El Campeonato Descentralizado de fútbol profesional del Perú de 1970 tuvo la participación de 14 equipos. El torneo se desarrolló en dos etapas distintas, la primera se jugó bajo el sistema de todos contra todos en dos ruedas distintas. Tras concluir esta etapa, los equipos se dividieron en dos liguillas distintas, una para disputar el título y otra por el descenso.

El sistema de puntuación varió durante este campeonato, la primera rueda de la Primera Etapa otorgó las tradicionales puntuaciones de la época por partido (Ganado: 2, Empatado: 1, Perdido: 0); mientras que la segunda rueda de la Primera Etapa y las Liguillas otorgaron el doble de puntos por partido (Ganado: 4, Empatado: 2, Perdido: 0).

Sporting Cristal fue el campeón del certamen, tras obtener el mayor puntaje acumulado en la Liguilla Final; por otro lado, los clubes Atlético Grau y Deportivo Sima perdieron la categoría.

El balón oficial fue el Adidas Telstar (n.º 607) y el goleador del torneo fue Teófilo Cubillas, quien marcó 22 goles jugando por el Alianza Lima.

Ascensos y descensos
{|
|- style="vertical-align: top;"
|

</td>

|}

Equipos participantes

Distribución geográfica

Primera etapa
Se jugó con los catorce equipos de la Primera División. La primera rueda se desarrolló con el sistema de puntuación tradicional de la época, es decir: cada partido ganado otorgaba 2 puntos, los empates daban 1 punto, y las derrotas ningún punto. La segunda rueda se jugó con diferente puntuación para los partidos; los encuentros ganados en esta etapa valían 4 puntos, los empates otorgaban 2 puntos y los partidos perdidos, ninguno.

{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;text-align:center;"
|-
| style="background:#B4EEB4;" width="20" |
| bgcolor="#FFFFFF" align="left" | Liguilla Final
|-
| style="background:#FFD9C9;" width="20" |
| bgcolor="#FFFFFF" align="left" | Liguilla Descenso
|}

Liguilla descenso
Los siete clubes con menor puntuación en la Primera Etapa disputaron esta liguilla. Las puntuaciones de los partidos fueron: 4 puntos por partido ganado, 2 por cada empate y ninguno por las derrotas. Los clubes Deportivo Sima y Atlético Grau tuvieron las puntuaciones más bajas por lo que perdieron la categoría.

{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;text-align:center;"
|-
| style="background:#FFD9C9;" width="20" |
| bgcolor="#ffffff" align="left" | Segunda División 1971
|}

Liguilla final
Los siete clubes con el mayor puntaje de la Primera Etapa disputaron la Liguilla por el título.

Los puntos tanto de la segunda rueda del torneo como los partidos en la liguilla valieron el doble que la puntuación regular de la época, es decir: 4 puntos por partido ganado, 2 por los empates y ningún punto por las derrotas.

Sporting Cristal obtuvo el mayor puntaje acumulado y se proclamó campeón de la Primera División por cuarta vez, Universitario fue el subcampeón; ambos clasificaron a la Copa Libertadores 1971.

{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;text-align:center;"
|-
| style="background:#FFFA00;" width="20" |
| bgcolor="#ffffff" align="left" | Campeón, Copa Libertadores 1971
|-
| style="background:#B4EEB4;" width="20" |
| bgcolor="#ffffff" align="left" | Copa Libertadores 1971
|}

Goleadores

Estadísticas
Mejor Ataque: Universitario de Deportes 69 goles a favor.
Mejor Defensa: Octavio Espinosa 28 goles en contra.
Equipo con mayor cantidad de partidos ganados: Universitario de Deportes 19 triunfos.
Equipo con menor cantidad de partidos perdidos: Sporting Cristal y Universitario de Deportes 5 derrotas.
Equipo con menor cantidad de partidos ganados: Deportivo Sima 5 triunfos.
Equipo con mayor cantidad de partidos perdidos: Atlético Grau y Atlético Torino 15 derrotas.
Equipo con mayor cantidad de empates: Octavio Espinosa y Deportivo Sima 11 empates.
Equipo con menor cantidad de empates: Atlético Torino 7 empates.
Equipo más goleado del torneo: Atlético Torino 55 goles en contra.
Equipo menos goleador del torneo: Octavio Espinosa 22 goles a favor.
Mayor goleada del torneo: Universitario de Deportes 9-0 Atlético Torino.

Reconocimientos

Premios anuales

Referencias

Enlaces externos
 Plantel Campeón del Sporting Cristal 1970
 Especial en cronicaviva.com.pe

1970
Fútbol en Perú en 1970

Campeonato Descentralizado 1970


Manifiesto fue el noveno álbum de estudio del cantautor chileno Víctor Jara como solista, fue editado de manera póstuma, utilizando como base las grabaciones para el álbum Tiempos que cambian, que había quedado inconcluso. El álbum ha sido reeditado en diversas ocasiones y en distintos países, cambiando su nombre por los de: Presente (Francia), Canciones póstumas (España), entre otros, reemplazándose sus canciones por otras, e incluyéndose canciones adicionales.

En el álbum colabora el grupo chileno Inti Illimani y el músico chileno Patricio Castillo. Patricio Castillo perteneció hasta 1971 a Quilapayún, posteriormente se reintegró nuevamente a la banda, de manera definitiva, varios años más tarde. La mayoría de las canciones fueron compuestas por Víctor Jara, con excepción de «Aquí me quedo», compuesta junto con Patricio Castillo.

En abril de 2008, la edición chilena de la revista Rolling Stone situó a este álbum como el 32.º mejor disco chileno de todos los tiempos.

Versiones
Este álbum posee diversas reediciones, con distintas carátulas, cambios de nombre y adición de canciones. La carátula original de Tiempos que cambian, incluía una fotografía de Víctor Jara en blanco y negro, de perfil, mirando hacia el lado derecho. Dicha imagen, luego fue reutilizada en 2001, por WEA Chile, para la edición de la Antología musical. Para la edición de Manifiesto de 2001, hecha por WEA Chile, se utilizó una imagen de Víctor Jara , con poncho con una roca de fondo.
La edición original es la edición inglesa de 1974, realizada por Joan Jara (viuda de Víctor Jara), en los estudios Abbey Road, de Londres, Inglaterra. En varias de las canciones recita el texto de las canciones de Víctor traducidas al inglés.
Después de los secretos funerales de Víctor Jara en septiembre de 1973, apenas nombrado en la prensa, solo indicando su muerte no su fusilamiento, su viuda y sus hijas Amanda y Manuela (hija de Patricio Bunster), huyen de Chile a Inglaterra. Varios discos vinilos de Víctor Jara y las grabaciones que tenía en el hogar para realizar el disco larga duración "Tiempos que cambian", son rescatados en las salas de grabación de Abbey Road. Las ediciones de otros países, al no ser de habla inglesa, no incluyen los textos recitados en inglés por Joan. En 2003, fue reeditado en CD, solo en Inglaterra.

Lista de canciones

Créditos
Relanzamiento de 2001:
 Patricio Castillo: canciones 1 a 3, 5
 Inti Illimani: canción 4

 Carlos Esteban Fonseca: adaptación y diseño
 Joaquín García: masterizado
 Patricio Guzmán, Antonio Larrea: fotografía

Referencias

Álbumes de 1974
Álbumes póstumos de Víctor Jara
Álbumes de Warner Music Group
Álbumes de Atlantic Records

Manifiesto (álbum)


شلالات بويوما المعروفة سابقاً بانهيارات ستانلي، يشمل سبعة عيون ماء تمتد على 10 كيلومترِ (6 أميال) على طول منحنى نهر لوالابا Lualaba بين بلدات الميناء النهرية لأبوندو Ubundu وكيسانجاني Kisangani في المنطقة الشرقية لجمهورية الكونغو الديمقراطية.
في أسفل الانهيارات، يصبح لوالابا Lualaba نهر الكونغو.

له مقدار هبوط كليّ 61 مترِ (200 قدم).
يحمل سجل تدفقِ الماء حالياً، معدله 600,000 قدم مكعب في الثانية.
سجله البالغ الذروة حالياً 1,834,000 قدم مكعّب في الثانية.

مراجع

أنهار إفريقيا
أنهار الكونغو
جمهورية الكونغو الديمقراطية
شلالات جمهورية الكونغو الديمقراطية
نهر الكونغو
أرقام قياسية عالمية
شلالات
شلالات إفريقيا

شلالات بويوما


Eşeyli üreme, iki canlı organizma arasında genetik malzemelerin birleştirilmesi suretiyle yeni bir canlının oluşması olayıdır. Burada iki ana süreç vardır: kromozom sayısını yarıya indiren mayoz bölünme ile iki gametin birleştiği ve eski kromozom sayılarına ulaştığı döllenmedir. Mayoz bölünme sırasında, her bir çiftin kromozomları, homolog rekombinasyon elde etmek için krossing over yoluyla parça değişimi yaparlar.

Eşeyli üremenin evrimi büyük bir yap boz bilmecesidir. Eşeyli üreyen organizmaların ilk fosilleşmiş kanıtları, 1 ile 1,2 milyar yıl öncesi Stenyan dönemindeki ökaryotlara aittir. Eşeyli üreme, hemen hemen tüm hayvanlar ve bitkiler de dahil olmak üzere, iri ölçekli makroskopik organizmaların büyük çoğunluğu için başlıca üreme metodudur. Hücre teması yoluyla iki bakteri arasında genetik malzeme (DNA) aktarımı olan bakteriyel konjugasyon, benzer mekaniğe sahip olduğu için sık sık yanlışlıkla eşeyli üreme ile karıştırılır.

Önemli bir soru, eşeyli üremenin, döllenmesiz bir üreme biçimi olan partenogeneze rağmen neden vazgeçilmez olduğu ve bazı yönlerden üstün bir üreme biçimi teşkil ettiğidir. Çağdaş evrim düşüncesi, bu konuda bazı açıklamalar önermektedir. Bir neden, aynı soy dalı üzerinde var olan seçilim baskısı sebebiyle olabilir. Bir popülasyonun, değişen çevre şartlarına karşı vereceği tepkiden daha hızlı yayılabilmesi yeteneği, eşeyli rekombinasyonla partogenezde olduğundan daha çok sağlanır. Alternatif olarak, eşeyli üreme, sınırlı kaynaklar için birbirleriyle rekabet eden aynı soy dalındaki türlerden daha çok evrimsel hız sağlayabilir.

Bitkiler

 Ana madde: Bitkilerde üreme

Hayvanlar, tipik olarak mayoz bölünmenin hemen ardından, mayoz bölünme tarafından oluşturulan sperm denilen erkek gametler ile yumurta veya ovum denilen dişi gametler üretirler. Öte yandan bitkiler, mitoz bölünme sonucu oluşan sporlara sahiptirler. Sporlar, gametofit içinde sporlanarak gelişirler. Çeşitli bitki türlerin gametofitleri, büyüklük olarak birbirlerinden ayrılır: kapalı tohumlu bitkiler (Angiospermler), polenlerinde sadece üç adet hücre bulundururlarken yosunlar ile ilkel olarak adlandırılan bitkiler ise birkaç milyon hücreye sahip olabilirler. Bitkilerde, çiçeksiz ve sporlu bir evre olan sporofit evresinin gametofit evreyi izlediği 2 farklı yaşam evresi olup nesil değişimi görülür. Sporofit evre, mayoz sporangium kesesi içinde spor üretimine yol açar.

Çiçekli bitkiler

Çiçekli bitkiler, karalara egemen olan bitki formu olup eşeyli ve eşeysiz üreyerek çoğalırlar. Genel olarak sahip oldukları en ayırt edici özellikleri, çoğu zaman çiçek olarak adlandırılan cinsel organlara sahip olmalarıdır. Stamen ya da anter olarak bilinen çiçeğin erkek üreme organı, eril gametofitler meydana getirir ve bu eril gamatofitler, dişi gametofitlerin yumurta içinde bulunduğu, stigma olarak da bilinen ve karpel üstünde yer alan tepeçiğe eklenerek polen taneleri içinde sperm üretirler. Polen tüpü, karpal biçimde geliştikten sonra üreme hücresinin çekirdeği, dişi yumurta hücresini döllemek için polen taneleriden ovüllere (yumurta) doğru hareket eder ve çift dölleme denilen bir süreçte endosperm çekirdeği, dişi gametofitin içine yerleşir. Triploid endosperm (tek bir sperm hücresi ve iki dişi hücresi) ve dişi ovul dokuları, gelişmekte olan tohumun çevrelenmesine neden olurken ortaya çıkan zigot, embriyo olarak gelişmeye başlar. Bundan sonra, dişi gametofitleri oluşturan yumurtalık meyveye dönüşürek tohum çevresinde büyümeye başlar. Bitkiler kendi kendilerini tozlayabildikleri (Kendi kendini tozlama) gibi birbirlerini de tozlayabilirler (Tozlaşma). Eğrelti otları, yosun ve ciğer otları gibi çiçeksiz bitkiler ise, eşeyli üremenin başka şekillerini kullanırlar.

