunt, în general, considerate inofensive, cu excepția cazului când sunt folosite ca un substitut al curei științific dovedite și eficace. În anumite țări europene, persoanelor cu cancer le sunt uneori prescrise remedii special recoltate (de exemplu vâsc), dar cercetările nu au constatat nici o dovadă convingătoare de beneficiu clinic. Unii medici antroposofi se opun vaccinării în copilărie, și acest lucru a condus la izbucnirea unor focare de boli care ar fi putut fi prevenite. Profesorul universitar de medicină complementară Edzard Ernst și alți medici și oameni de știință, inclusiv Simon Singh și David Gorski, au caracterizat medicina antroposofică drept escrocherie medicală pseudoștiințifică, lipsită de orice bază științifică sau logică.
 Kinesiologie aplicată (AK) - este o tehnică în medicina alternativă care, se pretinde, poate diagnostica boala sau alege tratamentul prin testarea puterii mușchilor. În conformitate cu orientările în cazul testelor de diagnosticare a alergiilor, Colegiul American de Alergie, Astm și Imunologie a declarat că nu există "nicio dovadă de diagnosticare valabilă" prin kinesiologie aplicată, iar un alt studiu a arătat că metoda de evaluare prin kinesiologie aplicată "este la fel de utilă ca ghicitul la întâmplare"; American Cancer Society a declarat că "nu există dovezi științifice care să vină în sprijinul ideii că kinetoterapia poate diagnostica sau trata cancerul sau alte boli."
 Bioritmurile – teoria este o încercare de a anticipa diverse aspecte ale vieții unei persoane prin cicluri matematice simple. Majoritatea oamenilor de știință cred că ideea nu are putere predictivă mai mare decât pura întâmplare și consideră conceptul un exemplu de pseudoștiință. Pentru studiul științific al ciclurilor biologice, cum ar fi ritmurile circadiene, a se vedea cronobiologie.
 Memoria trupului - este o ipoteză după care organismul însuși ar fi capabil de a stoca amintiri, nu doar creierul. Ideea ar putea fi pseudoștiință deoarece nu există nici un mijloc cunoscut prin care țesuturile, altele decât creierul însuși, ar fi capabile de a stoca amintiri. Teoria memoriei trupului este folosită pentru a explica pretinse amintiri pentru evenimente în care creierul nu a fost în poziția de a păstra amintiri și uneori este un catalizator pentru recuperarea amintirilor refulate. Aceste amintiri sunt adesea caracterizate de dureri fantomă în parte sau părți ale corpului – corpul părând să-și amintească traume din trecut. Ideea memoriei corpului este o credință frecvent asociată cu ideea reprmării amintirilor, în care pot fi păstrate și recuperate prin senzații fizice amintiri de incest sau de abuz sexual. O teorie asociată poate fi transferul de amintiri de la o persoana la alta prin donațiile de organe; organul transplantat transportă amintiri la persoana căreia i s-a făcut transplantul. Un alt exemplu de memorie a trupului se bazează pe animalele decapitate, la care noul cap pare să-și amintească lucruri din trecut. Acest lucru ar putea fi valabil la animale inferioare, la forme simple de viață.
 Gimnastica creierului – este o organizație care pretinde că promovează o serie de exerciții pentru îmbunătățirea performanțelor academice. Gimnastica creierului pretinde a fi o serie de activități de îmbunătățire a sincronizării ochilor (vederea binoculară), a abilităților spațiale și de ascultare, coordonarea mână-ochi și flexibilitatea întregului corp și, prin aceasta, utilizarea creierului, îmbunătățirea învățării și rememorarea informațiilor. Numeroase cărți au descris cercetări și studii de caz în care de utilizarea activităților de gimnastică a creierului au beneficiat populații specifice, inclusiv copii în convalescență după arsuri grave sau diagnosticați cu autism. Activitățile de gimnastică a creierului au fost incluse în multe programe educaționale de sport, în lumea afacerilor, cu adulți din întreaga lume. Acestea sunt utilizate, de asemenea, pe scară largă, în școlile de stat britanice. Programul a fost criticat ca pseudoștiință pentru lipsa de referințe în expunerea teoriilor utilizate în lucrarea Brain Gym: Teacher's Edition 1994 (revizuită în 2010) și pentru lipsa unei cercetări care să demonstreze că desfășurarea acestor activități are un efect direct asupra performanței academice.
 Chiropractica este o practică de medicină alternativă concentrată pe găsirea unor subluxații vertebrale(vezi mai jos) pe care le tratează cu ajustări ale șirei spinării. Mulți chiropracticieni moderni vizează doar disfuncțiile mecanice, oferind consiliere în ce privește sănătatea și stilul de viață. Cu toate acestea, mulți alții își bazează practica pe vitalismul lui D.D. Palmer și al lui B. J. Palmer, continuând să susțină că toate sau cele mai multe boli organice sunt rezultatul unor ipotetice disfuncții ale șirei spinării, cunoscute ca subluxații vertebrale sau insuficiență a fluxului inteligenței înnăscute, o formă a unei presupuse energii. Aceste idei, care nu se bazează pe știință, împreună cu lipsa unei baze puternice în cercetare, sunt în parte responsabile de conflictul istoric dintre chiropractică și medicina generală. Reconsiderări sistematice recente indică posibilitatea unei eficacități moderate în modificările coloanei vertebrale, în gestionarea unor mici dureri de spate nespecifice. Eficacitatea chiropracticii în manipularea spinala nu a fost demonstrată în conformitate cu principiile medicinei, care au la bază dovezi în orice fel de condiții. Evenimentele adverse simptomatice, care sunt toate calificate ca relativ ușoare în raportul de referință, cu o posibilă implicare neurologică după modificărilor coloanei vertebrale, în special manipularea spinală superioară, apar cu o frecvență de 33 %-61 %. Cele mai multe evenimente sunt minore, cum ar fi durere ușoară, leșin, amețeli, confuzie la lumină, dureri de cap, sau amorțeală, furnicături la nivelul membrelor superioare; complicații grave, cum ar fi hemoragia subarahnoidiană, disecția arterei vertebrale sau mielopatia, sunt observate rar.
 Subluxația vertebrală – un termen al chiropracticii (vezi mai sus) care descrie diferit un loc pe coloana vertebrală unde se manifestă o insuficiență înnăscută sau o leziune spinală care ar provoca o disfuncție neuromusculoscheletală sau viscerală. Consensul științific nu acceptă existența subluxației vertebrale a chiropracticii.
