Virgin Suicide er selvbetitlede debutalbum fra det danske britpopband Virgin Suicide. Det blev udgivet den 18. maj 2015. Det blev produceret af Lars Vognstrup fra Lars & The Hands Of Light og havde Sune Wagner fra The Raveonettes som co-producer.

Albummet blev godt modtaget af anmelderne. GAFFA skrev at det var "en flot og stilsikker debut" og kvitterede med fire stjerner ud af seks mulige. Politikens anmelder kaldet musikken for "Melodisk smittende guitarpop" og gav fire ud af seks hjerter.

Spor
 "Sedate Me" - 3:28
 "2nd Wave" - 3:07
 "There Is A Glace Over My Eyes" - 3:38
 "However You Want Me" - 3:33
 "My Girl" - 3:16
 "The Thrill" - 3:21
 "It's Never Gonna Be The Same" - 4:26
 "Virgin Suicide" - 3:44
 "Marble Sky" - 4:10

Referencer

Eksterne henvisninger
Virgin Suicide på Discogs

Popalbum fra Danmark
Debutalbum fra 2015
Debutalbum fra Danmark

Virgin Suicide (album)


Mentenabilitatea (engl. maintainability; franc. maintenabilité, rusă рeмонтопригoднoсть) este aptitudinea unui echipament/sistem ca în condiții date de utilizare să fie menținut sau restabilit în starea de a-și îndeplini funcția impusă, atunci când activitățile de mentenanță sunt efectuate în condiții date și utilizând proceduri și mijloace prescrise. Această aptitudine/capacitate trebuie să țină seama de caracteristicile proiectării produsului/sistemului, de fabricație și de utilizare. Conceptul de mentenabilitate se referă la cât de bine (de ușor) poate fi menținut și restabilit echipamentul/sistemul în timpul perioadei sale de utilizare. În Dicționarul Oxfordtermenul maintainability este definit ca fiind calitatea de a fi ușor menținut, capabilitatea de a fi menținut. Adjectivul menținut are în contextul de față sensul de "păstrat în aceeași stare de funcționare". O definiție echivalentă cu cele de mai sus este următoarea: mentenabilitatea, în industrie, reprezintă capacitatea unui sistem de a fi reparat simplu și rapid, pentru a diminua timpii și costurile intervențiilor de mentenanță. În domeniul informaticii, mentenabilitatea este capacitatea componentelor de a fi menținute în stare de funcționare, în mod coerent și cu costuri mici.

Activități de mentenabilitate
Capacitatea unui sistem/echipament de a fi menținut sau restabilit într-o stare specificată se estimează prin timpii necesari activităților de mentenanță, prin cerințele mentenanței preventive și corective etc. Activitățile de mentenabilitate sunt desfășurate în principalele faze ale ciclului de viață :
 faza de proiectare a echipamentului/sistemului;
 faza de producție (realizare);
 faza de utilizare (funcționare).
În faza de proiectare se definesc condițiile de funcționare: condiții de mediu în timpul funcționării, mijloacele de detectare a defectelor potențiale și identificarea cauzelor acestora, descompunerea produsului în subansambluri și piese, din necesități de mentenanță. Totodată, se definesc cerințele de mentenabilitate, de exemplu: a) asigurarea accesibilității, pentru a face posibilă demontarea și montarea; b) determinarea defecțiunilor specifice și a modurilor de înlăturare; c) asigurarea unei perioade de timp pentru remedierea oricărei defecțiuni.

În faza de realizare (producție) se planifică logistica de mentenanță care va trebui să fie disponibilă pentru faza utilizării produsului. În planificarea logisticii de mentenanță trebuie incluse:
 proceduri pentru întreținerea produsului;
 cerințe de aprovizionare inițială cu piese de schimb, echipamente de încercare, unelte și instrumente;
 cerințe de instruire a personalului.

În faza de utilizare/funcționare se execută mentenanța corectivă și preventivă, se analizează și se valorifică datele de mentenanță, în vederea îmbunătățirii proiectului.

Cerințele mentenabilității.
Expresia completă a exigențelor mentenabilității se referă la următoarele aspecte:
 caracteristicile de mentenabilitate care trebuie obținute prin concepția echipamentului/produsului;
 restricțiile exercitate pe întreaga durată de viață a echipamentului/produsului;
 cerințele programului de mentenabilitate care trebuie satisfăcute de producător pentru a se obține siguranța că    echipamentul/produsul care va fi livrat va avea caracteristicile de mentenabilitate cerute;
 furnizarea de informații referitoare la planificarea logisticii de mentenanță.

Caracteristici de mentenabilitate
Cerințe cantitative de mentenabilitate. Timpul de reparație activ este deseori utilizat pentru a specifica mentenabilitatea și cuprinde următoarele elemente:
 timp pentru diagnosticare (detectarea defectului, localizarea cauzei etc.);
 timp de întârzieri tehnice (aceste întârzieri pot cuprinde timpul de pornire, de răcire, de interpretare a afișărilor etc.)
 repunere în funcțiune (demontare, înlocuire piese de schimb, remontare, reglare etc.);
 timp pentru aliniere: timpul asociat cu manipularea mecanismelor de control al mentenanței și funcționării precum și al pieselor mecanice astfel încât echipamentul să fie adus în domeniile de operare specificate;
 timpul de verificare: timpul asociat cu verificarea faptului că reparația a restabilit performanța normală a echipamentului.
Timpul compus pentru toate activitățile de mai sus constituie timpul de reparație.

Cerințe calitative pentru mentenabilitate. Elementele calitative posibile pentru care cerințele pot fi specificate sunt următoarele:
 reparațiile trebuie să fie executate pe loc de personal având un nivel de calificare definit;
 reparațiile trebuie să fie realizate prin înlocuirea elementelor reparabile;
 mentenanța va fi executată după proceduri precise specificate;
 localizarea elementelor defecte va fi realizată prin dispozitive de control încorporate;
 necesitățile de reglaje.

Indicatori cantitativi de mentenabilitate
Exprimarea cantitativă a aptitudinii unui echipament/sistem de a fi repus în funcțiune în urma unui defect se realizează prin intermediul unei probabilități în funcție de timp ca o operație de mentenanță activă să se poată efectua într-un interval de timp dat, atunci când mentenanța este asigurată în condiții date și cu utilizarea de proceduri și mijloace prescrise; această probabilitate în funcție de timp este numită funcție de mentenabilitate. Expresia matematică a funcției de mentenabilitate a unui echipament/sistem este următoarea:

M(tr) = Prob (tr ≤ Tr)      în care:

tr este timpul de repunere în funcțiune sau timp de restabilire;

Tr - limita impusă timpului de repunere în funcțiune;

M(tr) - funcția de mentenabilitate.

Indicatorii cei mai utilizați ai mentenabilității sunt funcția de mentenabilitate și timpul mediu de reparare MTR. Mentenabilitatea se referă doar la produse reparabile. Pentru produse nereparabile, funcția de mentenabilitate este nulă : M(tr) = 0.

Timpul mediu de reparare MTR se calculează cu relația :  MTR =(1/r)(t1 + t2 +...+ti), în care ti este timpul necesar realizării acțiunii i de mentenanță (i = 1...r); r - numărul total al acțiunilor de mentenanță.

Rata reparațiilor  sau intensitatea de reparare reprezintă numărul de reparații ale sistemului pe unitatea de timp și reprezintă inversul indicatorului MTR:
  μr= 1/MTR
Dacă rata reparațiilor  μr = const, atunci funcția de mentenabilitate este:

M(tr) = 1 - e- μrtr

unde tr este timpul de reparație sau de restabilire.

Pot fi utilizate și alte caracteristici de mentenabilitate, cum sunt:
 timp de mentenanță activă;
 timp de mentenanță preventivă activă;
 interval de timp între controale de rutină;
 costul mentenanței pe ora de funcționare;
 număr mediu de ore-om de mentenanță pe oră de funcționare (MMH/OH);
 costul logisticii de mentenanță pe ciclul de viață;
 durata medie de indisponibilizare datorită reparării pe oră de funcționare.

Factori de influență asupra mentenabilității
Repunerea în funcționare a unui produs este condiționată de trei factori:

a) Accesibilitatea care reprezintă proprietatea unui produs complex de a permite demontarea și montarea cu ușurință a oricărui element component.Deoarece o bună accesibilitate duce la creșterea disponibilității produsului prin creșterea operativității activității de întreținere, în cercetarea și proiectarea produselor se acordă o atenție sporită modului de așezare a elementelor componente, în funcție de ușurința demontării și montării fiecărui element.

b) Piesele de schimb și piesele de rezervă sunt elemente strict necesare efectuării reparației și repunerii în stare de funcționare a produselor. O bună organizare a sectorului de aprovizionare cu piese de schimb asigură reușita unei bune mentenanțe.

c) Service--ul. Alături de accesibilitate și piesele de schimb, echipele de reparații și întreținere constituie elemente de bază în realizarea mentenanței produselor. Timpul de reparare depinde și de abilitatea și experiența personalului pentru întreținere și reparații.

O mentenabilitate ridicată presupune asigurarea, prin proiectare, a unei testabilități facile, existența unor instrumente de testare performante și a unei documentații de service adecvată, piese de schimb, personal de întreținere calificat etc. Testabilitatea se referă la calitatea de a fi testabil, posibilitatea de a fi testat sau încercat.

Proiectarea pentru o mentenabilitate ridicată înseamnă în general:
 încorporarea unor unități interschimbabile și ușor accesibile, ansambluri și module ușor accesibile;
 efectuarea unei explorări automate și continue a măsurilor de performanță selectate, între limite de variație acceptabile pentru fiecare parametru;
 prevederea unor sisteme de alarmă automate care să avertizeze atunci când limitele de toleranță au fost depășite și ,poate, înregistrarea automată a parametrilor de performanță selectați, pentru a permite detectarea timpurie a trendului;
 prevederea unor însușiri pentru detectarea, localizarea și diagnosticarea automată a defectelor în cea mai mare măsură posibilă;
 utilizarea unor controale extinse și eficiente, a unor discipline și măsuri folosite într-un program de mentenabilitate bine proiectat.
Modelele de evaluare a mentenabilității necesită măsurarea factorilor care ar tinde să întârzie sau să accelereze orice acțiune de mentenanță. Modelul de mentenabilitate trebuie să țină seama de acești factori. Cea mai directă abordare pentru dezvoltarea unui model este cea care se concentrează pe aprecierea precisă a timpului de nefuncționare/indisponibilizare a sistemului. În principiu, timpul de indisponibilizare poate fi împărțit în două categorii: timp de indisponibilizare pentru mentenanța preventivă și timp de indisponibilizare pentru mentenanța corectivă.

Timpul de indisponibilizare pentru mentenanța preventivă este acel timp în decursul căruia sistemul  este scos din funcțiune/oprit () astfel încât să se poată efectua mentenanța pentru a preveni orice defecțiuni anticipate.

Timpul de indisponibilizare pentru mentenanța preventivă poate fi alocat în intervale de timp bazate pe luarea în considerare a numărului persoanelor de mentenanță și a nivelului lor de competență.

Timpul de indisponibilizare pentru mentenanța corectivă este acel timp care include incremente de timp de pregătire, de timp de localizare a defectului, timp de reparare, timp de aliniere și timp de verificare. Alocarea mărimilor pentru fiecare dintre aceste incremente este foarte mult influențată de factori de proiectare cum sunt modularitatea, accesibilitatea, interschimbabilitatea și în special,  gradul testelor încorporate și al capabilităților de izolare a defectelor.

Note

Bibliografie
SR CEI 60706/1: 1998 Ghid de mentenabilitate a echipamentului. Partea 1

Vezi și
 Fiabilitate
 Mentenanță

  Inginerie mecanică
Mentenanță

Mentenabilitate


Elverparken er den næststørste park i Herlev. Den nordligste og flade del af parken er anlagt i 50'erne. Den sydligste del med terræn har tidligere været grusgrav. Denne del af parken er anlagt som park i 60'erne. Sidenhen er den sydlige del af parken omlagt af flere gange – især pga. stigende grundvandsstand i området. Ved renovering i 2016 blev der anlagt en sø for at forhindre oversvømmelse og for at undgå at skulle pumpe grundvand op fra parken.

