In abstract algebra, a matrix ring is a set of matrices with entries in a ring R that form a ring under matrix addition and matrix multiplication . The set of all  matrices with entries in R is a matrix ring denoted Mn(R) (alternative notations: Matn(R) and ).  Some sets of infinite matrices form infinite matrix rings. Any subring of a matrix ring is a matrix ring.  Over a rng, one can form matrix rngs.

When R is a commutative ring, the matrix ring Mn(R) is an associative algebra over R, and may be called a matrix algebra.  In this setting, if M is a matrix and r is in R, then the matrix rM is the matrix M with each of its entries multiplied by r.

Examples
 The set of all  square matrices over R, denoted Mn(R).  This is sometimes called the "full ring of n-by-n matrices".
 The set of all upper triangular matrices over R.
 The set of all lower triangular matrices over R.
 The set of all diagonal matrices over R.  This subalgebra of Mn(R) is isomorphic to the direct product of n copies of R.
 For any index set I, the ring of endomorphisms of the right R-module  is isomorphic to the ring  of column finite matrices whose entries are indexed by  and whose columns each contain only finitely many nonzero entries.  The ring of endomorphisms of M considered as a left R-module is isomorphic to the ring  of row finite matrices.
 If R is a Banach algebra, then the condition of row or column finiteness in the previous point can be relaxed.  With the norm in place, absolutely convergent series can be used instead of finite sums.  For example, the matrices whose column sums are absolutely convergent sequences form a ring.  Analogously of course, the matrices whose row sums are absolutely convergent series also form a ring.  This idea can be used to represent operators on Hilbert spaces, for example.
 The intersection of the row-finite and column-finite matrix rings forms a ring .
 If R is commutative, then Mn(R) has a structure of a *-algebra over R, where the involution * on Mn(R) is matrix transposition.
 If A is a C*-algebra, then Mn(A) is another C*-algebra. If A is non-unital, then Mn(A) is also non-unital. By the Gelfand–Naimark theorem, there exists a Hilbert space H and an isometric *-isomorphism from A to a norm-closed subalgebra of the algebra B(H) of continuous operators; this identifies Mn(A) with a subalgebra of B(H⊕n). For simplicity, if we further suppose that H is separable and A  B(H) is a unital C*-algebra, we can break up A into a matrix ring over a smaller C*-algebra. One can do so by fixing a projection p and hence its orthogonal projection 1 − p; one can identify A with , where matrix multiplication works as intended because of the orthogonality of the projections. In order to identify A with a matrix ring over a C*-algebra, we require that p and 1 − p have the same "rank"; more precisely, we need that p and 1 − p are Murray–von Neumann equivalent, i.e., there exists a partial isometry u such that  and . One can easily generalize this to matrices of larger sizes.
 Complex matrix algebras Mn(C) are, up to isomorphism, the only finite-dimensional simple associative algebras over the field C of complex numbers. Prior to the invention of matrix algebras, Hamilton in 1853 introduced a ring, whose elements he called biquaternions and modern authors would call tensors in , that was later shown to be isomorphic to M2(C).  One basis of M2(C) consists of the four matrix units (matrices with one 1 and all other entries 0); another basis is given by the identity matrix and the three Pauli matrices.
 A matrix ring over a field is a Frobenius algebra, with Frobenius form given by the trace of the product: .

Structure
 The matrix ring Mn(R) can be identified with the ring of endomorphisms of the free right R-module of rank n; that is, .  Matrix multiplication corresponds to composition of endomorphisms.
 The ring Mn(D) over a division ring D is an Artinian simple ring, a special type of semisimple ring.  The rings  and  are not simple and not Artinian if the set I is infinite, but they are still full linear rings.
 The Artin–Wedderburn theorem states that every semisimple ring is isomorphic to a finite direct product , for some nonnegative integer r, positive integers ni, and division rings Di.
 When we view Mn(C) as the ring of linear endomorphisms of Cn, those matrices which vanish on a given subspace V form a left ideal. Conversely, for a given left ideal I of Mn(C) the intersection of null spaces of all matrices in I gives a subspace of Cn. Under this construction, the left ideals of Mn(C) are in bijection with the subspaces of Cn.
 There is a bijection between the two-sided ideals of Mn(R) and the two-sided ideals of R.  Namely, for each ideal I of R, the set of all  matrices with entries in I is an ideal of Mn(R), and each ideal of Mn(R) arises in this way.  This implies that Mn(R) is simple if and only if R is simple. For , not every left ideal or right ideal of Mn(R) arises by the previous construction from a left ideal or a right ideal in R. For example, the set of matrices whose columns with indices 2 through n are all zero forms a left ideal in Mn(R).
 The previous ideal correspondence actually arises from the fact that the rings R and Mn(R) are Morita equivalent. Roughly speaking, this means that the category of left R-modules and the category of left Mn(R)-modules are very similar. Because of this, there is a natural bijective correspondence between the isomorphism classes of left R-modules and left Mn(R)-modules, and between the isomorphism classes of left ideals of R and left ideals of Mn(R). Identical statements hold for right modules and right ideals.  Through Morita equivalence, Mn(R) inherits any Morita-invariant properties of R, such as being simple, Artinian, Noetherian, prime.

Properties
 If S is a subring of R, then Mn(S) is a subring of Mn(R). For example, Mn(Z) is a subring of Mn(Q).
 The matrix ring Mn(R) is commutative if and only if , , or R is commutative and . In fact, this is true also for the subring of upper triangular matrices.  Here is an example showing two upper triangular  matrices that do not commute, assuming  in R:

 and

 For , the matrix ring Mn(R) over a nonzero ring has zero divisors and nilpotent elements; the same holds for the ring of upper triangular matrices. An example in  matrices would be

 The center of Mn(R) consists of the scalar multiples of the identity matrix, , in which the scalar belongs to the center of R.
 The unit group of Mn(R), consisting of the invertible matrices under multiplication, is denoted GLn(R).
 If F is a field, then for any two matrices A and B in Mn(F), the equality  implies .  This is not true for every ring R though.  A ring R whose matrix rings all have the mentioned property is known as a stably finite ring .

Matrix semiring
In fact, R needs to be only a semiring for Mn(R) to be defined. In this case, Mn(R) is a semiring, called the matrix semiring. Similarly, if R is a commutative semiring, then Mn(R) is a .

For example, if R is the Boolean semiring (the two-element Boolean algebra  with ), then Mn(R) is the semiring of binary relations on an n-element set with union as addition, composition of relations as multiplication, the empty relation (zero matrix) as the zero, and the identity relation (identity matrix) as the unity.

See also
 Central simple algebra
 Clifford algebra
 Hurwitz's theorem (normed division algebras)
 Generic matrix ring
 Sylvester's law of inertia

References

Algebraic structures
Ring theory
Matrix theory

Matrix ring


Hanam Geomdansan (en ) est une station terminus de la ligne 5 du métro de Séoul. Elle est située dans la ville de Hanam. Elle est entrée en service le .

Situation sur le réseau
Établie en souterrain, la station Hanam Geomdansan terminus est, de la branche principale, de la ligne 5 du métro de Séoul, est située avant la station , en direction du terminus ouest Banghwa.

Histoire
La station Hanam Geomdansan est mise en service le , lors du prolongement de la ligne 5 de  à Hanam Geomdansan.

Services aux voyageurs

Accès et accueil

Desserte

Intermodalité

À proximité

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Métro de Séoul
 Ligne 5 du métro de Séoul

Liens externes
 .

Station de la ligne 5 du métro de Séoul
Terminus d'une ligne du métro de Séoul

Hanam Geomdansan (métro de Séoul)


Iustin Talpoș () este un om politic român, ales senator în decembrie 2016.

La alegerile locale din 2016, a candidat din partea  pentru primăria municipiului Baia Mare, dar nu a câștigat. La alegerile legislative din același an, a fost al doilea pe lista partidului său pentru Senat, și a fost ales senator.

În mai 2018, senatorul Ioan-Iustin Talpoș, a părăsit PMP și s-a înscris în partidul PSD.

Din luna martie a anului 2019 Iustin Talpoș face parte din UNPR.

Vezi și

 Legislatura 2016-2020 (Senat)
 Parlamentul României

Note

Legături externe
 Activitatea parlamentară

Politicieni români în viață
Senatori români 2016-2020
Nașteri în 1976
Nașteri pe 18 ianuarie
Membri ai Partidului Mișcarea Populară
Învățători români

Ioan-Iustin Talpoș


Scott Joseph Shenker, né 24 janvier 1956 à Alexandria (Virginie), est un informaticien américain. Il est professeur émérite à l'université de Californie à Berkeley, où il est chercheur principal au  (ICSI).

Biographie
Shenker fait des études de physique à l'université Brown avec un diplôme de B. Sc. en 1978, et à l'université de Chicago, où il obtient son Ph. D. en 1983 avec Leo Kadanoff (titre de la thèse : (Scaling Behavior In A Map Of A Circle Onto Itself: Empirical Results). Il est  chercheur postdoctoral à l'université Cornell et, à partir de 1984, il travaille au Palo Alto Research Center. Il quitte PARC en 1998, et est un des fondateurs de l'ATT Center for Internet Research qui a été ensuite
été renommé ICSI Center for Internet Research (ICIR).

Il est le frère du physicien théoricien .

Travaux

Ses intérêts de recherche comprennent l'architecture Internet, les réseaux définis par logiciel, l'infrastructure des centres de données, les grands systèmes distribués, la théorie des jeux et la théorie économique. Il est l'un des auteurs dans la catégorie des ISI Highly Cited.

Prix et distinctions

Shenker est fellow de l'Association for Computing Machinery, de l'IEEE et de la Académie nationale d'ingénierie des États-Unis.
En 2002, il a reçu le SIGCOMM Award, en 2006 le IEEE Internet Award .
En 2007, il est fait docteur honoris causa de l'université de Chicago.
En 2016, est élu membre de l'Académie américaine des arts et des sciences,
En 2017, il reçoit le Prix Paris-Kanellakis et en 2019 il est élu membre de l'Académie nationale des sciences.
En 2011 et 2017, il est récipiendaire du « ACM Test of time Award ». En 2020, il est « IETI distinguished fellow ».

Publications (sélection)
 .
 .
 .
 .
 .
 .
 .

Notes et références

Liens externes

 Page personnelle

Naissance en janvier 1956
Informaticien américain
Membre de l'Académie nationale des sciences
Membre de l'Académie américaine des arts et des sciences
Professeur à l'université de Californie à Berkeley

Scott Shenker


Höfuðklukka (fræðiheiti: Campanula glomerata) er tegund af klukkuætt (Campanulaceae), ættuð frá Evrasíu, frá Bretlandi til Japan.

Tilvísanir

Bláklukkur
Plöntur á Íslandi

Höfuðklukka


Frigg, İskandinav mitolojisinde Odin'in karısı, Àsgard'ın tanrıçası (Kraliçe) ve en güzel tanrıçadır. İngilizce'deki Cuma gününün ismi (friday) onun isminden gelir. İsminin, güzellik ve aşk tanrıçası Freyja ile aynı kökten geldiği düşünülür. Toprak tanrıçası Jord ve Fulla'nın onun diğer adları olduğu düşünülmektedir.

Bereket tanrıçaları
Hava ve gök tanrıçaları
Aşk tanrıçaları
İskandinav tanrıçaları
Ásynjur
Odin
Cermen mitolojisi
İskandinav mitolojisi
Kurgusal büyücüler
Masal karakterleri
Bilgi tanrıçaları
Ana tanrıçalar
Hikmet tanrıçaları

Frigg


Hajime Hosogai (født 10. juni 1986) er en japansk fodboldspiller.

Japans fodboldlandshold

|-
|2010||3||0
|-
|2011||7||1
|-
|2012||8||0
|-
|2013||7||0
|-
|2014||5||0
|-
!Total||30||1
|}

Eksterne henvisninger

Japan National Football Team Database

Fodboldspillere fra Japan

Hajime Hosogai


Tetra est le quatrième album solo du créateur finlandais de musique électronique Mika Vainio. Il s'agit du premier album complet sous l'identité Philus. Sa sortie est accompagnée d'un vinyle 12" de quatre pistes, intitulé Kolmio EP.

Inspiration
Selon une interview de 2014, le pseudonyme Philus est lié au travail de Vainio dans une entreprise pharmaceutique à la fin des années 1980. Cet environnement l'aurait inspiré à créer une musique particulièrement "neutre et aseptisée".

Production
Selon la notice du CD, ces morceaux ont été produits entre 1995–1997.

Liste des morceaux

 Koentsyymi – 5:24
 Tutkat – 1:20
 Tele – 4:51
 Vitamin A – 1:14
 Rakenne – 2:50
 Keleidi – 4:41
 Kyroskopia – 2:25
 Anksiolyytti – 12:37
 Rakenne 2 – 1:43
 Vitamin B – 1:12
 Creuzfeldt Jakob – 3:09
 Kuvio 4 – 8:50
 Valo – 4:40

Références

Liens externes

Album musical sorti en 1998

Tetra (album de Mika Vainio)


A Série A1 do Campeonato Brasileiro de Futebol Feminino de 2023 (Brasileirão Feminino Neoenergia 2023 – Série A1 por motivos de patrocínio) foi a 11.ª edição da maior competição nacional de futebol feminino, organizada pela Confederação Brasileira de Futebol (CBF).