Eğrelti otları

Eğrelti otları, çoğunlukla rizom, kök ve yapraklara sahip büyük diploit sporofitler meydana getirirler ve sporangium denilen küçücük yuvarlak kesecikler halindeki spor keseleri üzerinde ise sporlar oluşur. Bu keseler yırtılınca, sporlar toz halinde serbest bırakılır ve bunlar çimlenerek genellikle yeşil renkli ve kalp şeklindeki, küçük, kısa ve de ince gametofitler oluştururlar. Gametofitler veya tallus, hem anterozoitte (bitkilerde erkek üreme hücresi) hareketli spermler, hem de ayrı olarak arkegonda (eğrelti otlarındaki dişilik organı) yumurta hücreleri oluştururlar. Yağmur yağdıktan veya çiğ taneleri, bunların üstünde ıslak bir şerit oluşturduktan sonra, hareketli spermler, normalde tallusun üzerinde üretilen anterozoitten dışarı doğru püskürürler ve yağmur suyu veya çiğ örtüsündeki sıvı içinde yüzerek yumurtaları dölledikleri arkegona ulaşırlar. Bu geçişi ve karşılıklı döllenmeyi desteklemek için, spermlerin yumurtalar henüz döllenmeye hazır olmadan önce serbest bırakılması, spermlerin yumurtaları farklı talluslar içinde döllemelerini daha olası hale getirir. Döllenme sonrası bir zigot oluşur ve bu zigot, yeni bir sporofit bitkiye dönüşür. Bitkilerin sporofit ve gametofite ayrılması durumuna nesil değişimi denir. Benzer üreme yöntemlerine sahip diğer bitkiler, Psilotum (Lycopodiales takımından psilotaceae familyasının örnek tipi), Kurtayağı adı ile anılan Lycopodium, yosundan daha gelişmiş ama eğrelti otundan daha ilkel olan Selaginella ve
Atkuyruğu (Equisetum)'dur.

Kara yosunları

Ciğer otları, Boynuz otları ve Yapraklı Bryophyta türlerini kapsayan kara yosunları, hem eşeyli hem de vejatitif olarak ürerler. Kara yosunları, nemli yerlerde, eğrelti otları gibi büyüyen küçük bitkiler olup flagella kamçısı olan spermlere sahiptirler ve eşeyli üremeyi kolaylaştırmak için suya ihtiyaç duyarlar. Bu bitkiler, fotosentez yapan yaprak benzeri yapılara sahip, çok hücreli haploid bir vücut olan ve hakim bir forma dönüşen haploid bir spor olarak başlangıç yaparlar. Haploid gametler, mayoz bölünme tarafından anterozoit ve arkegon içinde üretilirler. Anterozoit'ten püsküren sperm, olgunlaşmış arkegon tarafından salgılanan kimyasallara yanıt vererek sıvı su şeridi içinde onlara doğru yüzerler ve böylece zigot oluşturan yumurta hücrelerini döllerler. Zigotlar mitoz bölünme ile bölünürler ve diploit olan bir sporofite dönüşürler. Çok hücreli diploit sporofitler, arkegona Setae kılları ile bağlanan ve spor kapsülleri denilen yapılar üretirler. Spor kapsülleri, mayoz bölünme ile sporlar oluşturur ve bu kapsüller olgunlaşıp yırtıldıklarında sporlar da serbest bırakılır. Kara yosunları, üreme yapılarında önemli farklılıklar gösterirler ve yukarıdakiler buna dair temel bir taslak oluşturur. Bunun yanında, bazı türlerde her bitki tek bir cinsiyete sahipken, diğer türlerde bir bitki her iki cinsiyete de sahip olabilir.

Mantarlar

Mantarlar, işlem yaptıkları eşeyli üreme yöntemlerine göre sınıflandırılırlar. Eşeyli üreme sonucu, zor zamanlarda hayatta kalmaya ve yayılmaya yarayan dayanıklı sporlar oluşur. Mantarların eşeyli üremesinde genellikle üç evre gözlemlenir: plazmogami, karyogami ve mayoz bölünme.

Mikroorganizmalar
Mikroorganizmaların eşeyli üreme şekilleri türlerine bağlı olarak çeşitlilik gösterebilir. Genel olarak eşeyli üreme, genetik çeşitliliği artırarak türlerin adaptasyon kabiliyetini ve hayatta kalma şansını artırmaktadır.

Birçok mikroorganizma, eşeyli üremeyi gerçekleştirmek için genetik materyallerini diğer bireylere aktaran iki farklı cinsiyete sahiptir. Bu cinsiyetler genellikle dişi (gamet oluşturan) ve erkek (gameti döllenme yeteneğine sahip) olarak belirlenir. Eşeyli üreme aşağıdaki adımlardan oluşur:

Meioz
Eşeyli üremenin başlaması için gamet hücreleri (sperm ve yumurta) oluşturmak üzere meiosis adı verilen bir süreç gerçekleşir. Meioz, normal hücre bölünmesinden farklıdır çünkü gamet hücrelerinin kromozom sayısını yarıya indirir. Bu, daha sonra birleşecek olan gametlerin çiftleşme sırasında kromozom sayısını normale döndürmesini sağlar.

Gamet Oluşumu

Meioz sırasında, her iki cinsiyet de (dişi ve erkek) birçok gamet hücresi oluşturur. Bu hücreler, dişilerde yumurta olarak adlandırılırken, erkeklerde sperm olarak adlandırılır. Bu gamet hücreleri genetik materyal taşıdıkları için farklı kombinasyonlarda genetik çeşitlilik oluşturur.

Gamet Birleşmesi
Eşeyli üreme, farklı cinsiyetteki gametlerin birleşmesiyle gerçekleşir. Bu birleşme, döllenme adı verilen bir süreçle gerçekleşir. Sperm hücresi dişi gamet olan yumurtayı döllererek, bir zigot adı verilen yeni bir hücre oluşturur.

Zigot Gelişimi

Zigot, birçok mitotik bölünme geçirerek büyür ve gelişir. Bu süreçte, kromozom sayısı normale döner ve yeni bir mikroorganizma veya canlı oluşur.

Eşeyli üreme, genetik çeşitlilik sağlayarak, hastalık ve zararlı organizmalarla mücadelede ve ortama uyum sağlamada mikroorganizmalar için avantaj sağlar. Ancak eşeyli üremenin bazı mikroorganizmalarda görülmediği veya nadir olduğu durumlar da vardır. Mikroorganizmalar çoğunlukla eşeysiz üreme yöntemlerini kullanarak, hızlı ve verimli bir şekilde üreyebilirler.

Böcekler

Böcek türleri, günümüze kadar gelen tüm hayvan türlerinin üçte ikisinden fazlasını oluştururlar ve bazı türleri seçmeli olarak partenogenez ile çoğaldıkları halde çoğu böcek türleri eşeyli olarak ürerler. Birçok böcek türü seksüel dimorfizm özellikleri gösterirken, diğer türlerde cinsiyetler neredeyse özdeş görünüme sahiptir. Tipik olarak, böcekler spermatozoa (sperm) üreten erkek ve ovül (yumurta) üreten dişi olmak üzere iki cinsiyete sahiptirler. Ovül, iç döllenme öncesi oluşan ve koryon tabakası ile kaplanan yumurtalara dönüşür. Böcekler, çoğu kez erkeğin spermatoforunu (sperm kapsülü) dişinin içinde depoladığı ve yumurtaların döllenmeye hazır olmasına kadar dişinin bu spermleri sakladığı, çok farklı çiftleşme biçimlerine ve üreme stratejilerine sahiptir. Dölleme sonrası ve zigot oluşumu ile gelişim aşamalarının çeşitlenmesinin ardından, birçok türlerde dişi yumurtaları dışarıda saklar ya da bazı türlerde yumurtalar dişi böceğin içinde gelişir ve yavruları canlı doğururlar.

Memeliler

Memelilerin günümüze kadar ulaşan ve hepsinin de iç döllenme özelliğine sahip olduğu üç türü bulunmaktadır: Tek delikliler, Eteneliler ve Keseliler. Anne ve cenine ait iki dolaşım sistemini birbirinden ayıran plasenta organına sahip memelilerde döller, henüz üreme yeteneği olmayan fakat cinsel organlara sahip eksiksiz bir yavru olarak doğarlar. Birkaç ay veya yıl sonra, cinsel organlar ergenliğe kadar gelişmeye devam eder ve canlı hayvan cinsel olgunluğa ulaşır. Memelilerde dişilerin çoğu, sadece belirli zamanlarda, östrus döneminde doğurgan olup bu noktada çiftleşmeye hazır hale gelirler. Erkek ve dişi memeli bireyler karşılaştıklarında kopülasyon yaparak cinsel birleşme gerçekleştirirler. Birçok dişi ve erkek memeli, hayatları boyunca yetişkin olarak birçok eş değiştirirler.

Erkek

Daha çok bilgi için: Erkek üreme sistemi (insan)

Erkek üreme sistemi, Penis ve spermlerin üretildiği testisler olmak üzere iki ana bölümden oluşur. İnsanlarda, bu iki organ karın boşluğu dışında bulunur, ancak diğer hayvan türlerinde öncelikli olarak karın bölgesi içinde yer alabilir (örneğin, köpeklerde penis, çiftleşme sırasında hariç, genelde karın içi bölgede bulunur). Testislerin karın dışında bulunması, belirli sıcaklıklarda hayatta kalabilen spermlerin ısı düzenlemesinin en iyi şekilde ayarlanmasında kolaylık sağlar. Spermler, farklı iki cins gametten küçük olanı olup genelde çok kısa yaşam ömrüne sahip olduklarından erkek bireylerin, cinsel olgunluktan ölümlerine durmaksızın sperm üretmelerini gerektirir. Boşalmadan önce üretilen spermler, epididimis er bezinde biriktirilir. Sperm hücreli hareketli olup yumurta hücresine yüzerek ulaşmak için kamçı benzeri bir flagella kullanırlar. Spermler, yumurtayı bulmak için sıcaklık değişimlerinden (termotaksi) ve kimyasal seviye değişimlerinden (kemotaksi veya kimya göçümü) yararlanırlar.

Dişi

Daha çok bilgi için: Dişi üreme sistemi (insan)

Aynı şekilde dişi üreme sistemi de, vajina ile spermleri kabul eden ve yumurtalıklarda yumurtaların oluştuğu rahim olmak üzere iki ana bölümden oluşur. Bu bölümlerin tümü iç kısımlarda yer alır. Vajina, rahim boynu (serviks) aracılığıyla rahime bağlanmış bir durumdayken rahim de fallop tüpleri ile yumurtalıklara bağlıdır. Belli aralıklarla, yumurtalık, bir yumurta bırakır ve bu yumurta da daha sonra fallop tüpünden rahime geçer.

Eğer bu geçiş sırasında yumurta, herhangi bir şekilde spermlerle karşılaşırsa, birleşmek için bu spermlerden birisini seçer ve bu olaya döllenme denir. Yumurtalar, genellikle yumurta kanalında (ovidükt) döllenebilecekleri gibi bu döllenme, rahimde de gerçekleşebilir. Oluşan zigot, daha sonra implantasyon yoluyla rahim duvarına yerleşir ve burada embriyonik gelişim ile morfogenez süreçleri başlar. Eğer bu gelişim, yavrunun rahim dışında hayatta kalabileceği bir seviyeye ulaşmışsa, rahim boyu açılıp genişler ve rahimdeki kasılmalar, cenini (fetus) doğum kanalının içinden vajinaya dışarıya doğru itmeye başlar.

Dişi üreme hücresi olan yumurta, spermden çok daha büyük olup normalde doğumdan önce ceninin yumurtalıkları içinde oluşmaya başlar. Yumurtalar, rahime geçiş yapmadan önce, genelde yumurtalıklar içinde tutulur ve daha sonra oluşacak olan zigot ve embriyo için besin içerirler. Düzenli aralıklar içinde, hormonal uyarımlara tepki vererek, yumurta oluşumu sürecinde (oogenez) bir yumurta olgunlaşmaya başlar ve daha sonra bu yumurta fallop tüpü içine serbest bırakılır. Yumurta döllenmediği takdirde, bu yumurtalar insanlarda ve yüksek primatlarda regl veya adet denilen olayla vücuttan dışarı atılır. Diğer memelilerde ise bu yumurtalar, dişilerin kızgınlaşma döneminde tekrar emilerek vücutta absorbe edilirler.

Gebelik

Daha çok bilgi için: Gebelik (memeliler) ve Gebelik

Gebelik veya hamilelik, erkekten gelen sperm ile kadının yumurtalıklarından atılmış olan yumurtanın döllenmesi ile oluşan ceninin, doğuma kadar geliştiği ve dişi içinde mitoz bölünme yoluyla bölünüp oluşmaya başladığı zaman bölümüdür. Bu süre boyunca, fetusun ihtiyacı olduğu beslenim ve oksijen, kanın, ceninin karnına göbek bağı ile bağlanmış olan plasenta içinde besinlerin filtre edilmesi yoluyla anne tarafından karşılanır. Besin maddelerinin embriyoya aktarılması, daha çok kalori gerektirdiğinden dişi için yorucu bir durum oluşturabilir. Buna ek olarak, gebelikte bazı vitaminler ve besinlere, normalden daha büyük miktarlarda gereksinim duyulduğundan, olağan dışı yemek alışkanlıklarına neden olabilirler. Gestasyon periyodu da denilen gebelik süresi, türden tür büyük ölçüde farklılık gösterir: insanlarda 40 hafta, zürafalarda 56 ile 60 hafta ve çırlak sıçanı olarak da bilinen hamsterlerde ise 16 gündür.