Eksterne henvisninger
Herlev Kommune

Herlev
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Herlev Kommune
Parker_i_København

Elverparken


This is a list of aviation-related events from 1947:

Events
 The United States inventory of atomic bombs reaches a total of 13 weapons during the year.

January
 January 7 – Pioneering aviator Helen Richey is found dead at the age of 37 in her New York City apartment, apparently having committed suicide with an overdose of sleeping pills.
 January 8
 A U.S. Joint Intelligence Committee report predicts that by 1956 the Soviet Union will have atomic bombs and strategic bombers capable of delivering them to the continental United States.
 A U.K. Cabinet sub-committee approves High Explosive Research, a civil project to develop an independent British atomic bomb.
 January 11 – The BOAC Douglas C-47A G-AGJX crashes into a hill at Stowting in southeast England, killing eight of the 16 people on board and injuring all eight survivors. Among the injured is Member of Parliament Tom Horabin.
 January 14
The United States replaces the national insignia for its military aircraft adopted in September 1943 with a new marking consisting of a white star centered in a blue circle flanked by white rectangles bisected by a horizontal red stripe, with the entire insignia outlined in blue , which is still in use in the 21st century.
The U.S. Joint Intelligence Staff estimates that in the event of a war the Soviet Union could mobilize 15,000 combat aircraft.
 January 16 – The Burmese Air Force is founded.
 January 17 – The U.S. Joint Intelligence Committee notes that the Soviet Union maintains a peacetime deployment of 5,000 combat aircraft in Europe.
 January 25
 A Spencer Airways Douglas Dakota crashes on takeoff into a parked and empty Czech Airlines Douglas C-47 Skytrain at Croydon Airport near London, England, killing 12 of the 23 people aboard the Spencer Airlines plane.
 A Philippine plane crashes in Hong Kong, with $5 million worth of gold and money.
 January 26 – A KLM Douglas DC-3 Dakota crashes after take-off from Copenhagen, Denmark, killing all 22 on board, including Prince Gustaf Adolf, Duke of Västerbotten of Sweden, and American operatic soprano and musical theater and film actress Grace Moore.
 January 30 – Transcontinental and Western Air inaugurates history's first regularly scheduled all-cargo air service to operate over the North Atlantic Ocean.

February
 February 25 – The U.S. Joint Chiefs of Staff recommend that the United States use atomic bombs early in any war with the Soviet Union and call for an increase in the American inventory of atomic weapons.
 February 28 – In a single flight, U.S. Army Air Forces Captain Robert E. Thacker (pilot) and Lieutenant John M. Ard (co-pilot) in the North American P-82B Twin Mustang fighter Betty Jo make both the longest nonstop flight without aerial refueling by a fighter aircraft, about 4,968 statute miles (7,994 km) from Hickam Field in the Territory of Hawaii to La Guardia Field in New York City, and the fastest flight between Hawaii and New York City up to that time, 14 hours 31 minutes 50 seconds at an average speed of . It remains both the longest non-stop flight by a piston-engined fighter and the fastest Hawaii-to-New York City flight by a piston-engined aircraft in history.

March
 March 3 – In Naval Strategic Planning Study 3, the Strategic Plans Division of the Office of the Chief of Naval Operations asserts that U.S. Navy aircraft carriers will be able to operate successfully against the coast of the Soviet Union in the face of substantial land-based Soviet air power, stating that the carriers are "the only weapon in the possession of the U.S. which can deliver early and effective attacks against Russian air power and selective shore objectives in the initial stages of a Russo-American conflict." The findings anger U.S. Air Force planners, who view strategic attacks against the Soviet Union as a strictly Air Force mission.
 March 5 – The 26th country ratifies the Convention on International Civil Aviation, permitting a permanent organization to replace the Provisional International Civil Aviation Organization (PICAO).
 March 14 – Saudi Arabian Airlines begins regular domestic services.
 March 16 – Saudi Arabian Airlines begins regular international services.
 March 21 – Aeropostal Alas de Venezuela (LAV) inaugurates its first service to the United States with a route between Caracas and Idlewild Airport in New York City, using Lockheed Constellations it had purchased earlier in the year.
 March 24 – Reeve Aleutian Airways is founded.

April
 April 1 – JAT Jugoslovenski Aerotransport commences operations as the flag carrier of the Socialist Federal Republic of Yugoslavia. It replaces Aeroput, Yugoslavia's first civilian airline and the flag carrier of the Kingdom of Yugoslavia from 1927 to April 1941, when the German invasion of Yugoslavia knocked it out of business and destroyed most of its property. Aeroput never resumes flight operations and will be dissolved in December 1948.
 April 4 – The International Civil Aviation Organization (ICAO) is formed under the terms of the Convention on International Civil Aviation, replacing the Provisional International Civil Aviation Organization (PICAO), which had operated since June 1945.
 April 27 – A United Airlines Douglas DC-6 becomes the first DC-6 to be placed in overseas service when it flies from San Francisco, California, to Honolulu, Territory of Hawaii.

May
 The Royal Navy forms its first all-helicopter squadron, No. 705 Squadron, which serves as the Fleet Air Arms Helicopter Fleet Requirements Unit at Gosport.
 May 1 – United Airlines begins daily scheduled service between San Francisco and Honolulu.
 May 2 – Swissair attempts its first flight to New York City, flying a Douglas DC-4 from Switzerland via Shannon Airport in Ireland and Stephenville in the Dominion of Newfoundland. Fog at New York City's LaGuardia Airport forces the airliner to divert to Washington, D.C., where it arrives 20 hours 55 minutes after departing Switzerland.
 May 15 – The U.S. Joint War Planning Committee reports that the Soviet Air Force has 13,100 combat aircraft and that the Soviet satellite states have another 3,309, and that a month after the beginning of mobilization this could increase to 20,000 Soviet and 3,359 satellite state aircraft. It estimates that in an offensive in central Europe, the Soviet Union would employ 7,000 attack aircraft
 May 17 – Flying Eastern Airlines' first Lockheed L-749 Constellation on its delivery flight, Eastern pilot Dick Miller sets a new record time for a flight from Burbank, California, to Miami, Florida, of 6 hours, 54 minutes, 57 seconds.
 May 18
A Philippine Army Air Corps Douglas C-47 on its way to Paris to pick up Vice President of the Philippines Elpidio Quirino and bring him back to the Philippines crashes into the side of Mount Katanglad near Malaybalay, the Philippines, killing all 18 people on board.
During an air show in Burlington, Iowa, a United States Navy F4U Corsair fighter crashes into a sandlot baseball game near the municipal airport and catches fire, killing its pilot and two teenagers on the ground and injuring seven other people.
 May 28 – British South American Airways conducts trials of non-stop flights from London to Bermuda using aerial refueling over the Azores.
 May 29
A United States Army Air Forces Douglas C-54D Skymaster crashes on approach to Naval Air Station Atsugi, Japan, at the end of a flight from Kimpo Airport in Seoul, South Korea, killing all 41 people on board. It is the worst aviation accident in Japanese history at the time.
A Flugfélag Islands Douglas C-47A-25-DK on a domestic flight in Iceland from Reykjavik Domestic Airport in Reykjavik to Akureyri Airport in Akureyri flies into the side of Hestfjall Mountain at the side of Hédinsfjördur, killing all 25 people on board. The wreckage is found the following day.
The Douglas DC-4 Mainliner Lake Tahoe, operating as United Airlines Flight 521, fails to become airborne while attempting to take off from LaGuardia Airport in New York City, runs off the end of the runway, and slams into an embankment, killing 42 of the 48 people on board. It is the worst aviation disaster in American history at the time, although the death toll will be exceeded in a crash the following day.
 May 30 – During a flight from Newark, New Jersey, to Florida, an Eastern Air Lines DC-4 disintegrates in flight at an altitude of  and crashes into a swamp near Baltimore, Maryland, killing all 53 people on board. It replaces the previous days United Airlines crash as the deadliest airline accident in American history. Among the dead are two relatives of a man who had died the previous day in the United crash. The 97 deaths in the two crashes exceed the entire commercial aviation death toll in the United States for 1946.

June
 June 4 – Orient Airways, the first and only Muslim-owned airline in the British Raj, begins flight operations.
 June 17 – Pan American World Airways inaugurates what are considered the world's first scheduled commercial round-the-world flights, although the service actually operates between New York City and San Francisco without crossing the continental United States. Flight One, operated by a Douglas DC-4, departs San Francisco and stops at Honolulu, Hawaii; Midway Atoll; Wake Island; Guam; Manila, the Philippines; Bangkok; and Calcutta, where it meets Flight Two, a Lockheed Constellation that had flown from LaGuardia Airport in New York City. In Calcutta, the two aircraft swap flight designations; the DC-4 then turns back and continues as Flight Two to San Francisco, while the Constellation turns back and continues as Flight One, stopping at Karachi; Istanbul; London; Shannon, Ireland; and Gander, Newfoundland before arriving at LaGuardia Airport.
 June 19
 Pan American Airways Flight 121, the Lockheed L-049 Constellation Clipper Eclipse (registration NC88845) carrying 36 people on a flight from Karachi Airport in Karachi, British India, to Istanbul-Yesilköy Airport in Istanbul, Turkey, feathers its number one propeller due to engine problems, then suffers overheating in its other three engines. As it descends, the number two engine nacelle catches fire and the engine detaches from the airliner, which makes a belly landing near Mayadin, Syria. Fourteen of the people on board die; it is the worst aviation accident in Syrian history at the time. Future Star Trek creator Gene Roddenberry is among the survivors.
 United States Army Air Forces Colonel Albert Boyd sets a new official world airspeed record of  in a Lockheed P-80 Shooting Star. (This is still marginally slower than unofficial German speed records in rocket-powered aircraft during World War II).
 June 22 – At the Wilson-King Sky Show in St. George, Utah, a light plane involved in the air show experiences brake failure on landing and crashes into cars parked at the edge of the airfield, killing a teenaged girl. The pilot and the dead girls mother and infant sister are injured.
 June 24 – Kenneth Arnold UFO sighting: American businessman and aviator Kenneth Arnold is piloting a CallAir A-2 at about  near Mineral, Washington (near Mount Rainier) when he sights what he reports to be a group of disc-like unidentified flying objects flying in a chain which he clocks at a minimum of . He refers to them as looking like saucers, leading the press to coin the term "flying saucer," which soon enters everyday speech.
 June 30 – The Evaluation Board for Operation Crossroads submits its final report on the July 1946 atomic bomb tests at Bikini Atoll. It finds that an atomic attack could go beyond stopping a countrys military effort and in addition wreck its economic and social structure for lengthy periods, and could even depopulate large portions of the earths surface, threaten the existence of civilization, and cause the extinction of mankind. It recommends that the United States develop a large inventory of atomic weapons and the means to deliver them promptly and be prepared to strike first, with legal authority to launch a massive atomic strike to preempt a foreign strike if there are indications that an adversary is preparing one.