 Curățarea colonului (hidroterapie colonică) – cuprinde mai multe terapii de medicină alternativă destinate eliminării deșeurilor fecale și a toxinelor neidentificate din colon și din tractul intestinal. Practicienii respectivi cred că acumulările de fecale putrezite afectează pereții intestinului și poartă paraziți sau floră intestinală patogenă, cauzând simptome nespecifice și probleme generale de sănătate. Ipoteza "autointoxicării" se bazează pe convingerile medicale ale egiptenilor si grecilor antici, și a fost discreditată încă de la începutul secolului XX.
Terapia craniosacrală – este o formă de exerciții asupra osaturii capului constând în masaje ale articulațiilor sinarthrodiale ale craniului. Un practician al terapiei craniosacrale poate aplica atingeri ușoare ale coloanei vertebrale și ale pelvisului. Acești practicieni cred că această manipulare regleaza fluxul de lichid cefalorahidian si ajută în "respirația primară". Tratamentul craniosacral a fost dezvoltat de John Upledger în anii 1970, ca o ramură a osteopatiei craniene care a fost dezvoltată în anii 1930 de William Garner Sutherland. Potrivit American Cancer Society, deși CST poate ameliora simptomele de stres sau tensiune, "dovezile științifice disponibile nu permit să se susțină că tratamentul craniosacral ajută în tratarea cancerului sau orice altă boală". Terapia craniosacrală a fost caracterizat ca pseudoștiință și practicarea sa a fost numită escrocherie.
 Vindecarea cu cristale – există convingerea că cristalele au proprietăți de vindecare. Era larg răspândită în perioada preștiințifică și in rândul populației. S-a bucurat de o renaștere în popularitate în anii 1970 odată cu mișcarea New Age.
 Ear candling – este o practică de medicină alternativă care a susținut că poate îmbunătăți starea generală de sănătate și bunăstarea aprinzând o lumânare și plasând celălalt capăt al lumânării în canalul urechii. Cercetarea medicală a arătat că practica este periculoasă și ineficace și nu ajută la eliminarea cerii sau a substanțelor toxice.
 Detoxifierea – detoxifierea, în contextul medicinei alternative, constă dintr-o abordare care susține că trebuie curățat corpul de toxine – adică de niște substanțe acumulate în organism care ar exercita efecte nedorite asupra sănătății individuale pe termen scurt sau lung. Multe site-uri mass-media mainstream oferă articole despre această practică, în ciuda lipsei de dovezi științifice privind prezența toxinelor, privind efectul prezenței lor sau eficacitatea tehnicilor de detoxifiere.
 Tratamentul cu ventuze – la vechii chinezi, era o formă de medicină alternativă în care se aplicau ventuze preîncălzite pe pielea bolnavului; acestea, răcindu-se, produc o sugere a pielii care provoacă o învinețire a ei. Practicienii acestui tratament cred că acesta mobilizează fluxul de sânge și promovează vindecarea. S-au efectuat studii care au demonstrat ineficacitatea ventuzelor în ameliorarea durerii. În România s-a practicat (și pe alocuri se mai practică) pe larg acest tratament. Mai fiecare familie deținea un set de 20-30 de ventuze din sticlă.
 Tratamentul cu lipitori era o practică curentă până mai ieri și consta în aplicarea pe piele a unor lipitori care se înfigeau în piele și mușchi și sugeau sângele bolnavului. Sătule, aceste lipitori cad singure de pe corp. Pe lângă ineficacitatea tratamentului, pacientul se expune la contaminarea sângelui de către lipitori.
 Terapia prin împământare sau terapia prin contact cu solul – o terapie care pretinde că alină durerea, asigura un somn mai bun, și ajută în boli cu simptome inflamatorii, prin contact fizic direct cu solul sau un dispozitiv cu împământare. Se pretinde că pământul are un exces de electroni, în timp ce oamenii duc lipsă de lectroni din cauza izolanției electrice produse de încălțăminte și haine. Contactul electric cu pământul oferă organismului acest exces de electroni care acționează apoi ca antioxidanți.
 Hipersensibilitate electromagnetică (EHS) – pretinsă sensibilitate la câmpuri electrice și/sau magnetice sau la radiații electromagnetice de diverse frecvențe la niveluri de expunere mult sub standardele de siguranță stabilite. Simptomele nu sunt specifice, dar pot include dureri de cap, oboseală, dificultatea de a dormi și alte lucruri similare.  Studiile efectuate nu au ajuns la concluzia că disconfortul bolnavilor respectivi ar avea vreo  legătură cu surse ascunse de radiații și "nu există o bază științifică în prezent pentru a face o conexiune între EHS și expunerea la [câmpuri electromagnetice]."
 Vindecarea prin credință – vindecarea bolilor prin rugăciune și aplicarea mâinilor. Singurele efecte constatabile științific sunt cele datorate fenomenului psihic placebo.
 Brățări de sănătate și diverse bijuterii vindecătoare, despre care se pretinde că ar îmbunătăți starea de sănătate, că ar vindeca, sau ar îmbunătăți chi-ul utilizatorului, cum ar fi brățări ionizate, brățări cu hologramă și bijuterii magnetice. Nu s-a constatat științific eficacitatea unor asemenea obiecte.
 Homeopatia - convingerea că dând unui pacient, cu simptome de o anumită boală, remedii extrem de diluate care sunt gândite a produce aceleași simptome la persoanele sănătoase. Aceste preparate sunt diluate adesea dincolo de punctul în care orice moleculă de tratament nu mai este prezentă. Studiile asupra practicilor homeopatice au fost în mare parte negative sau neconcludente. Nu există  nici o bază științifică pentru principiile homeopate.
 Inteligența înnăscută – formă de energie putativă, un flux de energie considerat de unii chiropracticieni a fi responsabil de sănătatea pacientului. Chiropracticianul Joseph C. Keating Jr. a declarat: "Atâta timp cât ne-am propus o retorică a datelor din naștere de tipul "O cauză, o cură", trebuie să ne așteptăm să ne acoperim de ridicol din partea comunității științifice. Chiropracticienii nu pot avea ambele modalități. Teoriile noastre nu pot fi în același timp constructe vitaliste dogmatice și construcții științifice."