Doğum

 Ana madde: Çocuk doğurma

Fetus yeteri kadar geliştikten sonra, rahimin kasılması ve rahim kanalının genişlemesiyle birlikte başlayan kimyasal uyarılar, doğum sürecini başlatırlar. Fetus, daha sonra rahim boyuna iner ve burada vajina içine doğru ve sonra da nihayet anne dışına itilir. İnsanlarda bebek denilen yeni doğmuş yavru, genellikle doğumdan kısa bir süre sonra kendi başına solunum yapmaya başlar. Kısa bir süre sonra, plasenta da dışarı atılır. Çoğu memeliler, yavruların bakımı için plasanta, iyi bir protein kaynağı olduğu ve diğer hayati önem taşıyan besinleri de içerdiği için dışarı atılan bu plasentayı yerler. Son olarak, yavrunun karnına bağlı olan göbek bağı da, bir süre sonra kendiliğinden düşer.

Tek delikliler

Avustralya ve Yeni Gine'de sadece beş türü olan Tek delikliler diğer memelilerden farklı olarak yavru doğurmayıp yumurtlayan ve bu yumurtaları dışarı bırakan canlılardır. Tek deliklilerin cinsel organları, idrar yolu ve bağırsakları, kloak adı verilen tek bir delikte ve birleşik bir durumda bulunur. Kloak, Tek deliklilerde, son bağırsağın dışarıya açıldığı, dışkının ve idrarın belli bir süre tutulabildiği ve eşeysel üretimin akıtıldığı ortak ve tek olan vücut açıklığıdır. Tek delikliler, yumurtalarını birkaç hafta boyunca besin sağlamak için içeride tuttuktan sonra, yumurtladıkları bu yumurtaların üstüne kuşlar gibi yatarak örterler. En az iki hafta sonra, yavrular yumurtadan çıkar ve çoğu keselilerde olduğu gibi, annelerinin keselerine girerek burada birkaç hafta için, yetişene kadar sütle emzirilirler.

Keseliler

Keselilerin üreme sistemleri, belirgin şekilde plasentalı memelilerden farklıdır. Keseli dişiler, bir ağızla dışarıya açık olan ama rahim içinde farklı bölmelere yönlendiren iki vajinaya sahiptirler. Bu anlamda dişilerde iki adet rahim ve iki adet döl yolu vardır. Erkek keseliler ise, dişilerdeki çift vajinaya karşılık gelen çatallaşmış ve iki yönlü bir penis yapısına sahiptirler. Penis, sadece dişilere spermleri boşaltmak için kullanılır ve idrar yolundan ayrıdır. Keselilerde kloak, her iki cinsiyette birden bulunur ve ürin atılmadan önce atık depolamak için kullanılan bir ürogenital keseye bağlıdır.

Dişiler, rahimlerinde, embriyoya besin sağlayan ve yumurta sarısına benzer bir kese geliştirirler. Bandikut faresi, koala ve vombatların embriyolarında ek olarak rahim duvarına bağlı plasenta benzeri organlar gelişir. Bu plasenta benzeri organlar, memelilerin sahip olduğu plasentadan küçük olup bu organların anneden embriyoya besin taşıyıp taşımadığı kesin olarak açıklığa kavuşmuş değildir.

Keselilerde gebelik süresi, genellikle 4 ile 5 hafta gibi çok kısa bir zamanı kapsar. Embriyo, gelişimin çok erken bir döneminde doğar ve doğduğunda genellikle 5 cm'den daha küçük bir boyuta sahiptir. Kısa gebelik döneminin, annenin bağışıklık sisteminin embriyoya saldırması riskini azaltmak için gerekli olduğu öne sürülür.

Yeni doğan keseli memeliler, anne karnındaki bir kesede yer alan meme ucuna tırmanarak ulaşmak için nispeten güçlü ön ayaklarını el gibi kullanırlar. Anne keseli, yavrunun emmek için ancak çok zayıf olduğu bir durumda, meme bezi üzerinde yer alan kasları kasarak yavruyu besler. Yeni doğan keseli yavruların, meme ucuna tırmanmak için ön ayaklara ihtiyaç duymaları, keselilerde ön ayakların yüzgece veya kanatlara evrilmesini engellemiş olup birkaç uçabilen planör keseli olmasına rağmen keseli canlıların, tam anlamıyla suda yaşayan ya da gerçekten uçan keseli görünümü almalarına mani olmuştur.

Balıklar

Balık türlerinin büyük çoğunluğu, daha sonra dışarıda erkek tarafından döllenen yumurta bırakırlar, Bazı balık türleri, kayaların altına veya bitkilerin üzerine yumurta bırakırlarken diğer balık türleri yumurtalarını basitçe suya bırakırlar ve bu yumurtalar, su akımlarıyla sürüklenirken veya su içinde aşağıya doğru batarken döllenirler. Bazı balık türleri ise, önce iç döllenme gerçekleştirir ve daha sonra gelişmekte olan yumurtaları serbest bıraktıkları gibi bazı türler ise canlı doğum yaparlar. Canlı doğum yapan balık türleri, Lepistes ile Molly balıkları ya da diğer adıyla Poecilia'dır. Canlı doğum yapan balıklar, yumurtaları dişinin vücudu içinde gelişen, döllenen ve yine dişi içinde yumurtadan çıkan oovivipar hayvanlardır ya da denizatında olduğu gibi, bir kese içinde gelişmekte olan yavruları erkekler taşır ve canlı doğum da, erkekler tarafından yapılır. Bunun yanında balıklar, memelilerde olduğu gibi, dişilerin içeride büyüyen yavrulara besin temin ettiği vivipar bir gebelik şekline de sahip olabilir. Bazı balıklar hermafrodit (çift cinsiyetli) olup bir birey, hem dişi hem de eril olarak aynı anda yumurta ve sperm üretebilir. Çift cinsiyetli balıklarda, bazıları aynı anda erkek ve dişi, her ikisi birden olabilecekleri gibi, bazı balıklarda ise, bir cinsiyetle başlayıp diğer cinsiyete geçme suretiyle eril ve dişi durumu değişmeli olarak da görülebilir. En azından, hermafrodit bir tür, yumurta ve sperm birlikte serbest bırakıldığında, kendi kendilerini dölleyebilirler. Kendi kendini içten dölleme bazı diğer türlerde de oluşabilir. Eşeyli üremeyen ama yavru üretmek için yine de cinsel birleşme yolundan yararlanan bir balık türü Poecilia formosa olup uniseks olarak tek tip bir cinsiyete sahiptir ve döllenmemiş yumurtaların embriyo olarak gelişip dişi yavrular oluşturduğu, bir partenogenez türü olan ve ginogenez denilen bir üreme şeklini kullanır. Bu döllenme şeklinde, Poecilia formosa, iç döllenme ile üreyen bir erkek veya başka balık türleriyle çiftleşir, ancak bu birleşmede yumurtalar döllenmez, sadece embriyo olacak yumurtaların büyümesi için uyarılma sağlanır.

Ayrıca bakınız

Anizogami
Cinsel ilişki
Cinsel organlar
Eşeyli üremenin evrimi
Eşeysiz üreme
Hermafroditlik
İzogami
Üreme

Notlar

Kaynakça
 Pang, K. "Certificate Biology: New Mastering Basic Concepts", Hong Kong, 2004
 Journal of Biology of Reproduction, accessed in August 2005.

Dış bağlantılar
 Khan Academy, video lecture

Cinsellik
Gelişim biyolojisi
Üreme ve gelişme

Eşeyli üreme


Bloomington puede referirse:

Localidades en Estados Unidos
 Bloomington (California)
 Bloomington (Idaho)
 Bloomington (Illinois)
 Bloomington (Indiana)
 Bloomington (Maryland)
 Bloomington (Minnesota)
 Bloomington (Misuri)
 Bloomington (Nebraska)
 Bloomington (Texas)
 Bloomington (Utah)

Otros
 Bloomington, película estadounidense de 2010.
 Bloomington, grupo de indie-rock 1994-2018.

Bloomington


Gustav Friedrich Dettmar Philippi (né le 14 juillet 1853 à Elberfeld et mort le 26 avril 1930 à Münster) est un professeur d'université, historien et archiviste allemand.

Biographie
Diplômé du lycée d'Elberfeld (1872), Friedrich Philippi étudie la philologie à l'Université de Bonn, où il est membre de la Burschenschaft Alemannia Bonn et obtient un doctorat magna cum laude (sujet de sa thèse : De Tabula Peutingeriana - Die Peutingersche Tafel, une ancienne carte militaire romaine montrant le réseau routier de l'Espagne à l'Inde) de Heinrich von Sybel. À Bonn, il entre au service des archives prussiennes. Il fait étape aux archives d'État à Berlin et Stettin, en 1888, il devient chef des archives d'État à Osnabrück, à partir de 1897 directeur des archives d'État de Münster. En 1886, il identifie la  comme un portrait du Hohenstaufen Frédéric . Philippi est de 1897 à 1903 président et directeur général de la  et de 1899 à 1908 président de la Commission historique de Westphalie. Entre 1897 et 1901, il dirige les travaux d'excavation du camp romain près de Haltern.

À partir de 1900, Philippi est professeur honoraire d'histoire à la faculté philosophique et scientifique, d'abord à l'Académie théologique et philosophique de Münster, et en 1923, il reçoit un doctorat honorifique de la faculté de droit. Il est enterré au . L'éloge est prononcé par son ami, le théologien Julius Smend. En 1960, une rue de Munster porte son nom.

Famille
Philippi est le plus jeune enfant du président du tribunal de district  d'Elberfeld. Son frère aîné est le peintre Heinrich Ludwig Philippi. Il est marié à Mathilde Steinkopff (1868-1961). Son fils Dettmar Philippi (1889-1981) est impliqué dans la lutte de l'Église et membre du synode d'État protestant.

Travaux (sélection)
 (mit ): Die Kaiserurkunden der Provinz Westfalen 777–1313, Münster 1867/1881, Digitalisat.
 De tabula Peutingeriana. Accedunt fragmenta Agrippae geographica. Bonn 1876.
 Die Siegel des XI. und XII. Jahrhunderts und die Reitersiegel. Münster 1882 (= Die westfälischen Siegel des Mittelalters, 1).
 Zur Geschichte der Reichskanzlei unter den letzten Staufern Friedrich II., Heinrich (VII.) und Konrad IV. Coppenrath, Münster 1885.
 (Bearb.): Siegener Urkundenbuch, 2 Bde., Siegen 1887–1926 (ND Osnabrück 1975).
 (Hrsg. mit Hermann Forst): Die Chroniken des Mittelalters, Osnabrück 1891 (= Osnabrücker Geschichtsquellen und Forschungen, 1) ND 1977.
 Osnabrücker Urkundenbuch, 3 Bde., Osnabrück 1892–1899 (ND Osnabrück 1969–1977).
 Zur Verfassungsgeschichte der westfälischen Bischofsstädte. Osnabrück 1894 Digitalisat bei der UB Bielefeld.
 (Bearb.): Westfälische Landrechte, Münster i. W. 1907.
 (Bearb. mit F. Teubner): Siegel, Leipzig 1914 (= Urkunden und Siegel in Nachbildungen für den akademischen Gebrauch, 4).
 Einführung in die Urkundenlehre des deutschen Mittelalters. Bonn 1920.
 Atlas zur weltlichen Altertumskunde des deutschen Mittelalters. Bonn [u. a.] 1923/24.
 Geschichte Westfalens. Paderborn 1926, Digitalisat bei der UB Bielefeld.

Bibliographie
 Alois Bömer, ,  : Aus Vergangenheit und Gegenwart. Festgabe, Friedrich Philippi zum 14. Juli 1923, gewidmet von seinen Schülern, Amtsgenossen und Freunden. Regensberg, Münster 1923.
 Nachruf auf Geh. Regierungsrat, Staatsarchivdirektor Dr. Friedrich Philippi. In: Mitteilungen des Vereins für Geschichte und Landeskunde von Osnabrück, Jg. 52 (1930).
 : Friedrich Philippi. Archivar und Historiker in wilhelminischer Zeit – eine Biographie (= Veröffentlichungen der Historischen Kommission für Westfalen, N.F. 15 = Veröffentlichungen des Landesarchivs Nordrhein-Westfalen, 47), Aschendorff, Münster 2014.
 Wilfried Reininghaus: "Nach langem Zögern und mit schwerem Bedenken". Die "Geschichte Westfalens" von Friedrich Philippi (1926) als Summe eines Historikerlebens. In: , Wilfried Reininghaus (Hrsg.): Westfälische Geschichtsbaumeister. Landesgeschichtsforschung und Landesgeschichtsschreibung im 19. und 20. Jahrhundert. Aschendorff Verlag, Münster 2015, , S. 29–44.

Liens externes

 Notice biographique sur le site de la Commission historique de Westphalie
  dans le
 Littérature de et sur Friedrich Philippi au SB Berlin PK
 Livres et essais de Friedrich Philippi dans l'Opac de la Regesta Imperii
 Sur l'histoire constitutionnelle des cités épiscopales westphaliennes, Rackhorst, Osnabrück 1894
 Legs partiel de Friedrich Philippi à la Bibliothèque universitaire et d'État de Münster

Références

Archiviste allemand
Historien allemand
Archiviste prussien
Historien prussien
Professeur à l'université de Münster
Docteur honoris causa de l'université de Münster
Naissance en juillet 1853
Naissance à Elberfeld
Naissance dans la province de Rhénanie
Décès en avril 1930
Décès à Münster
Décès à 76 ans

Friedrich Philippi


An Bromus pindicus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Heinrich Carl Haussknecht. An Bromus pindicus in nahilalakip ha genus nga Bromus, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Bromus

Bromus pindicus


Camden markets er en række sammenhængende markeder i Camden Town nær Hampstead Road slusen ved Regent's Canal (typisk omtalt som Camden Lock), der sammen bliver refereret til som "Camden Market" eller "Camden Lock". Blandt de mange produkter, der sælges i boderne er kunsthåndværk, tøj, bric-a-brac, antikviteter og fast food. Det er en af de fire mest populærer turistattraktioner i London, idet omkring 100.000 personer besøger stedet hver weekend.