July
 July 3
 The Philippine Air Force is formed.
 United States Army Air Forces C-54G Skymaster 45-519 crashes in the Atlantic Ocean  off Florida after loss of control caused by turbulence from a storm, killing the 6 crew.
 July 13 – A Burke Air Transport Douglas DC-3C (registration NC79024) operating a non-scheduled passenger flight from Daniel Field in Augusta, Georgia, to Miami International Airport in Miami, Florida, begins a gradual descent after suffering engine trouble, culminating in a crash-landing among trees and stumps outside of Melbourne, Florida. Fourteen of the 36 people on board die.
 July 15 – Northwest Airlines launches the first commercial passenger service from the U.S. to Asia's Far East along the North Pacific route with Douglas DC-4 The Manila, linking Minneapolis/St. Paul (USA) and Tokyo (Japan), Shanghai (China) and Manila (Philippines) by way of Edmonton (Canada) (technical stop), Anchorage (Alaska USA) and Shemya (USA) (technical stop). The Northwest Seattle—Anchorage service offered a connection (at Anchorage) with this new operation to the Orient. Seoul (South Korea) was included as a stop on the Northwest Airlines route to the Orient in August 1947.
 July 21 – An Argentine Air Force Douglas C-54A-1-DO Skymaster attempting to join a 200-plane flyover of Buenos Aires as part of a celebration of the birth of José de San Martín fails to gain altitude during takeoff from El Palomar Airport in El Palomar, Argentina. It runs through a crowd of spectators, crosses a railroad, and catches fire, killing 14 of the 19 people in board the aircraft and three people on the ground.
 July 26 – President of the United States Harry S. Truman signs the National Security Act of 1947, creating the United States Department of Defense. Among its many provisions is one which states that the soon-to-be established United States Air Force "shall include aviation forces both combat and service not otherwise assigned." This wording allows the U.S. Navy and U.S. Marine Corps to retain their aviation forces upon the establishment of the independent Air Force in September 1947.
 July 29 – In the Netherlands East Indies, the three surviving aircraft of the Indonesian Air Force bomb Dutch forces at Ambarawa, Salatiga, and Semarang, disproving the Dutch claim of having destroyed the entire Indonesian Air Force.
 July 31 – A Republic of China Air Force C-47 Skytrain crashes in China during a flight from Tihua to Lanzhou, killing all 26 people on board.

August
 Bad weather forces a U.S. Marine Corps pilot down in communist-controlled territory near Qingdao, China, during the Chinese Civil War. A landing party of U.S. Marines and U.S. Navy sailors destroys his plane to prevent its capture but fails to retrieve him, and the Chinese Communists return him to U.S. custody only after lengthy negotiations.
 August 2 – BSAA Star Dust accident: The British South American Airways Avro Lancastrian Star Dust (tail number G-AGWH) disappears over the Andes during a flight from Buenos Aires, Argentina, to Santiago, Chile, with the loss of all 11 people on board. Its wreckage finally will be discovered in glacial ice on Argentinas Tupungato mountain in 1998.
 August 3 – A Tushino air parade in Moscow in the Soviet Union presents the newest Soviet jets including the Yakovlev Yak-19, Lavochkin La-150, Lavochkin La-156, Lavochkin La-160, Sukhoi Su-9, and Sukhoi Su-11, among others. The Tupolev Tu-4 heavy bomber – a reverse-engineered copy of the Boeing B-29 Superfortress – also makes its first appearance, making Western analysts aware of its existence for the first time.
 August 4 – In an assessment of the defense of the Iberian Peninsula from Soviet invasion if Soviet forces reached the Pyrenees, the U.S. Joint Warfare Planning Committee reports that the Spanish Air Force has only 330 combat aircraft, all obsolete, and that the Portuguese Air Force is small and also obsolete, and that they would face about 1,000 Soviet aircraft. It finds that a defense of the peninsula at the Pyrenees would require the deployment of 739 ground-based combat aircraft and nine aircraft carriers to the area.
 August 5 – A wheel-well stowaway inside a KLM piston aircraft survives a flight from Lisbon, Portugal to Natal, Brazil.
 August 6 – A United States Navy PBY-5A Catalina amphibious flying boat carrying an Army-Navy American football team disappears during a flight from Kodiak, Alaska, to Dutch Harbor, Alaska. No wreckage or any sign of the 20 people on board is ever found.
 August 9 – Douglas Aircraft ceases production of the Douglas DC-4.
 August 10 – British European Airways (BEA) begins the world's first regular cargo-only airline service.
 August 15
The Royal Pakistan Air Force is formed.
Copa Airlines, the national airline of Panama, begins flight operations.
 August 20 – Flying the Douglas D-558-1 Skystreak, U.S. Navy Commander Turner F. Caldwell sets a new world air speed record of  over Muroc, California, the first aircraft ever officially to exceed Heini Dittmar's October 2, 1941, unofficial record of , set in a Messerschmitt Me 163A rocket fighter prototype.
 August 23
 A British Overseas Airways Corporation Short S.25 Sandringham 6 (registration G-AHZB) flying boat is damaged beyond repair in a hard landing at Bahrain Marine Air Base in Bahrain at the end of a flight from Karachi, killing 10 of the 26 people on board.
 The Avro Tudor 2 prototype, G-AGSU, crashes on take-off at Woodford, Greater Manchester, killing Avro chief designer Roy Chapman and test pilot S. A. Thorn.
 August 25 – Flying the Douglas Skystreak, United States Marine Corps Lieutenant Colonel Marion Carl achieves another world air speed record, reaching .
 August 28 – The Norwegian Air Lines Short S.25 Sandringham 6 flying boat Kvitbjørn crashes into Klubben Mountain near Lødingsfjellet in Lødingen, Norway, killing all 35 people on board. It is the deadliest aviation accident in Norwegian history at the time.
 August 29 – The U.S. Joint Warfare Planning Committee reports that in East Asia as of July 1 the Soviet Union has about 2,200 aircraft, increasing to 3,000 by 135 days after the start of war, opposed by 978 aircraft of the U.S. Army Air Forces in East Asia and the Territory of Alaska, 212 British and British Empire aircraft in the theater of war, and 480 operational Republic of China Air Force aircraft.

September
 September 6 – In an early test of the feasibility of fielding naval strategic missiles, the U.S. Navy aircraft carrier  launches a V-2 rocket off her flight deck while steaming in the Atlantic Ocean off Bermuda.
 September 17 – The United States Army Air Forces are separated from the United States Army and become an independent armed service, the United States Air Force.
 September 18 – The United States Department of the Air Force is created, and W. Stuart Symington becomes the first United States Secretary of the Air Force.
 September 19 – A United States Air Force Douglas C-54D-5-DC Skymaster crashes at Rio de Ocono, Peru, after an in-flight fire during a flight from El Alto Airport in La Paz, Bolivia, to Limatambo Airport in Lima, Peru, killing all 14 people on board.
 September 23 – The U.S. Joint Chiefs of Staff recommend that the United States Government pass legislation authorizing the United States Armed Forces to launch an atomic attack on the Soviet Union if one is required to prevent a Soviet atomic attack on the United States.
 September 24 – Cyprus Airways is founded. The flag carrier of Cyprus, it will begin flight operations in April 1948.
 September 26 – General Carl A. Spaatz becomes the first Chief of Staff of the United States Air Force.
 September 30 – The U.S. Joint Warfare Planning Committee reports that the Soviet Union lacks a strategic air force and poses no threat to the United States or Canada. It finds that the Soviets have about 100 heavy bombers that could reach Greenland and the Azores if Soviet ground forces captured forward bases for them in Norway and Spain, and about 100 medium bombers capable of striking Bear Island, Spitsbergen, Jan Mayen, Iceland, and the Faeroe Islands.

October
 The International Civil Aviation Organization (ICAO) becomes an agency of the United Nations linked to the United Nations Economic and Social Council (ECOSOC).
 The U.S. Joint Intelligence Committee predicts that the Soviet Union probably will have atomic bombs by 1951 or 1952, and that the major target for such weapons would be American atomic bomb plants and major American cities.
 October 1
Los Angeles Airways begins the first scheduled carriage of airmail by helicopter.
George Welch allegedly breaks the sound barrier during a dive in the North American XP-86. The claim remains disputed.
 October 8 – A modified de Havilland Mosquito launches an expendable, unmanned, rocket-powered 30-percent-scale model of the cancelled British Miles M.52 supersonic research aircraft at high altitude, planning for it to reach Mach 1.3 70 seconds after launch, but the model explodes just after launch. A second flight will take place in October 1948 and will be successful.
 October 14 – U.S. Air Force Captain Chuck Yeager takes the rocket-powered Bell X-1 past the speed of sound in the first controlled, supersonic, level flight. The flight, which achieves Mach 1.06, sets a new world air speed record of . A few days later, the same aircraft sets a new world altitude record, reaching .
 October 16 – A Société Aérienne du Littoral Bristol Type 170 Freighter I (registration F-BCJN) flying from Marseille–Marignane Airport outside Marseille, France, to Oran Es Sénia Airport outside Es Sénia, French Algeria, crashes into the Mediterranean Sea off Cartagena, Spain, killing 41 of the 43 people on board.
 October 24 – United Airlines Flight 608, a DC-6 (NC37510) en route to Chicago from Los Angeles, catches fire and crashes while attempting an emergency landing at the Bryce Canyon, Utah, airport, killing all 52 people aboard. American professional football player Jeff Burkett is among the dead. It is the first crash of a DC-6 and the second-deadliest air crash in U.S. history at the time.
 October 26 – November 7 – Rhulin A. Thomas makes the first solo coast-to-coast flight by a deaf pilot. (Calbraith Perry Rodgers was an earlier deaf pilot who flew coast-to-coast in 1911, but was supported by a team on the ground.)
 October 28 – A Beechcraft Bonanza crashes in stormy weather southwest of Dog Lake in the Fremont National Forest near Bly, Oregon, killing all four people on board, including Governor of Oregon Earl Snell, Oregon Secretary of State Robert S. Farrell, Jr., and Oregon State Senate President Marshall E. Cornett.

November
 November 2 – With Howard Hughes at the controls, the Hughes H-4 Hercules, also known as the "Spruce Goose," makes its first flight, traveling at  for about a mile (1.6 km) at an altitude of  over Long Beach Harbor in California with 32 people on board. Both the largest flying boat and the aircraft with the largest wingspan () ever built, it never flies again.
 November 28 – The B-25 Mitchell Tailly II crashes in French Algeria  north of Colomb-Béchar, killing all 13 people on board. French Army General Philippe Leclerc de Hauteclocque and his staff are among the dead.

December
 The U.S. Joint Chiefs of Staff note that the U.S. Air Force has 33 strategic bombers capable of dropping atomic bombs, and that this will rise to 120 bombers in November 1948. They also note that the number of atomic bomb assembly teams will rise to three by June 1948 and seven by July 1949; each bomb requires two days to assemble. They call for the production of 400 atomic bombs by January 1, 1953.
 December 1 – The United States Marine Corps commissions its first helicopter squadron, Marine Experimental Helicopter Squadron 1 (HMX-1). It is based at Marine Corps Air Station Quantico, Virginia.
 December 17 – In the first Israeli combat action using an aircraft in the 1947–1949 Palestine war, pilot Pinchas Ben-Porat and a gunner from Beit Eshel remove the doors from an RWD 13 for an improvised machine gun and hand grenade attack on a Bedouin ground force assaulting Nevatim, successfully driving the raiders away.
 December 27 – An Air India Douglas C-48C-DO crashes into Korangi Creek shortly after takeoff from Karachi, Pakistan, killing all 23 people on board. It is the first fatal airline accident in Pakistan's history as an independent country.