Assim como nas edições anteriores, o Campeonato vai contar com 16 equipes que jogam em turno único, classificando-se os oito melhores colocados. As fases seguintes vão ser em formato mata-mata, em jogos de ida e volta. A competição classifica os finalistas para a Copa Libertadores e para a Supercopa do Brasil, ambas no ano seguinte. A Supercopa será realizada com as melhores equipes entre os 12 primeiros colocados do Campeonato, sendo apenas uma vaga por estado. Caso todas as vagas não sejam preenchidas, serão distribuída entre os quatro primeiros da Série A2 de 2023.

Conforme o calendário do futebol feminino divulgado pela CBF, a competição acontecerá entre 24 de fevereiro e 17 de setembro, com a primeira fase se encerrando, em 11 de junho. Haverá uma parada no Campeonato entre 10 de julho e 20 de agosto em função da Copa do Mundo de 2023.

O rebaixamento para a Série A2 começou a ser definido na décima segunda rodada, quando o  teve seu descenso matematicamente confirmado com a sua derrota contra o  por 2–0.

Formato e regulamento
O Campeonato seguirá a fórmula dos anos anteriores, sendo disputado em quatro fases: na primeira fase os 16 clubes jogaram no modelo de pontos corridos, em turno único. Os oito primeiros se classificaram para as quartas de final e os quatro últimos serão rebaixados para a Série A2 de 2024. Nas quartas de final, os clubes se enfrentaram no sistema eliminatório ("mata-mata") classificando-se o vencedor de cada grupo. Na semifinal, os clubes também se enfrentaram no sistema eliminatório classificando-se o vencedor de cada grupo para a final, onde, por fim, os dois clubes se enfrentaram também no sistema eliminatório para definir o campeão.

 Primeira fase: 16 clubes jogam todos contra todos em turno único
 Segunda fase (quartas de final): oito clubes distribuídos em quatro grupos de dois clubes cada
 Terceira fase (semifinal): quatro clubes distribuídos em dois grupos de dois clubes cada
 Quarta fase (final): em um grupo de dois clubes, de onde sairá o campeão

Critérios de desempate
Em caso de empate de pontos entre dois clubes, os critérios de desempate são aplicados na seguinte ordem:

 Número de vitórias
 Saldo de gols
 Gols marcados
 Número de cartões vermelhos
 Número de cartões amarelos
 Sorteio

Participantes

Primeira fase

Classificação

Desempenho por rodada
Clubes que lideraram o Campeonato ao final de cada rodada:

Clubes que ficaram na última posição do Campeonato ao final de cada rodada:

Partidas
Fonte:

Primeira rodada

Segunda rodada

Terceira rodada

Quarta rodada

Quinta rodada

Sexta rodada

Sétima rodada

Oitava rodada

Nona rodada

Décima rodada

Décima primeira rodada

Décima segunda rodada

Décima terceira rodada

Décima quarta rodada

Décima quinta rodada

Fase final

Tabela

Quartas de final
As partidas das quartas de final aconteceram entre 18 e 19 de junho (ida) e 25 e 26 de junho (volta). Após esta fase, houve uma parada no Campeonato em função da Copa do Mundo de 2023.

Ida

Volta

Semifinais
Após as quartas de final, houve uma parada no Campeonato em função da Copa do Mundo de 2023 e as partidas das semifinais acontecem, conforme o calendário de competições de CBF, em 27 de agosto (ida) e 2 de setembro (volta).

O mando de campo das partidas de volta, para esta fase, será determinado pelos seguintes critérios:
 Maior somatória de pontos ganhos em toda a competição (soma das fases)
 Maior número de vitórias em toda a competição (soma das fases)
 Maior saldo de gols em toda a competição (soma das fases)
 Sorteio

Ida

Volta

Final
As partidas da final acontecem em 7 de setembro (ida) e 10 de setembro (volta).

O mando de campo das partidas de volta, também para esta fase, será determinado pelos seguintes critérios:
 Maior somatória de pontos ganhos em toda a competição (soma das fases)
 Maior número de vitórias em toda a competição (soma das fases)
 Maior saldo de gols em toda a competição (soma das fases)
 Sorteio

Ida

Volta

Premiação

Estatísticas

Artilharia

Gols contra

Hat-trick
Estes foram os hat-tricks do Campeonato:

Poker-trick
Estes foram os poker-tricks do Campeonato:

Ver também
 Campeonato Brasileiro de Futebol Feminino de 2023 - Série A2
 Campeonato Brasileiro de Futebol Feminino de 2023 - Série A3

Ligações externas

!Wikiconcurso Mulheres Brasileiras no Esporte (artigos)


ناحية جناح   إحدى البلدات الثلاثة التابعة لمدينة بستك في محافظة هرمزغان في جنوب إيران. تبلغ مساحتها حوالي 1,690 كيلومتر مربع تقريبًا. وتقع في جنوب الغربي ل مدينة بستك. يبلغ عدد سكان ناحية جناح 23,574 نسمة حسب تعداد السكان لعام 2016.

حدود بلدة جناح
حدود بلدة جناح: من الشمال البلدة المركزية، ومن الجنوب سلسلة جبال الأبيض وبلدة شيبكوه على ساحل الخليج، ومن الغرب بلدة اشكنان، ومن الشرق تنتهي بـ ناحية كوخرد. مركز هذه البلدة هي مدينة جناح. وتتبع هذه البلدة أكثر من 30 قرية أشهرها: فرامرزان وكمشك وكنار سياه
وكجويه.

المراجع

بلدة جناح
محافظة هرمزغان
مقاطعة بستك
نواحي محافظة هرمزغان

ناحية جناح


Robinson Crusoe, Daniel Defoe'nun 1719 yılında ilk basımı yapılan ve bazılarınca ilk İngilizce roman olarak nitelendirilen kitabıdır. Kitap İngiltere'de yaşayan Alman asıllı orta hâlli bir ailenin en küçük oğlu olan Robinson Crusoe'nun babasının tüm itirazlarına rağmen, dünyayı gezme hayalleri ile çıktığı yolculukları ve bu sırada karşılaştığı olayları anlatır. Bu yolculuklar içinde ıssız bir adada 28 senesini son üç yılı hariç yalnız geçirir.

Kitabın orijinal adı bir başlığa göre oldukça uzun sayılabilecek şekilde basılmıştır: York'lu Bir Denizcinin, Kendi Kaleminden, Deniz Kazası ile Düştüğü Amerika Sahillerindeki Oroonoque Nehri Ağzındaki Issız Bir Adada 28 Yılını Geçirirken Yaşadığı Serüvenler ve Korsanlar Tarafından Kurtarılması.

Kitaba gösterilen ilgi

İlk çıktığı 25 Nisan 1719 tarihinde, okurun tepkisi çok olumlu oldu. Daha yıl dolmadan, 4 baskı yaptı ve sonraki yıllarda da çok geniş bir okuyucu kitlesi edindi. 19. asrın sonlarına doğru, Batı edebiyat dünyası, kitabın farklı dillere de çevrilmiş baskıları, kitapla ilgili eleştiri ve analizlere yer veren araştırmalar ve konusuyla benzerlikler içeren başka kitaplarla tanıştı. Özellikle çocuklar için kısaltılmış versiyonları ve serüvenleri anlatan sadece resim içeren kitaplar da basıldı.

Kitaba daha sonra Robinson'un adadan kurtulduktan sonra yaşadığı serüvenleri anlatan bölümler de eklendi Fakat bu kısımlar içerdiği diğer milletleri aşağılayıcı ve eleştirel yaklaşımlar sebebiyle ilk kısımları kadar evrensel bir ilgi kazanamadı

Gerçek öyküler

Kitabın konusunun aslında gerçek hayatta, eski adı Isla Mas a Tierra olan bir adada yalnız yaşamış Alexander Selkirk adlı İskoç bir denizcinin 1709 yılında Woodes Rogers tarafından kurtarılmasının yarattığı şaşkınlık ve ilgiden ilham alınarak yazıldığı iddia edilmiştir. Benzer bir kaynak da müslüman dünyasından İbn-i Sina ve İbn-i Tufeyl kaynaklı Hay ibn-i Yakzan adlı kitaptır. Bu kitapta hiç kimseden bir şey öğrenmemiş bir insanın doğada gördükleri ile Tanrı'yı anlaması anlatılır. Ancak bu romanda olaylar daha barışçıl bir dille anlatılmıştır.

Konusu
Romanın edebiyat seviyesinin düşüklüğü hakkında çeşitli eleştiriler yapılmış olmasına rağmen, etkileyici konusu ve serüvenleri ile Batı'nın sömürge tarihi ve felsefesi anlatılır. Anlatım basit cümlelerle kısa kısa, olay akışının verilişi şeklindedir. Bu yapı içerisinde adadaki yaşamın detayları ve bunların arasında Robinson'un iç konuşmaları ve o anki duygu dünyası yansıtılır.

Hikâye İngiltere'de belli bir gelir seviyesi ve mutluluk standardı yakalamış Crusoe (Kreutzner) ailesinin en küçük oğulları Robinson'un babasının aksi yöndeki telkinlerine rağmen, sıkıcı ama garantili hayatı terk ederek bir arkadaşının babasının gemisiyle denize açılması ile başlar. Bundan sonra Faslı bir denizciye köle olarak satılır (kitapta bu kişiden Türk diye söz edilmektedir). Oradan kaçması ve kendisini Brezilya'da şeker kamışı yetiştiren zengin bir çiftçi olarak bulmasına kadar birçok macera yaşar. Ancak rahat Robinson'u sıkmaktadır. Biraz da mal hırsıyla hayale kapılarak Afrika'dan köle getirip satmayı planlar. Arkadaşları ile planladığı bu yolculuk nihayetinde, ıssız bir adada kendisini bulur. Geminin enkazından kurtarabildikleri ile yaşamını sürdürecektir. Yaklaşık 24 sene sonunda adaya yabancıların geldiğini fark ederek, bunların elinden kurtardığı ve kendisine "Cuma" ismini verdiği bir yerli ile 4 sene daha adada yaşar. Cuma'ya İngilizce ve din bilgisi vererek kendisini eğitir, hizmetine alır.

Orijinalinde, ilk kitap adadan kurtulduktan sonra Robinson'un İngiltere'ye dönmesi ve bir ihtimal Robinson'un oraya tekrar dönebileceği iması ile bitirilir. Sonradan eklenen ve Robinson'un Maceraları adı verilen ikinci kitapta, Robinson adaya gerçekten döner. Ancak kendisi artık ada halkınca bir fatih ve sömürge valisi yetkilerine sahip olarak tanınmaktadır. Burada da kendince yaptığı iyilikler ve ada halkının mutluluklarına yaptığı katkıların ardından yine serüvenlerine devam etmek ve dünyayı tanımak için denize açılır. Madagaskar'dan, Çin'in kalabalık şehirlerinden, ticaret limanlarından, Asya'nın ıssız şehirlerinden, Tatarlardan, Çerkezlerden, Ruslardan yani hemen hemen o sıralarda Avrupalılarca merak edilen her yerden geçerek İngiltere'ye döner. Bu yolculuklarda kendisini hep yüksek karlarla ticaret yaparak, Hindistan'dan afyon alıp, Çin'e satıp, oradan Rus bozkırlarından kürk alıp, Araplara satarken görürüz. Bütün bu işlerin arasında, sürekli kendi kültürünü diğerleriyle kıyaslar ve Çin'in tüm nüfus büyüklüğüne ve ticaretine rağmen hiçbir zaman Avrupa ile boy ölçüşemeyeceğini söyler. Hatta kervanlarda yol arkadaşları ile bu düşüncelerini paylaşıp onları gerektiğinde tartışmalarda susturur. Kafasında sürekli olarak kendi dininin ve kültürünün üstünlüğü konusunda doğruluğundan emin olduğu fikirler geçirir ve bunları okuyucusuyla paylaşır.

Kitabın yazıldığı tarihte dünya tarihini etkileten başlıca olaylara da yer yer değinilmiştir. Bunlar arasında Çin'de daha o zamanlar başlayıp sonradan Mao'nun kültür devrimine kadar sürecek olan ve Çin'i adeta İngilizlerin oyuncağı haline getiren, genç nüfusu çürüten afyon bağımlılığının ilk izlerinden bahsedilir. Ayrıca o zamanlar açıkça dile getirilmeyen Amerika'daki İspanyol ve Portekiz'lilerce gerçekleştirilmiş katliamalardan söz edilir ve bu milletler barbar oldukları konusunda eleştirilir. Bu dönemde Osmanlı'nın 1699 Karlofça antlaşması ile duraklamadan gerilemeye geçtiğini düşünülürse, kitapta da Robinson'un buralardan hiç bahsetmemesi ilginç bir paralellik gösterir. Tıpkı Osmanlının gelişmesi zamanında olduğu gibi Rusların iç Asya eksenindeki hareketleri ve başarıları bu dönemde Avrupalılarca daha ilgi çekici bulunduğundan bu memleketle ilgili görüşler ve bilgiler kitapta çok sık paylaşılır. Kitapta Türklerle ilgili olarak iki ilginç cümle sarfedilmiştir. Birinde Robinson'un bıyığını "çok etkileyici" görünen Türkler gibi uzattığından bahsedilir. İkincisinde ise, Robinson bir İspanyol ile Türk arasında, iyi efendilik karşılaştırılması yapılsa, Türk'ün muhtemelen daha iyi olabileceğini düşündüğü anlaşılır.