 Iridologia– mijloc de diagnosticare pseudomedicală. Susținătorii cred că pot identifica si diagnostica probleme de sănătate prin examinarea irisului. Practicienii respectivi împart irisul în 80-90 de zone, fiecare dintre zone fiind conectată la un anumit organ sau regiune a corpului uman. Aceste conexiuni nu au fost validate științific deoarece textura irisului este o caracteristică fenotipică, care se dezvoltă în timpul gestației și rămâne neschimbată în urma nașterii (ceea ce face irisul util pentru biometrie).
 Sindromul de intestin permeabil – în medicina alternativă, se consideră că substanțele nocive trec prin peretele intestinelor. Sindromul a fost propus drept cauză a multor afecțiuni, inclusiv cauza sclerozei multiple și a autismului, afirmație considerată neștiințifică. Conform Serviciului Național de Sănătate din Marea Britanie (UK National Health Service), teoria este vagă și neprobată. Unii sceptici și oamenii de știință spun că comercializarea de tratamente pentru sindromul de intestin permeabil este fie greșit, fie pur și simplu o fraudă deliberată.
 Lightning Process  - un sistem care pretinde a fi derivat din osteopatie, programare neuro-lingvistica (NLP) și life coaching.  Susținătorii pretind că procesul poate avea un efect pozitiv asupra unei lungi liste de boli și condiții, inclusiv encefalomielita mialgică, deși nu există nici o dovadă științifică a eficacității lui. Proiectantul acestui proces, Phill Parker, sugerează că anumite boli, cum ar fi ME/CFS apar de la o dereglare a sistemului nervos central și a sistemului nervos vegetativ, pe care procesul lui Parker le-ar viza, ajutând la spargerea "buclei adrenalinei", care menține mecanismele de răspuns la stres foarte tensionate.
 Terapia cu magneți - practica de a utiliza câmpuri magnetice pentru a influența în mod pozitiv sănătatea. Deși există utilizări medicale legitime de magneți și câmpuri magnetice, intensitatea câmpului utilizate în terapia magnetică este prea mică pentru a efectua vreo schimbare biologică, iar metodele folosite nu au nicio valabilitate științifică. A nu se confunda această terapie cu tratamentele actuale, care implică electromagnetism pe țesuturi umane, cum ar fi terapia cu câmp electromagnetic pulsat (a se vedea: Terapia electromagnetică).
 Maharishi Ayurveda  – Ayurveda tradițională este o practică de medicină alternativă veche de 5.000 de ani cu rădăcinile în India antică, pe baza unui set de convingeri minte-corp. Dezechilibrul sau stresul din conștiința individului este considerat a fi cauza bolilor. Pacienții sunt clasificați pe tipuri de corp (trei doshas, care sunt luate în considerare pentru a controla armonia minte-corp, determină un "tip de corp" individual); iar tratamentul are drept scop restabilirea echilibrului sistemului minte-corp. A fost mult timp sistemul principal tradițional de îngrijire a sănătății în India, și a devenit instituționalizat în colegiile și școlile din India, deși practicienii fără licență sunt ceva obișnuit. Ca și alte cunoștințe tradiționale, mare parte din aceasta a fost pierdută; în Occident, practica curentă se bazează parțial pe învățăturile lui Maharishi Mahesh Yogi în anii 1980, dar este amestecat cu Meditația Transcendentală; alte forme de Ayurveda există, de asemenea. Cel mai notabil avocat al Ayurvedei în America este Deepak Chopra, care susține că Maharishi Ayurveda se bazează pe misticism cuantic.
 Reflexologia, sau terapia zonală, este o medicină alternativă care implică actul fizic de a aplica cu o anumită tehnică presiune la picioarele, mâinile sau urechile pacientului, folosind degetul mare și fără a folosi ulei sau loțiune. Ea se bazează pe ceea ce reflexologii pretind a fi un sistem de zone și arii reflexe care, spun ei, reflectă o imagine a corpului pe picioare și pe mâini, cu premisa că o asemenea tehnică schimbă datele fizice ale organismului. Cele mai bune dovezi disponibile până în prezent nu demonstrează convingător că reflexoterapia ar fi un tratament eficace pentru orice condiție medicală. Nu există un consens între reflexologi privind modul în care reflexoterapia ar trebui să lucreze; o temă unificatoare este ideea că zonele de pe picior corespund zonelor corpului și că, prin manipularea acestora se poate îmbunătăți sănătatea cuiva, adică acel qi. Reflexologii împart corpul în zece zone verticale egale, 5 pe dreapta și 5 pe stânga. Tratamentele reflexologice pot doar, în fapt, amâna investigarea medicală științifică a pacientului.
 Medicina tradițională chineză (TCM) – sistem medical tradițional originar din China, practicat drept medicină alternativă în multe țări. Conține elemente bazate pe cosmologia taoistă, și consideră corpul omenesc mai mult în termeni funcționali și vitaliști decât în termeni anatomici. Sănătatea și boala ascultă conform TCM principiile yin și yang, și sunt atribuite echilibrului sau dezechilibrului unei curgeri de forță vitală, qi. Metodele de diagnostic sunt pur externe, incluzând examinarea pulsului în șase puncte, examinarea limbii pacientului și un interviu al pacientului; acordul asupra diagnosticului este scăzut între diferiți practicieni ai TCM. Descrierea de către TCM a funcțiilor și structurii corpului uman este fundamental diferită de cea din medicina modernă, deși unele proceduri și leacuri ale TCM par a promite rezultate cercetătorilor științifici.
 TCM materia medica – o colecție de leacuri medicinale folosite în TCM. Ele includ multe plante, întregi sau în părți, cum ar fi ginseng și goji, de asemenea ingrediente mai exotice, cum ar fi cal de mare. Preparatele includ în general mai multe ingrediente, selectate după gust sau formă, sau prin relațiile cu organele atribuite lor de TCM. Cele mai multe preparate nu au fost evaluate riguros sau nu oferă nicio dovadă de eficacitate. Cercetările farmacognozice de potențiali ingredienți activi  sunt în curs, deși aceste aplicații nu corespund mereu celor din TCM.
 Meridiane – sunt canale prin care curge qi, conectând câteva perechi de organe zang-fu. Nu se cunoaște vreo bază anatomică sau histologică pentru existența punctelor de acupunctură sau a meridianelor.
 Qi – energie vitală a cărei curgere trebuie să fie echilibrată pentru a menține sănătatea. Qi nu a fost niciodată observat în mod direct și nu are nicio legătură cu conceptul de energie din științe.
 Zang-fu – este ideea de organe drept entități funcționale yin și yang, care stochează și manipulează qi. Astfel de organe nu sunt bazate pe cunoștințele de anatomie.