First flights
 Aeronca Sedan
 Beriev LL-143, early prototype of the Beriev Be-6 (NATO reporting name "Madge")

January
 January 8 – Yakovlev Yak-19
 January 15 – Kaman K-125
 January 11 – McDonnell XF2H-1, prototype of the F2H Banshee

February
 February 12 – Sikorsky S-52

March
 Lavochkin La-156
 March 14 – Lockheed L-749 Constellation
 March 16 – Convair CV-240 Convairliner
 March 17 – North American XB-45, prototype of the North American B-45 Tornado

April
 April 1 – Blackburn Firecrest
 April 2 – Convair XB-46
 April 30 – Nord 2100 Norazur

May
 May 19 – Tupolev Tu-4 (NATO reporting name "Bull")
 May 28
Sukhoi Su-11 (1947), first aircraft with Soviet-designed jet engines
Douglas Skystreak
 May 30 – Boulton Paul Balliol

June
 Ilyushin Il-12 (NATO reporting name "Coach") with Aeroflot
 Lavochkin La-160, first Soviet swept-wing fighter
 Yakovlev Yak-15U, a prototype of Yak-17
 June 4 - Morane-Saulnier MS.600
 June 10 - Arsenal Air 100
 June 15 - SIPA S.901
 June 22 – Martin XB-48
 June 25 – Boeing B-50
 June 30
 Avions Fairey Junior
 Vickers Valetta VL249

July
 July – PTV-N-2 Gorgon IV, first ramjet-powered aircraft
 July 8 – Boeing 377 Stratocruiser
 July 8 – Yakovlev Yak-23
 July 10 – Airspeed Ambassador G-AGUA
 July 16 – Saunders-Roe SR.A/1 TG263
 July 21 – Aero 45
 July 24 – Ilyushin Il-22
 July 27
Tupolev Tu-12, first Soviet jet bomber
Bristol Sycamore, first British helicopter

August
 August 9 – FMA I.Ae. 27 Pulqui I
 Mid-August – Miles M.71 Merchantman
 August 22 – Miles M.68
 August 29 – Nord 1500 Noréclair
 August 31 – Antonov An-2 ("Colt")

September
 Hodek HK-101
 September 2 – Hawker P.1040 VP401
 September 25 – Skyhook balloon

October
 October 1
 North American XP-86, prototype of the F-86 Sabre, by George Welch
 Beechcraft Model 34 Twin-Quad
 October 10 – Arsenal O.101
 October 21 – Northrop YB-49 jet-powered flying wing
 October 24 – Grumman XJR2F-1, prototype of the UF-1, later HU-16, Albatross

November
 November 2 – Hughes H-4 Hercules ("Spruce Goose")
 November 2 – Yakovlev Yak-25 (1947)
 November 3 – Piper PA-15 Vagabond
 November 17 – Fairchild C-119 Flying Boxcar
 November 23 – Convair XC-99
 November 24 – Grumman XF9F-2, prototype of the F9F-2 Panther

December
 December 3 – Beriev Be-8 (NATO reporting name "Mole")
 December 17 – Boeing XB-47, prototype of the B-47 Stratojet
 December 30 – Mikoyan-Gurevich I-310, prototype of the MiG-15

Entered service
 Aeronca Arrow
 Aeronca Sedan

March
 Lockheed P2V Neptune (later P-2 Neptune) with the United States Navy

April
 Douglas DC-6 with American Airlines

July
 Latécoère 631 with Air France

August
 McDonnell FH Phantom with United States Navy VF-17A

October
 October 31 – Avro Tudor 4 with British South American Airways

November
 McDonnell FH Phantom with United States Marine Corps Marine Fighter Squadron 122 (VMF-122), first deployment of a jet by a U.S. Marine Corps combat unit
 Republic F-84B Thunderjet with the United States Air Force 14th Fighter Group.

Retired
 Convair 110 by Convair
 Latécoère 611 by the French Navy

March
 Ryan FR Fireball by the United States Navy

See also

References

 Bridgman, Leonard. Jane's All The World's Aircraft 1948. London: Sampson Low, Marston & Company, Ltd, 1948.
 Bridgman, Leonard. Jane's All The World's Aircraft 1951–52. London: Sampson Low, Marston & Company, Ltd, 1951.

Aviation by year

1947 in aviation


Albert Fish ( - ) est un homme politique canadien de l'Ontario. Il est député fédéral Progressiste-conservateur de la circonscription ontarienne de Guelph de 1979 à 1980.

Biographie
Né à Preston dans le Lancashire en Angleterre, Fish sert dans la Royal Air Force durant la Seconde Guerre mondiale. En 1949, il immigre ensuite au Canada dans la région de Guelph où il entame une carrière d'agent immobilier en 1954 et opère sa propre firme, la Albert Fish Real Estate Limited, en 1957. Après avoir servi comme président de la Ontario Real Estate Association, il devient président de la l' (Canadian Real Estate Association) en 1973.

Élu en mai 1979, il est défait lors de l'élection générale suivante en février 1980.

Il meurt d'une crise cardiaque en 2006. Fish avait précédemment souffert de problèmes cardiaques lors de la campagne de 1980.

Résultats électoraux

Références
Albert Fish - Bibliothèque du Parlement

Liens externes

Naissance en 1922
Naissance à Preston (Lancashire)
Député fédéral canadien provenant de l'Ontario
Député du Parti progressiste-conservateur du Canada
Décès en avril 2006

Albert Fish (homme politique)


As eleições no território federal de Roraima em 1954 ocorreram em 3 de outubro como parte das eleições gerais no Distrito Federal, em 20 estados e nos territórios federais do Acre, Amapá e Rondônia. No presente caso, a Constituição de 1946 fixou um deputado federal para representar cada um dos territórios federais então existentes.

Resultado da eleição para deputado federal
Conforme o Tribunal Superior Eleitoral, 5.675 eleitores estavam aptos a votar. Nos territórios federais representados por um deputado federal, será observado o princípio do voto majoritário.

Chapa do PTN

Roraima
1954

Eleições no Território Federal de Roraima em 1954


Sans-titre () ist ein französischer Kurzfilm von Neïl Beloufa aus dem Jahr 2010. In Deutschland feierte der Film am 10. Mai 2011 bei den Internationalen Kurzfilmtagen in Oberhausen Premiere.

Handlung
Terroristen besetzt eine Villa. Der Hintergrund ist erschaffen aus Farbe auf Papier.

Kritiken

Auszeichnungen
Internationale Kurzfilmtage Oberhausen 2011
 Großer Preis der Stadt Oberhausen
 Preis des Ministeriums für Familie, Kinder, Jugend, Kultur und Sport des Landes Nordrhein-Westfalen

Einzelnachweise

Weblinks

Filmtitel 2010
Französischer Film
Kurzfilm

Sans-titre


FIFA 2000  er et computerspil i FIFA-serien  er udkommet til Playstation, Gameboy Color og som Windows PC spil.

Udgivelser
Windows
Nord Amerika: 30, September 1999
Europa: 30, September 1999

PlayStation
Nord Amerika: 9, Oktober 1999
Europa: 26, Oktober 1999
Japan: 30, Marts 2000

Game Boy Color
Nord Amerika: 30, November 1999
Europa: 30, November 1999

Soundtrack:
Robbie Williams' "It's Only Us"

FIFA 2000


Bogi Thorarensen Melsteð (født 4. maj 1860 i Klausturhólar, død 12. november 1929), var en Islandsk historiker. Han skrev artikler og bøger om Islandsk historie. Han var medlem af det Islandske Parlament (Altinget) for Árnessýsla fra 1892-1893.

Tidliger liv
Melsteð var søn af Jón Melsteð. Han er uddannet fra Reykjavíks Lærði skólinn i 1882 og afsluttede sin kandidatgrad i historie fra Københavns Universitet i 1890. Han forblev i København.

Karriere
Han var assistent i rigsarkivet fra 1893 til 1903 og medlem af den Arnamagnæanske Institut i over tyve år. I 1904 fik han et stipendium til at skrive en historie om Island. Sammen med andre Islandske lærde i København, han grundlagede Hið íslenska fræðafélag í Kaupmannahöfn i 1912. Han var dens formand indtil sin død, og redaktør af dens tidsskrift fra 1916. Ved tidspunktet for hans død, havde instituttet en fond af 70.000 kroner.

Som medlem af parlamentet i 1893, arbejdede han med held for, at Islands øverste embedsmand skulle opholde sig der, frem for i Danmark.

Virke
Blandt Bogi's bøger er Íslendinga Saga (1903), Stutt kennslubók í Íslendinga sögu sideen byrjendum (1904) og Sögukver sideen börnum ásamt nokkrum ættjarðarljóðum og kvæðum (1910). Han skrev artikler for tidskrifter og aviser om Islandsk sprog, historie, uddannelse, den kooperative bevægelse og ledelse.

Bibliotek
Han ejede en stor bogsamling, som blev købt af Brotherton Library af University of Leeds, dels gennem ømhed af E. V. Gordon. Bogi donerede hovedparten af dets udbytte til et legat for Islandske historikere på universitetet.

Henvisninger

  Æviágrip á vef Alþingis 19. apríl, 2011.

Noter
 oversættelsen stammer fra den engelsksprogede Wikipedia

Historikere fra Island
Altingsmedlemmer
Forfattere fra Island

Bogi Thorarensen Melsteð


Jean Lion est un industriel et résistant français, troisième mari de Joséphine Baker, né le 6 septembre 1910 à Paris et mort le 18 novembre 1957 à Paris.

Négociant en sucre (Jean Lion et Cie), aviateur, il épouse l'artiste le 30 novembre 1937 à Crèvecœur-le-Grand (mariage dissout le 2 avril 1941). Joséphine Baker acquiert à cette occasion la nationalité française.

Jean Lion était d'origine juive. Comme l'écrit Pierre-André Meyer, l'étude de son ascendance montre l'appartenance de ses parents au « judaïsme profond » de l'Est de la France.

Plusieurs sources indiquent que Joséphine Baker se convertit au judaïsme pour l'épouser.

Cependant, c'est pour sa conduite durant la Seconde Guerre mondiale que Jean Lion se distingue particulièrement. Il reçut plusieurs décorations : la Légion d'Honneur, la Croix de Guerre 39/45 et la Médaille de la Résistance française.

De la Résistance aux Forces françaises libres

Avec la défaite de 1940, Jean Lion quitte la zone occupée et prend fait et cause pour la France libre. On peut lire dans son dossier de médaillé de la Résistance française :"a milité, dès 1941, en Algérie à la tête du mouvement clandestin COMBAT. A pris une part active à la création de ses sections clandestines et mené campagne en faveur de la Résistance dans l'Empire"On lui confie donc des missions d'organisation et de propagande. Il est alors le secrétaire de René Capitant (futur ministre du général de Gaulle). Après l'opération Torch et le débarquement des Alliés en Afrique du Nord en novembre 1942, Jean Lion s'engage au Corps Franc d'Afrique. Il est grièvement blessé, probablement dans les affrontements de la campagne de Tunisie, contre les forces de l'Axe. :"fracture du crâne au cours d'un coup de main"Le décret de nomination au grade de chevalier de la Légion d'honneur décrit la suite en ces termes :"grièvement blessé, puis réformé, est venu militer à nouveau à COMBAT en attendant l'heure de pouvoir reprendre les armes. Parti avec la 1ère Armée Française, s'est signalé une fois de plus, par son ardeur et son courage."Affecté à la 2e division d'infanterie marocaine, il participe à la libération de l'Europe. Il est cité avec attribution de la Croix de Guerre pour s'être :"particulièrement signalé dans les affaires de novembre et décembre 1944, au moment des combats de BELFORT, BITSCHWILLER et THANN"Ainsi, de 1941 à 1945, Jean Lion lutte avec constance contre la domination nazie. Il meurt prématurément en 1957 de l'épidémie de grippe asiatique.

Références

Titulaire de la médaille de la Résistance française
Titulaire de la croix de guerre 1939-1945
Chevalier de la Légion d'honneur
Naissance en septembre 1910
Décès en novembre 1957
Décès à 47 ans

Jean Lion (résistant)


Stema municipiului Oradea a fost aprobată în 1998. Aceasta se compune dintr-un scut tăiat; în partea superioară, pe câmp albastru, se află o cruce latină, ținută de un arhanghel înaripat, de argint aureolat, de aur, plasat în dreapta, și de un leu de aur, rampant, încoronat și limbat, cu coada bifurcată, plasat în stânga. În partea inferioară, pe câmp roșu, se află o cetate de aur cu cinci bastioane. În interiorul cetății se află o carte deschisă, naturală. Scutul este timbrat de o coroană murală, de argint, formată din șapte turnuri crenelate.