Hristiyanlık ve Robinson

Robinson'un yaşamını kendi ifadesi ile cehenneme çeviren gezme ve macera tutkusu, adada ilk zamanlar kalbinde hiç duymadığı tanrı korkusunu da keşfettirmiştir. Başına gelen olayları ilk zamanlar babasının sözünden çıkmasına karşı verilen bir tanrı cezası olduğunu düşünse de, bir süre sonra büyük yalnızlığının aslında tanrıyı anlamak yolunda hayatındaki en büyük fırsatı yarattığını düşünmüştür.

Adadaki ve sonraki hayatında önceleri düşüncelerinde yer bulmayan inançları, zamanla kararlarını alırken hayati ihtiyaçların da ötesine geçmiş ve adeta onu yönlendirmiştir. Özellikle Sibirya içlerini dolaşırken, Tatarların tapındığı bir putu arkadaşı ile yakması ve bunun sonucunda çıkan ayaklanmanın kendisi ve kervanındakilerin canını tehdit etmesi, bütün kitap boyunca her şeyden çok insan hayatına değer verdiğini ifade eden Robinson'un kişiliği ile çelişki yaratmıştır.

Sayfalar ilerledikçe, hümanist ve mücadelesini doğa ile sürdüren kişiliği, adeta bir sömürge valisi ya da herkesi kendi dinine inandırmaya çalışan bir misyoner kimliğine dönüşür. Cuma ile karşılaştığı ilk anda ona adını sormadan "Cuma" ismiyle hitap etmesi ve onun dininin özelliklerini ve bütünselliğini sorgulamadan hristiyan olmasına çabalaması aslında, sonradan ortaya çıkan kişiliğinin ipuçlarını vermiştir. Gittiği ülkelerin kültürlerini sorgulamadan onların yaptıklarını anlamaya çalışırken hep son noktada verdiği kararları "neticede bu insanlar putperestti" diyerek inanç tabanında sonuçlandırır. Bazen bu inançsız putperestlerin aşırı barbarlıklarına sebep olarak inançsızlıklarını görür. Ancak bir vahşinin dinini büsbütün terk ederek birey olabileceğini düşünür. Gerçekten de, Cuma o dönem edebiyatındaki hikâyelerde bir birey olarak anlatılan ilk yerlidir.

Robinson'un adada geçirmiş olduğu yalnızlık süreci sonraları Batı dünyasınında gerçekten tanrı yolunda atılması gereken iyi bir adım olarak değerlendirilmiş ve bu dönemde tanrıdan uzaklaşmak yerine büsbütün inançlarına daha çok sahip çıkması takdirle karşılanmıştır. Ancak bu özelliklerin yani bir kilise desteğinden yoksunken bu derece tanrı ile yakınlaşabilmesi Anglikan kilisesince inandırıcılıktan yoksun bulunmuştur.

Sömürge Düzeni ve Robinson

Roman, doğa ile insan mücadelesi şeklinde başlayan konusu ile ilgi çekici sömürge tarihi bilgileri ile de doludur. Batı Avrupa o dönemde sömürge yarışında yavaş yavaş Portekiz ve İspanyol üstünlüğünden Hollanda (Flemenk) ve İngiliz üstünlüğüne geçişini yaşamaktadır. İngilizler Hindistan, Çin ve Okyanusya bölgesinde önemli kazanımlar elde ederken, Latin devletleri arasında liderliği çeken Portekiz sömürge tarihindeki başarılı döneminden yavaş yavaş uzaklaşmaktadır. Bu noktada özellikle ikinci kitapta anlatılanlar dikkat çekicidir. Yazarın sonradan öğrenildiği üzere aynı zamanda bir İngiliz Hükûmeti ajanı olması belki de, politik çıkarları açısından ilgi toplamış bir romanın gücünden faydalanmak isteyen devletin politik görüşlerini dünyanın geri kalanına kabul ettirme şansını arttıran bir nedenle kullanılmış olabilir. Bunun dışında tamamen yazarın şahsi politik görüşlerini ifade ettiği bir kitap olması da olasıdır. Tüm bunlara rağmen gerçek kaynağı ne olursa olsun Robinson'un ürettiği İspanyol-Portekiz-Çin karşıtı fikirler romanda sık sık yer bulmuştur.

Adadan kurtulup döndüğünde adaya yerleşmelerine yardımcı olduğu Avrupalılar artık ona kurtarıcıları veya yöneticileri gibi davranmakta, bu da Robinson'un kendisini adalet ve tanrı kurallarına göre hüküm vererek tebasını hoş tutan bir hükümdar gibi algılamasına sebep olmaktadır. Hatta tanıştığı Rus sürgünlere, halkının yöneticisini daha çok sevme kıyaslaması yapıldığında, Rus Çarından daha üstün olduğunu iddia eder. Onun bu üstün vasıflarını gören Tanrı sık sık karşısına bu iyilik ve adaletini kullanma şansını verecektir. Bu anlamda aslında yazar, Robinson ve onun sahip olduğu yeteneklerle tipik İngiliz sömürücüsüne karşılaşacağı barbar ve vahşilere nasıl davranması gerektiği konusunda yol yordam göstermekte, örnek olmaktadır.Robinson Crusoe ıssız adada 28 yıl yalnız yaşamıştır.

Türkçe çeviriler
 Akşit Göktürk, 2002. Yapı Kredi Yayınları, 503 s. ISBN 975-363-687-3
 İbrahim Doğan, 1999. Engin Yayınevi, 182 s. ISBN 975-379-134-8
 Nilgün Erzik, 1999. Epsilon Yayınevi, ISBN 975-331-072-2
 Öner Kemal, 2000. İnkılap Kitabevi, İstanbul, 124 s. ISBN 975-10-1648-7
 Gülten Suveren, 2000. Altın Kitaplar, İstanbul, 176 s. ISBN 975-405-251-4
 İlhan Bahar, 2002. Kum Saati Yayınları, İstanbul, 560 s. ISBN 975-6199-11-3
 Dumlu YILDIZ 2010 Ünlü Çocuk Yayınları ISBN 978-975-357-563-8
 Fadime Kâhya, 2012. İş Bankası Kültür Yayınları, 328 s. ISBN 978-605-360-674-1
 Meryem Eker, 2013. Gonca Yayınları, 228 s. ISBN 978-605-469-834-9
 Zeynep Erkut, 2016. Lacivert Yayıncılık, 206 s. ISBN 978-605-4985-46-3

1719 kitapları
Klasik romanlar
Macera romanları
100 Temel Eser
Konusu adada geçen romanlar
Konusu Venezuela'da geçen romanlar
Konusu Brezilya'da geçen romanlar
Kurguda yamyamlık
Kurguda adalar
Sinemaya uyarlanmış İngiliz romanları
Kurguda korsanlık
Kurgusal kâşifler
Korsan romanları
Kurgusal İngilizler
Edebiyat karakterleri

Robinson Crusoe


John Peter Gandy (1787 -  à Hanover Square, Londres), plus tard John Peter Deering, est un architecte britannique. Il est député de 1847 à 1848.

Famille
Gandy est le plus jeune des dix enfants de Thomas Gandy (décédé en 1814) et de sa femme, Sophia, née Adams. Il est le frère du peintre  (1771-1843) et de l'architecte Michael Gandy (1778-1862). Leur père Thomas travaille au White's Club, St James's, Londres.

Biographie

En 1805, John Peter Gandy est admis dans les écoles de la Royal Academy, où il reçoit leur médaille d'argent en 1806. Il expose à la Royal Academy entre 1805 et 1833. Ses premières expositions comprennent « A Design for the Royal Academy » (1807) et deux dessins, « An Ancient City » et « The Environs of an Ancient City » (1810).

Il est l'élève de James Wyatt de 1805 à 1808 et, lorsqu'il quitte le bureau de Wyatt, il prend un emploi au Barrack Office. En 1810, il remporte le projet pour un nouvel hôpital de Bethlem, bien qu'il n'ait jamais été construit. Il obtient un congé du Barrack Office de 1811 à 1813 pour accompagner William Gell en tant que dessinateur architectural lors d'une expédition en Grèce au nom de la Société des Dilettanti. Le compte rendu du voyage est publié en 1817 sous le titre The Unedited Antiquities of Attica, et en 1840 sous le titre du troisième volume des Antiquities of Ionia, édité par William Wilkins. Gell et Gandy publient également Pompeiana (1817-1819), qui devient l'ouvrage standard sur les fouilles de Pompéi.

Gandy est élu membre de la Société des Dilettanti en 1830, puis commence à s'établir comme architecte. Pour commencer, il collabore avec William Wilkins sur des travaux comprenant une conception avortée de 1817 pour une tour de 280 pieds commémorant la bataille de Waterloo, destinée à Portland Place, le plan échoue en raison d'une récession économique; le United University Club, Pall Mall de 1822 à 1826 ; et sur l'University College de Londres, pour lequel ses conceptions sont fusionnées à celles de Wilkins, que Gandy aide ensuite à construire.

Les autres bâtiments londoniens de Gandy comprennent l'église néo-grecque Saint-Marc, North Audley Street (1825-188) et Exeter Hall, dans The Strand (1830-1831). Il remodèle la cour de Burghley House, Northamptonshire (1828) et apporte des modifications à Shrubland Hall, Suffolk (1831-1833). Bien qu'il soit considéré comme une autorité en matière d'architecture grecque et produise principalement des conceptions néo-classiques, il y a des exceptions, comme l'hôpital de Stamford, dans le style gothique Tudor. Il est élu ARA en 1826 et RA en 1838, avec le soutien de Wilkins.

En 1828, l'ami de Gandy, Henry Deering, lui lègue le domaine de Lee, près de Great Missenden, dans le Buckinghamshire. Gandy prend le nom de Deering et, abandonnant peu à peu sa profession d'architecte, passe le reste de sa vie en gentilhomme campagnard. Il est élu député conservateur d'Aylesbury aux élections générales de 1847, mais une pétition conduit à la nullité de son élection en 1848 . Il est haut shérif du Buckinghamshire en 1840.

Références

Sources

 'Gandy after Deering, John Peter', HM Colvin, A Biographical Dictionary of British Architects, 1600-1840, 3e éd (1995), 387-8
 A. Felstead, J. Franklin et L. Pinfield, éd., Directory of British architects, 1834–1900 (1993) ; 2e éd., éd. A. Brodie et autres, 2 vol. (2001)
 R. Windsor Liscombe, William Wilkins, 1778-1839 (1980)
 Algernon Graves, Un dictionnaire des artistes qui ont exposé des œuvres dans les principales expositions londoniennes de peintures à l'huile de 1760 à 1880 (1884); nouvelle éd. (1895); 3e édition, 76, 107.
 Le Bâtisseur, 8 (1850), 130
 SC Hutchison, "Les écoles de la Royal Academy, 1768-1830", Walpole Society, 38 (1960-62), 123-91
 'Gandy-Deering (Peter John, également connu sous le nom de JP Gandy, Gandy Deering et JP Deering à partir de 1828', The Dictionary of Architecture, éd. Wyatt Papworth (1853-1892)
 Gentleman's Magazine, 2e série, 33 (1850), 448

Liens externes

Député du 15e Parlement du Royaume-Uni
Député du Parti conservateur (Royaume-Uni)
Membre de la Royal Academy of Arts
High sheriff du Buckinghamshire
Architecte britannique
Décès en mars 1850
Naissance en 1787

John Peter Gandy


La Sierra del Jobo es un macizo montañoso del Arco Calizo Central, situado en la zona nororiental de la provincia de Málaga, en Andalucía, España. La sierra hace de frontera natural entre las comarcas de Nororma y la Axarquía.

Ocupa una extensión de unos 10.5 km² que se extienden desde el puerto de los Alazores en dirección suroeste hasta la Sierra de Camarolos. Alcanza una de las mayores cotas del complejo serrano de esta parte de la provincia con una altitud de 1.641  en el pico Chamizo, punto en el que confluyen los límites de los municipios de Alfarnate, Alfarnatejo, Colmenar y Villanueva del Rosario.

Referencias

Bibliografía
 Yus Ramos, R. et al: Por la Dorsal Bética. Centro de Desarrollo Rural (CEDER) de la Axarquía, Málaga 2007. ISBN 978-84-690-6437-5

Jobo
Jobo
Nororma
La Axarquía

Sierra del Jobo


El EMBI (Emerging Markets Bonds Index o Indicador de Bonos de Mercados Emergentes) es el principal indicador de riesgo país y está calculado por JP Morgan Chase. Es la diferencia de tasa de interés que pagan los bonos denominados en dólares, emitidos por países subdesarrollados, y los Bonos del Tesoro de Estados Unidos, que se consideran "libres" de riesgo.

Este diferencial (también denominado spread o swap) se expresa en puntos básicos (pb). Una medida de 100 pb significa que el gobierno en cuestión estaría pagando un punto porcentual (1%) por encima del rendimiento de los bonos libres de riesgo, los Treasury Bills. Los bonos más riesgosos pagan un interés más alto, por lo tanto el spread de estos bonos respecto a los bonos del Tesoro de Estados Unidos es mayor. Esto implica que el mayor rendimiento que tiene un bono riesgoso es la compensación por existir una probabilidad de incumplimiento.

Referencias

Enlaces externos
 Riesgo país y el EMBI

Indicadores económicos

EMBI


În seara zilei de 14 iulie 2016, un atentat a avut loc în Nisa, atunci când Mohamed Lahouaiej Bouhlel, cetățean francez cu origini tunisiene, a spulberat cu un camion frigorific de 19 tone o mulțime de oameni care sărbătoreau Ziua Națională a Franței pe Promenade des Anglais. Cel puțin 85 de persoane, inclusiv 10 copii, au fost ucise. Atentatorul a fost împușcat și ucis de poliție.