Camden Market består af seks markeder som ligger op til hinanden, men organiseres separat:
 Camden Lock Market – fokuserer på kunsthåndværk, for det meste indendørs
 Stables Market – det største av de seks, hovedsageligt tøj og møbler men også en del andet
 Camden Canal Market – udendørsmarked, hovedsageligt tøj
 Buck Street Market – udendørsmarked, hovedsageligt tøj
 Electric Ballroom – indendørsmarked, holdes lørdag og søndag
 Inverness Street – traditionelt gademarked

Siden begyndelsen af 1900-tallet har der eksisteret et lille fødevaremarked Inverness Street i Camden Town. Fra 1974 begyndte der at blive afholdt ugentlige markeder med kunsthåndværk hver søndag nær Camden Lock, og det udviklede sig til et større kompleks af markeder. Markederne, der oprindeligt kun bestod af midlertidige stader, udviklede sig til mere permanente boder og faste butikker. Det traditionelle Inverness Street marked begyndte at miste stadepladser, da et lokalt supermarked åbnede, og halvvejs gennem 2013 var alle de oprindelige stader forsvundet, og var blevet erstattet med de nuværende boder.

Markedet blev oprindeligt kun afholdt om søndagen, hvilket fortsat er den primære handelsdag. Om lørdagen åbner mange dog alligevel, og en række af de handlende har åbent hele ugen, hvilket primært er dem med egentlige faste butikker.

Siden 2014 har den israelske milliardær Teddy Sagi opkøbt ejendomme Camden Markets, og i marts 2015 ejede han fire af de seks sektioner i markedet. Det forlod samtidig, at Sagi planlagde at investere omkring £300 millioner i at udvikle markedsområdet i 2018.

Se også
 Borough Market
 Camden Passage
 Portobello Road Market

Referencer

Eksterne henvisninger

 Eyewitness accounts of the fire

 Camden Market website
 Camden Town Online
 Camden goods depot development from 1839
 Edmund Yates, 1879 – Of the Parcels-Delivery Company and Pickfords
 Camden Lock and the Market, the book

Camden
Kultur i London
Seværdigheder i London
Markeder i London

Camden market


Alevîler ya da Zeydî-Alevîler Hanedanlığı (Farsça: سلسله العلویون طبرستان) İran'ın bugünkü Taberistan (Mazenderan, Gilan, ve Gülistan eyaletleri) bölgesinde 9. yüzyılda kurulan ve tarihte Elburz Dağları ile Hazar Denizi arasında yer alan Zeydî-Alevî olarak da bahsedilen, Caferîliğe bağlı olan Şiî Türkmen bir emîrliktir. Anadoludaki Alevîlerin büyük bir kısmının kökeni, günümüz İran'daki Taberistan ve Horasan bölgesindeki Türkmen Alevî, yani Ehl-i Beyt Hanedanına dayanmaktadır. Çapraz evliliklerle Arap-Türkmen aşiretleriyle Anadolu topraklarına uzanan ve varlıklarını sürdüren Zeydî-Alevîler isimlerini, soyundan geldikleri Zeyd-'ûl Alevî'den almaktadırlar.

El-Hasan bin Zeyd'ûl Alevî
El-Dâî'Kebîr Hâlife Hasan bin Zeyd'ûl Alevî, Tam adı: El-Ḥasan ibn Zeyd ibn Muḥammed ibn Ismā'il ibn el-Ḥasan ibn Zeyd'ûl Alevî bin Hasan el-Mûctebâ bin Ali el-Mûrtezâ (الحسن بن زيد بن محمد; ö. 6 Ocak 884), el-Da'î el-Kebîr (Arapça: داعي الكبير, "En büyük dâvetçi"), Ali el-Mûrtezâ'nın neslinden olup Taberistan'daki Alevîler, Zeydîler Alevî Hânedanlığı'nın kurucusu olmuştur.

Alevîler Hanedanlığı
Hanedan mensupları Hasan el-Mûctebâ'nın soyundan gelen Alevîler, yani Şerif olup, İslâmiyet'i Hazar Denizi'nin güney sahillerinde yaymışlardır. Egemenlikleri 10. yüzyıl başlarında 928 yılında Samanîler tarafından sona erdirilmiş, aldıkları yenilgiler karşısında bazı asker ve komutanları Samanî Hanedanlığı'na iltica etmek zorunda kalmışlardır. Daha sonra Ziyarîler Hanedanlığı'nı kuracak olan Ziaroğlu Mardavî ve Büveyhoğulları Hanedanlığı'nı kuracak olan Ali, Hasan ve Ahmed Büveyhoğulları da Alevîler Hanedanlığı'nı korumak için, terk ederek Samanîler arasında yeralmakta olup, generaller arasındadır.

Alevî emirleri
 Hasan bin Zeyd'ûl Alevî (El-Dâ'î Kebîr Hâlife) "İmâm Bil'Hâkk"(864-884)
 Muhammed bin Zeyd el-Kâ'im Bil'Hâkk (Hasan bin Zeyd'ûl Alevî İmâm Bil'Hâkk'ın kardeşi) (884-900)
 Alevîler'in Gilan'a kaçışı (900-914)
 "Hasan bin Ali En-Nâsır Li-Dîn-il'Lâh" (Hasan bin Ali el-Utrus) (914-917)
 Ebû Muhammed Hasan ibn Kasım, "El-Dâ'i-ile'l-Hakk" (917–919, 919–923, 927–928).
 Ebû'l-Huseyn Ahmed ibn Hasan, Nâsır (919, 923).
 Ebû'l-Kasım Câ'fer ibn Hasan, Nâsır (919, 923–925).
 Ebû Ali Muhammed ibn Ebû'l-Huseyn Ahmed, Nâsır  (925–927)
 Ebû Câ'fer Huseyn ibn Ebû'l-Huseyn Ahmed, Nâsır  (927).

Alevîler'in dağılışı: Samanî karşıtları ve Samanîler öncesi

Samanî karşıtları
 Hassan ibn Kâsım "Dâ'i Şakir" (916-928)

Samanîler öncesi
 Ahmed ibn Hasan "Nâsır Kebir" (916-923)
 Câ'fer ibn Hasan "Nâsır Kebir" (916-924)
 Muhammed ibn Ahmed (924-927)
 Hasan ibn Ahmed (927)

Kaynakça

Şiilik
Zeydilik
Alevilik
Tarihteki Müslüman devletler
Tarihteki Şii devletler
Eski emirlikler
İslam tarihi
İran tarihi
Mazenderan Eyaleti

928'de feshedilmiş oluşumlar
10. yüzyılda varlığı sona eren bölgeler ve ülkeler

Zeydîler


An Aloe lateritia in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Adolf Engler. An Aloe lateritia in nahilalakip ha genus nga Aloe, ngan familia nga Xanthorrhoeaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 A. l. graminicola
 A. l. lateritia

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Aloe

Aloe lateritia


Turricula, monotipski biljni rod iz porodice boražinovki smješten u potporodicu Namoideae. Jedina vrsta je T. parryi u Sjevernoj Americi (sjeverozapadni Meksiko i Kalifornija)

Sinonimi
 Eriodictyon parryi (A.Gray) Greene
 Marilaunidium parryi (A.Gray) Kuntze
 Nama parryi A.Gray

Izvori

Namoideae

Turricula (Plantae)


Der Frechener Bach beginnt am Klärwerk in Frechen bei Köln, fließt an Haus Vorst vorbei, kreuzt den südlichen Randkanal, passiert den Stüttgenhof und versickert nach 4,6 km im Grüngürtel nahe der Militärringstraße. Schieber regeln den Abfluss in den Randkanal, die Flutung des Wassergrabens vom Stüttgenhof und den Abfluss in die Kanalisation nahe dem Militärring.

Bis ins Mittelalter versorgte der kleine Bach mit seiner Quelle in Benzelrath das Dorf Frechen mit Trinkwasser. Er flutete die Wassergräben von Haus Vorst und dem Stüttgenhof, der noch heute Wasserrechte geltend macht.  Mit dem Bau der Dampfstraßenbahn Frechen-Köln um 1894 wurde er kanalisiert. Später leitete er das Wasser vom Frechener Klärwerk in den Randkanal.

Im Zuge der Regionale 2010 wurde der Frechener Bach auf weiten Strecken naturnah umgestaltet.
Der Frechener Bach fließt in den Randkanal, die Bachbrücke ist ausgetrocknet (Stand: Sommer 2012).

Im April 2018 hat die Stadt Köln damit begonnen, den Frechener Bach auf Kölner Stadtgebiet zu revitalisieren. U. a. wird der begradigte Verlauf in einer Betonverschalung rückgängig gemacht, so dass der Bach in  sein historisches Bett zurückgeführt werden kann.

Einzelnachweise

Weblinks
 Frechener Bach, Stadt Köln

Gewässer im Rhein-Erft-Kreis
Gewässer in Köln

Frechener Bach


Le RD-214 (indice GRAU 8D59) était un moteur-fusée à ergols liquides, brûlant du AK-27I (un mélange de 73 % d'acide nitrique et de 27 % de N2O4 + iode comme passivant) et du TM-185 (un mélange de kérosène et d'essence) selon le cycle générateur de gaz. Comme sur la plupart des moteurs influencés par le V2, la turbine unique était entraînée par la vapeur générée par la décomposition catalytique de H2O2. Il avait également quatre chambres de combustion et la contrôle de l'orientation était réalisé par des déflecteurs réfractaires situés dans l'échappement de la tuyère.

Développement
Pour pouvoir utiliser des ergols stockables et avoir une poussée plus élevée, l'OKB-456 de Glouchko développa le RD-211, qui avait quatre chambres de combustion, chacune ayant une poussée double de celle du RD-100, une adaptation russe du moteur A-4 du V-2. Les quatre chambres étaient alimentées par une unique turbopompe entraînée par la vapeur générée par la décomposition catalytique de H2O2. Lorsqu'arrivèrent les spécifications du projet de missile de croisière Buran, une version pour cette application fut développée, le RD-212. Malheureusement, les RD-211 et RD-212 se révélèrent trop faibles pour l'application et le projet fut abandonné en faveur du RD-213. Lorsque OKB-586 de Yanguel fut chargé de développer le premier missile balistique à ergols stockables de l'arsenal soviétique, le RD-211 se révéla trop faible. Par conséquent, le projet fut définitivement abandonné et le RD-214 plus puissant fut développé. Bien que le refus de Korolev d'utiliser des ergols toxiques le mit hors de la course au développement des missiles balistiques, la conception générale du RD-211 servit de base pour les moteurs RD-107/RD-108, qui s'avérèrent les moteurs-fusées les plus utilisés de l'histoire de l'astronautique.

Le R-12 initial était un missile lancé depuis un pas de tir. Il avait des faiblesses significatives en termes de temps de préparation et de vulnérabilité. Par conséquent, le R-12U lancé depuis un silo fut développé. Pour cette version, le moteur RD-214U fut conçu. Lorsque Yanguel utilisa le R-12U comme base pour la fusée Kosmos-2 63S1, le moteur RD-214F fut développé et testé au banc, mais finalement les R-12U en stock furent utilisés comme premier étage. Ce qui fut le cas pour tous les 63S1M et 11K63 suivants.

Versions
Plusieurs versions de ce moteur ont été étudiées :
RD-211 : indice GRAU 8D57. Conception initiale pour le R-12. Basé sur le RD-100, lui-même une adaptation du moteur A-4 du V-2 A4. Ce moteur avait déjà quatre chambres de combustion séparées, une turbopompe entraînée par la vapeur issue de la décomposition de H2O2 et des déflecteurs dans l'échappement pour diriger la fusée.
RD-212 : indice GRAU 8D41. Développé initialement à partir du RD-211 pour le projet de missile de croisière Buran. Projet abandonné en faveur du RD-213 à cause d'une poussée insuffisante.
RD-213 : indice GRAU 8D13. Similaire au RD-214. Développé pour le projet de missile de croisière Buran. Annulé avec le projet.
RD-214 : indice GRAU 8D59. Version initiale du moteur conçue pour le R-12 (8K63).
RD-214U : indice GRAU 8D59. Version améliorée du moteur. Équipa le missile R-12U (8K63S) et la fusée Kosmos-2 (11K63).
RD-214F : indice GRAU 11D45. Projet pour la version initiale de Kosmos-2 (63S1).

Références

Voir aussi

Articles connexes
R-12 Dvina - Missile balistique de théâtre pour lequel ce moteur a été initialement développé.
Kosmos-2 - lanceur spatial qui utilisait un R-12 comme premier étage.
Moteur-fusée à ergols liquides

Liens externes
 Site officiel de NPO Energomash.