Vezi și
 Listă de concepții greșite
 Listă de teorii conspirative
 Protoștiință
 Eroare de măsurare
 Briciul lui Occam
 Paradigmă
 Filozofia științei

Note

Pseudoștiință
Liste știință și tehnologie
Teorii

Lista teoriilor caracterizate ca pseudoștiință


Hoogvliet (en néerlandais Hoogvliet) est une station, de la section commune à la ligne C et la ligne D du métro de Rotterdam. Elle est située sur la Langs de Baan sur le territoire de l'arrondissement Hoogvliet, de Rotterdam au Pays-Bas.

Mise en service en 1974, elle est desservie, depuis 2009, par les rames de la ligne C et la ligne D du métro.

Situation sur le réseau

Établie en aérien, la station Hoogvliet, de la section commune à la ligne C et la ligne D, est établie : entre la station Tussenwater, en direction : du terminus de la ligne C De Terp et du terminus de la ligne D Rotterdam-Centrale ; et la station Zalmplaat, en direction du terminus sud-ouest des lignes C et D De Akkers.

Elle comporte deux voies encadrées par deux quais latéraux.

Histoire
La station Hoogvliet est mise en service le , lors de l'ouverture à l'exploitation de la section de Slinge à Zalmplaat qui devient le nouveau terminus de la ligne.

En décembre 2009, lors de la réorganisation des lignes, elle devient une station de passage de la section commune à la ligne C et la ligne D du métro.

Services aux voyageurs

Accès et accueil
La station, située en aérien, dispose d'un accès au niveau du sol. Elle est équipée, notamment, d'automates pour l'achat ou la recharge de titres de transport et d'un ascenseur pour l'accessibilité des personnes à la mobilité réduite.

Desserte
Hoogvliet, est desservie par les rames de la ligne C, en provenance ou à destination des terminus De Terp et De Akkers et les rames de la ligne D en provenance ou à destination des terminus Rotterdam-Centrale et De Akkers.

Intermodalité
La station dispose d'un parc pour les vélos et d'un parking P+R pour les véhicules.Elle est desservie par les bus des lignes 61, 62 et 63, ainsi que par les bus BOB de la ligne B7.

À proximité

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Métro de Rotterdam
 Ligne C du métro de Rotterdam
 Ligne D du métro de Rotterdam
 Liste des stations du métro de Rotterdam
 Tramway de Rotterdam
 RET (entreprise)

Liens externes
 .
 .

Station de la ligne C du métro de Rotterdam
Station de la ligne D du métro de Rotterdam
Station de métro mise en service en 1974

Hoogvliet (métro de Rotterdam)


Noah Oliver Smith (Irvine, 26 de fevereiro de 2000), conhecido profissionalmente como Yeat, é um rapper, compositor e produtor musical estadunidense.

Yeat ganhou popularidade em 2021 após o lançamento de sua mixtape 4L, que incluía faixas como "Sorry Bout That" e "Money Twërk", que ganharam popularidade no TikTok. Ele ganhou mais reconhecimento após seu single "Gët Busy", lançado no final de 2021.

Início de vida
Yeat nasceu em 26 de fevereiro de 2000 em Irvine, Califórnia, filho de pai mexicano e mãe romena. Ele se mudou para Portland, Oregon em sua adolescência e frequentou a Lakeridge High School. Depois de se formar, Yeat mudou-se para Nova Iorque para seguir sua carreira musical antes de retornar a Los Angeles, onde mora atualmente.

Carreira

2018–2021: início de carreira
Yeat começou sua carreira em 2015, originalmente fazendo música com o nome Lil Yeat, mas os lançamentos foram deletados. Em 30 de junho de 2018, Yeat fez sua primeira aparição no canal do YouTube Elevator com sua faixa "Br!nk", com seu nome profissional atual. Yeat afirmou que criou o nome Yeat enquanto estava chapado e tentando encontrar uma palavra que soasse familiar para as pessoas. Ele lançou sua primeira mixtape, Deep Blue Strips em 20 de setembro de 2018. Em 21 de fevereiro de 2019, ele estreou o videoclipe de sua faixa "Stay Up" no Elevator.

2021–presente: sucesso viral, Up 2 Më e 2 Alivë
Yeat alcançou sucesso viral online por meio de plataformas como TikTok em meados de 2021. Yeat surgiu inicialmente após sua mixtape 4L, que foi lançada em 11 de junho. O projeto 4L incluiu notavelmente "Sorry Bout That" e "Money Twërk".

Em agosto, Yeat lançou o EP Trëndi que teve um sucesso crescente com as faixas "Mad Bout That" e "Fukit". Também em agosto, um trecho de sua música "Gët Busy" se tornou viral online, atraindo considerável atenção da mídia e dos fãs após seu lançamento. A música foi particularmente citada pelos meios de comunicação por um trecho específico dela. Os rappers Drake e Lil Yachty também fizeram referência ao trecho.

Em 10 de setembro, Yeat lançou seu álbum Up 2 Më através de um acordo de distribuição de um álbum com a gravadora Interscope Records. O álbum recebeu uma recepção em geral positiva dos críticos de música. Após o término deste contrato com a Interscope, Yeat cumpriu uma promessa que fez a Zack Bia, assinando com a Field Trip Records em uma joint venture com a Geffen Records.