Agence France-Presse a descris evenimentul ca pe al treilea atac terorist major în Franța de la începutul anului 2015, după atacurile din Île-de-France în luna ianuarie a aceluiași an și atentatele de la Paris din noiembrie 2015. Organizația jihadistă Stat Islamic a revendicat, pe 16 iulie, atentatul. "Autorul operațiunii este un soldat al Statului Islamic. El a executat această operațiune ca răspuns pentru cetățenii țărilor din coaliția care luptă împotriva Statului Islamic", a anunțat agenția de știri Amaq, apropiată de ISIS, citând "surse de securitate". Cunoștințele lui Bouhlel pun la îndoială această revendicare, afirmând că acesta nu respecta regulile de bază ale credinței islamice și nu a intrat niciodată într-o moschee. Pe 21 iulie, procurorul general francez a anunțat că Lahouaiej Bouhlel a planificat atacul cu luni înainte și a fost ajutat de cinci complici. Cei cinci au fost reținuți în baza acuzațiilor de "fapte teroriste".

Context
În 2010, revista de propagandă a al-Qaida Inspire recomanda:

Abu Mohammed al-Adnani, purtătorul de cuvânt al ISIS, spunea într-un mesaj audio în septembrie 2014:

În dimineața dinaintea atacului, președintele François Hollande a reafirmat faptul că starea de urgență impusă după atacurile de la Paris din noiembrie 2015 se va încheia odată cu terminarea Turului Franței, pe 26 iulie 2016. Totuși, după atac a declarat că starea de urgență va fi prelungită cu trei luni, iar cadrele militare în rezervă vor fi folosite pentru a spori securitatea publică.

Desfășurarea atentatului

La ora locală 22:40, un camion frigorific Renault Midlum a intrat în mulțimea care asista la un foc de artificii dedicat Zilei Franței pe Promenade des Anglais (română: Promenada Englezilor) din Nisa. La 400 de metri de spitalul de copii, la intersecția cu bulevardul Gambetta, camionul accelerează și trece peste bordură pentru a forța bariera de securitate – o mașină de poliție, un gard metalic și separatoare de benzi – marcând începutul zonei pietonale. Străzile erau închise circulației pentru manifestările de Ziua Franței încă de la ora 15:00. Camionul a lovit grupul de oameni cu viteza de 60–70 km/h pe o distanță de circa doi kilometri, trecând peste sute de persoane. Mulți oameni s-au refugiat în clădirile de pe promenadă, alții au sărit pe faleză.

Autorul atentatului reușise să ajungă în zonă mințind poliția că transporta înghețată. Camionul fusese lăsat parcat în zona Magnon, venind la el seara, pe bicicletă, la ora locală 21:43. De altfel, bicicleta sa a fost găsită în interiorul camionului. Camionul de 19 tone a fost procurat de la o firmă de închirieri auto din Saint-Laurent-du-Var, un oraș la vest de Nisa, pe 11 iulie și ar fi trebuit să-l returneze pe 13 iulie. Mohamed Lahouaiej Bouhlel a cerut "cel mai greu camion" disponibil când a închiriat vehiculul și și-a petrecut două zile conducând în zona Promenade des Anglais pentru a-și da seama cum să provoace cât mai multe pagube.

Un motociclist a încercat să oprească, din mers, camionul care a intrat în mulțime, străduindu-se să deschidă portiera vehiculului ce circula cu viteză redusă pe Promenade des Anglais. Motociclistul a căzut însă, sfârșind sub roțile camionului.

Unii martori au declarat că vehiculul a făcut viraje pentru a lovi cât mai mulți oameni. Au existat, de asemenea, relatări despre focuri de armă din cabina camionului, cu toate că era o confuzie generală din cauza zgomotului produs de artificii. Atacatorul era înarmat cu un pistol, dar a tras abia la final. Primii care au intervenit au fost trei agenți ai Poliției naționale din Nisa. Au alergat 200 de metri în urma camionului. La un moment dat, camionul a lovit un chioșc amplasat pe trotuar, după care a revenit pe carosabil în zona Palatului Mediteranei, unde mulțimea era în continuare densă. Aici a făcut cele mai multe victime, aproape 30, conform martorilor. Un trecător de origine egipteană s-a agățat de camion pentru a-l neutraliza cu mâinile goale pe teroristul de la volan. În acel moment, criminalul a folosit arma, trăgând spre acest bărbat, care a căzut de pe cabină. Doi agenți de securitate vizați și ei de focurile de armă au ripostat, iar teroristul a fost împușcat mortal de poliție. Potrivit martorilor, atacatorul a strigat "Allahu Akbar!" înainte de a fi ucis. Li s-au alăturat două grupuri de agenți înarmați ai Companiei regionale de intervenție care au folosit și ei armele. Camionul avea cel puțin 50 de urme de gloanțe.

În jurul orei locale 01:00, poliția tehnică a procedat la primele investigații cu privire la camionul alb, imobilizat în fața Palatului Mediteranei (franceză: Palais de la Méditerranée), un luxos complex hotelier. Pneurile erau sparte, iar ușa pasagerului din dreapta șoferului ciuruită de gloanțe. Mai multe tipuri de arme și o "grenadă inoperabilă" au fost găsite în interiorul vehiculului. Armele recuperate erau toate false, cu excepția unui pistol de calibrul 7,65 mm, cu care șoferul a tras în mulțimea de oameni pe geamul camionului.

Aplicația de alerte în caz de atentat terorist lansată de guvernul francez înainte de Campionatul European de Fotbal 2016 nu a funcționat. Utilizatorii au fost alertați de pericol de abia la două ore după masacru.

Traseul camionului

Camionul condus de Mohamed Lahouaiej Bouhlel a ajuns pe Promenade des Anglais ieșind de pe o stradă laterală, chiar în dreptul Spitalului pentru Copii din Nisa. În apropiere a făcut și primele victime: o femeie musulmană, mamă a șase copii, și un bărbat neidentificat. Șoferul și-a continuat drumul, lăsând alte șapte cadavre în urma sa în dreptul Centrului Universitar Mediteranean. A intrat apoi în plin în oameni în zona restaurantului Voilier Plage. În imaginile surprinse în dreptul Hotelului Westminster se vede cum intra pe trotuar apoi pe stradă. Aici polițiștii încep să tragă înspre cabina camionului în încercarea de a-l opri. Înainte de a ajunge în dreptul Hotelului Royal, mașina accelerează, făcând alte 20 de victime. Poliția reușește să-l împuște mortal pe șofer în dreptul Casino du Palais. Camionul s-a deplasat pe o distanță de 1,7 km, între numerele 11 și 147, provocând moartea a zeci de persoane și o importantă mișcare de panică. Unii oameni au fost răniți după ce au sărit pe plaja pietruită situată la câțiva metri sub promenadă.

Victime

Un bilanț făcut public la ora 8, în dimineața de după atac, indica 84 de morți. Alte 100 de persoane au fost rănite, dintre care 18 se află internate în stare critică la spitalele din oraș. Printre victime se află foarte mulți copii. Cel puțin 50 au fost internați la spitalul de pediatrie Lenval din Nisa. Aproximativ 30.000 de oameni erau pe Promenade des Anglais la momentul atentatului. Turiști și locuitorii din Nisa se numără printre cei morți.

La ora 17:00, procurorul Parisului François Molins a dat publicității un nou bilanț provizoriu: 84 de morți, dintre care 10 copii și adolescenți, 202 răniți, dintre care 52 se află în stare de urgență absolută, iar 25 în terapie intensivă. Pe 16 iulie, un nou bilanț al Ministerului Sănătății indica 303 răniți, dintre care 121 erau internați în spitalele din Nisa și 26 se aflau la terapie intensivă.

Dintre cei 84 de morți, 38 provin din 19 țări altele decât Franța. Dacă s-ar include și cei peste 300 de răniți, numărul țărilor s-ar ridica la 29, a declarat purtătorul de cuvânt al Ministerului Afacerilor Externe, Romain Nadal. Potrivit lui Kawthar Ben Salem, vorbind în numele Uniunii Musulmanilor din Alpes-Maritimes, cel puțin 30 dintre cei morți sunt musulmani.

Pe 4 august, la trei săptămâni după atentat, bilanțul victimelor a ajuns la 85, după ce un bărbat în vârstă de 56 ani, originar din regiunea Haute-Savoie, a decedat în spital din cauza rănilor suferite. Potrivit Le Messager, un ziar local, soția și fiul bărbatului au murit și ei în atentat, iar fiica sa de 14 ani este încă internată în spital.

Atentatorul

Potrivit cotidianului francez Nice-Matin, atentatorul a fost identificat ca Mohamed Salmene Lahouaiej Bouhlel, un bărbat în vârstă de 31 de ani cu dublă naționalitate franceză–tunisiană. Cartea lui de identitate a fost găsită în cabina camionului. Autorul atacului, identificat datorită amprentelor digitale, ce îi aparțin persoanei al cărei permis de conducere a fost găsit în camion, are un cazier lung, care include jaf armat, violențe conjugale și amenințări. Cu toate acestea, bărbatul nu era urmărit de serviciile de securitate sub suspiciune de extremism. Tunisianul fusese condamnat la 6 luni cu suspendare în martie 2016, după o altercație în timpul căreia a folosit o bâtă de baseball. El a fost recunoscut de victima sa, Jean Baptiste Ximenes, în urma carnagiului de joi noapte, conform Le Figaro. "Trebuia să facă 6 luni de închisoare. Unde e justiția? Lumea este mică, deci încetați să-i mai lăsați să se plimbe", a scris acesta pe Facebook. Deși a fost condamnat, tunisianul nu se afla "în niciun fel" în atenția serviciilor de informații, pentru că "nu a ridicat niciodată suspiciuni de terorism", potrivit declarațiilor procurorului general al Franței.

Mohamed Lahouaiej Bouhlel s-a născut în 1985 la Msaken, un oraș din nord-estul Tunisiei, apropiat de Sousse, și era în mijlocul unui proces de divorț. Rudele și foștii vecini ai tunisianului au spus că acesta se mutase în Franța în 2005 și își vizitase ultima dată familia în 2012. Acesta avea dificultăți financiare și lucra ca curier pentru o societate comercială "situată într-o zonă industrială din Carros", achiziționându-și permisul de camion cu mai puțin de un an înainte de atac. Părinții lui Bouhlel sunt divorțați. Bărbatul de 31 de ani, despre care se spune că ar avea trei copii, nu apărea în evidența autorităților tunisiene pentru activități de natură teroristă pe teritoriul tunisian. Cu toate acestea, el a fost cunoscut autorităților pentru infracțiuni legate de traficul de droguri și alcool.

În dimineața de după atac, polițiștii au percheziționat apartamentul lui Bouhlel din Abbatoirs, Nisa. Vecinii acestuia l-au descris ca fiind "nepoliticos", "un pic ciudat", "singuratic" și "tăcut". La percheziția apartamentului său, anchetatorii nu au găsit arme, însă au detonat un colet suspect dintr-o camionetă parcată la 100 de metri de blocul unde locuia tunisianul. Mai mult, poliția a găsit imagini cu cadavre, Osama bin Laden, Mokhtar Belmokhtar, steagul ISIS și o copertă a revistei Charlie Hebdo pe computerul său personal, împreună cu link-uri către site-uri jihadiste. Un locatar al imobilului cu patru etaje în care locuia Mohamed a declarat pentru AFP că acesta nu era o persoană religioasă și nu arăta niciun semn de extremism. Mai mult, vărul lui Bouhlel a declarat pentru Daily Mail că acesta bea, mânca porc, nu mergea la moschee și nu ținea la ritualurile impuse de credința islamică. Tatăl lui Mohamed Bouhlel susține că acesta avea probleme psihice, suferea de depresie, după ce s-a despărțit de soția sa, dar și că nu avea nicio legătură cu extremismul islamic. "Din 2002 până în 2004, a avut probleme care i-au provocat o cădere nervoasă. Devenise furios, țipa și rupea tot ce îi ieșea în cale", a spus Mohamed Mondher Lahouaiej Bouhlel despre fiul său. Cercetările asupra personalității lui Bouhlel dezvăluie că acesta ducea o viață sexuală promiscuă, fiind interesat în egală măsură de femei și de bărbați, pe care îi căuta cu ajutorul aplicațiilor de profil. Atacatorului îi plăcea să își facă selfie-uri în care să își arate mușchii, iar familia sa spune că obișnuia să poarte pantaloni scurți înflorați, maiouri decoltate și să meargă la clase de salsa.

Analistul de securitate al NBC News Malcolm Nance a spus că atacul mimează o strategie deseori folosită de al-Qaida în Peninsula Arabică și teroriști în Israel, dar a subliniat că nu înseamnă neapărat că șoferul camionului era afiliat al-Qaida sau altei grupări teroriste. Înaintea anunțurilor publice făcute de procurorul general al Franței, Mia Bloom, profesor de comunicații la Universitatea de Stat Georgia și expert în terorism, a sugerat că Bouhlel ar fi putut fi "o persoană bolnavă mintal, cu care ISIS se asociază în mod oportunist".