Moteur-fusée de l'Union soviétique
Moteur-fusée utilisant le cycle générateur de gaz
Moteur-fusée à hypergol

RD-214


Bent Roland Hansen (6. juli 1948 - 21. oktober 2011) var en dansk ishockeymålmand.

Bent Roland Hansen spillede næsten hele sin karriere for Gladsaxe Skøjteløber-Forening, med hvem han vandt Danmarksmesterskabet i ishockey fem gange fra 1967 til 1975. I 1972 skiftede han sammen med Jesper Hviid til Allsvenskan-klubben Gislaveds SK, hvor han spillede en enkelt sæson, men på den tid var det ikke almindeligt med danske spillere i svensk ishockey.

Han fik VM-debut på seniorlandsholdet som 17-årig, blot tre år efter at han var begyndt at spille ishockey, og han blev den første dansker, der opnåede 100 landskampe.

Gladsaxe-målmanden blev kåret til årets spiller to gange: i sæsonerne 1968-69 og 1974-75. Da B.T. i 2006 kårede alletiders danske landshold, blev Bent Roland Hansen valgt som målmand foran kapaciteter som George Galbraith, Jan "Sild" Jensen og Peter Hirsch.

I 2016 blev Bent Roland Hansen optaget i Danmarks Ishockey Unions Hall of Fame.

Kilder
 B.T. - Danmarks første supermålmand død (25. oktober 2011)
 B.T. - Målmanden og målkongen, der blev dansk ishockeys første udlandsproffer (30. januar 2015)
 Peter Fredberg: De første danskere, der søgte lykken i Sverige, Ishockeymagasinet Faceoff, nr. 17, s. 28-29
 Faceoff-Online - Retro: Supermålmanden fra Gladsaxe (30. november 2015)
 Navne.dk - Bent Roland Hansen : Dødsfald (Berlingske, 26. oktober 2011)
 Historien om Ishockey i Gladsaxe
 EliteProspects - Bent Hansen

Noter

Ishockeyspillere fra Danmark

Bent Roland Hansen


Petróleo  es una película argentina en blanco y negro dirigida por Arturo S. Mom sobre su propio guion escrito en colaboración con Antonio Momplet y con diálogos de Arturo Cancela y Pilar de Lusarreta que se estrenó el 18 de diciembre de 1940 y que tuvo como protagonistas a Sebastián Chiola, Carlos Perelli, Luisa Vehil, Iris Marga y Fernando Borel. Fue la primera película rodada y exhibida –hubo dos filmes anteriores no exhibidos- por los Estudios San Miguel y está filmada parcialmente en Comodoro Rivadavia, Salta y La Plata. Fue el debut en cine de la actriz Iris Marga y en el filme trabajó como extra Aníbal Di Salvo, futuro director de fotografía y director de cine.

Descripción

Aunque su estreno fue en 1940, la película demoró una año en proyectarse en el interior del país y recién en 1941 se pudo ver en el Cine Teatro Español de Comodoro Rivadavia. El escenario de la película es variado desde La Plata, las inmensidades patagónicas de Comodoro Rivadavia y inhóspito monte del Noroeste argentino en Salta. También suministró una épica de pueblos de frontera.
El filme describe a un hombre que ha invertido mucho dinero en la extracción de petróleo en Comodoro Rivadavia es traicionado por su capataz. La película muestra imágenes de las desaparecidas empresas estatales Ferrocarril de Comodoro Rivadavia, con movimientos de cargas en su puerto Antonio Morán y el trabajo de la ex YPF.
La película constituyó una verdadera superproducción de los Estudios San Miguel.

Reparto
Participaron del filme los siguientes intérpretes:
 Francisco Audenino
 José Blanco
 Fernando Borel
 Sebastián Chiola
 Darío Cossier
 Julio De Caro
 Martha de los Ríos
 Aníbal Di Salvo... 	Extra
 Iris Marga
 Felisa Mary
 Percival Murray
 Mary Parets
 Carlos Perelli
 Elisardo Santalla
 Froilán Varela
 Luisa Vehil
 Enrique Vico Carré

Comentario
Para Domingo Di Núbila, el filme:

Referencias

Enlaces externos
 Información sobre Petróleo en el sitio del cine nacional

Películas en blanco y negro de Argentina

Petróleo (película)


An Dendrobium delacourii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni André Guillaumin. An Dendrobium delacourii in nahilalakip ha genus nga Dendrobium, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Dendrobium

Dendrobium delacourii


ذا أمريكان ستاتيستيشين وتعني حرفياً الإحصائي الأمريكي ، هي مجلة أمريكية تنشر فصلياً (إي بعد كل ثلاث شهور) تأسست في عام 1947 بواسطة الجمعية الإحصائية الأمريكية American Statistical) Association).

مراجع

وصلات خارجية

 الموقع الرسمي

تأسيسات سنة 1947 في الولايات المتحدة
دوريات باللغة الإنجليزية
دوريات فصلية
مجلات أكاديمية مرتبطة بالجامعات العلمية والمهنية للولايات المتحدة
منشورات أسست في 1947
نشرات دورية أكاديمية أسست في 1947

ذا أمريكان ستاتيستيشين


Carrie Frances Fisher () a fost o actriță, scenaristă și producătoare de film americană. A devenit faimoasă pentru rolul prințesei Leia Organa din filmul Războiul stelelor. Alte roluri mai importante sunt cele din comedia romantică Șampon (1975), Frații Blues (1980), Hannah și surorile ei (1986), comedia neagră Vecinii (1989), Când Harry a cunoscut-o pe Sally (1989). Carrie Fisher este și autoarea unui roman autobiografic Postcards from the Edge (Salutări de la Hollywood) și scenariul pentru filmul cu același nume.

A decedat pe data de 27 decembrie 2016, la vârsta de 60 de ani, după ce intrase în stop cardiac, cu patru zile mai devreme, în timpul unui zbor transatlantic.

Copilăria

Fisher  s-a născut în Beverly Hills, California, fiind fiica cântărețului Eddie Fisher și actriței Debbie Reynolds. Bunicii din partea tatălui au fost imigranți evrei ruși. Mama sa a fost crescută în spiritul bisericii nazarinene și are strămoși de origine irlandeză

Când Fisher avea vârsta de doi ani, părinții ei au divorțat, după ce tatăl ei a părăsit-o pe Debbie Reynolds pentru prietena ei apropiată, actrița Elizabeth Taylor. În anul urnător mama ei s-a recăsătorit cu Harry Karl, proprietarul unui lanț de magazine de încălțăminte

Fisher s-a refugiat în lectură, fiind poreclită în familie "șoarecele de bibliotecă".Și-a petrecut copilăria citind literatură clasică și scriind poezie. Ea a urmat cursurile liceului din Beverly Hills; la vârsta de 15 ani a debutat în musicalul de pe Broadway Irene (1973), în care juca mama ei.  Această activitate i-a influențat negativ activitatea școlară și nu a mai absolvit niciodată liceul. În 1973, Fisher s-a înscris la London Central School of Speech and Drama, ale cărei cursuri le-a urmat timp de 18 luni, iar în 1978, Fisher a fost acceptată la  Sarah Lawrence College, unde intenționa să studieze artele. Nu a mai absolvit colegiul datorită filmărilor la Războiul stelelor.

Cariera

Anii 1970

Carrie Fisher și-a făcut debutul în film în comedia studiourilor Columbia Pictures Shampoo (1975), avându-i în rolurile principale pe  Warren Beatty, Julie Christie și Goldie Hawn, în rolurile părinților personajului său fiind Lee Grant și Jack Warden. În 1977, Fisher a jucat rolul Prințesa Leia în filmul SF al regizorului George Lucas Războiul stelelor, alături de Mark Hamill și Harrison Ford.În timpul filmărilor a avut o relație cu Ford (care atunci era căsătorit cu Mary Marquardt), afirmând "a fost atât de intensă... În timpul săptămânii eram Han și Leia, și Carrie și Harrison în timpul weekendului."

În aprilie 1978 a jucat în filmul Ringo, alături de ex-membrul formației The Beatles, Ringo Starr.Luna următoare a apărut alături de John Ritter în filmul TV al canalului ABC-Leave Yesterday Behind.În același an apare alături de Laurence Olivier și Joanne Woodward în serialul Laurence Olivier Presents, în versiunea televizată a piesei lui William Inge Come Back Little Sheba. În luna noiembrie a aceluiași an apare în rolul prințesei Leia în producția TV Star Wars Holiday Special, cântând în scena finală.

Anii 1980
Fisher a apărut în filmul The Blues Brothers în rolul fostei iubite răzbunătoare a lui Jake; are o apariție meritorie în rolul "femeii misterioase".În timpul filmărilor din Chicago, Dan Aykroyd i-a salvat viața prin manevra Heimlich, după ce s-a înecat cu o bucată de varză de Bruxelles  A apărut și pe Broadway în Censored Scenes from King Kong în 1980. În același an, a reluat rolul care a consacrat-o, Prințesa Leia în Războiul stelelor - Episodul V: Imperiul contraatacă, apărând alături de celelalte vedete din film pe coperta revistei Rolling Stone din 12 iulie, pentru promovarea filmului

În 1982 a jucat într-o piesă de teatru de pe Broadway Agnes of God

În 1983, Fisher s-a întors la rolul prințesei Leia în Războiul stelelor - Episodul VI: Întoarcerea lui Jedi, și a pozat în bikini (Princess Leia metal bikini) pe coperta ediției de vară din 1983 a revistei Rolling Stone, tot pentru promovarea filmului.

În 1987, Fisher și-a publicat primul roman, Postcards from the Edge ((Ilustrate de pe marginea prăpastiei). Cartea era semiautobiografică, în sensul că unele evenimente din viața reală, cum ar fi dependența de droguri de la finele anilor '70 sau legate de relația cu mama ei, au fost satirizate sau inventate. Cartea a devenit un bestseller și a primit Los Angeles Pen Award pentru "Cel mai bun roman de debut". Tot în 1987 a jucat în filmul australian The Time Guardian. În 1989, Fisher a avut un rol secundar în Când Harry a cunoscut-o pe Sally, iar în același an a apărut în rolul soției lui Tom Hanks în The 'Burbs.

Anii 1990
În 1990, studiourile Columbia Pictures au lansat o ecranizare după Postcards from the Edge, adaptarea cărții pentru ecran fiind făcută chiar de Fisher și avându-i în rolurile principale pe Meryl Streep, Shirley MacLaine și Dennis Quaid. Fisher apare în comedia fantastică Drop Dead Fred în 1991, și a mai jucat rolul unui terapeut în Austin Powers: International Man of Mystery (1997). În anii '90 îi apar romanele Surrender the Pink (1990) și Delusions of Grandma (1993). A participat și la realizarea scenariilor unor filme cum ar fi Armă mortală 3 (unde a scris o parte din dialogurile lui Rene Russo), Outbreak (tot cu Rene Russo) și The Wedding Singer.

Anii 2000
În filmul din 2000 Scream 3, Fisher a jucat rolul unei foste actrițe, iar în 2001 a interpretat o călugăriță  în comedia lui Kevin Smith,  Jay and Silent Bob Strike Back. A fost co-scenaristă la comedia These Old Broads (2001), pentru care a fost și unul dintre producătorii executivi. În rolurile principale jucau mama ei, Debbie Reynolds, împreună cu Elizabeth Taylor, Joan Collins și Shirley MacLaine.

Pe lângă actorie și propriile scenarii, Fisher a lucrat la  Hollywood și la retușarea scenariilor altor scriitori A retușat scenarii de film într-un interval de 15 ani, între 1991 și 2005. A fost angajată de George Lucas să supervizeze scenariile pentru serialul TV din 1992 The Young Indiana Jones Chronicles și dialogurile din Episoadele I,II și III (Războiul Clonelor).
În 2005, Women in Film and Television International (WIFTI) i-a acordat, în semn de recunoaștere, premiul Women of Vision Award.
Fisher a fost vocea șefei lui Peter Griffin, Angela, în  sitcomul animat Family Guy și a scris prefața pentru o carte de fotografii intitulată Hollywood Moms, publicată în 2001. Fisher a publicat și o continuare la Postcards from the Edge, The Best Awful There Is, în 2004.

Fisher a scris și a jucat în piesa de teatru Wishful Drinking la  Geffen Playhouse în Los Angeles, între noiembrie 2006 și ianuarie 2007. Piesa s-a jucat apoi pe tot parcursul anului 2008 la Berkeley Repertory Theater, teatrul Hartford din San Jose,  Arena Stage în Washington D.C.și în Boston.

Fisher și-a publicat cartea autobiografică,  intitulată Wishful Drinking, bazată pe piesa de succes cu același nume, în decembrie 2008, plecând și într-un turneu de promovare. În 2009 piesa s-a jucat și la Seattle Repertory Theatre. Wishful Drinking a deschis stagiunea pe Broadway, în New York, la Studio 54, fiind jucată din octombrie 2009 până în ianuarie 2010. În decembrie 2009, cartea audio Wishful Drinking i-a adus o nominalizare la  Premiile Grammy 2009,  la categoria Best Spoken Word Album.

