János Simon, (nacido el 1 de marzo de 1929 en Budapest, Hungría y muerto el 31 de octubre de 2010), fue un jugador húngaro de baloncesto. Consiguió 2 medallas en competiciones internacionales con Hungría.

Enlaces externos

Baloncestistas de la selección de Hungría
Baloncestistas de Hungría
Nacidos en Budapest
Fallecidos en Budapest

János Simon


Estadio Dinamo o estadio Dínamo puede referirse a:

En Rusia:
Estadio Dinamo (Moscú)
Estadio Dinamo (Barnaul)
Estadio Dinamo (Briansk)
Estadio Dinamo (Majachkalá)
Estadio Dinamo (San Petersburgo)
Estadio Dinamo (Stávropol)
Estadio Dinamo (Vladivostok)
Estadio Dinamo (Sujumi), Abjazia.
Estadio Dinamo (Bucarest), Rumania.
Estadio Dinamo (Bender), Moldavia.
Estadio Dinamo (Chişinău), Moldavia.
Estadio Dinamo (Minsk), Bielorrusia.
Estadio Boris Paichadze, también conocido como Estadio Dinamo, Tbilisi, Georgia.
Estadio Dinamo (Houston), Houston, Texas.
Estadio Lobanovsky Dynamo, Kiev, Ucrania.
Estadio Dinamo (Brest), Bielorrusia.
Estadio Dinamo (Járkov), Ucrania.
Estadio Dinamo (Samarcanda), Samarcanda, Uzbekistán.

Estadio Dinamo


Dione, monotipski rod crvenih algi, dio porodice Bangiaceae. Jedina je vrsta morska alga D. arcuata otkrivena 2005 godine u vodama Novog Zelanda

Izvori

Bangiaceae

Dione


Neboder Saint-Gobain (fr. Tour Saint-Gobain, nekada Tour M2), neboder je u Parizu, glavnom gradu Francuske. Smješten je u gradskoj poslovnoj četvrti La Défense.

U njemu se nalazi sjedište francuske tvrtke Saint-Gobain. Od tla mjeri 177,95 metara.

Prvi kamen položili su 19. travnja 2017. Pierre-André de Chalendar, predsjednik i izvršni direktor Saint-Gobaina, Gabriele Galateri di Genola, predsjednik Generali i Xavier Huillard, predsjednik i izvršni direktor Vincija.

Vidi još
 Popis najviših nebodera svijeta
 La Defense

Vanjske poveznice
 Tour Saint-Gobain

Neboderi u Parizu

Saint-Gobain (neboder)


Le Grímsnes est un système volcanique peu actif de la frange est de la zone volcanique Ouest de l'Islande.

Géographie
Le Grímsnes est un système volcanique de la frange est de la zone volcanique Ouest de l'Islande. Avec  de long, il est l'un des plus petits systèmes du pays. Peu élevé le massif culmine à  à Seyðishólar.

Géologie
Le système est doté d'un volcan central embryonnaire, et d'un faisceau de failles modérément développé.

Histoire
Les éruptions ont principalement émis un magma à basalte théoléïtique. Elles sont relativement anciennes avec des dates dépassant . Sa nature embryonnaire et l'absence d'activité géothermique à haute température, ainsi que d'extrusif siliceux, laissent envisager que le volcan central est inactif. Il a été relevé un cas d'éruption explosive (VEI de 3 à 4) qui s'est produit il y a  à Seyðishólar.

Références

Volcan en Suðurland
Fissure volcanique

Grímsnes


El Conservatorio Botánico Nacional de Midi-Pyrénées (en francés: Conservatoire botanique national Midi-Pyrénées o también Conservatoire botanique Pyrénéen), es un jardín botánico especializado en la Flora de los Pirineos, de administración estatal, que se encuentra en Bagnères-de-Bigorre, Francia.

Localización

Conservatoire botanique national Midi-Pyrénées Vallon de Salut, BP315, Bagnères-de-Bigorre, Département de Hautes-Pyrénées, Midi-Pyrénées, France-Francia.

Planos y vistas satelitales,

Está abierto al público en los viernes por la tarde de los meses cálidos del año.

Historia
El jardín botánico conservatorio ha sido creado para preservar las especies endémicas de los Pirineos.