Anchetă
Procurorul general al Franței a declarat că atacul "poartă însemnele terorismului jihadist", dar că nicio grupare nu a revendicat atacul, iar o anchetă preliminară a oficialilor francezi nu a găsit nicio legătură a lui Bouhlel cu vreo grupare teroristă internațională. Potrivit vecinilor săi, acesta nu se ruga la moschei și "era mai degrabă interesat de femei decât de religie". Un văr al soției lui Bouhlel a negat faptul că Bouhlel era un om religios. Martorii atentatului au declarat că Bouhlel a strigat "Allahu Akbar!" (română: Allah e mare!) înainte de a fi împușcat mortal de polițiști, însă acest lucru nu a fost confirmat de oficiali. Anchetatorii au pus problema existenței unui complice. Potrivit postului France 2, examinarea imaginilor de pe camerele de supraveghere amplasate pe Promenade des Anglais relevă că nimeni nu a urcat sau coborât din respectivul camion.

Prim-ministrul francez Manuel Valls a spus că Bouhlel a fost "probabil legat de islamismul radical într-un fel sau altul" și a pus atacul pe seama unui "război" împotriva terorismului și islamismului radical atât în afara Franței, cât și în teritoriul ei. Ministrul de Interne Bernard Cazeneuve a declarat că Bouhlel "s-a radicalizat foarte rapid", fără a oferi alte detalii.

Pe 15 iulie, soția lui Bouhlel, Hajer Khalfallah, și un alt bărbat au fost arestați. Următoarea zi, alți trei bărbați din anturajul lui Bouhlel au fost reținuți și arestați preventiv.

La două zile după atac, agenția de știri Amaq, care se presupune că ar fi afiliată ISIS, l-a numit pe Bouhlel "unul din soldații Statului Islamic". Aceasta a citat "surse de securitate" potrivit cărora Bouhlel "a executat această operațiune ca răspuns pentru cetățenii țărilor din coaliția care luptă împotriva Statului Islamic".

Ministrul Apărării Jean-Yves Le Drian susține că atacurile au fost legate de ISIS, cunoscut și sub numele de Daesh. Le Drian a spus: "Vă reamintesc că ideologul Daesh, Abu Mohammed al-Adnani, a făcut timp de mai multe săptămâni apeluri repetate de a ataca în mod direct, chiar și individual, francezii, în special, sau americanii, oriunde s-ar afla, prin orice mijloace necesare", adăugând că "Chiar dacă Daesh nu se ocupă cu organizarea, Daesh inspiră acest spirit terorist, împotriva căruia luptăm". O examinare a înregistrărilor de pe telefonul lui Bouhlel a găsit dovezi că acesta a fost în contact cu "radicali islamici cunoscuți", cu toate că o sursa din serviciul de informații a sugerat că acest lucru "ar putea fi doar o coincidență, având în vedere cartierul unde locuia. Aici toată lumea cunoaște pe toată lumea. Se pare că avea cunoscuți care-l cunoșteau pe Omar Diaby", un islamist local despre care se crede că ar avea legături cu Frontul Al-Nusra. Cu câteva zile înainte de atac, acesta a trimis o sumă de 240.000 de dinari (aproximativ 100.000 de dolari) familiei sale din orașul natal Msaken. Bouhlel și-a convins prietenii să introducă prin contrabandă pachetele de bani în Tunisia.

Pe 17 iulie, alte două persoane, un bărbat și o femeie de origine albaneză, au fost arestate în Nisa. Audierile au arătat că, aproximativ două săptămâni, atacatorul a renunțat la alcool, femei și salsa, și-a crescut barbă și a început să manifeste convingeri extremiste. Mai mult, unchiul atacatorului, Sadok Bouhlel, a declarat pentru The Associated Press că Mohamed a fost îndoctrinat cu aproximativ două săptămâni înainte de atac de către un membru algerian al celulei Stat Islamic din Nisa. Bouhlel a cercetat locul atentatului timp de două zile, respectiv 12 și 13 iulie. Cei doi albanezi arestați pe 17 iulie i-ar fi furnizat atacatorului pistolul de calibrul 7,65 mm pe care acesta îl avea în cabina camionului. Potrivit postului iTélé, Bouhlel nu s-a aflat în contact direct cu cei doi, ci a folosit un intermediar, care de asemenea este arestat în prezent. Conform aceleiași surse acestui intermediar i-ar fi fost destinat un mesaj SMS trimis de atacator cu numai 18 minute înainte să pătrundă cu camionul în mulțimea ce asista la spectacolul de artificii prilejuit de Ziua Națională a Franței, mesaj prin care Bouhlel cerea mai multe arme:

De asemenea, Bouhlel a trimis prin SMS, între 11 și 14 iulie, mai multe fotografii în care apare la volanul camionului. Potrivit Nice-Matin, mai mult de 200 de anchetatori au fost mobilizați pentru a identifica "toți destinatarii" acestor mesaje.

Anchetarea suspecților
Pe 21 iulie, Molins a anunțat că investigațiile relevă că atacul a fost planificat cu luni înainte și că șoferul camionului a avut complici. Patru bărbați și o femeie, cu vârstele cuprinse între 21 și 42 de ani, au fost acuzați de fapte de terorism pentru presupusele roluri jucate în ajutarea lui Bouhlel. Cei acuzați sunt un franco-tunisian născut în Nisa (21 de ani), un franco-tunisian născut în Tunisia (40 de ani), un tunisian (37 de ani), un albanez (38 de ani) și soția sa născută în Albania (42 de ani), ultimii doi având dublă cetățenie franco-albaneză.

Cuplul albanez ar fi furnizat pistolul folosit de Bouhlel în timpul atacului. Molins a declarat că franco-tunisianul mai tânăr a fost audiat pentru încălcarea legislației franceze privind regimul armelor în legătură cu o acțiune teroristă; în arest, acesta a dezvăluit locația unui Kalașnikov ascuns menționat în mesaje text. Imediat înainte de atac, acesta ar fi comunicat prin mesaje cu Bouhlel, care i-a mulțumit într-unul din ele pentru arma livrată în ziua precedentă.

Molins a declarat că suspectul tunisian de 37 de ani a filmat scena atacului de pe Promenade des Anglais pe 15 iulie, când promenada era împânzită de serviciile de urgență și jurnaliști, înainte de a-și face un selfie. Înregistrările telefonice au arătat ca el și Bouhlel s-au contactat de 1278 de ori în perioada iulie 2015 și iulie 2016. Acesta i-ar fi trimis un mesaj lui Bouhlel în ianuarie 2015, la scurt timp după atacul asupra redacției revistei Charlie Hebdo, spunând: "Eu nu sunt Charlie... sunt fericit, au adus soldați ai lui Allah pentru a termina treaba". Cel mai în vârstă dintre franco-tunisieni i-ar fi trimis un mesaj lui Bouhlel pe Facebook în aprilie spunând: "Încarcă camionul cu 2000 de tone... eliberează frânele, prietene, și eu voi privi". Potrivit lui Molins, amprentele de pe ușa pasagerului și selfie-urile dovedesc că tunisianul și franco-tunisianul erau în camion în zilele de dinaintea atacului. Acesta a declarat, de asemenea, că imaginile de pe camerele de supraveghere arată că suspectul tunisian se afla pe scaunul din dreapta lui Bouhlel în timp ce acesta din urmă conducea pe Promenade des Anglais în seara zilei de 12 iulie.

Cu toate că cel mai tânăr suspect avea cazier pentru infracțiuni de drept comun, nici unul din cei cinci suspecți nu era cunoscut serviciilor de informații. Toți cinci au fost reținuți: tunisianul și cei doi franco-tunisieni au fost acuzați de complicitate la "crimă de către un grup cu legături teroriste", iar cuplul albanez a fost acuzat de "încălcarea legislației franceze privind regimul armelor în legătură cu o acțiune teroristă".

Pe 25 iulie, încă doi bărbați au fost arestați în legătură cu masacrul de Ziua Bastiliei. Potrivit unor surse apropiate anchetei, poze cu cei doi au fost găsite pe telefonul lui Bouhlel. Mai mult, unul dintre ei și-a făcut un selfie lângă camion.

Acuzații de securitate defectuoasă
Polițista Sandra Bertin a declarat pentru ziarul Journal du Dimanche că, în seara atacului de la Nisa, în dispozitivul de securitate de pe promenadă nu era niciun echipaj al Poliției Naționale. În plus, femeia susține că polițiștii locali care au încercat să împiedice camionul atacatorului nu aveau arme. Sandra Bertin, responsabilă de monitorizarea video a străzilor din Nisa, susține, de asemenea, că i s-a cerut să șteargă din sistem înregistrările cu primele clipe ale atacului, de unde reieșea clar, spune ea, haosul din primele momente ale intervenției forțelor de ordine. Ca reacție la declarațiile Sandrei, ministrul de interne Bernard Cazeneuve a anunțat c-o va acționa în instanță. Cazeneuve a catalogat declarațiile drept "acuzații nevrednice" și "speculații inutile".

Reacții

Promenade des Anglais a fost închisă "pentru o perioadă nedeterminată". Scăldatul și accesul la plajele publice și private au fost de asemenea interzise în unele zone. Concertul Rihannei care urma să aibă loc următoarea zi pe stadionul Allianz Riviera a fost anulat, la fel și festivalul de jazz. Pe 15 iulie, la Royal Albert Hall din Londra, în cadrul ceremoniei de deschidere a festivalului The Proms, orchestra simfonică BBC a interpretat o versiune a La Marseillaise, imnul național al Franței, în memoria celor uciși în atacul de pe 14 iulie.

Președintele François Hollande, care la momentul atentatului se afla în Avignon, s-a întors la Paris pentru a convoca o celulă de criză la Ministerul de Interne. Hollande s-a adresat poporului francez într-o conferință televizată de la Paris, în dimineața zilei de 15 iulie 2016, anunțând viitoare măsuri împotriva terorismului, inclusiv extinderea cu trei luni a stării de urgență, care urma să se încheie pe 26 iulie. Mai mult, președintele a decretat trei zile de doliu național, respectiv cele de 16, 17 și 18 iulie. Pe 21 iulie, starea de urgență a fost extinsă până la 31 ianuarie 2017.

Ministrul de Interne Bernard Cazeneuve a declanșat planul ORSEC imediat după atac. Cazeneuve a anunțat mai târziu planuri de sporire a securității prin detașarea a 12.000 de rezerviști pe lângă cele 120.000 de cadre militare. Cazeneuve le-a cerut "tuturor cetățenilor patrioți" să se alăture forțelor de rezervă pentru a spori securitatea în urma atacurilor.

Pe 18 iulie, în toată Franța a fost ținut un minut de reculegere în memoria celor uciși în atac. În Nisa, la sosirea și la plecarea de la manifestare, premierul Manuel Valls a fost huiduit, din mulțime fiind auzite cereri de demisie. Președintele Hollande a fost și el huiduit de mulțime în timpul vizitei la Nisa în ziua de după atac. Huiduielile au fost descrise de BBC ca fiind "fără precedent" și ca "un avertisment puternic cu privire la modul în care starea de spirit din țară s-a schimbat", comparativ cu reacțiile publice la alte atacuri teroriste recente din Franța.

Pe rețelele de socializare – și mai ales pe Telegram, aplicația de mesagerie folosită de jihadiști – au circulat în orele de după atentat numeroase mesaje de propagandă și afise, cu hashtag-uri ca #Nice_Attack sau #NiceAttack. Jurnalista Jenan Moussa de la postul TV din Dubai Al Aan a postat pe rețelele sociale mai multe dintre aceste afișe, care nu sunt neapărat mesaje "oficiale" ale Statului Islamic. Unele dintre ele anunță că Berlinul – sau Germania, la modul general – este următoarea țintă. Alte afișe sugerează că paradele gay ar putea fi vizate de atentate.

La o săptămână după atac, direcția antitero a Poliției Naționale (SDAT) le-a cerut autorităților locale din Nisa să distrugă înregistrările de pe camerele de supraveghere din noaptea atacului, argumentând că imaginile ar compromite demnitatea victimelor și ar putea fi folosite ca propagandă de către organizațiile teroriste. Cererea a fost refuzată de autorități, sugerând că imaginile ar putea demonstra că Poliția Națională nu a luat toate măsurile necesare pentru a asigura siguranța pe Promenade des Anglais în noaptea de 14 iulie.

Pe 26 iulie, trei locuitori din Nisa care au încercat să oprească camionul în timpul atacului au fost decorați cu medalii pentru curaj de către autoritățile locale.

Internaționale

Imediat după atac, când încă era neclar dacă pericolul a trecut, oamenii au folosit social media, în particular Twitter, pentru a-i ajuta pe alții să găsească adăpost, folosind hashtag-ul #PortesOuvertesNice, o variantă a unui hashtag folosit în alte atacuri recente în Franța. De asemenea, mai multe website-uri precum Google sau YouTube au adus omagii victimelor atentatului.

Atentatul comis pe 14 iulie la Nisa a provocat un val de indignare printre liderii politici din întreaga lume. Într-un comunicat al Casei Albe, președintele american, Barack Obama, a condamnat ferm "ceea ce pare a fi un oribil atac terorist". Și-a exprimat solidaritatea cu Franța și a oferit ajutorul Statelor Unite în ancheta pentru a-i găsi pe cei vinovați. Președintele rus Vladimir Putin și-a exprimat solidaritatea cu Franța după atentatul de la Nisa, calificându-l drept un "act barbar" și lansând un apel la continuarea "luptei împotriva terorismului". Într-o declarație comună, cele 15 țări membre ale Consiliului de Securitate al ONU au "condamnat cu cea mai mare fermitate atacul terorist barbar și laș" de la Nisa. Summitul Asia–Europa din capitala Mongoliei, Ulaanbaatar, a început cu un minut de reculegere în memoria victimelor de la Nisa.