Semnificația elementelor însumate:
 Arhanghelul de argint și crucea latină simbolizează rolul bisericii catolice în evoluția spiritualității locuitorilor urbei;
 Leul încoronat simbolizează lupta de apărare dusă de principii transilvăneni de-a lungul vremii;
 Construcția simbolizează Cetatea Oradea;
 Cartea face referire la cultură; în perioada Renașterii, Oradea a cunoscut o perioadă extrem de înfloritoare în istoria orașului, în secolul trecut a funcționat aici Academia de Drept, iar actualmente în cetate există Muzeul Orașului.

Legături externe
 Hotărârea nr. 685/1998 privind aprobarea stemelor unor municipii

 Stemele municipiilor din România
 Oradea

Stema municipiului Oradea


La escalera mecánica fue un programa de televisión de actualidad, emitido en La 1 de TVE en el 2000 y presentado por el periodista Jordi González.

Mecánica
Emitido los miércoles en horario de late night, se trata de un espacio de entrevistas en el que, semanalmente, el presentador indaga sobre aspectos poco conocidos de personajes de relevancia social.

Seguidamente, se analizan noticias de impacto de la actualidad del país.

En una tercera y última parte del programa se desarrolla una tertulia sobre un tema de actualidad.

Contaba como colaboradoras con Juan Carlos Ortega, Jessica Suárez y Vampirela.

Audiencias
La cuota de pantalla del programa estuvo muy por debajo de la media de la cadena y, además, fue cayendo desde su estreno. Así, en su emisión de 22 de marzo de 2000 alcanzó tan solo un 8'7 de share (368.000 espectadores).

Personajes invitados
Entre otros, pasaron por el plató del programa Paz Padilla, María Galiana, Verónica Forqué, Emilio Sánchez Vicario, Mónica Randall, Bárbara Rey, Rossy de Palma y Bibiana Fernández.

Enlaces externos
 Ficha del programa en la página web de TVE

Referencias

Late night shows de España
Talk shows de España
Programas de televisión de La 1
Programas de televisión de España iniciados en 2000

La escalera mecánica


Johann Christoph Friedrich Bach (født 21. juni 1732 i Leipzig; død 26. januar 1795 i Bückeburg i dagens Niedersachsen) var en tysk komponist og den næstyngste af Johann Sebastian Bachs fire komponerende sønner.

Han fik i lighed med sine brødre musikundervisning af faderen. I 1750, da Friedrich Bach var 18 år, headhuntede grev Wilhelm af Schaumburg-Lippe ham til sit lille hofkapel, først som cembalist og i 1759 som koncertmester, en post han havde livet ud.

Ved siden af kammermusik og åndelige sange skrev Johann Christoph Friedrich Bach 20 symfonier (12 er tabt) og 8 klaverkoncerter, oratorier og operaer.

Liv og gerning
Johann Christoph Friedrich Bachs livsløb begyndte som sine brødres: uddannelse ved Thomasskolen i Leipzig og musikalsk undervisning af faderen. Han fik også undervisning af faderens fætter, Johann Elias Bach. Friedrich Bach var en virtous på klaver; ifølge Nikolaus Forkel holdt Johann Sebastian Bachs ældste søn Wilhelm Friedemann halvbroderen for at være den "stärksten Spieler" blandt de fire Bach-sønner. 17 år gammel begyndte Friedrich at studere jus ved universitetet i Leipzig, men afbrød efter kort tid studiet for at gå i tjeneste som "Hochgräflich Schaumburg-Lippischer Cammer-Musicus" ved hoffet i Bückeburg. Regenten i det lille grevskab, grev Wilhelm af Schaumburg-Lippe, havde ladet sig imponere av kong Frederik 2. af Preussens hofkapel i Potsdam og havde planer om at opbygge et lignende musikmiljø.

Ved hoffet i Bückeburg var italienerne Angelo Colonna og Giovanni Battista Serini henholdsvis koncertmester og kapelmester/komponist. Mindst to gange om ugen, normalt sent om eftermiddagen, blev der arrangeret Concerten, som oftest med vokalmusik, og gennem disse optrædender lærte J.C.F. Bach den italienske opera- og kantatestil at kende.

Bachs første år i Bückeburg gav ham tilsyneladende få muligheder for at udvikle en egen kunstnerisk personlighed; i hvert fald findes der fra hans hånd ingen daterede kompositioner fra denne tid. Sandsynligvis koncentrerede han sig om at spille musik i hoffets stil.

Hofkapellet havde en sangerinde, Lucia Elisabeth Münchhausen, datter af hofmusikeren Ludolf Andreas Münchhausen, som koncertmester Serini underviste i italiensk sangkultur. 8. januar 1755 giftede Bach sig med hende og snart stoppede hun med at få undervisning af Serini. Året efter forlod de to italienene hoffet i Bückeburg, og Bach overtog ledelsen af hofkapellet. Ved siden af opgaven med at lede opførslerne havde han ansvaret for at skaffe til veje og komponere ny musik. Greven opfordrede til kontakt med andre fyrstehoffer med tanke på udveksling af nodemateriale; han satte sin ære i at have et musikbibliotek, som indeholdt det nyeste på musikfronten. Under syvårskrigen blev hoffets personalpolitik negligeret, så Bach fik ikke den formelle koncertmestertitrl førend i 1759. Lønnen steg nu fra 200 til 400 Reichstaler, mens hustruen fortsat fik udbetalt sine 100 taler.

Samme år blev Wilhelm Friedrich Ernst født. Han var den første af i alt 8 barn, og blev den sidste musiker blandt Johann Sebastians efterkommere. På Friedrichs forespørgsel stod grev Wilhelm fadder for barnet. Da Georg Philipp Telemann døde i 1767, søgte Johann Christoph Friedrich Bach på den ledige stilling som Musikdirektor i Hamburg. Dette er det eneste dokumenterede forsøg på et karrieremæssig opryk, han foretog. Den prestigefyldte stilling tilfaldt hans ældre og mere kendte halvbroder Carl Philipp Emanuel, men brødrene var fortsat lige gode venner; kontakten blev styrket og udvekslingen af ideer og kompositioner blev hyppigere end før.

Johann Christoph Friedrich Bach startede nu en intensiv skabelsesperiode. Ved siden af kammermusikværker og klavermusik komponerede han omkring 1769 sine første oratorier Die Pilgrime auf Golgatha med tekst af Justus Friedrich Wilhelm Zachariae, Der Tod Jesu med tekst i Karl Wilhelm Ramlers anden version (1760). Carl Heinrich Graun (1755) og Telemann (1756) havde allerede med stort held tonesat første tekstversion. Fra tiden før 1770 stammer også de første 10 af hans i alt 20 Sinfonien; de 10 sidste blev skrevet i tiden mellem 1792 og 1794.

I 1771 kom den tyske digter Johann Gottfried Herder til Bückeburg som hofprædikant og medlem af det protestantiske konsistorium, og der opstod et venskab og frugtbart samarbejde mellem digter og komponist. Nogen af resultaterne var oratorierne Die Kindheit Jesu og Die Auferweckung des Lazarus (1773), såvel som enkelte kantater og  dramaværkerne Brutus og Philoktetes (begge 1774). Den kritiske Herder fik åbenbart gennemført en del af sine musikæstetiske ideer i det tætte samarbejde med Bach. Denne stimulerende fase i Bachs liv endte i 1776 da Herder fik ansættelse i Weimar.

Grevinden døde i 1776 og greven året efter. Dermed var midtpunkterne i hoffets kulturliv borte, og Bach søgte åbenbart efter nye impulser. Dette fandt han i foråret 1778, da han sammen med sin søn gennemførte sin eneste store rejse. Via Hamburg, hvor halvbroderen Carl Philipp Emanuel var musikdirektør, gik rejsen til broderen Johann Christian i London, hvor den unge Wilhelm skulle studere videre. I London stiftede Friedrich bekendtskab med og blev stærkt påvirket af sine brødres koncerter og værker af Gluck og Mozart.

Efter, at han kom tilbage, koncentrerede Bach sig igen om det lille hofkapel på ca. 15 musikere og ledede det så godt at Forkel i 1782 rangerede Bückeburger Hofkapelle som det fjerde bedste orkester i Tyskland. Klavermusik stod nu i centrum for Bachs interesse. Horstig, som skrev hans nekrolog, beskrev hvordan han "selv om ingen hørte på […] kunne [fantasere] ved sit engelske pianoforte som han havde taget med sig fra London."

Efter grev Philipp Ernsts død i 1787 blev grevinde Juliane von Hessen-Philippsthal regent i egenskab af formynder for den to år gamle arveprins. Den musikelskende regent viste Bach sin agtelse og anerkendelse, hun fik daglig undervisning ved klaveret og medvirkede som sangerinde under oratorieopførslerne. Efter tid med tung depression i slutningen af 1780-erne, blandt andet som følge af at svigersønnen blev afskediget fra hoffet for illoyalitet i tjenesten, halvbroderen C.P.E. Bach døde og at salget af Friedrichs klavermusik, var han meget arbejdsom og produktiv i sine sidste leveår. I 1787/88 udgav han et udvalg af lettere værker i fire hæfter under titlen Musikalische Nebenstunden som indeholder en mængde klaverværker, kammermusik og klaverarrangementer af verdslige kantater. Inspireret af sine kolleger og provokeret af nykomlingen og efterfølgeren Franz Christoph Neubauer, som forsøgte at indynde sig hos regenten, skrev Bach 10 symfonier og to klaverkoncerter på under tre år.

Den 26. januar 1795 døde Johann Christoph Friedrich Bach af "brystfeber" og blev begravet den 31. januar på Bückeburgs Jetenburger Friedhof. I 1803 blev også Bachs enke begravet her.

Sønnen Wilhelm Friedrich Ernst Bach videreførte familiens komponisttraditioner.

Musikhistorisk betydning
Johann Christoph Friedrich Bach virkede i 45 år ved Bückeburg, et hof som til trods for regenternes musikinteresse var lille og lå i musikalsk halvskygge. Bach levede i en tid, da dyrkningen af de store genier var fremme, og musikken han skrev og hans halvvejs bortgemte liv i et lille hofmiljø, svarede ikke til de nye idealer. Han blev derfor længe betragtet som den ubetydeligste af de fire komponerende bachsønner, et udsagn fra Carl Friedrich Cramer er typisk: "han [J.S. Bach] havde disse tre: Christian Bach, Carl Philipp Emanuel Bach og Friedemann Bach; (den fjerde i Bückeburg regner jeg ikke med; for han hører egentlig ikke til … Bach'erne)."<ref>«Er hatte deren drey: Christian Bach, Carl Philipp Emanuel Bach, und Friedemann Bach; (den vierten in Bückeburg rechne ich nicht mit dazu; weil der nicht eigentlich zu den … Bachen gehört).»</ref>

Senere forskere, eksempelvis Hansdieter Wohlfahrth og Ulrich Leisinger, ser Friedrich Bach som en brobygger mellem den hendøende barok og den fremvoksende klassicisme. Med nogen værker i højbarok-stil, nogen i den galante stil, nogen der trak fra begge kombineret og nogen som indeholder elementer fra den kommende klassicisme er han i godt selskab med andre overgangsfigurer, som halvbroderen Carl Philipp Emanuel, broderen Johann Christian, Georg Philipp Telemann og Graun-brødrene Carl Heinrich og Johann Gottlieb.

En stor del af Friedrich Bachs kompositioner forsvandt, da Staatliches Institut für Musikforschung in Berlin blev ødelagt under 2. verdenskrig.