Em 22 de janeiro de 2022, Up 2 Më estreou na Billboard 200, alcançando o número 183. Também em janeiro, Yeat anunciou a data de lançamento de seu próximo álbum 2 Alivë para meados de fevereiro. Sua música "U Could Tëll" foi apresentada em um episódio do programa Euphoria, que estreou em fevereiro.

Ele lançou o single "Still Countin" em 11 de fevereiro, ao lado de um videoclipe dirigido por Cole Bennett. Em 18 de fevereiro, Yeat lançou seu álbum de estreia, 2 Alivë, através da Field Trip, Twizzy Rich e Geffen Records. Ele estreou no número 6 na Billboard 200 com cerca de 36 000 unidades vendidas, tornando-se o seu projeto de maior sucesso nas paradas.

Estilo musical
Yeat começou a fazer música que tinha vocais infundidos com Auto-Tune. Em 2021, ele fez a transição para um estilo que usava "rage beats", que se tornou uma "tendência" no SoundCloud após o lançamento de Whole Lotta Red de Playboi Carti. Ele também adotou um estilo de rap melódico que foi comparado com Playboi Carti, Future e Young Thug. Yeat afirmou que os dois últimos são algumas de suas maiores inspirações.

Yeat também foi notado por empregar uma linguagem única em sua música, criando improvisos e frases como "twizzy" e "luh geeky", e referenciando com frequência Tonka em suas letras.

Discografia

Álbuns de estúdio

Mixtapes

Extended plays

Singles nas paradas

Outras músicas nas paradas

Notas

Naturais de Irvine (Califórnia)
Norte-americanos de ascendência romena
Norte-americanos de ascendência mexicana
Rappers dos Estados Unidos
Produtores musicais dos Estados Unidos
Compositores dos Estados Unidos

Yeat


El Supplementum Epigraphicum Graecum (SEG) es una publicación anual (editada por J.C. Gieben, en Ámsterdam (Países Bajos hasta su muerte en 2006, y desde entonces por Ediciones Brill) que reúne bibliografía y sumarios de inscripciones griegas publicadas en el año anterior. Las nuevas inscripciones o bien tiene el texto griego completo o bien como una argumentación crítica. Abarca todo el mundo griego, excepto material posterior al siglo VII a. C.. Cada tratado contiene una colección de un único año; por ejemplo, el tratado de SEG publicado en 2005 contiene todas las inscripciones publicadas en 2001.

Historia
El SEG fue fundado en 1923 por el erudito holandés J. J. E. Hondius. Publicó doce volúmenes entre 1923 y 1950, y unos trece nuevos volúmenes por A. G. Woodhead entre 1951 y 1971. Hubo un paréntesis hasta 1978, año en que fue reanudada la publicación por Henk W. O Pleket y Ronald S. Stroud, quienes modernizaron SEG y crearon una publicación que aún perdura.

Los editores actuales de SEG son: Angelos Chaniotis, Thomas Corsten, Ronald S. Stroud, y Johan H. M. Strubbe.

Véase también
Epigrafía griega
 Corpus Inscriptionum Latinarum
 Inscriptiones Graecae

Enlaces externos
 SEG Página web de la Universidad de Leiden
 Supplementum Epigraphicum Graecum en Brill online

Epigrafía griega
Idioma griego

Supplementum Epigraphicum Graecum


Kutlu Aktaş (d. 1941, Adana), eski İstanbul Valisi, İzmir Valisi ve İçişleri Bakanı.

Hayatı
1958 yılında Çankırı Lisesi Edebiyat Bölümünü bitirmiştir. 1962 yılında Ankara Üniversitesi Siyasal Bilgiler Fakültesinden mezuniyetine müteakip 30 Temmuz 1962 tarihinde atandığı Çankırı Maiyet Memurluğunda Yumurtalık, Küre Kaymakam Vekilliklerinde görevlendirilip staj süresini doldurmuş, Kaymakamlık kursu ile TODAİE'yi bitirdikten sonra 27 Kasım 1964 tarihinde Darende Kaymakamlığı görevine atanmıştır.

30 Eylül 1965 tarihinde askerlik görevine başlamış ve Topçu Yedek Teğmeni rütbesiyle terhis olmuştur. 30 Eylül 1967 tarihinde Yahyalı, 30 Nisan 1970 tarihinde Çüngüş, 31 Temmuz 1972 tarihinde Bozcaada, 1976 tarihinde Simav Kaymakamlıklarına atanan Kutlu Aktaş, 3 Ağustos 1976 tarihinde Mülkiye Müfettişliğine, 20 Ağustos 1976 tarihinde 1. Sınıf Mülkiye Müfettişliğine, 4 Şubat 1977 tarihinde Mülkiye Başmüfettişliğine, 28 Mart 1979 tarihinde de Mülkiye Müşavirliğine atanmış, daha sonra 26 Haziran 1981 tarihinde Ağrı Valiliğine, 22 Aralık 1986 tarihinde Malatya Valiliğine, 21 Nisan 1990 tarihinde İzmir Valiliğine atanmıştır. 15 Temmuz 1997 gün ve 97/9579 sayılı Bakanlar Kurulu kararı ile İstanbul Valiliğine atanmıştır. 24 Temmuz 1997 günü başladığı İstanbul Valiliği görevini 4 Ağustos 1998 tarihinde Erol Çakır'a devretmiştir.

Kutlu Aktaş, İstanbul için çok çeşitli projelere imza atmıştır. 24 Temmuz 1998 tarihinde İstanbul Valiliği Özel Kalem Müdürlüğü organizesi ile yapılan çalışmalarını hem CD hem de kitap ile tanıtmıştır.

5 Ağustos 1998 ile 11 Ocak 1999 arasında 5 aylık kısa bir dönem İçişleri Bakanlığı görevinde bulunmuştur.

Kaynakça
 http://www.istanbul.gov.tr

1941 doğumlular
Adana doğumlular
Türkiye Cumhuriyeti İçişleri Bakanları
Ankara Üniversitesi Siyasal Bilgiler Fakültesinde öğrenim görenler
Yaşayan insanlar
İstanbul valileri
İzmir valileri
Ağrı belediye başkanları

Kutlu Aktaş


Vrăjitoarea din Mărăcini este un film românesc documentar din 1946 regizat de Jean Mihail. Filmul îmbină jocul actoricesc cu cel al păpușilor. A fost produs la comanda Societății "Filmul Popular".