Liderii religioși și politici din lumea arabă și musulmană au condamnat și ei atentatul de la Nisa. Marele Muftiu al Egiptului a denunțat atacul și a subliniat că "sabatorii care îl urmează pe Satan vor fi condamnați în această viață și în cea viitoare". Clericul din Arabia Saudită, Salman al-Ouda, a spus, de asemenea, că "ucigașul va fi blestemat de Dumnezeu, îngerii lui, și de toți oamenii". Secretarul General al Ligii Statelor Arabe, Ahmed Aboul Gheit, a denunțat atacul terorist, pe care l-a apreciat ca fiind unul "laș", a anunțat purtătorul său de cuvânt.

Ca urmare a atacului terorist din Nisa, Spania, Germania și Italia au întărit securitatea la granița cu Franța. Belgia, a cărei capitală a fost scena unor atacuri teroriste în martie, soldate cu 32 de morți, și-a menținut nivelul de alertă teroristă la trei, o treaptă sub nivelul maxim, însemnând că riscul este serios dar nu unul iminent.

În urma atentatului și pe fondul tentativei de lovitură de stat din Turcia, miniștrii de externe din Uniunea Europeană s-au reunit pe 18 iulie la Bruxelles, întrunire la care a participat și secretarul american de stat, John Kerry.

Note

Referințe

Legături externe

 Hartă  realizată de cotidianul francez Le Monde
 Grafică interactivă  realizată de AFP cu cele 84 de victime
 Grafică realizată de ziarul The Washington Post cu toate atacurile teroriste din 1 ianuarie 2015 încoace

2016 în Franța
Atentate din 2016
Atentate în Franța
Nisa
Terorism în Franța
Terorism islamic

Atentatul de la Nisa (2016)


Crkva sv. Josipa u Kaštel Starome, ul. Koriolana Ćipika, zaštićeno kulturno dobro.

Opis dobra
Crkva sv. Josipa u Kaštel Starom jednobrodna je građevina pravokutnog tlocrta s apsidom pravokutne osnove. Orijentirana je u smjeru sjever-jug, a građena je pravilno obrađenim kamenim klesancima. Portal na južnom pročelju ima okvir jednostavne profilacije s istaknutim vijencem poviše nadvratnika. Nad portalom se nalazi ploča s natpisom koji svjedoči da je crkvu dao izgraditi Lelije Ćipiko 1695. godine. Iznad natpisa je rozeta upisana u kvadratni okvir te zvonik na preslicu. Crkva je presvođena bačvastim svodom i pokrivena kupom kanalicom.

Zaštita
Pod oznakom Z-3580 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačno, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "sakralna graditeljska baština".

Izvori

Zaštićene sakralne građevine u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Josip
Crkve sv. Josipa

Crkva sv. Josipa u Kaštel Starom


نتيفوت  هي مستوطنة إسرائيلية تقع إلى الجنوب في إسرائيل، و إلى الشرق من قطاع غزة. اشتهرت بمزار مقبرة الحاخام اليهودي بابا سالي.

أحداث
دخلت نيتيفوت ضمن البلدات التي سقطت عليها مجموعة من الصواريخ، حيث سقط صاروخ كاتيوشا من قبل حركة المقاومة الإسلامية (حماس) الذي أطلق من قطاع غزة، و قد إنفجر الصاروخ في منطقة مفتوحة ولم يسبب أي إصابات، لكنه وقع بالقرب من قبر الحاخام اليهودي (بابا سالي) الذي يعد واحدا من رموز اليهود الشرقيين في إسرائيل.

أعلام
 إسرائيل أبو حصيرة

مراجع

المنطقة الجنوبية (إسرائيل)
أماكن مأهولة أسست في 1956
أماكن مأهولة في المنطقة الجنوبية (إسرائيل)
تأسيسات سنة 1956 في إسرائيل
عوتيف غزة
مدن التنمية
مدن إسرائيل
مدن في المنطقة الجنوبية (إسرائيل)
مزارات يهودية

نتيفوت


الإنسان العامل (هومو إرغاستر)، هو نوع منقرض شبيه بالإنسان، عاش في مناطق شرق وجنوب القارة الأفريقية قبل 1.9 مليون سنة مضت، وهناك خلاف مستمر حول علاقته بالإنسان المنتصب (إيريكتوس)، مما يغير تاريخ انقراضه.

المرجح أن الإنسان المنتصب وإنسان هايدلبيرغ هما أحفاده الذين نشأوا عنه أثناء هجرته. ويمكن التفريق بين الإنسان العامل والمنتصب من سماكه عظم الجمجمة، بينما يختلف عن إنسان هايدلبيرغ بعظامه الأرفع ووجهه البارز وجبينه المنخفض.

تُعتبر حفرية كي إن إم-إي آر 2598 (KNM-ER 2598)، وهي عظمة قفوية، أول دليل على الإنسان المنتصب في أفريقيا منذ ما يقرب إلى 1.9 مليون سنة (تزامنًا مع إنسان بحيرة رودولف). هناك فجوة أحفورية بين فترة 1.9 مليون سنة و 1.6 مليون سنة، إن حفرية كي إن إم-إي آر 3733 (KNM ER 3733) هي أقدم الحفريات المعروفة لجمجمة الإنسان العامل، ويعود عمرها إلى 1.6 مليون سنة. ليس معروفًا إذا كان الإنسان العامل قد استمر منذ 1.4 مليون سنة بسبب الفجوة الأحفورية، فالحفريات الأفريقية الأخرى التي تسمح بتحليل مورفولوجي دقيق تعود إلى إنسان روديسيا منذ 0.6 مليون سنة.

الاكتشاف والحفريات الممثلة

اكتشف عالم المستحاثات من جنوب أفريقيا جون روبنسون عام 1949 الفك السفلي لعضو البشر الجديد في جنوب أفريقيا، والذي أطلق عليه اسم تيلانثروبس كابينسيس والذي يُصنف الآن تحت اسم هومو إرغاستر (الإنسان العامل). انطبقت هذه الأصنوفة للمرة الأولى على الفك السفلي الموجود قرب بحيرة رودولف (المعروفة الآن ببحيرة توركانا)، بكينيا، والذي اكشتفه كولن غروفز وفراتيسلاف مازاك في 1975، ولُقبت كي إن إم-إي آر 992 (KNM ER 992)، وصارت بعد ذلك العينة النمطية للنوع. اكتُشف الهيكل العظمي شبه الكامل للإنسان العامل، المسمى كي إن إم-دبليو تي 15000 (KNM-WT 15000) المعروف بـ«صبي توركانا»، عام 1984 عند بحيرة توركانا، واكتشفه العالمان كامويا كيمو وآلان واكر. يعود تاريخه إلى 1.6 مليون سنة، وهو واحد من الحفريات شبه الكاملة لفرد بشري حتى الآن.

التصنيف

بالرغم من أن الإنسان العامل حاز على بعض القبول كأصنوفة صحيحة منذ اقتراحه عام 1975، يُنظر في بعض الأحيان إلى إرغاستر وإيركتوس كجماعتين منفصلين من النوع الأكبر هومو إيركتوس. يعتبر البعض هومو إرغاستر شكلًا مختلفًا من هومو إيركتوس (هومو إيركتوس الأفريقي) الذي هاجر من أفريقيا ليتفرع إلى النوع الفرعي في أوروبا وآسيا. في هذا التصور، يشير مصطلح هومو إيركتوس «بالمعنى الضيق» إلى السلالات الأوروبية الآسيوية، أما مصطلح هومو إيركتوس «بالمعنى الواسع» إلى النوع الأكبر المتكون من الجماعات الأفريقية والآسيوية. استُخدم مصطلح «هومو إيركتوس/إرغاستر» للتعبير عن الريبة بشأن ترادف الاصطلاحين.

أعيد فتح هذا الموضوع باكتشافات جماجم دمانيسي وجنوب القوقاز منذ 2005. حيث اقترح اختلافهم المورفولوجي الواسع أن تباينات هومو إيركتوس الأوروبي الآسيوي تشمل الحفريات الأفريقية المسماة هومو إرغاستر. ويشير اكتشاف الجمجمة 5 في دمانيسي، التي يعود تاريخها إلى 1.8 مليون سنة، إلى دليل عن تطابق عمر هومو إيركتوس في آسيا وأوروبا مع هومو إرغاستر الموجود في أفريقيا، لذلك فإنه من غير الواضح أين حدث انتواع هومو إيركتوس/إرغاستر من هومو هابيلس في أفريقيا أو آسيا. يدعم ذلك التوجه الذي يعتبر هومو إرغاستر مرادفًا لهومو إيركتوس، النوع المتطور بعد مليوني سنة فقط، في أفريقيا أو في غرب آسيا، ثم انتشر خلال أفريقيا وآسيا وأوروبا.

ربما يتميز هومو إرغاستر عن هومو إيركتوس بنحافة عظام الجمجمة والافتقار إلى الثقبة فوق الحجاج، وعن إنسان هايدلبيرغ بالعظام الأنحف والوجه الأكثر بروزًا، والجبهة الأكثر سفلية. ينفصل هذا النوع عن الأنواع الأخرى من غير الهومو خلال بعض الصفات مثل مثنوية الشكل الجنسية القليلة، والوجه الأصغر والأقل بروزًا، والقنطرة السنية الأصغر، والسعة الأكبر للجمجمة (700-900 سم3 في العينات الأولى من الهومو إرغاستر، و900-1100 سم3 في العينات المتأخرة). وجدت البقايا في تنزانيا وإثيوبيا وكينيا وجنوب أفريقيا.

هومو إيركتوس/إرغاستر هو الأسبق لإنسان هايدلبيرغ (المعروف في أفريقيا باسم إنسان بحيرة رودولف)، والذي نشأ بعد 0.8 مليون سنة. استُبدلت الجماعات المتأخرة من هومو إيركتوس بإنسان هايدلبيرغ بنحو 0.5 مليون سنة. نشأ إنسان نياندرتال وهومو سابينس (الإنسان العاقل) من إنسان هايدلبيرغ قبل نحو 0.3 مليون سنة.

الاشتقاق والانقراض
هناك انقسام واسع في المجتمع العلمي حول إعادة تفسير تطور الأنواع الأولى من جنس الهومو. يُعتبر هومو هابيلس (الإنسان الماهر) السلف المزعوم للهومو، والسلف المباشر لهومو إرغاستر. إلا أن عضوية هابيلس ووضعه في جنس الهومو مثيرة للجدل. من الواضح أن هابيلس وإرغاستر عاشا سويًا في شرق أفريقيا لمدة نصف مليون سنة تقريبًا، مما يشير إلى، بدلًا من الصلة التخلقية بينهما، أنهما تفرعا من سلف مشترك.

إن اشتقاق هومو إيركتوس (هومو إرغاستر) من هومو هابيلس يُعتقد أنه حدث بفترة وجيزة بعد مليوني سنة. قبل 1.8 مليون سنة، كان كل من هومو إرغاستر الأفريقي وهومو إيركتوس جورجيكس الآسيوي موجودين. إنها المنحدران الأوليان من هومو هابيلس، وربما اكتُشفوا في دمانيسي وجورجيا.

ظل الإنسان العامل في أفريقيا نحو 500 الف سنة قبل اختفائه من السجل الأحفوري منذ 1.4 مليون سنة، ولا يوجد سبب واضح لهذا الاختفاء. ربما يشير الدليل المتأخر عن إنسان هايدلبيرغ في نفس المنطقة عن الفجوة في السجل الأحفوري، مع وجود مغايرات وسيطة في الفترة منذ 1.4 إلى 1.6 مليون سنة لازالت محل اكتشاف.

استخدام الأدوات

يستخدم الإنسان العامل أدوات أكثر تنوعًا وتعقيدًا من الحجارة عن سلفه الإنسان الماهر. أعاد الإنسان العامل تهذيب تقنية الأولدوان، ثم طور أول فأس أشوليني ثنائي الوجه. بينما بدأ استخدام الأدوات الأشولينية منذ 1.6 مليون سنة، تفرع نسب هومو إيركتوس بنحو 200 ألف سنة قبل الاختراع العام للتقنية الأشولينية.

النزعة الاجتماعية

تقل مثنوية الشكل الجنسية في هومو إرغاستر كثيرًا عن الأسلاف من الأسترالوبيثسينات (بنحو 20%)، ولكنها لازالت أكثر من المثنوية في الإنسان الحديث. يُظن أن ضعف مثنوية الشكل الجنسية يرجع إلى قلة المنافسة على الأزواج بين الذكور.

لم يكن هومو إرغاستر شبيهًا بالإنسان في التركيب الجسدي فقط، ولكنه كان مشابهًا له في التنظيم الاجتماعي أيضًا عن أي نوع سابق. يُعتقد أن هومو إرغاستر هو أول الأنواع البشرية التي تذلل النار، سواءً احتواء النيران الطبيعية أو اختلاق النيران الصناعية، إلا أن تلك المسألة لازالت جدلية. يُفترض حاليًا أن هومو إيركتوس تحكم بالنار، كما فعل كل بشري آخر يتشارك السلف المشترك مع هومو إرغاستر.