Fisher s-a alăturat gazdei Robert Osborne la canalul Turner Classic Movies în serile de sâmbătă din 2007 pentru The Essentials, cu informații și dialoguri spumoase despre cele mai bune filme de la Hollywood. A fost invitată în episodul intitulat "Sex and Another City" din serialul Sex and the City cu Sarah Jessica Parker. Pe 25 octombrie 2007, Fisher a interpretat personajul Rosemary Howard în episodul numit "Rosemary's Baby" din sitcomul satiric 30 Rock, rol pentru care a primit o nominalizare la Premiile Grammy. În 28 aprilie 2008 a fost invitata emisiunii concurs de televiziune Deal or No Deal. În 2008, a avut și o scurtă apariție, în rolul unei doctorițe, în comedia Fanboys.

Anii 2010
În 2010, HBO a difuzat un documentar bazat pe o reprezentație live a piesei lui Fisher Wishful Drinking. Fisher a apărut și în cel de-al șaptelea sezon al serialului de televiziune Entourage, tot pe HBO, în vara anului 2010.

Fisher s-a numărat printre artiștii invitați la emisiunea lui Roseanne Barr la canalul TV Comedy Central, emisiune difuzată în august 2012. În monologul său, Fisher și-a ironizat propria stare de sănătate mintală ("după cum probabil ați observat sunt bolnavă psihic, dar nu sunt singura"),dar și glumele colegilor de platou legate de greutate și menopauză.

A fost selectată ca membru al juriului pentru Festivalul de film de la Veneția din 2013. A avut o apariție și în spectacolul britanic de comedie QI, difuzat în  25 decembrie 2014. Fisher a jucat alături de Sharon Horgan și actorul american de comedie  Rob Delaney în sitcomul Catastrophe, un serial de comedie în șase episoade, pentru canalul britanic Channel 4

Cartea de memorii a lui Fisher The Princess Diarist, a apărut în noiembrie 2016. Cartea se bazează pe jurnalele pe care le-a ținut în timpul filmărilor la trilogia Star Wars, la sfârșitul anilor '70 și începutul anilor '80.

Fisher a confirmat în martie 2013 că va relua rolul Prințesa Leia în Episode VII; într-un interviu ce a urmat anunțului că o nouă trilogie Star Wars va fi produsă, Fisher a afirmat că Leia era "bătrână. Ea se află într-un azil de bătrâni intergalactic [râde]. Cred că va fi ca și înainte, doar mai înceată și mai puțin dornică de o mare bătălie."
Într-un interviu din ianuarie 2014 pentru TV Guide, Fisher a confirmat implicarea ei și a celorlalți colegi din producția originală în episoadele următoare: "în ceea ce privește următorul film Star Wars, eu, Harrison Ford și Mark Hamill trebuie să ne prezentăm pe platouri în martie sau aprilie. Mi-ar plăcea să port din nou vechea coafură, cu cocurile în formă de chifle cu scorțișoară, dar cu părul mai cărunt. Cred că ar fi amuzant."

În martie Fisher a afirmat că se mută la Londra pentru șase luni pentru că acolo vor avea loc fimările. Pe 29 aprilie 2014 distribuția pentru Episodul VII din Star Wars a fost anunțată în mod oficial, iar Fisher, alături de Harrison Ford, Mark Hamill, Peter Mayhew, Anthony Daniels,  Kenny Baker au fost cu toții distribuiți în rolurile lor originale din film. Episodul intitulat Războiul stelelor - Episodul VII: Trezirea Forței a avut premiera în 18 decembrie 2015. Fisher a fost nominalizată pentru interpretarea ei la cea de-a 42-a ediție a Premiilor Saturn.

Fisher a terminat filmările la Episodul VIII din Star Wars cu puțin timp  înainte de moartea ei . Revista Variety a relatat imediat după decesul ei că Fisher urma să apară și în Episodul IX, iar acum Lucasfilm, Disney și celelalte părți implicate în proiect vor trebui să hotărască ce se va întâmpla cu personajul ei.

Fisher și mama ei au apărut în Bright Lights: Starring Carrie Fisher and Debbie Reynolds, un documentar din 2016 despre relația strânsă dintre cele două. A avut premiera la Festivalul de film de la Cannes din 2016. Premiera de televiziune va fi pe 7 ianuarie 2017, la HBO. După USA Today filmul este "un portret intim al celebrităților de la Hollywood  ... le descrie pe larg viața prin interviuri, fotografii, filme de arhivă... Culminează cu o scenă emoționantă în care Reynolds se pregătește să primească un premiu pentru întreaga carieră (2015 Screen Actors Guild Life Achievement Award), premiu prezentat chiar de către fiica ei."

Viața personală

Fisher s-a întâlnit între 1977 și 1983 cu muzicianul Paul Simon, pe care-l cunoscuse pe platourile de filmare la Star Wars. În 1980 ea a fost logodită pentru scurt timp cu actorul canadian de comedie Dan Aykroyd, care a cerut-o în căsătorie în timpul filmărilor la The Blues Brothers. Ea a declarat: "aveam  verighetele, făcusem testele de sânge, tot ce trebuie. Dar apoi am reluat relația cu Paul Simon." Fisher a fost căsătorită cu Simon între august 1983 și iulie 1984, și s-au mai întâlnit o perioadă și după divorț. În timpul căsătoriei, a apărut în clipul piesei lui Simon "Rene and Georgette Magritte with Their Dog after the War".  Melodia lui Simon "Hearts and Bones" este despre povestea lor de dragoste.DeRiso, Nick (27 decembrie 2016). "Inside Carrie Fisher's Turbulent, Inspirational Relationship with Paul SimonRead More: Inside Carrie Fisher's Turbulent, Inspirational Relationship with Paul Simon". Ultimate Classic Rock.

Ulterior ea a avut o relație cu directorul agenției de talente "Creative Artists", Bryan Lourd. Au avut împreună o fată, Billie Catherine Lourd (n. 17 iulie 1992). Eddie Fisher a afirmat în cartea lui autobiografică (Been There Done That) că numele nepoatei sale este Catherine Fisher Lourd, iar diminutivul "Billy". Legătura lor s-a încheiat când Lourd a părăsit-o pentru a avea o relație cu un bărbat. Deși Fisher l-a descris pe Lourd în interviuri ca fiind cel de-al doilea soț al ei, ea și Lourd nu au fost niciodată căsătoriți legal.

În autobiografia ei din 2016, The Princess Diarist, Fisher a scris că a avut o aventură de 3 luni cu Harrison Ford, în 1976, în timpul filmărilor la Star Wars.

Fisher a avut o relație apropiată cu cântărețul James Blunt. În timp ce lucra la albumul Back to Bedlam din 2003, Blunt a petrecut mult timp la locuința lui Fisher.

Când George Wayne, de la revista Vanity Fair, a întrebat-o pe Fisher dacă relația lor a avut și conotații sexuale, ea a răspuns: "categoric nu, dar am devenit terapeuta lui. Era soldat. Băiatul ăsta văzuse lucruri teribile. De fiecare dată când James aude artificii sau lucruri asemănătoare, inima lui bate mai repede și devine agitat. Provine dintr-o lungă dinastie de soldați, ce își are începuturile prin secolul X. A fost căpitan, un cercetaș. Eu am devenit terapeutul lui James. Nu ar fi fost etic să mă culc cu un pacient."

Pe 26 februarie 2005, R. Gregory "Greg" Stevens, un lobbyist, a fost găsit mort în casa din California a lui Fisher. Autopsia a dezvăluit ca și cauză a morții o supradoză de "cocaină și oxicodonă, pe fondul unor afecțiuni cardiace cronice." Într-un interviu a afirmat că stafia lui Stevens îi bântuia casa, fapt care a marcat-o: "mi-am pierdut mințile timp de un an", a explicat ea, "iar în anul acela am reînceput să mă droghez."

Fisher s-a descris ca fiind o "agnostică convinsă, care ar fi fericită să i se poată demonstra că există un Dumnezeu". A fost crescută în spiritul protestantismului,dar a participat de multe ori și la sevicii religioase evreiești (tatăl ei fiind evreu), alături de prieteni evrei ortodocși.

Decesul și in memoriam
După ce Fisher și-a încheiat turneul european în care își prezenta cartea The Princess Diarist, în data de 23 decembrie 2016 s-a urcat la bordul unei curse a companiei United Airlines pe aeroportul din Londra. Cu 15 minute înainte ca avionul să aterizeze pe aeroportul internațional din Los Angeles i s-a făcut rău. Câteva ziare și posturi de știri cum ar fi NBC News, New York Daily News și The Houston Chronicle au descris episodul ca fiind "un atac de cord masiv". Un pasager care stătea lângă Fisher a relatat că încetase să respire;un alt pasager i-a aplicat măsuri de prim ajutor până când paramedicii au ajuns la pacient. Serviciile de urgență din Los Angeles fuseseră alertate de membrii echipajului înainte de aterizare. Fisher a fost preluată de o ambulanță și dusă la Ronald Reagan UCLA Medical Center și pusă sub ventilație.

După patru zile de spitalizare la terapie intensivă, Carrie Fisher a încetat din viață pe 27 decembrie 2016, la ora 8:55; avea 60 de ani. Fiica lui Fisher, Billie Lourd, a confirmat moartea mamei sale într-o declarație pentru presă. Vestea morții lui Fisher s-a răspândit rapid în mediul online, fanii din întreaga lume adresând mesaje de condoleanțe. Numeroși colegi actori sau regizori, fie din Star Wars sau din alte filme în care a jucat, și-au împărtășit gândurile după decesul lui Fisher.

Mama ei, Debbie Reynolds, a murit în ziua următoare, după ce fusese dusă în grabă la spital, de la locuința fiului ei din Beverly Hills, acolo unde se întâlniseră pentru a pregăti funeraliile lui Carrie Fisher. Todd Fisher a spus că mama lui a suferit un accident vascular cerebral și a declarat agenției Associated Press că ea a spus "vreau să fiu cu Carrie", cu puțin timp înainte de a muri.

În cartea ei, Wishful Drinking, Fisher a scris că și-ar dori un astfel de necrolog: "vreau să se spună că m-am înecat în lumina lunii, strangulată cu propriul meu sutien." Câteva necroloage au preluat citatul.
În absența unei stele a lui Fisher pe Hollywood Walk of Fame, fanii i-au creat una. Alături de flori și lumânări, pe steaua nou creată scrie: "Carrie Fisher Forța fie cu tine pentru totdeauna...". În jocul video Star Wars: The Old Republic, mii de fani i-au adus un omagiu lui Fisher adunându-se la Casa Organa de pe planeta Alderaan unde locuia personajul lui Fisher din Star Wars. Priveghiuri cu săbii laser și alte evenimente similare în onoarea lui Fisher au fost ținute la mai multe cinematografe și în alte locații.

Carrie Fisher a fost incinerată; în data de 6 ianuarie 2017, mama ei Debbie Reynolds a fost înmormântată în Forest Lawn Memorial Park din Los Angeles, având alături o parte din cenușa fiicei ei. Cu o zi înainte s-a ținut o comemorare privată în casa lui Carrie Fisher din Beverly Hills, casă plină de obiecte de artă și reprezentând o parte din istoria Hollywoodului (în trecut locuită și de actrița Bette Davis). La comemorare au participat circa 200 de persoane, celebrități cum ar fi Candice Bergen, George Lucas, Meryl Streep, Gwyneth Paltrow, Meg Ryan, Courtney Love, Ed Begley Jr. și Ellen Barkin. Meryl Streep, o prietenă apropiată a lui Fisher, a interpretat cântecul preferat al acesteia, "Happy Days Are Here Again"

Carrie Fisher a suferit de tulburare bipolară și a folosit medicamente (adeseori în exces) obținute pe rețetă și cocaină pentru a face față manifestărilor bolii. La înmormântarea lui Carrie și a mamei sale  Debbie Reynolds, rămășițele sale pământești au fost aduse de fratele său, Todd Fisher, într-o urnă având forma unei capsule uriașe, alb-verzuie, de Prozac.

Filmografie
Filme

Televiziune

Jocuri video

Lucrări publicate
Romane
 Postcards from the Edge, 1987, ISBN 0-7434-6651-9
 Surrender the Pink, 1990, ISBN 0-671-66640-1
 Delusions of Grandma, 1993, ISBN 0-684-85803-7
 Hollywood Moms, 2001, (introduction), ISBN 978-0810941571
 The Best Awful There Is, 2004, ISBN 0-7434-7857-6

"Non-fiction"
 Wishful Drinking, 2008, ISBN 1-4391-0225-2
 Shockaholic, 2011, ISBN 978-0-7432-6482-2
 The Princess Diarist, 2016, ISBN 978-0-399-17359-2

Scenarii de film
 Postcards from the Edge, 1990
 These Old Broads, 2001
 E-Girl (2007)
 Doctored screenplays include Sister Act (1992), Last Action Hero (1993) and The Wedding Singer (1998)

Piese de teatru
 Wishful Drinking, 2006
 Wishful Drinking, 2008
 A Spy in the House of Me, 2008

 Referințe

Legături externe

 , a 1990 Entertainment Weekly'' cover story profiling Fisher

Nașteri în 1956
Decese în 2016
Actrițe americane din secolul al XX-lea
Scriitoare din secolul al XX-lea
Actrițe americane din secolul al XXI-lea
Agnostici americani
Memorialiști americani
Americani de origine engleză
Romanciere americane
Agnostici evrei
Persoane cu tulburare bipolară
Scriitori din statul California
Decese prin atac de cord

Carrie Fisher


Columbia County er navnet på otte counties i USA:

 Columbia County, Arkansas
 Columbia County, Florida
 Columbia County, Georgia
 Columbia County, New York
 Columbia County, Oregon
 Columbia County, Pennsylvania
 Columbia County, Washington
 Columbia County, Wisconsin

Se også
 Columbiana County, Ohio

Columbia County


Zhàozhōu Cōngshěn (; Wade-Giles: Chao-chou Ts'ung-shen; ) (778–897) was a Chán (Zen) Buddhist master especially known for his "paradoxical statements and strange deeds".