Referințe

Filme din 1946
Filme documentare românești

Vrăjitoarea din Mărăcini


Super Aguri, 2006 sezonundan, 2008 e kadar Formula 1'de yarışmıştır.Pilotları genç ingiliz Anthony Davidson ve Japon Takuma Sato dur.2006 sezonundaki Honda aracı baz alınarak tasarlanmış bir otomobilleri vardır. Sezon sonunda genel duruma bakıldığında, bütçe bakımından asıl rakiplerinden olan Scuderia Toro Rosso'dan geride kalmış ancak Spyker F1'e oranla daha iyi performans göstermiştir. McLaren'in de casusluk skandalından dolayı puanları silinince 2007 F1 sezonunu 9. olarak tamamlamıştır.

Tarihçe
1990 yılında Aguri Suzuki,F1 yarışlarında podyuma çıkan ilk Japon sürücüydü.O zamanlardan beri her zaman kendi kurduğu bir takımla F1'de yarışmayı hayal ederdi ve hayali en sonunda gerçeğe dönüştü. F1'de ilk yarışmaya başladığı 2006 sezonunda sezonu puansız kapatan ve gridin de hep en arkasında yer alan takım, 2007 sezonunda ilerleme kaydederek sezonu 4 puanla 9. sırada tamamlamıştır. 2008 yılında yarışacak sürücüler ise sponsor anlaşmazlıkları nedeniyle belirlenememiş, SA08'in basına tanıtımı ertelenmiş, takım Aralık 2007'den beri testlere katılmamıştır.Yaşadığı finansal sorunları bir türlü aşamadığı için 6 mayıs 2008 tarihinde Formula 1 dünya şampiyonasından çekildiği açıklanmıştır.

Dış bağlantılar
Super Aguri F1 Resmi Web Sitesi

Formula 1 takımları

Super Aguri F1


Carle Coppens, né à Montréal le 13 juillet 1972, est un poète et romancier québécois.

Biographie
Fils du poète Patrick Coppens, Carle Coppens détient une maîtrise en psychologie différentielle de l'Université d'Aix-Marseille II (1995-1996) ainsi qu'un doctorat en psychologie industrielle/organisationnelle de l'Université de Montréal.

Il collabore à une émission culturelle sur les ondes de CISM, la radio communautaire de l'Université de Montréal. En 2000, il est critique littéraire à La Presse, puis il travaille chez Publicis et BCP avant de devenir vice-président et directeur de l'agence Brad.

En plus de signer des textes dans plusieurs revues culturelles et littéraires (Lettres Québécoises, Moebius, Critère, Stop, Brèves littéraires, Entrelacs, Le Sabord et Action Poétique), il publie plusieurs recueils de poésie ainsi que des romans.

En poésie, il fait paraître Poèmes contre la montre (Noroît, 1996), Le grand livre des entorses (Noroît, 2002) ainsi que À qui se méfier (Le Quartanier, 2014).

Comme romancier, Carle Coppens publie Baldam l'improbable (Le Quartanier, 2011), lequel sera adapté au cinéma par le scénariste Stéphane Lafleur et réalisé par Emanuel Hoss-Desmarais. Il publie également Le deuxième étage de l'océan (Le Quartanier, 2015).

Carle Coppens collabore aux ouvrages collectifs Nous reviendrons comme des Nelligan, (VLB éditeur, 1989) ainsi que Poèmes du lendemain (Écrits des Forges, 1993).

Carle Coppens est récipiendaire de plusieurs prix dont le Grand Prix du concours épistolaire de l'Office Franco-Québécois pour la jeunesse (1993), le Prix Émile-Nelligan (1996), le Prix de poésie de la Vocation, le Prix Alcuin Society's Citation de Vancouver (1997) ainsi que le Prix spécial de la Fondation Hachette (1999).

Famille
Carle Coppens est le fils du poète d'origine française Patrick Coppens, le petit-fils de l'artiste peintre française Madeleine Prévost et l'arrière petit-fils de l'artiste peintre français Eugène Prévost-Messemin.

Œuvres

Poésie

Poèmes contre la montre, avec les reproductions des oeuvres de Jesus Carles de Vilallonga, Montréal, Noroît, Sens, Obsidiane, 1996, 102 p.
Le grand livre des entorses, dessins de Marwan Sahmarani, Montréal, Noroît, 2002, 20 f.
À qui se méfier, Montréal, Le Quartanier, 2014, 62 p.

Romans

 Baldam l'improbable, Montréal, Le Quartanier, 2011, 432 p.
 Le deuxième étage de l'océan, avec des illustrations de Julie Rocheleau, Montréal, Le Quartanier, 2015, 73 p.

Prix et distinctions

 1990 - Récipiendaire : Grand Prix de poésie de Laval
 1993 - Récipiendaire : Grand Prix du concours épistolaire de l'Office Franco-Québécois pour la jeunesse
 1996 - Récipiendaire : Prix de la vocation de la Fondation Marcel Bleustein-Blanchet (pour Le grand livre des entorses)
 1996 - Récipiendaire : Prix Émile-Nelligan (pour Poèmes contre la montre)
 1996 - Récipiendaire : Prix de poésie de la Vocation (pour Poèmes contre la montre)
 1997 - Récipiendaire : Prix Alcuin Society's Citation de Vancouver
 1999 - Récipiendaire : Prix spécial de la Fondation Hachette

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes

 Patrick Coppens
 La Presse
 Lettres Québécoises
 Stéphane Lafleur
 Emanuel Hoss-Desmarais

Noroît
Le Quartanier
VLB éditeur
Écrits des Forges
Prix Émile-Nelligan
Prix de poésie de la Vocation

Liens externes

Romancier québécois
Poète québécois
Écrivain suivi par le projet Arts littéraires québécois

Carle Coppens


هانسي مولر
لاعب كرة قدم ألماني سابق، ولد في 27 يوليو 1957 في شتوتغارت
بدأ مهنته الرياضية لدى النادي الأحمر الرياضي (شتوتغارت) فلعب لصالح نادي شتوتغارت في البونديسليجا دوري الاتحاد الألماني بين 1977 و1982، بعدها لعب مع إنتر ميلان من سنة 1982 حتى عام 1984، ثم مع النادي الإيطالي كومو كالتشيو (1984-1985)، ومن سنة 1985 وإلى غاية انتهاء مشواره الرياضي سنة 1990 لعب مع النادي الرياضي فاكر إنسبروك.