استخدام اللغة

بناءً على الفقرات العنقية لصبي التوركانا، والتي كانت أكثر ضيقًا من البشر المتأخرين، يُعتقد أن هومو إرغاستر كان محدود القدرات الجسدية ليستطيع تنظيم أنفاسه وبالتالي فإن قدرته على إصدار أصوات معقدة كانت محدودة. أفصحت الاكتشافات عن الفقرات العنقية الموجودة في دمانيسي، والتي يرجح أن عمرها أقدم من صبي التوركانا بنحو 300 ألف سنة، أنها في الحجم الطبيعي خلال مدى حجم فقرات الإنسان العنقية. الآن من الثابت أن صبي توركانا كان يعاني من مرض في العمود الفقري أدى إلى ضيق الفقرات العنقية عن الإنسان الحديث (أو عن الاكتشافات الأقدم في دمانيسي). بينما لم تُنسب اكتشافات دمانيسي إلى هومو إرغاستر بصورة حتمية، إنها بالتأكيد أقدم من صبي التوركانا (وهو صاحب الفقرات المؤكد نسبها إلى هومو إرغاستر في السجل الأحفوري)، وبالتالي يقترح ذلك الأمر قرابة بينها وبين هومو إرغاستر.

صفات مميزة

أطلق عليه اسم «الإنسان العامل» (هومو إرغاستر) نظراً للعثور على بعض الأدوات كالفؤوس الحجرية إلى جانب بقايا عظامه. الأدوات التي استخدمها الإنسان العامل كانت أفضل من تلك التي استخدمها الإنسان المنتصب في آسيا وهذا من حجج الداعين التمييز بين النوعين. بقايا عظام الحيوانات المذبوحة والمشفاة من اللحم التي عثر عليها في مخيمات ومستوطنات هذا النوع توحي بقدرته على الاستفادة من النار.

أنفه طويل وفعال في ترطيب الهواء، وجسده عديم الشعر وينتج الملانين وتنتشر على بشرته الغدد العرقية مع اختفاء العضلات المختصة باللهاث. يداه أطول ووجه أكثر بروزاً قليلاً، وورك مناسب للمشي والركض على نحو ممتاز.

رغم كم ما امتاز به عن أنواع البشر التي سبقته فقد بقيت الفأس الحجرية التي اخترعها على حالها بدون أي تطوير لمدة تزيد مليون سنة.

انقراضه

الخلاف الذي ذكر أعلاه يحول دون تحديد تاريخ انقراضه لكن الواضح أن سجل الأحافير يخلو بدءاً من 600 ألف سنة مضت من أي أثر لكلا النوعين.

مراجع

أصنوفات أحفورية وصفت في 1975
أنواع مبكرة من الهومو
إنسان منتصب
ثدييات ما قبل التاريخ في إفريقيا

إنسان عامل


Darko Tepert (Sisak, 15. srpnja 1970.) - hrvatski katolički svećenik, franjevac, doktor biblijskih znanosti i arheologije, bibličar i profesor Katoličkog bogoslovnog fakulteta u Zagrebu

Rođen je u Sisku 15. srpnja 1970. godine. U rodnom gradu završio je osnovnu i srednju školu. Kao dijete nije bio kršten. Još od osnovne škole zanimale su ga različite drevne religije, dok pred odlazak u vojsku nije počeo istraživati i kršćanstvo. Tada je počeo čitati Sveto pismo, a kada je imao 21 godinu krstio se i odlučio se za svećenički poziv. Prekinuo je dotadašnji studij ekonomije i odlučio se za studij teologije.

Godine 1993. započeo je studij teologije na Katoličkom bogoslovnom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu, gdje je dovršio prve tri godine studija. Od 1996. godine na studiju je teologije u Jeruzalemu. U Jeruzalemu je upisao i poslijediplomski studij biblijskih znanosti i arheologije, a 2008. godine doktorira s temom "Mojsijev zakon u Lukinu Evanđelju i Djelima apostolskim" na Fakultetu biblijskih znanosti i arheologije u Jeruzalemu, Papinskog sveučilišta "Antonianum". Na samom Isusovom grobu proslavio je svoju prvu svetu misu.

Djeluje kao bibličar predavač na Katedri Svetoga pisma Staroga zavjeta na Katoličkom bogoslovnom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Do sad je objavio veći broj znanstvenih radova s područja biblijskih znanosti te sudjelovao na više znanstvenih simpozija.

Objavio je više knjiga: "Riječ o obitelji" 2011., "Riječ o kristoliku čovjeku" 2012., "Riječ o vjeri" 2013., "Riječ o milosrđu" 2016., "Ti si naš Otac", "Uziđimo na goru Gospodnju", "S vjerom za Isusom", "Svjetlo mojoj stazi" i dr.

Jedan od organizatora projekta "E-duhovne vježbe".

Izvori

Hrvatski katolički svećenici
Hrvatski rimokatolički teolozi
Hrvatski franjevci
Životopisi, Sisak

Darko Tepert


The Mark of Cain (also seen as the initialism, TMOC) are an alternative metal band from Adelaide, South Australia. Their style has been likened to that of Helmet and Rollins Band, yet this band pre-dates both groups and was influenced by the early work of Joy Division, Big Black and United States hardcore groups. The Mark of Cain were formed in mid-1984 by brothers, John (guitar) and Kim Scott (bass guitar), with Rod Archer on vocals and Gavin Atkinson playing drums. Before long, Archer had left the group and John Scott took on the lead vocal role and the group has remained a trio ever since. The Scotts have been the core of the band which has featured 15 different drummers. Since January 2001, former Helmet member John Stanier has been their drummer; he is also concurrently with Tomahawk and Battles. Australian musicologist, Ian McFarlane, described the group's sound as "Gloomy, monotonous vocals and bleak slabs of metallic guitar did battle over a lurching rhythm section to arrive at a harsh sound." Rod Archer died on 26 February 2016. 2019 marks the 30th Anniversary of the release of the Battlesick album. A major national tour is planned to celebrate the occasion. Eli Green again tours with the band fulfilling the drumming duties.

History

1984–1989: Formation and Battlesick
The Mark of Cain were formed as a punk rock group in Adelaide in mid-1984 by Rod Archer on lead vocals; Gavin Atchison on drums (ex-Spiral Collapse); John Scott on lead guitar (ex-Spiral Collapse) and his younger brother Kim Scott on bass guitar. Their name references the Hermann Hesse's novel, Demian (1919), which in turn recalls the Genesis story regarding the mark of Cain. John had read Demian, which featured " a loner who thought his dark feelings were there for anyone to see as he walked down the street – the Mark of Cain." Atchison and John's earlier group, Spiral Collapse, broke up as John was concentrating on his university course, he also wanted a "new, harder sound" and disliked that band's lead singer. John assisted Kim to develop his bass guitar skill and met Archer at one of Spiral Collapse's last gigs.

Ian McFarlane, an Australian musicologist, described "the band's penchant for militaristic imagery and lyric themes (to say nothing of the members' close-cropped, marine-styled looks) only added to the sense of desperation and solitude displayed in the band's music." By the end of 1985 Archer had left and John Scott added lead vocals to his guitar work. They replaced Archison with a succession of drummers: David Graham, Roger Crisp, John Rickert, Neil Guive and then Campbell Robinson by late 1988. During 1987 they supported an Adelaide gig by United States group, Big Black, during their Australian tour.

The band's first release was a single, "The Lords of Summer", issued on Sydney label, Phantom Records, in September 1988. It was co-produced by the group with Anthony Bannister and was recorded at Adelaide's Soundtrack Australia studios in January of that year. They covered two tracks by former Phantom groups, "Journey by Sledge" (the Visitors) and "Seein' Double" (Shy Impostors) for a gig give-away album, Assorted Desecrations and Magnificent Mutations, in October, by various artists, to celebrate the label's tenth anniversary. Phantom's owners "had heard something different in the group than what they wanted to deliver, and their progress was periodically interrupted as they kept changing drummers."

The band signed with local label, Dominator Records, which issued their debut album, Battlesick in August 1989. It was co-produced by Stuart Sheldon and the group, which was recorded at Artec Studios, Adelaide in February and March of that year. Patrick Emery of i-94 Bar felt Battlesick was "dominated by the band's Joy Division streak. On 'You Are Alone' John Scott intones in his best Ian Curtis manner while Kim Scott's bass pounds with the relentless precision of artillery session captured on loop." Ox Fanzines Joachim Hiller opined that it "combined gloomy early eighties sounds with brachial, bass-heavy Noiserock."

1990–1995: The Unclaimed Prize and Ill at Ease
Their second album, The Unclaimed Prize, was released in March 1991. It was recorded at Artec Sound Vision Productions during January to May 1990. Emery described how it "opens with the pummelling beat of "Fire in Her Heart", complete with John Scott's semi-demented ranting. It's a style the band built on – and arguably perfected – on its Ill at Ease album released in 1995 ... The lyrics suggest a love song of sorts, yet this is no sappy Crosby, Stills, Nash and Young 'Judy Blue Eyes' folkie-lust. It's as if the warmth and tenderness of the opposite sex merely serves to break down the narrator's sense of self and internal emotional structure."

Emery opined that the group's "style has been interpreted as misogynist, arrogant, aloof and even just too bloody loud, but its potency has never been questioned, nor the Scott brothers' commitment to duty. If ever there was a musical metaphor for human endurance, its TMOC. This music doesn't date, especially not in the current security-constructed climate." McFarlane felt the album "offered up more sonic blasts of rough-hewn guitar riffs and booming drums." In 1995 the Dominator label issued both albums, Battlesick and The Unclaimed Prize, as a 2× CD set. The Scott brothers, each took sabbaticals from the band during 1990 (John) and 1991 (Kim) to undertake a "work-related project", including travelling to Chicago. In mid-1992 the group reconvened.

Steve Albini (of Big Black) produced their next release, a six-track extended play, Incoming, released in June 1993. Albini had met the Scott brothers back in 1987 when Mark of Cain had supported his group's tour. The EP was the recording debut for Robinson's replacement, Aaron Hewson (ex-Order of Decay, Grunter), who had joined on drums, after the release of their second album, The Unclaimed Prize. The tracks were recorded at Artec Studios and Soundtrack, Adelaide and Chicago Recording Studios, from 1988 to 1991. Early in 1994 the group performed on the Big Day Out tour and followed, in February, with a non-album single, "Tell Me", on the Insipid Vinyl label. McFarlane felt "the band's influences had broadened to include Sonic Youth, Godflesh and Helmet." Dominator released their next EP, The Killer Within, in July 1995. The group had supported a run of international visiting groups, Rollins Band, Fugazi, Helmet, Albini's Shellac, Butthole Surfers, Killdozer, All, Pavement and Primus.

Albini's involvement with the Mark of Cain led to Henry Rollins (of Rollins Band) financing and producing the band's breakthrough album, Ill at Ease (November 1995). It was recorded at Nesci Studios, Adelaide, in July–August of that year. Ill at Ease became the band's first released to chart inside the ARIA top 100, peaking at number 73. It gained wide radio support for the group with national youth broadcaster, Triple J, providing their singles, "First Time" and "LMA" with substantial airplay. Tharunkas reviewer, opined that "LMA" is "One of the weaker songs on an album that's as heavy and intense as a death in the family. Verging very close to a ballad, 'LMA' displays all the trademark MOC stop/start syncopation at a much reduced tempo, showing that beneath the hard and tough engineering bloke exteriors they have sentimental sides." A national tour followed, after which Hewson left and Campbell Robinson returned.

1996–2007 This Is This
In December 1996 the Mark of Cain released, Rock and Roll, a compilation album of remixes of the group's earlier material. McFarlane described the work as comprising "off-kilter remixes" of "band favourites." The group contributed two songs to the soundtrack of the Australian feature film, Idiot Box (1996): "Hindsight" and a cover version of "Degenerate Boy" (originally by early Australian punk band X). The latter track was issued as a single and listed at No. 78 on the Triple J Hottest 100, 1997.

Robinson was replaced by Stuart Baguley on drums in late 1998. Baguley was replaced in turn by John Stanier (ex-Helmet, also member of Tomahawk and Battles) in early 2000. He provided the drumming on the Mark of Cain's next album, This Is This, which was co-produced by Andy Gill of Gang of Four, one of the Mark of Cain's early influences, and Phil McKellar (Grinspoon, Regurgitator, The Cruel Sea). It was released by BMG in mid-2001 with the announcement that Stanier was the band's permanent drummer.

Australian rock music journalist, Ed Nimmervoll, declared it as his Album of the Week for 30 June 2001, explaining "With each album they reach deeper into that well of human darkness, trying to finish what they started... [this] album finds the Scott brothers linking arms with [Stanier]. It's an album that nails home its message, song after song, line after line. 'I never wanted this'. 'One time was too many'. 'I sleep better when I'm alone'. The thoughts of the outsider, which have fascinated literature forever and are at the core of rock and roll. When we lose that, rock and roll will be just entertainment." Jasper Lee of Oz Music Project opined that "[it] sees a more refined anger that is shown in particular by the drumming prowess of new drummer [Stanier], which adds to the intense vocals of John Scott... the sound on this album is clear and crisp, bringing down the line all the bile and angry bits to be expected of the band with many a reeling, robust audio left hook that blasts the listener through the speakers." This is This peaked at number 26 on the ARIA Charts.

2008–present: Songs of the Third and Fifth
The Mark of Cain, with Stanier aboard, commenced recording a new album, Songs of the Third and Fifth at Broadcast Studios (Adelaide, Australia) in February 2008, with engineer Evan James. Mixing commenced in December 2010 in Melbourne with Forrester Savell. In December 2011 its lead single, "Barkhammer", was issued and played on Triple J. A second single, "Heart of Stone", was released in September 2012 and finally the long-awaited album, Songs of the Third and Fifth, appeared on 2 December of that year, through Fuse/Feel Presents, earning favourable reviews. i-94 Bars the Barman described how "TMOC occupies the space where hardcore, punk and metal collide and makes unique with a lyrical heaviness that makes listening to Black Sabbath a Sunday walk in the park."