Zhaozhou became ordained as a monk at an early age. At the age of 18, he met Nánquán Pǔyuàn (南泉普願 748–835; J: Nansen Fugan), a successor of Mǎzǔ Dàoyī (709–788; J. Baso Do-itsu), and eventually received the Dharma from him. When Nanquan asked Zhaozhou the koan "What is the Way?", the two had a dialogue, at the height of which Zhaozhou attained enlightenment. Zhaozhou continued to practice under Nanquan until the latter's death.

Subsequently, Zhaozhou began to travel throughout China, visiting the prominent Chan masters of the time before finally, at the age of eighty, settling in Guānyīnyuàn (觀音院), a ruined temple in northern China. There, for the next 40 years, he taught a small group of monks. This temple, now called Bailin Temple, was rebuilt after the Cultural Revolution and is nowadays again a prominent center of Chinese Buddhism.

Zhaozhou is sometimes touted as the greatest Chan master of Tang dynasty China during a time when its hegemony was disintegrating as more and more regional military governors (jiédùshǐ) began to assert their power. Zhaozhou's lineage died out quickly due to the many wars and frequent purges of Buddhism in China at the time, and cannot be documented beyond the year 1000.

Zhaozhou is remembered for his verbal inventiveness and sense of humor. One of his recorded sayings is:

Many koans in both the Blue Cliff Record and The Gateless Gate concern Zhaozhou, with twelve cases in the former and five in the latter being attributed to him. He is, however, probably best known for the first koan in The Gateless Gate:

Japanese Zen monk Shunryū Suzuki refers to Zhaozhou (as Jōshū) in his book Zen Mind, Beginner's mind. He uses the following saying from Zhaozhou to illustrate the point that Zen practice should not have a particular purpose or goal: "A clay Buddha cannot cross water; a bronze Buddha cannot get through a furnace; a wooden Buddha cannot get through fire".

References

Sources

Dumoulin, Heinrich. Zen Buddhism: A History. Volume 1: India and China. Tr. Heisig, James W. and Knitter, Paul. Bloomington, Indiana: World Wisdom, 2005.
Green, James; ed. and tr. The Recorded Sayings of Zen Master Joshu. Boston: Shambhala Publications, 1998. .
Hoffmann, Yoel, ed. and tr., Radical Zen: The Sayings of Joshu. Bantam press, 1978.

External links

778 births
897 deaths
Chan Buddhist monks
Tang dynasty Buddhist monks
Chinese centenarians
Chinese Zen Buddhists
Men centenarians

Zhaozhou Congshen


تلعصة إحدى بلديات ولاية الشلف التابع لـ دائرة أبو الحسن.

منطقة زراعية تنقسم إلى منطقتين اغبال وتلعصة بها متوسطتين وثانوية

قبور بلدية تلعصة
قبور بلدية تلعصة في شمال غرب الشلف من جهة الساحل في الجزائر. يطلق عليها السكان المحليون اسم قبور الجهلاء. ولهذه التسمية تفسيران أولهما ان اصحاب هذه القبور عاشوا في عصر جاهلي وحياتهم صعبة لذلك اضطروا لبناء قبور لهم في الصخر والعجيب في الامر انها كانت جد متقنة وفي نفس اتجاه وبالطبع هي في الاصل قبور للفنيقيين بالغة القدم تشهد على ان بلدية تلعصة كانت مزدهرة منذ القديم من الزمان.

كما اكتشفت مدينة كاملة تحت الأرض يعود اصلها لرومان وبسبب الزحف العمراني بقيت طي النسيان ولا يزال حتى هذه اللحظة اثار ادوات مستعملة منذ زمن واواني فخارية.كما انها بلدية  سياحية نظرا لموقعها الإستراتيجي بين  سلسلة جبال الظهرة الخلابة وبوابة البحر .

المصادر
 بلدية تلعصة فـي موقع الشلف

ت

تلعصة


Avenue de Madrid é uma via localizada no município de Neuilly-sur-Seine (departamento de Hauts-de-Seine)..

História
O nome desta avenida é uma referência ao castelo de Madrid.

Em agosto de 1944, durante a luta pela Libertação de Paris, cerca de oitocentos prisioneiros alemães foram levados para lá, incluindo um bom número de oficiais.

A Avenue de Madrid é atendida pela linha 1 do Metrô de Paris através da estação Pont de Neuilly.

Ligações externas

Neuilly-sur-Seine

Avenue de Madrid


() é a abreviatura de Oficial comandante de brigada (; '), e foi um posto militar nas Forças Armadas Soviéticas da URSS de 1935 a 1940. Foi também a designação para militares nomeados para comandar uma formação do tamanho de uma brigada (X).

Até 1940 era o quarto posto militar mais alto do Exército Vermelho. Era equivalente a Comissário de Brigada (ru: ) do estado-maior político em todos os ramos militares, Kapitan 1º posto (ru: ) na marinha soviética, ou para Major de segurança do estado (ru: ). Com a reintrodução das fileiras gerais regulares, a designação Kombrig foi abolida e substituída por major-general (OF-6).

História
Este posto particular foi introduzido por disposição do Comitê Executivo Central da União Soviética e do Conselho de Comissários do Povo, a partir de 22 de setembro de 1935. A nova estrutura de classificação foi a seguinte:

 Nível de comando de Brigada X:  (Brigadeiro)
 Nível de comando de Divisão XX:  (Comandante da Divisão)
 Nível de comando de Corpo XXX:  (Comandante de Corpo)
 Nível de comando de Exército de campo XXXX: Komandarm 2º escalão (Comandante de Exército 2º escalão - Comandante de Exército)
 Nível de comando de Grupo de Exércitos, Frente XXXXX: Komandarm 1º escalão (comandante de Exército 1º escalão - comandante de Frente)
 Marechal da União Soviética

Insígnia de posto

Ver também

 Postos e insígnias do Exército Vermelho 1935-1940 e ... 1940-1943

Referências

Forças armadas da União Soviética

Kombrig


VM i badminton 2018 er det 24. VM i badminton afholdt af Badminton World Federation. Mesterskabet bliver afviklet i Nanjing Youth Olympic Sports Park Indoor Arena i Nanjing, Folkerepublikken Kina i perioden 30. juli - 5. august 2018. Kina er VM-værtsland for tredje gang, men det er første gang, at mesterskabet spilles i Nanjing.

Medaljevindere

Medaljetabel

Resultater

Herresingle

Herresinglemesterskabet har deltagelse af 64 spillere.

Damesingle

Damesinglemesterskabet har deltagelse af 48 spillere.

Herredouble

Herredoublemesterskabet har deltagelse af 48 par.

Damedouble

Damedoublemesterskabet har deltagelse af 48 par.

Mixed double

Mixed double-mesterskabet har deltagelse af 48 par.

Se også
 Sudirman Cup 2018

Kilder

Noter

Badminton i 2018
2018

VM i badminton 2018


Pidžama (engl. pajamas ili pyjamas iz perz. pai - noga i jama - odjeća) je odjevni predmet namijenjen nošenju tijekom spavanja. Izvorno potječe s područja Indijskog potkontinenta, gdje je pojam pidžame uključivao skup odjevnih predmeta za nošenje unutar kuće s različitim vrstama materijala, oblikovanja, podstave i dr.

Sama riječ pidžama preuzeta je iz hindustanskog pāy-jāma oko 1800. godine, koja potječe iz perzijskog pāy-jāmeh, a koristila se za spojeve majice i hlača različitih dužina ili materijala. U Indiju su pidžame donijeli muslimani, a tijekom britanske kolonijalne vladavine (Istočnoindijska kompanija) prihvaćaju je i Europljani.

Materijali i dizajn
Izrađuju se od mekih tkanina poput pamuka, svile ili satena, ali i od umjetnih (sintetskih) materijala kao što je poliester. S obzirom na to da se koristi za spavanje, u pravilu treba biti udobna i široka. Ranije je muška pidžama bila flanelska i na pruge, a ženska svijetlih boja, dok su cvjetovi bili najčešći dezen. Danas nema pravila po pitanju dezena, pa čak ni po pitanju doba dana i prilike kada se pidžama nosi. Uobičajeno je da Kineskinje idu u trgovinu obučene u pidžamu.

Tehnologija
Najnovije tehničko dostignuće su svilene dermasilk pidžame s kapuljačom koje obavljaju termoregulaciju tjelesne temperature, ali i štite od bakterija i alergija. Nedostatak ovih novih pidžama je što su skupe i što ih još uvijek ima mali broj na tržištu.

Popularna kultura
Brojne su referencije vezane uz pidžame u popularnoj kulturi, posebice filmu i fotografiji, gdje može alegorijski označavati uspavanost portretiranog čovjeka ili slabost, jer su pidžame odjeća pacijentima tijekom boravka u bolnici.

Najpoznatija franšiza vezana uz pidžame su Banane u pidžamama, dječja televizijska serija s inačicama računalne igre i igračkama.

U razgovornom jeziku uvriježio se pojam zabave u pidžamama ("pidžama party", iz engl. Pyjama party) kao oblik zabavnog okupljanja ljudi.

Izvori

Vanjske poveznice

Odjeća

Pidžama


Eldelek, Çamlıdere - Ankara ili Çamlıdere ilçesine bağlı mahalle
 Eldelek, Elbistan - Kahramanmaraş ili Elbistan ilçesine bağlı mahalle
 Eldelek, Balışeyh - Kırıkkale ili Balışeyh ilçesine bağlı köy
 Eldelek, Salihli - Manisa ili Salihli ilçesine bağlı mahalle

Eldelek


De Violeta Parra es el tercer álbum de estudio del dúo de cantautores chilenos Isabel y Ángel Parra, hijos de Violeta Parra, lanzado por el sello Demon en 1966. Fue posteriormente relanzado en 1971 por el sello DICAP, bajo el título De Violeta, con otra carátula pero el mismo repertorio y orden de canciones (siendo así uno de los pocos álbumes de DICAP que no corresponden a su versión original) y más tarde en 1975 por el sello español Movieplay, bajo el nombre Violeta.

Este es un álbum tributo en homenaje a la madre de los músicos. Por lo mismo, todas las canciones están compuestas por Violeta. El lado A es interpretado en su totalidad por Isabel Parra, mientras que el lado B es interpretado por Ángel. Sólo los temas que cierran ambos lados están interpretados por ambos. Los arreglos y dirección musical de los temas 1, 3 y 5 corresponden a Sergio Ortega.

Lista de canciones

Créditos
 Sergio Ortega: arreglos y dirección musical en temas 1, 3 y 5.

Edición de 1975:
 Antonio Gómez: notas de la carátula.

Referencias

Álbumes de Chile de 1967
Álbumes de Isabel Parra
Álbumes de Ángel Parra
Álbumes de Arena
Álbumes de Discoteca del Cantar Popular
Álbumes tributo a Violeta Parra
Álbumes en español

De Violeta Parra


Alejandro Ciangherotti II o Jr., ( Cd de México 11 de mayo de 1940 - Cd de México 30 de julio de 2004) fue un actor mexicano, hijo de Alejandro Ciangherotti Erbelia y Mercedes Soler (Díaz Pavia). Fue también hermano del actor Fernando Luján y padre de Alejandro Ciangherotti III conocido como Alejandro Guce (Beto de Cachún cachún ra ra!) y de Alan Ciangherotti.

Inició su carrera a los nueve años, logrando intervenir en 150 películas mexicanas, entre las que destacan "El niño y la niebla", "La edad de la violencia", "Mecánica nacional", La isla de los hombres solos y "El valle de los miserables", entre otras.

En teatro se le recuerda su memorable participación en la obra "La pulga en la oreja", al lado de Héctor Suárez. Además, como socio honorario de la ANDA realizó infinidad de programas unitarios y televiteatros.

Su papel en la telenovela "Entre la vida y la muerte", donde compartió créditos con su sobrino Fernando Ciangherotti y Leticia Calderón, dejó huella por su calidad interpretativa.

En el 2004 Alejandro Ciangherotti II falleció a los 64 años de edad, a consecuencia de un cáncer en esófago y estómago. El deceso ocurrió a las 17:30 horas, en un nosocomio capitalino, donde había estado internado. Aunque desde que le detectaron el padecimiento él fue desahuciado, el actor luchó hasta el último momento. Los restos de Alejandro Ciangherotti II fueron velados en una agencia funeraria de Félix Cuevas, desde donde partieron al Panteón Español, en donde fue cremado.