لعب مع منتخب ألمانيا لكرة القدم 42 مباراة (5 أهداف) وأصبح مع هذا الفريق في بطولة كأس العالم لكرة القدم 1982 وكأس الأمم الأوروبية عام 1980. كما أنه كان عضوا في المنتخب الألماني في بطولة كأس العالم لكرة القدم 1978.

كان مولر سفيرا في بطولة كأس العالم لكرة القدم 2006، وكذلك سفيرا للمدينة المضيافة إنسبروك أثناء كأس الأمم الأوروبية لكرة القدم 2008.

مسيرته الكروية
لعب هانسي مولر خلال مسيرته الاحترافية مع 5 أندية في خمسة عشر موسمًا وسجل خلالها 107 هدف ضمن 351 مباراة. حيث فاز في موسم واحد بالكأس وفي موسمين بالدوري.

خاض هانسي مولر مسيرته مع نادي شتوتغارت في موسم 1975–76 ليلعب معه سبعة مواسم، مشاركًا في 186 مباراة سجل خلالها 62 هدفًا. ثم انتقل إلى نادي إنتر ميلان في موسم 1982–83 ولمدة موسمين، حيث شارك في 48 مباراة سجل خلالها 9 أهداف. لينتقل بعدها إلى نادي كومو في موسم 1984–85 لمدة موسم واحد، مشاركًا في 14 مباراة سجل خلالها هدفًا واحدًا. ثم انتقل إلى نادي واكر إنسبروك في موسم 1985–86 لمدة موسم واحد، مشاركًا في 33 مباراة سجل خلالها 16 هدفًا. هذا وانتقل لاحقًا إلى نادي تيرول إنسبروك في موسم 1986–87 ليلعب معه أربعة مواسم، مشاركًا في 70 مباراة سجل خلالها 19 هدفًا.

روابط خارجية

مراجع

لاعبو كرة قدم رجالية ألمانيون غربيون مغتربون
أشخاص على قيد الحياة
رياضيون ألمان مغتربون في إيطاليا
رياضيون ألمانيون غربيون مغتربون في النمسا
رياضيون ألمانيون غربيون مغتربون في إيطاليا
رياضيون من شتوتغارت
لاعبو الدوري الألماني
لاعبو الدوري الألماني الدرجة الثانية
لاعبو الدوري الإيطالي
لاعبو الدوري النمساوي
لاعبو إنتر ميلان
لاعبو بطولة أمم أوروبا 1980
لاعبو شتوتغارت
لاعبو كأس العالم 1978
لاعبو كأس العالم 1982
لاعبو كرة قدم ألمان
لاعبو كرة قدم ألمانيون غربيون
لاعبو كرة قدم ألمانيون غربيون مغتربون
لاعبو كرة قدم رجالية ألمانيون
لاعبو كرة قدم رجالية ألمانيون غربيون
لاعبو كرة قدم رجالية مغتربون في إيطاليا
لاعبو كرة قدم مغتربون ألمان
لاعبو كرة قدم مغتربون في إيطاليا
لاعبو كرة قدم من بادن-فورتمبيرغ
لاعبو كرة قدم من شتوتغارت
لاعبو كومو
لاعبو منتخب ألمانيا بي لكرة القدم
لاعبو منتخب ألمانيا لكرة القدم
لاعبو نادي شتوتغارت
لاعبو واكر انسبروك
لاعبو وسط كرة قدم رجالية
لاعبون فائزون ببطولة أمم أوروبا
مواليد 1957
مواليد في شتوتغارت

هانسي مولر


بلدية البلا ديل بينيديس (بالكاتالانية: el Pla del Penedès) هي إحدى بلديات مقاطعة برشلونة، والتي تقع في منطقة كاتالونيا، شرق إسبانيا.

يبلغ عدد سكانها 891 نسمة وفقاً لإحصائية سنة (2007).

مراجع

بلديات في مقاطعة برشلونة

بلا ديل بانادس


Banciu este un patronim românesc care se poate referi la:

 Axente Banciu (1875-1959), profesor și publicist român
 Carmen-Francesca Banciu (n. 1955), scriitoare română
 Ioan Banciu (1892-1969), deputat român
 Ionuț-Sorin Banciu (n. 1980), deputat român
 Mircea Desideriu Banciu (1941-2005), inginer chimist român
 Paul Eugen Banciu (n. 1943), scriitor român
 Radu Banciu (n. 1970), jurnalist și om de televiziune român
 Victoria Banciu (1952-2001), voleibalistă română

Nume de familie românești

Banciu (dezambiguizare)


"Leaving New York" er den tredje og sidste single fra det amerikanske alternative rockband R.E.M.'s 12. studiealbum Reveal fra 2001. Sangen nåede op som nummer 44 på UK Singles Chart, men kom ikke ind på Billboard Hot 100.

Musikvideoen til singlen blev instrueret af David Weir, og det var den første gange, gruppen udgav en 100 % animeret musikvideo. Klippene er triste for at matche sangens tone, og den følger en hund med en krone, der er på eventyr. Den bor på en vogn af træ og udforsker en ø.

Spor
Alle sange er skrevet af Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills og Michael Stipe, medmindre andet er angivet

UK CD1 (W573CD)
 "I'll Take the Rain" - 5:55
 "I've Been High" (Live) - 3:201
 "She Just Wants to Be" (Live) - 5:062

UK CD2 (W573CDX)
 "I'll Take the Rain" - 5:55
 "32 Chord Song" - 3:12 3
 "I've Been High" (Live) (forbedret video)1

Europæisk CD (9362-42416-2)
 "I'll Take the Rain"
 "32 Chord Song" - 3:12
 "She Just Wants to Be" (Live) - 5:06
 "I've Been High" (Live) - 3:20
 "I've Been High" (Live) (forbedret video)

Noter
1 Indspillet i Channel V Studios, Sydney, Australien; 31. maj, 2001.
2 Indspillet på Museum of Television and Radio, New York City, New York; 18. maj, 2001.
3 Alternativ version af "Summer Turns to High" fra Reveal.