In March 2013 the band toured Australia with Eli Green on drums, sitting in for Stanier who was unable to tour due to his commitments with US band, Tomahawk. They completed further tours in 2014 and 2015, with Green on drums. Rod Archer, their original vocalist until 1985, died of cancer on 26 February 2016. In June 2015 the group had performed a benefit concert for Archer who was then undergoing chemotherapy.

In July 2019, the band announced a national tour to play Battlesick in its entirety, for its 30th anniversary. A similar tour for 2020 marking the 25th anniversary of Ill At Ease was postponed. In 2022, The Mark of Cain was admitted into the South Australian Music Hall of Fame.

Timeline

Discography

Studio albums

Live albums

Compilation albums

Extended plays

Singles

Awards and nominations

AIR Awards
The Australian Independent Record Awards (commonly known informally as AIR Awards) is an annual awards night to recognise, promote and celebrate the success of Australia's Independent Music sector.

|-
| AIR Awards of 2013
|Songs of the Third and Fifth
| Best Independent Hard Rock or Punk Album
|
|-

ARIA Music Awards
The ARIA Music Awards are a set of annual ceremonies presented by Australian Recording Industry Association (ARIA), which recognise excellence, innovation, and achievement across all genres of the music of Australia. They commenced in 1987.

!
|-
| 2001 || This is This || Best Rock Album||  ||
|-

Fowler's Live Music Awards
The Fowler's Live Music Awards took place from 2012 to 2014 to "recognise success and achievement over the past 12 months [and] celebrate the great diversity of original live music" in South Australia. Since 2015 they're known as the South Australian Music Awards.

|-
| 2013
| The Mark of Cain
| Best Punk Artist
|
|-

South Australian Music Hall Of Fame
The Mark of Cain has been inducted into the SA Music Hall of Fame, joining The Angels, Cold Chisel and Masters Apprentices as legends of the local music scene.

|-
| 2022
| The Mark of Cain
| Hall Of Fame Inductee
|
|-

References

General
  Note: Archived [on-line] copy has limited functionality.
Specific

External links

Australian alternative metal musical groups
Musical groups from Adelaide
Musical groups established in 1984
Australian musical trios

The Mark of Cain (band)


An Guzmania blassii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Werner Rauh. An Guzmania blassii in nahilalakip ha genus nga Guzmania, ngan familia nga Bromeliaceae.

Mabibilngan ini ha Costa Rica. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Guzmania

Guzmania blassii


Aurora Alonso (1929 - 11 de junio de 2004) fué una actriz mexicana con trayectoria en cine y televisión. Reconocida por su papel de "Gumara" en la serie cómica Papá soltero.

Datos biográficos
Aurora empezó su carrera como actriz en la película No hay cruces en el mar en 1968. Desde entonces participó en más de treinta películas, entre las que se encuentran: Yesenia, La venida del rey Olmos, Bajo la metralla, El rey de la vecindad y De muerte natural, entre otras. La primera telenovela en la que participó fue Gabriel y Gabriela de 1982 protagonizada por Ana Martín. Desde entonces también desarrolló una amplia carrera en telenovelas, entre las cuales están: El ángel caído, Amor en silencio, Amor de nadie, El privilegio de amar y Locura de amor. Pero su personaje más famoso fue el que realizó en la exitosa serie Papá soltero. Allí interpretó a Gumara, la simpática sirvienta de la familia protagonista, encabezada por César Costa. La serie se mantuvo al aire durante siete años, al finalizar se realizó una película, Me tengo que casar, en la que Aurora volvió a interpretar a la entrañable empleada.

Aurora nunca se casó ni tuvo hijos, aunque en una entrevista para la revista Teleguía en los 80 confesó que ganas no le faltaron: «Nunca se dio... hubo muchos novios que quise atrapar, pero no se dejaron, y eso que no estaba tan gorda.»

Aurora Alonso falleció el 11 de junio de 2004 a los 75 años de edad.

Filmografía

Telenovelas
 Entre el amor y el odio (2002) .... Prudencia
 Locura de amor (2000) .... Herminia López
 El privilegio de amar (1998-1999) .... Imelda Salazar
 No tengo madre (1997) .... Doña Cata
 Confidente de secundaria (1996) .... Delia
 Amor de nadie (1990-1991) .... Terencia
 Amor en silencio (1988) .... Gudelia
 Victoria (1987-1988) .... Bertha
 Pobre juventud (1986-1987) .... Casilda
 El ángel caído (1985-1986) .... Felicitas Nava
 Tú eres mi destino (1984) .... Vicenta
 Gabriel y Gabriela (1982-1983)

Series de TV
 Mujer, casos de la vida real (2000-2003)
 Denuez en cuando (1999) Capítulo: "Mujer cosas de la villa real"
 Papá soltero (1987-1994) .... Gumara

Películas
 En las manos de Dios (1996)
 De muerte natural (1996)
 Me tengo que casar/Papá soltero (1995) .... Gumara (Ayudante del Hogar)
 El ganador (1992)
 Hembras de tierra caliente (1991)
 Narcosatánicos diabólicos (1991)
 Un corazón para dos (1990)
 Programado para morir (1989)
 El gran relajo mexicano (1988)
 Cinco nacos asaltan Las Vegas (1987)
 Juan Polainas (1987)
 Picardía mexicana 3 (1986)
 Víctimas de la pobreza (1986) .... Doña Chole
 Sinvergüenza pero honrado (1985) .... Lupe
 Cayendo el muerto soltando el llanto (1985)
 El rey de la vecindad (1985) .... Chonita
 El sinvergüenza (1983) .... Lupe
 Bajo la metralla (1983)
 El sexo de los pobres (1983)
 Las fabulosas del Reventón 2 (1983)
 Viva el chubasco (1983)
 Las ovejas descarriadas (1983)
 Los ojos de un niño (1982)
 Noche de juerga (1981)
 La venida del rey Olmos (1975)
 Fe, esperanza y caridad (1974) .... En el segmento de 'Caridad' (Vecina)
 Mi amorcito de Suecia (1974)
 Lágrimas de mi barrio (1973)
 La satánica (1973)
 Yesenia (1971)
 La sangre enemiga (1971)
 Las golfas (1969)
 No hay cruces en el mar (1968)

Referencias

Enlaces externos

Actrices de televisión de México
Actrices de cine de México

Aurora Alonso


Ministarstvo državne imovine obavlja upravne i druge poslove koji se odnose na upravljanje, raspolaganje, stjecanje i prodaju državne imovine i koordinaciju upravljanja, raspolaganja, stjecanja i prodaje imovine u vlasništvu Republike Hrvatske koja je u nadležnosti drugih središnjih tijela državne uprave i drugih tijela, odnosno pravnih osoba osnovanih posebnim zakonima, koji su imatelji, odnosno raspolažu imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske, ako posebnim zakonom nije drugačije određeno.
Ministarstvo izvršava vlasničke ovlasti u ime Republike Hrvatske, u skladu s posebnim zakonom kojim se uređuje upravljanje i raspolaganje imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske.

Ministarstvo u suradnji s drugim ministarstvima i drugim nadležnim tijelima državne uprave i pravnim osobama s javnim ovlastima predlaže strategiju upravljanja i raspolaganja državnom imovinom i postupke restrukturiranja i sanacije pravnih osoba, izradu analiza u postupcima restrukturiranja trgovačkih društava u vlasništvu Republike Hrvatske te izradu analiza upravljanja vlasničkim udjelima u trgovačkim društvima u vlasništvu Republike Hrvatske.

Ministarstvo obavlja stručne poslove koji se odnose na koordinaciju i harmonizaciju kriterija za upravljanje državnom imovinom; izrađuje Prijedlog plana upravljanja državnom imovinom i Izvješća o provedbi Plana upravljanja državnom imovinom; u suradnji s nadležnim ministarstvima i drugim tijelima i pravnim osobama s javnim ovlastima utvrđuje smjernice za ostvarivanje vlasničke politike u trgovačkim društvima i drugim pravnim osobama koje su od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku te prati rad, upravljanje, razvoj i ostvarivanje strateške politike u tim društvima.
Ministarstvo predlaže Vladi Republike Hrvatske donošenje odluke o utvrđivanju popisa trgovačkih društava i drugih pravnih osoba od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku; u suradnji s resornim ministarstvima predlaže Vladi Republike Hrvatske imenovanje predstavnika vlasnika u skupštinama trgovačkih društava od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku; daje mišljenje Povjerenstvu Vlade Republike Hrvatske za upravljanje strateškim trgovačkim društvima za imenovanje članova nadzornih odbora trgovačkih društava od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku i predlaganje kandidata za predsjednike nadzornih odbora trgovačkih društava od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku; nakon provedbe javnog natječaja predlaže Povjerenstvu Vlade Republike Hrvatske za upravljanje strateškim trgovačkim društvima odabir kandidata za članove i predsjednike uprava trgovačkih društava i drugih pravnih osoba od strateškog i posebnog interesa za Republiku Hrvatsku; obavlja poslove stručnog osposobljavanja članova skupština, nadzornih odbora i uprava trgovačkih društava.

Ministarstvo obavlja upravne i druge poslove koji se odnose na upravljanje i raspolaganje fondom stanova i poslovnih prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, a u odnosu na koje upravljanje nije uređeno posebnim propisom; upravljanje i raspolaganje rezidencijskim objektima, nekretninama koje je Ministarstvo obrane proglasilo neperspektivnim za vojnu namjenu te ostalim građevinskim zemljištem u vlasništvu Republike Hrvatske; raspolaganje imovinom koja je pravomoćnom sudskom presudom u kaznenom ili prekršajnom postupku trajno oduzeta pravomoćno osuđenim počiniteljima kaznenog djela ili prekršaja ili s njima povezanim osobama; upravljanje privremeno oduzetom imovinom u vlasništvu okrivljenika protiv kojih se vodi kazneni ili prekršajni postupak ili s njima povezanim osobama u skladu s posebnim propisima; upravljanje imovinom koja je u vlasništvu Republike Hrvatske ili nad kojom Republika Hrvatska obavlja vlasnička prava, a koja se odnosi na pravne osobe i predmet je sukcesije država proizišle zbog raspada bivše SFRJ sukladno posebnim propisima. Ministarstvo uspostavlja i vodi Registar državne imovine.

Ministarstvo sudjeluje u postupku izrade dokumenata prostornog uređenja podnošenjem zahtjeva i davanjem mišljenja, ako je njime obuhvaćeno i zemljište u vlasništvu Republike Hrvatske.
Ministarstvo obavlja nadzor nad upravljanjem i raspolaganjem državnom imovinom u provođenju zakona kojim se uređuje upravljanje i raspolaganje imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske.
Ministarstvo sudjeluje u radu institucija Europske unije i surađuje s drugim međunarodnim institucijama sukladno propisanoj nadležnosti i djelokrugu.
Ministarstvo obavlja i druge poslove koji su mu stavljeni u nadležnost posebnim zakonom

Poveznice

Vanjske poveznice
  Ministarstvo državne imovine
Ministarstva u Hrvatskoj

Ministarstvo državne imovine Republike Hrvatske


På Koninkrijksdag     fejres at dronning Juliana, den 15. december 1954, skrev under på Statutten for Kongeriget Nederlandene.

I statutterne fastlægges forholdene mellem de forskellige lande i Kongeriget Nederlandene; oprindeligt var dette Nederlandene, Nederlandske Antiller, Ny-Guinea og Surinam. Efter underskrivelsen har Ny-Guinea og Surinam forladt kongeriget, og i 1986 blev Aruba en selvstændig del af det. Siden 2006 gælder statutterne dermed for Nederlandene, Aruba, (siden 1986) Curaçao og Sint Maarten (siden 2010).

Siden 2005 afholdes hvert år et Koninkrijksconcert () for at fejre samarbejdet mellem Nederlandene og de oversøiske territorier. Der har optrådt flere internationale musikere på disse concerter.
Når 15. december falder på en søndag, fejres dagen på mandag den 16. december. Koninkrijksdag er, i modsætning af Koningsdag (), ikke en officiel national fridag, men er en officiel flagdag, hvor alle offentlige bygninger flager med Nederlandenes flag.

Mindemønter
13. december 2004 blev der, i anledning den halvtredsindstyvende fejring af Kongerigets dag, slået seks erindringsmønter ved Koninklijke Munt i Utrecht. De første eksemplarer blev samtidig slået af tre prominente politikere; for Nederlandene stillede vicestatsminister Thom de Graaf, for Nederlandske Antiller statsminister Etienne Ys og for Aruba statsminister Nelson Oduber.
 for Nederlandene: en guldmønt pålydende ti euro og en sølvmønt på fem euro, begge designede af Rudy Luijters;
 for Nederlandske Antiller en gylden i guld og en i sølv, begge designede af Ans Mezas-Hummelink;
 for Aruba en florin i guld og en i sølv, begge designede af Evelino Fingal.

Naturalisationsdag
Den 15. december fejres også Naturalisationsdag. Her inviteres de personer der i løbet af året blev naturaliseret. Før 2008 blev dagen afhold den 24. august.

Kilder

Aruba
December
Nederlandske Antiller
Nationaldage
Nederlandene

Koninkrijksdag