 Noter

 Litteratur

 Carl Friedrich Cramer: Menschliches Leben. Kiel 26. oktober 1793; her sitert etter dokument nr. 973 i: Bach-Dokumente, bind. 3, utgitt av Hans-Joachim Schulze [Suppl. zu NBA]. Kassel etc. u. Leipzig 1972
 Forkel, Musikalischer Almanach für Deutschland auf das Jahr 1782. Leipzig 1781, s. 130
 Horstig, [Nekrolog] «Johann Christoph Friedrich Bach». i: Friedrich von Schlichtegroll, Musiker-Nekrologe. nyutgitt av Richard Schaal, Kassel u. Basel [o. J.], s. 10
 Georg Schünemann: Johann Christoph Friedrich Bach. I: Bach-Jahrbuch 11 (1914), s. 46-167
 Georg Schünemann:: Friedrich Bachs Briefwechsel mit Gerstenberg und Breitkopf. I: Bach-Jahrbuch 13 (1916), s. 20-35
 Georg Schünemann:: Thematisches Verzeichnis der Werke von Johann Christoph Friedrich Bach. I: Denkmäler deutscher Tonkunst I. Folge, Bd. 56 , red. G. Schünemann, Leipzig 1917; nyutgave ved Hans Joachim Moser, Wiesbaden u. Graz 1956
 Hannsdieter Wohlfahrth: Neues Verzeichnis der Werke von Johann Christoph Friedrich Bach. I: Die Musikforschung 13 (1960), s. 404-417
 Hannsdieter Wohlfahrth: Johann Christoph Friedrich Bach als Instrumentalkomponist. Diss. Univ. Heidelberg 1968
 Hannsdieter Wohlfahrth: Johann Christoph Friedrich Bach. Ein Komponist im Vorfeld der Klassik. Bern u. München 1971 (Neue Heidelberger Studien zur Musikwissenschaft; 4.) [inneholder revidert verkfortegnelse.]
 Beverly Jung Sing: Geistliche Vokalkompositionen zwischen Barock und Klassik. Studien zu den Kantatendichtungen Johann Gottfried Herders in den Vertonungen Johann Christoph Friedrich Bachs. Baden-Baden 1992. (samling musikkvitenskapelige avhandlinger; s. 83.)
 Thomas Gebhardt: Johann Christoph Friedrich Bach. I: Concerto (1995)

 Eksterne henvisninger

 Diskografi over Friedrich Bach og Bach-familien  med mye annen informasjon
 Digitaliserte oratorier Die Kindheit Jesu og Die Auferweckung Lazarus  utgitt av Georg Schünemann i serien Denkmäler deutscher Tonkunst'' (I. serie, bind 56), Leipzig 1917

Komponister fra Tyskland
Wienerklassikkens komponister
Personer fra Leipzig
Personer fra Bückeburg

Johann Christoph Friedrich Bach


Ernani Cousandier é um cartunista, ilustrador e músico brasileiro. Natural de Bento Gonçalves, Cousandier publica quadrinhos e caricaturas em jornais de sua cidade e região. É ainda autor, ao lado de Christian David, da tira cômica Mosco Tosco, que acompanha a vida de uma mosca "malandra".

Em 2014, Cousandier publicou de forma independente o livro Nenhum Dia sem um Traço. A obra, cujo título faz referência a uma frase do pintor grego Apeles, reúne os quadrinhos publicados pelo autor entre 2012 e 2014. No ano seguinte, este livro ganhou o Prêmio Angelo Agostini de melhor lançamento independente.

Seu primeiro romance gráfico foi lançado em 2016, também de forma independente: Menegatto: a Pedra da Lua. O personagem que dá título ao livro já havia aparecido em HQs curtas do autor, inclusive algumas na coletânea Nenhum Dia sem um Traço, mas esta foi a primeira história longa com ele. Ambientada nos anos 1970, o livro traz a história de Menegatto, um ladrão profissional que está tentando se manter longe dos crimes, mas volta da "aposentadoria" pela chance de roubar um raríssimo presente dado pelo presidente estadunidense Richard Nixon ao colega brasileiro Emílio Médici: uma pedra lunar.

Em 2017, Cousandier foi o escritor homenageado da 32ª Feira do Livro de Bento Gonçalves.

Em 2020, as editoras Physalis e Libretos lançaram o romance gráfico O Anel Cardinale: as Aventuras de Fabrício Bomtempo, com roteiro de Christian David e desenhos de Cousandier. O livro, cujo protagonista precisa descobrir um mistério sobre sua existência após uma maldição recair sobre seu tio, ganhou no ano seguinte o Prêmio LeBlanc de melhor HQ nacional lançada por editora.

Na área da música, Cousandier começou a atuar em 1988 como baterista e cantor do grupo de rock e blues ATribo. Em 2003, começou a trabalhar no projeto Os Bardos da Pangeia, no qual é o vocalista. Este projeto é um trabalho conceitual que busca trabalhar com poesia urbana, humor, política, rock, samba, latinidade e sonoridades diversas.

Ligações externas

Autores de banda desenhada do Brasil
Homens ganhadores do Prêmio Angelo Agostini
Bateristas do Rio Grande do Sul
Cantores do Rio Grande do Sul
Naturais de Bento Gonçalves (Rio Grande do Sul)

Ernani Cousandier


محلول فهلنغ مركب عضوي قاعدي ذو لون أزرق يتكون أساساً من أيون النحاس الثنائي وأيون التارتريك الذي يعطي الاستقرار لأيون النحاس الثاني في محلول قاعدي.

 وهو عبارة عن كاشف كيميائي يستخدم للتمييز بين مجموعات الكربوهيدرات القابلة للذوبان في الماء ومجموعات الكيتون الوظيفية وبين السكريات المختزلة والسكريات غير المختزلة،  وهو مكمل لاختبار كاشف تولنس. تم تطوير الاختبار بواسطة الكيميائي الألماني هيرمان فون فيلينج عام 1849.

التحضير في المعمل
محلول فهلنج عبارة عن محلولين منفصلين:

 فهلنج A ، وهو محلول مائي أزرق غامق من كبريتات النحاس (II).
 فهلنج B، وهو محلول عديم اللون من طرطرات صوديوم والبوتاسيوم المائي (المعروف أيضًا باسم ملح روشيل) الذي يكون قلوي قوي مع هيدروكسيد البوتاسيوم.
 يبقي كل محلول منفصلاً عن الآخر ويتم الجمع بينهما عند الحاجة للاختبار، وذلك لأن معقد النحاس (II) المتكون من تفاعلهما غير مستقر.
 الكاشف النشط هو مركب ثنائي (طرطرات) النحاس الثنائي والذي يعمل كعامل مؤكسد. وتعمل الطرطرات كألكوكسيل ثنائي الترابط.

استخدامات الكاشف
يمكن استخدام محلول فهلينج في التمييز بين مجموعات الألدهيد والكيتون الوظيفية، حيث يُضاف المركب المراد اختباره إلى محلول فهلنج ويسخن الخليط فتتأكسد الألدهيدات أي تعطي نتيجة إيجابية لكن الكيتونات لا تتفاعل إلا إذا كانت كيتونات ألفا هيدروكسي. يؤكسد مركب ثنائي طرطرات النحاس الثنائي الألدهيد إلى أنيون كربوكسيل، وفي هذه العملية يتم أختزال أيونات النحاس (II) للمركب إلى أيونات النحاس (I) ثم يترسب أكسيد النحاس الأحمر (I) خارج خليط التفاعل مما يشير إلى نتيجة إيجابية أي حدوث الأكسدة والاختزال.

يمكن استخدام اختبار فيلينج كاختبار عام للسكريات الأحادية والسكريات المختزلة الأخرى (مثل المالتوز)، سيعطي نتيجة إيجابية للسكريات الأحادية بسبب مجموعة الألدهيد المؤكسدة، أيضًا للسكريات الأحادية الكيتوز حيث يتم تحويلها إلى ألدوزيات بواسطة القاعدة الموجودة في الكاشف ثم تعطي نتيجة إيجابية.

يمكن استخدام فهلنج لفحص الجلوكوز في البول وبالتالي الكشف عن مرض السكر.

التفاعل الكُلي بين الألدهيد وأيون النحاس الثنائي في محلول فهلنج يمكن كتابته كالتالي:

RCHO + 2 Cu(C4H4O6)22− + 5 OH− → RCOO− + Cu2O + 4 C4H4O62− + 3 H2O

طريقة استخدام محلول فهلنج في المعمل

نحضر محاليل الاختبار: جلوكوز 5%، سكروز 5٪، فركتوز 5٪، لاكتوز 5٪، نشاء5%.

كاشف فهلينج: المحلول أ: CuSO4.5H2O، المحلول ب: طرطرات البوتاسيوم الصوديوم.

حمام مائي، الماصات، أنابيب اختبار جافة.

إجراء اختبار فيلينج
خذ 1 مل من العينة في أنبوب اختبار جاف، خذ 1 مل من الماء المقطر في أنبوب آخر للتحكم قم أضف 1 مل من كاشف فهلنج A وB لجميع الأنابيب. نضع الأنابيب في حمام الماء المغلي.ابحث عن ظهور الراسب الأحمر.

الملاحظة
وجود راسب بني محمر كما في حالة الجلوكوز والفركتوز واللاكتوز (اختبار فهلنج الإيجابي).

عدم وجود راسب بني محمر كما في السكروز والنشا (الاختبار السلبي لفهلنج).

انظر أيضًا

 كاشف بندكت.
 اختبار بارفود.

المراجع

اختبارات كيميائية
كواشف تحليلية
مركبات النحاس
معقدات تناسقية
مؤكسدات

محلول فهلنغ


El hormiguero del Roraima (Myrmelastes saturatus), es una especie de ave paseriforme de la familia Thamnophilidae perteneciente al género Myrmelastes. Hasta recientemente hizo parte del género Schistocichla, que fue todo integrado a Myrmelastes en 2013. Es nativo del escudo guayanés en Sudamérica.

Distribución y hábitat
Se distribuye en la región de los tepuyes del sureste de Venezuela, Guyana y el extremo norte de Brasil (norte de Roraima solamente).

Esta especie es localmente bastante común en el sotobosque de selvas húmedas de tierras bajas y submontanas, de hojas anchas, particularmente en las laderas, hasta los 1700 m de altitud.

Sistemática

Descripción original
La especie M. saturatus fue descrita por primera vez por el zoólogo británico Osbert Salvin en 1885 bajo el nombre científico Heterocnemis saturatura; localidad tipo «Monte Roraima, 3500 feet [c. 1065 m]».

Etimología
El nombre genérico masculino «Myrmelastes» proviene del griego «murmēx»: hormiga y «lastēs»: asaltante; significando «asaltante de hormigas»; y el nombre de la especie «saturatus», proviene del latín: intensamente colorido, de color oscuro, saturado.

Taxonomía

La presente especie fue elevada a tal rango (antes era la subespecie Schistocichla leucostigma saturata) siguiendo a Braun et al (2005), con base en las diferencias en la voz y el plumaje, lo que fue aprobado en la Propuesta N° 240 al Comité de Clasificación de Sudamérica de la Unión americana de ornitólogos (SACC).

Los amplios estudios de Isler et al. 2013 en relación con el género Myrmeciza, demostraron que Myrmeciza hyperythra se encontraba agrupada dentro del grupo de especies (entre las cuales la presente) que entonces formaban el género Schistocichla y que todo este grupo estaba hermanado a Sclateria naevia. A todo este grupo lo denominaron un «clado Sclateria», dentro de una tribu Pyriglenini. Para resolver esta cuestión taxonómica, propusieron agrupar M. hypeythra y Schistocichla en el género resucitado Myrmelastes. En la Propuesta N° 628 al (SACC), se aprobó este cambio, junto a todos los otros envolviendo el género Myrmeciza.

Subespecies
Según la clasificación del Congreso Ornitológico Internacional (IOC) (Versión 7.3, 2017) y Clements Checklist v.2017, se reconocen 2 subespecies, con su correspondiente distribución geográfica:

 Myrmelastes saturatus saturatus (, 1885) – vecindades del Monte Roraima, en el extremo sureste de Venezuela y centro oeste de Guyana.
 Myrmelastes saturatus obscurus (, 1946) – sureste de Venezuela (tepuyes del este de Bolívar excepto el monte Roraima) y adyacencias de Brasil (extremo norte de Roraima).