Hitlister

Referencer

R.E.M. sange
Sange fra 2001

I'll Take the Rain


Agrilus criddlei é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Frost, 1920.

Referências

criddlei

Agrilus criddlei


Jean-Pierre Trémouille, né le  à Fauillet, est un joueur français de rugby à XIII. Il évolue au poste de deuxième ligne.

Au cours de sa carrière, il joue sous les couleurs de Tonneins, Albi et Miramont, et compte six sélections en équipe de France entre 1975-1981 avec un titre de Coupe d'Europe des nations remportée en 1981. Avec Albi, il remporte la Coupe de France en 1974.

Palmarès

 Collectif :
 Vainqueur de la Coupe d'Europe des nations : 1981 (France).
 Vainqueur de la Coupe de France : 1974 (Albi).

Détails en sélection

Liens externes

International français de rugby à XIII
Entraîneur français de rugby à XIII
Naissance en août 1953

Jean-Pierre Trémouille


Duften af Beirut er en dansk dokumentarfilm fra 2007, der er instrueret af Dorte Høeg Brask.

Handling
Filmen følger 60-årige Brita under gensynet med Beirut, efter at krigen ændrede alt. Som ung boede og arbejdede Brita i et Beirut, som for 40 år siden var præget af rigdom og østerlandsk mystik. Krigen tvang hende væk fra Libanon og væk fra hendes livs store kærlighed, prins Habib. Det er et personligt ærinde at vende tilbage og kortlægge den elskedes skæbne efter det ufrivillige brud. Men rejsen tilbage har også andre og større politiske aspekter i en del af verden, som så tydeligt er præget af splidet mellem den arabiske og den vestlige verden.

Referencer

Eksterne henvisninger

Beirut
Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2007

Duften af Beirut


في الجبر الخطي، مصفوفة قطرية  هي مصفوفة مربعة تكون فيها كل العناصر الواقعة خارج القطر الرئيسي مساوية لصفر. أمّا العناصر التي تقع على القطر الرئيسي فيمكنها أن تتخذ أية قيم كانت. وبصيغة رياضية، فإنّ المصفوفة  ذات n أسطر وn أعمدة تدعى قطرية إذا تحقّق:

على سبيل المثال، المصفوفة التالية هي قطرية:

المصفوفات القطرية، نظرا إلى بنيتها، هي أيضًا مصفوفات متناظرة. بالإضافة إلى ذلك، فإنّ كل مصفوفة قطرية هي مصفوفة مثلثية عليا وأيضًا مصفوفة مثلثية دنيا.

إنّ مصفوفة الوحدة (أي التي كل العناصر في قطرها الرئيسي تساوي 1، وباقي العناصر تساوي صفرًا)هي أيضًا مصفوفة قطرية، وكذلك المصفوفات الصفرية (أي التي تساوي جميع عناصرها صفرًا).

أمّا إذا كانت جميع العناصر الواقعة على القطر الرئيسي في مصفوفة قطرية كانت ذات نفس القيمة، ، فتدعى المصفوفة آنذاك مصفوفة عددية، وبالإمكان كتابتها كـ، حيث  هي مصفوفة الوحدة.

انظر أيضًا

 ضرب المصفوفات
 مصفوفة الوحدة
 مصفوفة قابلة للجدولة

مراجع

مصفوفات

مصفوفة قطرية


Yapısalcı Marksizm, Marksizmin yapısalcılık felsefesi ışığında yeniden yorumlanması. Kuruluşu ve kuramsal şeklini almasında Louis Althusser öncü isimdir. Nicos Poulantzas ve Ernst Bloch Yapısalcı Marksizmin diğer önemli isimleridir.

Althusser, kendi deyişiyle "Marks'ı yeniden okuma"ya girişir. Yapısalcı Marksizm asıl olarak bu yeniden okumanın ürünüdür. Althusser, yapısalcılık konusunda Fransa'daki genel felsefi eğilimden etkilenmiş bir düşünürdür ve Marksizmi bu eğilimle değerlendirilmeye yönelmiştir. Ortodoks Marksizmin temel argümanlarını reddeder Yapısalcı Marksizm. Althusser'in Marks okuması, bilginin niteliğinden ideolojinin tanımına, altyapı-üstyapı kategorilerinin niteliklerinden öznenin kökenlerine kadar temel Marksist kategorilerin anlaşılmasında farklılaşmakta kalmaz, Marksist öğretinin bütünsel olarak anlaşılmasında diğer Marksizmlerden ayrılır. Poulontzas, yapısalcı sınıf analizlerini ve Bloch antropoloji eksenli Yapısalcı Marksizm anlayışlarını geliştirir.

Başka bir Marksist Bütünsellik anlayışı Georg Lukács'da görülür. Bu anlayış, Yapısalcı Marksizmin tamamen karşıt konumunda sayılır. Althusser'in başlıca hedefi, Ortodoks Marksizm ve özellikle de buna temellik eden Hegelcilik anlayışıdır. Aynı şekilde Hümanizm de Yapısalcı Marksizm anlayışına uygun değildir ve yadsınır. Althusser, Marksizmi, "kuramsal bir anti-hümanizm" olarak tanımlamaktadır. Tarihin ve bilginin öznesiz ve ereksiz bir süreç olarak açıklanması, Yapısalcı Marksizmin temel kuramsal ilkesidir.

Bunlarla bağlantılı olarak Yapısalcı Marksizmin, özne kavramını ve bilinen özne teorilerini reddetmektedir denilebilir. Hem bilgi sürecinde hem de tarihsel süreçte özne kavramı dışta bırakılır ve bu noktadaki tüm tartışmalar idealizme ait görülür. Yapısalcılığa uygun olarak, Yapısalcı Marksizm, süreçleri ve olguları, onları var eden mevcut yapıdan hareketle açıklamaya yönelir. Bilginin, tarihin, toplumun, kültürün açıklamasında yapısalcı dilbilimin kuramsal programını kendine özgü olarak izler.

Marksizm
Yapısalcılık

Yapısalcı Marksizm