Trayectoria

Películas
 Reclusorio III (1999)
 El último suspiro (1996)
 Perfume, efecto inmediato (1994)
 A gozar, a gozar, que el mundo se va acabar (1990)
 Cargamento mortal (1989)
 Solicito marido para engañar (1988)
 Cacería implacable (1988)
 Diana, René, y El Tíbiri (1988)
 Las movidas del mofles (1987)
 Más buenas que el pan (1987)
 Las perfumadas (1983)
 La pachanga (1981).... Vicente, taxista
 Vivir para amar (1980)
 Nora la rebelde (1979)
 La guerra de los pasteles (1979)
 Guyana: El crimen del siglo (1979)
 Cananea (1978)
 Ciclón (1978)
 El patrullero 777 (1978)
 Cuchillo (1978)
 Mil millas al sur (1978) .... Mario
¡Tintorera! (1977) .... Pescador
 San Martín de Porres (1976)
 El valle de los miserables (1975) .... Prisionero
 La isla de los hombres solos (1974)
 Báñame mi amor (1968)
 Nuestros buenos vecinos de Yucatán (1967)
 ¡Ay, Jalisco no te rajes! (1965)
 La edad de la violencia (1964)
 Jóvenes y bellas (1962)
 Jóvenes y rebeldes (1961)
 Muchachas que trabajan (1961)
 Mañana serán hombres (1961)
 Cuando regrese mamá (1961) .... Ricardo
 La sombra en defensa de la juventud (1960)
 Pobres Millonarios (1959)
 La edad de la tentación (1959)
 Pepito as del volante (1957)
 Esposas infieles (1956)
 Bodas de oro (1956)
 Amor y pecado (1956)
el mil amores con pedro infante
°El niño y la niebla (1953)
 Los que no deben nacer (1953)
 La segunda mujer (1953)
 La cobarde (1953)

Video Home
 Acábame de matar (1998) …. Doctor

Cortometraje
 Tú también Mónica? (1970)

Televisión
 Clase 406 (2003) …. Lic. Israel Antúnez
 Cuando seas mía (2001) …. Ricardo Sandoval
 Cuentos para solitarios (1999) …. Franco Capítulo: "Nadie quiere a Silvia"
Clarisa (1993)
Entre la vida y la muerte (1993) …. Abraham del Valle
 No temas al amor (1980) …. Jacinto
 El usurero (1969)
 Las víctimas (1967)
 Detrás del muro (1967)
 Un color para tu piel (1967)
 Lo prohibido (1967)
 La insaciable (1961)

Enlaces externos
 ESTO "Los Ciangherotti, Una vuelta al corazón" por Jorge Almazán R. 20-8-2009
 El Siglo de Torreón.com.mx "Fallece el actor Alejandro Ciangherotti" por Notimex 1-6-2004

Nacidos en Ciudad de México
Actores de México
Actores de televisión de México
Actores de cine de México
Fallecidos en Ciudad de México

Alejandro Ciangherotti II


Igoumenitsa () er en havneby i landsdelen Epirus i det nordvestlige Grækenland med færgeforbindelser til Italien og en række græske øer i Det Ioniske Hav.

Byen ligger ved Europavej E90, som på strækningen fra grænsen mellem Grækenland og Tyrkiet stort set følger Via Egnatia fra Alexandroupolis via Kavala, Thessaloniki, Kozani og Ioannina til Igoumenitsa, i alt 670 km. motorvej, der blev bygget mellem 1994 og 2009.

Byen har  indbyggere.

Færgetrafik
Motorvejens etablering har sammen med bygningen af en ny færgehavn, der blev færdig i 2003, medført vækst i trafikken, og Igoumenitsa er blevet Grækenlands næstmest trafikerede færgehavn efter Piræus med 2,5 mio passagerer og 230.000 lastbiler pr. år. Der er i 2017 færgeforbindelser til Ancona (18,5 t.), Venedig (25 t.), Trieste (25 t.), Bari (9,5 t.), Brindisi (8 t.)og Ravenna i Italien samt til de ioniske øer Korfu (1,5 t.), Lefkimi, Paxoi, Lefkada og Patras.

Noter

Referencer

Færgehavne
Byer i Grækenland
Havnebyer i Grækenland

Igoumenitsa


Karol Grzegorz Świderski (Rawicz, 23 de janeiro de 1997) é um futebolista polonês que atua como atacante. Atualmente joga pelo Charlotte FC.

Carreira no clube

Jagiellonia Białystok
Świderski começou sua carreira na academia de juniores do Rawia Rawicz. De 2012 a 2014, ele esteve na escola de esportes do UKS SMS Łódź. Então, em 2014, ele passou a jogar pelo Jagiellonia Białystok, da Ekstraklasa, jogando pela primeira vez na equipe de juniores. Ele finalmente começou a jogar exclusivamente na equipe principal na temporada 2016–17.

Świderski tinha apenas 17 anos quando fez sua estreia na Ekstraklasa pelo Jagiellonia em 23 de agosto de 2014, em uma derrota por 3–1 contra o Śląsk Wrocław. Em 3 de junho de 2015, em uma partida fora de casa, ele marcou seu primeiro gol profissional contra o Pogoń Szczecin aos 80 minutos, em uma vitória por 3–1.

A estreia de Świderski em competições da UEFA aconteceu em 2 de julho de 2015, onde ele marcou e venceu o jogo pelo Jagiellonia na vitória por 1 a 0 sobre o Kruoja Pakruojis. Ele também jogou na partida de volta, que o Jagiellonia venceu por 8 a 0 e marcou aos 4 minutos.

PAOK
Em 20 de janeiro de 2019, o PAOK confirmou a contratação de Świderski, assinando um contrato de 3,5 anos com o atacante polonês por uma taxa de transferência de €2 milhões. Ele estreou pelo clube em 27 de janeiro de 2019, sendo substituído aos 81 minutos por Omar El Kaddouri. No dia 30 de janeiro de 2019, o primeiro gol de Świderski veio aos 87 minutos, após sair do banco para Dimitris Limnios. Em 18 de fevereiro de 2019, Świderski marcou como substituto na vitória por 5 a 1 fora de casa contra o Apollon Smyrni. Em 10 de março de 2019, ele marcou na vitória em casa por 3 a 0 sobre o Atromitos. Em 21 de abril de 2019, ele marcou o gol final na vitória por 5 a 0 sobre o Levadiakos, que confirmou o primeiro título da liga do PAOK em 34 anos.

Em 25 de agosto de 2019, ele marcou seu primeiro gol na temporada 2019–20 de cabeça, abrindo o placar, em uma vitória em casa por 2–1 contra o Panetolikos, e uma semana depois, ele marcou novamente em um 2– 1 vitória em casa contra o Panionios. Em 29 de agosto, ele marcou após uma assistência de Rodrigo Soares na vitória do PAOK sobre o Slovan Bratislava na partida de volta do play-off da Liga Europa, mas foi eliminado devido aos gols fora de casa depois que o placar terminou em 3–3 no agregado. Em 29 de setembro de 2019, ele marcou os dois gols do PAOK no empate de 2 a 2 com o AEK Atenas.

Em 4 de outubro de 2020, ele marcou dois gols nos últimos 3 minutos do jogo, selando uma vitória triunfante por 3 a 0 em casa contra o OFI. Em 31 de janeiro de 2021, ele marcou dois gols na vitória por 5 a 0 em casa contra o Panetolikos.

Em 19 de janeiro de 2022, o PAOK aceitou a oferta de €5 milhões do Charlotte FC, clube da MLS, por Świderski. Świderski disputou 28 partidas nesta temporada, marcando 4 gols e 3 assistências. Em sua última partida pelo clube, o atacante entrou no jogo como reserva, no clássico da Copa da Grécia contra o AEK Atenas.

Charlotte FC
Em 26 de janeiro de 2022, o Charlotte FC anunciou a assinatura de Karol Świderski para um contrato de Jogador Designado até a temporada de 2025 com opção para 2026. O internacional polonês de 25 anos ocupará uma vaga de jogador internacional do clube.

Carreira internacional

Sub-18
Świderski foi convocado em março de 2015 pelo técnico da seleção polonesa Sub-18, Rafał Janas, para disputar a Copa da Federação Sub-18 da LFF. Ele fez sua estreia contra a Geórgia, a Polônia venceu por 1–0. Świderski jogou novamente e marcou seu primeiro gol aos 9 minutos contra a Letônia, onde a partida terminou empatada em 1–1.

Sub-19
Świderski fez sua estreia pela equipe Sub-19 em 5 de setembro de 2015, em um amistoso contra o País de Gales, que terminou com um empate de 1 a 1. Ele jogou dois amistosos contra a Eslovênia, marcando os dois gols na primeira partida, que terminou com um empate de 2 a 2. Continuou a boa forma nas eliminatórias do Campeonato Europeu Sub-19 em Chipre contra Bulgária, Chipre e Luxemburgo, marcando 3 gols.

Seleção principal
Em 15 de março de 2021, Świderski foi convocado pela primeira vez para a seleção polonesa para disputar as eliminatórias para a Copa do Mundo FIFA de 2022. Estreou na partida contra Andorra, sendo substituído por Robert Lewandowski aos 63 minutos. Ele também marcou seu gol de estreia pelo seu país no mesmo jogo aos 88 minutos. Mais tarde, ele foi incluído na seleção polonesa para o Campeonato Europeu de Futebol de 2020.

Estatísticas
Placar e resultados listam a contagem de gols da Polônia primeiro.

Títulos
PAOK

 Campeonato Grego de Futebol: 2018–19
 Copa da Grécia: 2018–19, 2020–21

Ligaçõe externas

Pessoas vivas
Nascidos em 1997
Futebolistas da Polônia
Futebolistas do Jagiellonia Białystok
Futebolistas do PAOK FC
Polacos expatriados na Grécia
Jogadores da Seleção Polonesa de Futebol
Jogadores da Eurocopa de 2020
Jogadores da Copa do Mundo FIFA de 2022

Karol Świderski


U popodnevnim satima 25. lipnja 2021. godine Požegu i okolna naselja zahvatilo je olujno nevrijeme. Nevrijeme je započelo oko 16:20 u zapadnom dijelu grada s umjerenim vjetrom i kišom. U sljedećih pet minuta intenzitet vjetra i kiše se znatno pojačao te je počela padati tuča. Oštećene su mnoge zgrade, voćnjaci i vrtovi, a grad i županija proglasili su elementarnu nepogodu.

Oluja s tučom
Ljetna oluja započela je oko 16 sati u zapadnim dijelovima grada, gdje je uz vjetar i kišu počela padati tuča veličine loptice za tenis. U okolici trga Svetog Trojstva nevrijeme jača i kroz sljedećih nekoliko minuta kvartovi uz ulicu Stjepana Radića i istočno od nje bivaju zasuti intenzivnijom tučom. Kretajući se dalje prema istoku grada, oluja jača i zahvaća Industrijsku, Dubrovačku i Osječku ulicu. Nevrijeme je zatim oslabilo na trenutak da bi se nastavila intenzivnija kiša s tučom, koja zasipa i prigradska naselja Vidovce, Dervišaga i Jakšić. Ova zapažanja o nevremenu mogu se rekonstruirati iz većeg broja izjava i snimaka (slike i video) stanovnika koja su se pojavila u medijima. Izjave očevidaca opisuju kako su stanovnici morali lopatama čistiti led iz dvorišta i s ulice. Tuča je prouzročila znatna oštećenja u svim nevedenim dijelovima, tako da je u Dubrovačkoj ulici stradalo otprilike tri četvrtine krovova. Voćnjaci i vrtovi su nakon oluje mjestimice u potpunosti bez lišća, a tuča je ogulila koru s grana drveća i voćaka.

Grad Požega, odnosno Županija požeško-slavonska su proglasili elementarnu nepogodu. Građanima su isplaćene naknade za ublažavanje i uklanjanje posljedica u iznosima od 67,50 do 63 375 00 kn u rujnu 2021. godine, a ukupno više od 11 milijuna kuna.

Kao zanimljivost se ističe anegdota iz prigradskog naselja Vidovci, gdje je oluja samo 19 dana ranije prouzročila bujice niz ulice koje se prižaju prema Požeškoj gori pa su bile poplavljene garaže i kuće. Određeni broj stanovnika Vidovaca je izveo svoja vozila ispred garaža i kuća da ih opet ne poplavi voda, da bi ih ovaj put dočekala jaka tuča. Više od šest mjeseci kasnije, u Požegi je sasvim uobičajeno da automobili imaju lim izudaran od tuče. Štete nisu bile samo na krovovima i nasadima, nego su stradale i ptice, od kojih je jedan broj zbrinut u zološkom vrtu u Zagrebu.

Meteorološka mjerenja
U Požegi postoji meterološka postaja koja daje podatke DHMZ-u i nalazi se u Osječkoj ulici, u blizini Opće županijske bolnice Požega. Nažalost, budući da DHMZ-ova postaja daje svega dva mjerenja dnevno, podaci o ovom nevremenu nisu od koristi. Ipak, zahvaljujući dobrovoljcima koji održavaju nekolicinu amaterskih meteo postaja, crowdsourcing web stranica pljusak.com je prikupila podatke s čak šest postaja. Kako je riječ o amaterskim postajama, nažalost, samo postaje na Tekiji i u Industrijskoj ulici su bile kalibrirane, dok ostale nisu. Uslijed tuče, čak četiri postaje su stradale u nevremenu. Zahvaljujući dobrovoljcima koji podatke svojih meteo postaja šalju na web stranicu pljusak.com, nastradale meteo postaje su unutar 6 mjeseci zamijenjene, boljim, kalibriranim uređajima.

† Postaja je oštećena tijekom oluje * Senzor nije kalibriran **Postaja na Tekiji je zbog nestanka struje prestala mjeriti tijekom oluje.

Galerija

Izvori

Oluje
Požega
Prirodne katastrofe u 21. stoljeću
Prirodne katastrofe u Hrvatskoj

Nevrijeme u Požegi 2021.