Referencias

Enlaces externos

 Videos, fotos y sonidos de  Myrmelastes saturatus en The Internet Bird Collection.
 Sonidos y mapa de distribución de Schistocichla saturata en xeno-canto.
 Fotos y sonidos de  Myrmelastes saturatus en Wikiaves.

Aves de las Guayanas
saturatus
Taxones descritos por Osbert Salvin
Animales descritos en 1885

Myrmelastes saturatus


කිම් ජුන්-මියුන් (උපන් දිනය   ), හැමෝම දන්නා ඔහුගේ stage name එක වන්නේ සූහුයි (එම නමේ කොරියන් අර්ථය වන්නේ "ආරක්ෂකයා" යන්නයි) ඔහු වඩාත් ප්‍රශිද්ධ, දකුණු කොරියානු ගායකයෙක්, ගීත රචකයෙක් සහ නළුවෙකි. ඔහු එක්සෝ යන දකුණු කොරියානු-චීන ගායන කණ්ඩායමේත් එහි උප කණ්ඩායමක් වන එක්සෝ-කේ හිත් නායකයා සහ එම කණ්ඩායමේ නිත්‍ය ගායන ශිල්පියෙකි. ඔහු 2020 මාර්තු 30 වන දින ''self-portrait'' යන ඔහුගේ කුඩා ගීත ඇල්බමය, නිකුත් කිරීමත් සමඟ solo singer කෙනෙකු ලෙසත් තම සංගීත වෘතිය ආරම්භ කරන ලදී. සිය සංගීත දිවියට අමතරව සූහු විවිධ රූපවාහිනී නාට්‍ය හා චිත්‍රපටවල ද රඟපෑ අතර වන් වේ ට්‍රිප් (2016), ද යුනිවර්ස් ස්ටාර් (2017), රිච් මෑන් (2018), මිඩල් ස්කූල් ග්ර්ල් අ (2018), සහ හව් ආර් යූ බෙරේඩ් (2020) ඒ අතර වෙයි.

ළමා අවධිය
සූහෝ සෝල් හි ඉපදී ඇති අතර ඔහුගේ පවුලේ අය සමඟ සෝල්හි අප්ගුජොං ප්‍රදේශයේ ජීවත් වේ. ඔහුගේ පාසල් කාලයේදී, සූහෝ ප්‍රාථමික පාසලේ පන්ති නායකයා වූ අතර ඔහුගේ පාසලේ උප ශිෂ්‍ය නායකයාද විය. ඔහු කීර්තිමත් විමූන් උසස් පාසලෙන් උපාධිය ලබා ගත් අතර එහිදී ඔහු අධ්‍යාපනික වශයෙන් උසස් ප්‍රතිඵල ලබා ගෙන ඇත.

සූහෝ පුහුණු වන්නෙකු ලෙස 2006 දී SM එන්ටර්ටේන්මන්ට් බැදෙන්නේ ඔහුට වයස අවුරුදු 16 දීය, ඒ SM කළමණාකරුවෙකු විසින් වීදියකදී ඔහුගේ දස්කම් දැකීමෙන් පසුවය. 2007 දී, ඔහු Super Junior ලගෙ Attack on the Pin-Up Boys චිත්‍රපටයේ හි ආරාධිත චරිතයක් ලෙස රංගනයෙන් දායක විය.

වෘත්තීය
ජීවමාන ජනයා
1991 උපත්
Articles with hCards

Suho


Metropolis er vísindaskáldsögumynd frá 1927 eftir þýska leikstjórann Fritz Lang byggð á skáldsögu eftir eiginkonu hans, Theu von Harbou, frá 1925. Myndin er framtíðardystópía. Hún gerist í fútúrískri stórborg sem er knúin áfram af risastórum vélum sem verkamenn vinna við. Aðalpersónan, Freder, sonur borgarstjórans, kemst að því hvað aðstæður verkafólksins eru slæmar og reynir að miðla málum milli ráðamanna og verkamanna með aðstoð Maríu. Hinn illi uppfinningamaður Rotwang býr þá til vélmenni sem líkist Maríu og lætur það espa verkamennina upp í að eyðileggja vélarnar. Í lokaatriði myndarinnar berst Freder við Rotwang efst á skýjakljúfi og Rotwang hrapar til bana. Aðalleikarar myndarinnar voru Gustav Fröhlich, Alfred Abel, Rudolf Klein-Rogge og Brigitte Helm. Myndin fékk blendin viðbrögð á sínum tíma. Hún þótti sjónrænt falleg og kröftug, en skilaboðin um að samstarf stéttanna væri affarsælast voru gagnrýnd fyrir að vera barnaleg.

Vísindaskáldsögumyndir
Þýskar kvikmyndir
Kvikmyndir frumsýndar 1927

Metropolis (kvikmynd frá 1927)


Toprakhisar, Kahramanmaraş ilinin Elbistan ilçesine bağlı bir mahalledir.

Kahramanmaraş iline 199 km, Elbistan ilçesine 50 km uzaklıktadır.

Nüfus

Elbistan'ın mahalleleri

Toprakhisar, Elbistan


Kıvılcımlı'nın görüşleri doğrultusunda şekillenen, faaliyetlerini büyük ölçüde yurt dışında sürdüren bir grup. Vatan Partisi'nden ideolojik farklılıklar nedeniyle ayrılan Sarp Kuray ve arkadaşları 1979 yılında Partizan Yolu adlı dergi etrafında toplanmış, 1988'de ise 16 Haziran Hareketi adını almıştır. Demokratik Halk Devrimi stratejisini benimseyen örgüt, 1990 yılında başlayan hizipleşmeler sonucunda konferansa gitmiş ve 1991 yılında Yunanistan'da yapılan konferansın ardından Sarp Kuray ve arkadaşlarının ayrılmasıyla güç kaybetmiştir.
 Yayınları: Sosyalist Dergi (yurt dışı).

16 Haziran Hareketi


Ruth Hussey (født 30. oktober 1911, død 19. april 2005) var en amerikansk teater- og filmskuespiller. Hun gjorde sin filmdebut i 1937 og medvirkede i over 60 film og tv-produktioner. Hun blev Oscar-nomineret for sin præstation i filmen Natten før brylluppet fra 1940.

Hun har en stjerne for film i Hollywood Walk of Fame på 1551 Vine Street.

Referencer

Eksterne henvisninger

Skuespillere fra Rhode Island
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Hollywood Walk of Fame
Oscar-nominerede skuespillere

Ruth Hussey


İran alageyiği ya da Acem alageyiği(Dama dama mesopotamica), alageyiğin bir alt türüdür. Kimi zoologlar tarafından ayrı bir alt tür olarak kabul edilmemiş ve ayrı bir tür olarak (Dama mesopotamica) incelenmiştir.

İran alageyiği, alageyikten daha büyüktür ve boynuzları da daha az elsi yapıdadır. Günümüzde soyları tükenmeye yüz tutan İran alageyikleri Huzistan, güney İran, Mazendaran ve Urmiye Gölü'nde bir adada yaşar.

Türkiye'de en son Hakkâri tarafında 50 yıl önce görülmüştür.

Kaynakça

Dış bağlantılar

Geyikgiller

İran alageyiği


Kozograd (Kozovgrad) je utvrda kod Fojnice. Jedan od temelja povijesnosti Bosne, njezine državotvornosti, cjelovitosti i bogate kulture. Ne zna se točno vrijeme izgradnje. Pouzdano je poznato da je bio ljetnikovac bosanskih kraljeva i posljednje utočište bosanske kraljice Katarine.
Smješten je na obroncima planine Zeca, na 1430 metara nadmorske visine.

U povijesnim vrelima prvi se put spominje 1434. godine. U slučaju opasnosti ovamo su se sklanjali Dubrovčani iz Fojnice sa svojim dragocjenostima. Bila je ljetnikovac i varoš kraljeva srednjovjekovne bosanske države. Danas je ekološki ugrožen jer je usred Kozograda smješten RTV odašiljač. Fojnički fratri u suradnji s franjevačkom mladeži i ekolozima iz Fojnice pokrenuli su inicijativu za dislociranje odašiljača.

Bosanska kraljica Katarina Kosača-Kotromanić, kći Stjepana Vukčića Kosače, rado je boravila u Kozogradu. Za života je podigla nekoliko kapela i crkava: Svetu Katarinu u Jajcu, Presveto Trojstvo u Vrilima kod Kupresa, franjevački samostan i crkvu Svete Kate u Kreševu i ovdje u Kozogradu kapelu. Poslije suprugove smrti živjela je povučeno sa svojom djecom Katarinom i Sigismundom. Prema legendi, branila je grad branila od Turaka. Kad su joj Turci oteli djecu, poslije Kozograda pobjegla je iz Bosne, smjestila se u Rim i zaredila, a oporučno sve svoje blago ostavila narodu i prijateljima.

Vjeruje se zasnovano na nekim pisanim tragovima, da je kraljica Katarina na putu iz Bobovca ka Dubrovniku utočište našla u Kozogradu. U jednom samostanskom dokumentu piše da je kraljica Katarina u bijegu od osmanskih osvajača pokušala zavarati proronitelje tako što su konji i njene pratnje bili naopako potkovani. Kod Kozograda je dosjetka uspjela. Trag je zavarao progonitelje koji su pošli ka Zenici umjesto ka Dubrovniku, čime je kraljica dobila potrebno vrijeme i sigurnu udaljenost.

Dubrovački kroničar iz 16. stoljeća Jakov Lukarić zapisao je narodnu predaju prema kojoj je kraljica Katarina Kosača iz Kozograda pobjegla u Konjic, a dalje pješice do Dubrovnika i Rima.

Izvori

Utvrde u Bosni i Hercegovini
Građevine u Fojnici

Kozograd


An Lipocarpha chinensis in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Pehr Osbeck, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Johannes Hendrikus Kern. An Lipocarpha chinensis in nahilalakip ha genus nga Lipocarpha, ngan familia nga Cyperaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Lipocarpha

Lipocarpha chinensis


En 2020, l'espérance de vie d'un adulte en Corée du Nord est de 72 ans. Bien que la Corée du Nord est classée comme un pays à revenu faible, la structure des causes de décès de la Corée du Nord est différente de celle des autres pays de la même catégorie. Les causes de décès principales sont semblables au reste du monde. Par exemple, les maladies cardiovasculaires représentant les deux tiers du nombre total de décès.

Une étude de 2013 alerte cependant que le plus grand obstacle à l'appréciation de l'état de santé des Nord-Coréens est le manque de données fiables.

La Corée du Nord affirme fournir à ses habitants des soins universels et gratuits au niveau national et un système d'assurance maladie. Cette affirmation est régulièrement contestée. Les organisations humanitaires affirment que l'accès à un système de santé est payant, et, que les classes supérieures ont accès à un niveau de soins plus élevé que les classes moyennes et pauvres. Un article paru dans NK News décrit l'accès au système de santé comme .

En 2001, la Corée du Nord alloue 3 % de son produit intérieur brut (PIB) aux dépenses de santé. À compter des années 1950, le pays améliore son système de sante. Entre 1955 et 1986, le nombre d'hôpitaux passe de 285 à  et le nombre de cliniques de  à . L'accès aux établissements de santé et aux pharmacies est plus facile en ville.

La plupart des hôpitaux qui existent aujourd'hui dans le pays ont été construits dans les années 1960 et 1970. Pendant le règne de Kim Il-sung, des bilans de santé obligatoires et des programmes de vaccination sont mis en place. Le pays compte un nombre élevé de médecins, malgré un manque d'infirmiers. L'infrastructure médicale est relativement efficace pour la médecine préventive, mais moins pour traitement des affections les plus exigeantes. Depuis 1979, l'accent est mis sur l'utilisation de la médecine traditionnelle coréenne, basée sur l'utilisation des herbes et de l'acupuncture. Un réseau national de télémédecine est lancé en 2010. Il relie le  à Pyongyang et 10 installations médicales de province.

Le système de santé de la Corée du Nord souffre d'un manque profond de financement à partir des années 1990 en raison de catastrophes naturelles, de problèmes économiques et de pénuries alimentaires et énergétiques. En 2001, de nombreux hôpitaux et cliniques de Corée du Nord manquent de médicaments, d'équipements et d'eau courante en raison de l'embargo économique et du blocus imposés par les États-Unis et la communauté internationale. Les pénuries d'électricité restent un problème courant. Certaines installations possèdent cependant des générateurs pour répondre à la demande durant les pannes de courant.

En 2010, l'Organisation mondiale de la santé (OMS) décrit le système de santé comme  tout en reconnaissant que des défis subsistaient, notamment en raison des infrastructures vieillissantes, d'un manque d'équipement, de la malnutrition et d'une pénurie de médicaments. L'OMS contredit ainsi un rapport antérieur d'Amnesty International qui décrivait des . Plusieurs détracteurs du système de santé Nord-Coréen affirment quant à eux que les hôpitaux fonctionnent sans chauffage ni électricité et des médecins sont contraints de travailler à la lampe de poche ou à la bougie. D'après eux, les médecins effectueraient des opérations sans anesthésie, les patients seraient contraints de payer pour le bois de chauffage ou d'utiliser un chauffage de fortune en brûlant du bois à l'intérieur de plaques d'acier. Certaines sources affirment qu'un système médical gratuit de médecine préventive était disponible pour tous les citoyens sous Kim Il-sung, mais que ce système n'est plus disponible aujourd'hui.

En 2020, la construction d'un nouvel hôpital à Pyongyang débute : l'hôpital général de Pyongyang. Il se situe devant le monument à la fondation du parti. Ce nouvel hôpital s'inscrit dans un programme d'amélioration du système de santé.

État de santé

Espérance de vie
La Corée du Nord a une espérance de vie de 71,69 ans en 2016), et de 72 ans en 2020.

Malnutrition
Au cours des années 1990, la Corée du Nord est ravagée par la famine, causant la mort de  à  de personnes. Les pénuries alimentaires se poursuivent aujourd'hui, avec des causes diverses, tels que la météo, le manque d'engrais et la diminution des aides internationales. Une étude sur les Nord-Coréens en 2008 révèle que les trois quarts des répondants réduisent leur consommation alimentaire par manque de nourriture. L'extrême pauvreté est également un aggravateur de la situation à laquelle sont confrontés les Nord-Coréens. 27 % de la population vivent au niveau ou en dessous du seuil de pauvreté absolue avec moins de 1 dollar US par jour.

Ces pénuries alimentaires provoquent un certain nombre de maladies liées à la malnutrition. Un rapport de l'UNICEF de 2009 affirme que la Corée du Nord est . Une enquête menée en 2017 révèle que moins de 20 % des enfants nord-coréens présentent un retard de croissance, contre 32 % en 2009.

Assainissement des eaux
Une enquête menée en 2017 révèle que la majorité des habitants ont accès à des toilettes, mais que 93 % des installations sanitaires n'étaient pas raccordées à un système d'égouts. Le rapport indique que, dans la plupart des cas, les excréments sont utilisés comme engrais dans les champs, créant un risque pour la santé de propager des vers intestinaux. L'enquête révèle également qu'un quart des habitants boivent potentiellement de l'eau contaminée.

Ophtalmologie
En 2006, le chirurgien Gerd Auffarth du l'Heidelberg University Eye Hospital en Allemagne est autorisé à visiter le pays. Il est l'un des rares chirurgiens occidentaux à avoir opéré en Corée du Nord. Avant son arrivée à Pyongyang, il n'est autorisé à effectuer que cinq interventions chirurgicales, mais une fois arrivé à l'hôpital universitaire, le personnel l'autorise à en pratiquer dix-sept : une kératoplastie perforante à l'aide de tissu de donneur qu'il a importé d'Allemagne, trois implantations secondaires, et treize procédures de phacoémulsification. Toutes les procédures ont été menées avec une anesthésie locale. Il décrit son expérience en 2011 dans une vidéo intitulée Ophtalmologie derrière le rideau de fer : Chirurgie de la cataracte en Corée du Nord, affirmant que les conditions économiques locales ont conduit à des improvisations, notamment en raison de l'absence de dispositifs médicaux adaptés. Il déclare cependant qu'une fois l'adaptation a son environnement de travail effectué, l'enseignement et le travail clinique pouvaient être très efficaces et satisfaisants tant pour le chirurgien que pour le patient. À la suite de cette visite, en 2007, deux jeunes chirurgiens ophtalmologistes Nord-Coréens ont été autorisés à visiter Heidelberg et à y rester pendant six mois, acquérant une formation approfondie en chirurgie de la cataracte.

Sanduk Ruit, un autre ophtalmologiste Népalais s'est rendu en Corée du Nord pour opérer à la même période. L'institut népalais d'ophtalmologie Tilganga forme des praticiens nord-coréens en ophtalmologie.

Maladies non transmissibles
Plusieurs facteurs expliquent le nombre de maladies non transmissibles en Corée du Nord. On retrouve notamment, un taux élevé d'urbanisation, une société vieillissante et un taux élevé de tabagisme et de consommation d'alcool chez les hommes.

Les maladies cardiovasculaires (en tant que groupe de maladies) sont la principale cause de décès en Corée du Nord en 2013.

54,8 % de tous les hommes adultes nord-coréens fument en moyenne quinze cigarettes par jour. La prévalence du tabagisme est légèrement plus élevée parmi la population active urbaine que parmi la population agricole. Chez les hommes, un taux élevé de consommation excessive d'alcool a été signalé par l'Organisation mondiale de la santé. Elle est définie comme la consommation de plus d'une bouteille, par jour et par personne (26,3 % des hommes).

Le gouvernement nord-coréen fait de la prévention des maladies non transmissibles un priorité dans son plan stratégique national pour la prévention et le contrôle des maladies non transmissibles entre 2014 et 2020. Le gouvernement a ratifié en 2005 la convention-cadre de l'OMS pour la lutte antitabac. À partir de 2022, la priorité est donnée à la prévention du diabète.

Santé bucco-dentaire

Par le passé, les Nord-Coréens avaient peu de problèmes de santé dentaire car leur alimentation comprenait peu de sucre. Depuis les années 2000, le sucre a été introduit dans l'alimentation sous forme de confiseries et de snacks sucrés, notamment en milieu urbain. Le dentifrice, est, par ailleurs, rarement utilisé.

Maladies infectieuses
En 2003, des maladies infectieuses, telles que la tuberculose, le paludisme et l'hépatite B, ont été décrites comme endémiques en Corée du Nord. On estime que 4,5 % des Nord-Coréens avaient l'hépatite B en 2003.

En 2009, la pandémie de grippe en Asie a touché le pays.

En 2010, Amnesty International signale que la Corée du Nord connait une épidémie de tuberculose, avec 5 % de la population infectée par la maladie. Cette pandémie est probablement due à la .

En 2010, les infections à l'origine de pneumonies et de diarrhées étaient les principales causes de décès chez les enfants. En 2009, un tiers des enfants en âge d'être scolarisé ont des maladies causées par des parasites intestinaux.

Covid-19

En 2020, la Corée du Nord est un des premiers pays à fermer ses frontières et à prendre des mesures en raison de la pandémie de Covid-19. Le 2 avril 2020, le représentant de l'OMS en Corée du Nord signale que 709 personnes ont été testées négatives, et que 509 personnes étaient en quarantaine.

Virus du Sida
Le gouvernement de Corée du Nord a toujours affirmé que la Corée du Nord était totalement exempte de SIDA. Selon l'ONUSIDA, moins de 0,2 % de la population adulte de la Corée du Nord était séropositive en 2006. En 2018, le bureau nord-coréen de l'OMS déclare qu'aucun cas de séropositivité n'a été signalé dans le pays.

Une étude de 2002 révèle que les habitants sont raisonnablement informés sur le SIDA. Plus des deux tiers connaissent les moyens de se protéger contre cette infection, et qu'il n'y a que peu d'idées reçues sur ce sujet. Cependant, selon le Fonds des Nations Unies pour la population en 2001, le personnel hospitalier est parfois mal sensibilisé sur le sujet. Les voyages à travers la frontière Chinoise sont considérés comme un facteur de risque.

En 2011, la Corée du Nord dépense 1 000 000 dollars pour la prévention du VIH, comme les années précédentes. La même année, la Corée du Nord reçoit 75 000 dollars d'aide internationale pour lutter contre le VIH. Il existe des centres de dépistage et des cliniques, mais aucune thérapie antirétrovirale n'est disponible en 2006.

La Corée du Nord a des lois répressives concernant certaines populations exposées au VIH. Selon l'ONUSIDA, de telles lois peuvent conduire à une stigmatisation des personnes porteuses du VIH et limiter l'accès aux traitements. La Corée du Nord pénalise la prostitution. Certains crimes liés à la drogue sont passibles de la peine capitale. En revanche, les toxicomanes ne sont pas soumis forcément soumis à la détention en prison. Les relations homosexuelles entre hommes adultes consentants ne sont pas officiellement illégales. La Corée du Nord expulse cependant régulièrement les touristes après avoir découvert qu'ils sont séropositifs.

Articles connexes
 Prostitution en Corée du Nord
 Tabac en Corée du Nord

Références

Bibliographie

Liens externes
 Site de l'OMS en Corée du Nord
 Profil OMS de la Corée du Nord
 Stratégie de coopération entre l'OMS et la Corée du Nord

Société nord-coréenne
Corée du Nord

Santé en Corée du Nord


Bernardino Trionfetti (Montefranco, 18. listopada 1803. – Asiz, 9. siječnja 1884.), bio je talijanski katolički svećenik, biskup biskupije Terracina, Priverno i Sezze, kustod Svete zemlje od 1847. do 1856. te general franjevačkog reda od 1856. do 1862. godine.

Umro je u samostanu Bazilike Gospe od Anđela u Asizu 9. siječnja 1884.

Izvori

Talijanski biskupi
Talijanski franjevci
Biskupi u Italiji

Bernardino Trionfetti


Die Irish flute (irisch fliúit oder feadóg mhór) ist eine hölzerne Querflöte, die in der irischen Musik eingesetzt wird. Es handelt sich um ein meist klappenloses Instrument, das vornehmlich aus Holz hergestellt wird und eine Weiterentwicklung der Zeit vor Böhms Neuentwicklung darstellt, das im Hinblick auf Intonation und Spielbarkeit ohne Klappen optimiert wurde.

Zunächst nur mit sechs mit den Fingern abzudeckende Löchern ausgestattet (also diatonisch, nur eine Tonart spielbar), wurde sie später zum Teil mit zusätzlichen Bohrungen und Klappen versehen um chromatisch spielbar zu sein. Aufgrund ihres speziellen Klanges wurde sie in der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts zuerst von der schottischen, dann von der irischen Volksmusik übernommen.

Flötisten die eine Irish Flute spielen sind z. B. Matt Molloy (The Chieftains, The Bothy Band), Michael Tubridy, Kevin Crawford (Lúnasa), Paul McGrattan, Jean-Michel Veillon, Sylvain Barou.

Literatur
 S. C. Hamilton: The Irish Flute Player's Handbook. Breac Publications, Cork 1990, zweite Auflage 2008

Weblinks

Flöte (Luftblattinstrument)
Musik (Irland)

Irish flute


El Torneo de Santiago es un torneo de tenis que se jugó en arcilla. Se disputó en la ciudad de Santiago. Fue la 2° edición oficial del torneo. Se realizó entre el 24 y el 30 de octubre.

Campeones

Individuales Masculino

 Alberto Berasategui venció a  Francisco Clavet por 6-3 y 6-4

Dobles Masculino

 Karel Novacek /  Mats Wilander vencieron a  Tomás Carbonell /  Francisco Roig por 4-6, 7-6 y 7-6

Véase también
 Torneos ATP en 1994

Enlaces externos
 ATP Tennis

Torneo de Santiago 1994

Torneo de Santiago 1994