Creado bajo la figura de una sociedad mixto para beneficiarse de una financiación suficiente y de una representatividad legítima, agrupa la región de Midi-Pyrénées (Pirineos Meridionales), el "département des HP", el municipio de bagnéres, el "PNP", el "ONF".

Puede pues además de su misión de conservación garantizar misiones de peritaje, de asistencia y de información para la opinión pública.

Su competencia territorial alcanza hasta los Pirineos Atlánticos con fuertes relaciones transfronterizas.

El conservatorio se instala a principios de 2000 en los locales vacantes del Observatorio del "Pic du Midi" (Pico del Mediodía), en el balneario.

Se efectuaron trabajos de remodelación, con el fin de transformar este edificio para recibir al público.

Se eligió como emblema del conservatorio, el lirio de los Pirineos.

Colecciones
Actualmente el jardín botánico es primordialmente un establecimiento de investigación y conservación de plantas de la zona pero también alberga las colecciones de los herbarios de Louis Ramond de Carbonnières, Pierrine Gaston-Sacaze, Pierre Le Brun, y Georges Bosc, totalizando unos 30,000 especímenes.

Referencias

Enlaces externos
 Página oficial del Conservatoire botanique Pyrénéen
 Página del Conservatoires Botaniques Nationaux
 Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables (Francés)
 Entrada en la página de Tourisme Hautes Pyrenees (Francés)
 Entrada en la página Biodiversity Collections Index

Pirineos
Pirineos
Pirineos

Conservatorio botánico nacional de Midi-Pyrénées


Agrilus berberus é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Curletti, 2003.

Referências

berberus

Agrilus berberus


Isasondo (en euskera Itsasondo) es un apeadero ferroviario situado en el municipio español homónimo en la provicina de Guipúzcoa, comunidad autónoma del País Vasco. Forma parte la línea C-1 de la red de Cercanías San Sebastián operada por Renfe.

Situación ferroviaria
La estación se encuentra en el punto kilométrico 585,817 de la línea férrea de ancho convencional  que une Madrid con Hendaya a 135,70 metros de altitud. El tramo es de vía doble y está electrificado.

Historia

Aunque el tramo Beasain-San Sebastián de la línea radial Madrid-Hendaya fue abierto al tráfico el 1 de septiembre de 1863, el apeadero no fue inaugurado hasta el 30 de septiembre de 1930. Su explotación inicial quedó a cargo de la Compañía de los Caminos de Hierro del Norte de España quien mantuvo su titularidad hasta que en 1941 fue nacionalizada e integrada en la recién creada RENFE. Desde el 31 de diciembre de 2004 Renfe Operadora explota la línea mientras que Adif es la titular de las instalaciones ferroviarias.

La estación
Itsasondo es un pequeño apeadero formado por dos andenes laterales y dos vías. Posee refugios para los viajeros. El cambio de andén se realiza a nivel.

Servicios ferroviarios

Cercanías
Los trenes de cercanías de la línea C-1 son los únicos que se detienen en la estación.

Referencias

Enlaces externos

 Renfe Cercanías San Sebastián en la web de Renfe

Itsasondo
Its
Estaciones de ferrocarril inauguradas en 1930
Estaciones ferroviarias de España en los años 1930
Estaciones de ferrocarril del País Vasco inauguradas en el siglo XX
Arquitectura de España de 1930

Estación de Isasondo


d'Alexandrie est  Patriarche melkite d'Alexandrie vers 680.

Contexte
Pierre ou Petros succède à certain Théodore qui a participé au synode de 655. il est connu pour avoir souscrit aux actes du  Troisième concile de Constantinople considéré comme le  œcuménique (680-681) avec le titre  « Évêque d'Alexandrie».  En réalité il  était, comme son prédécesseur, l'un des coadjuteurs ou selon Venance Grumel  « Topotèrètès » qui se succèdent dans l'administration du trône patriarcal au début de la domination arabe consécutive à la conquête musulmane de l'Egypte. Il a pour successeur dans sa fonction Théophylacte nommé par le concile d'Alexandrie en 685.

Notes et références

Bibliographie

Patriarche orthodoxe d'Alexandrie du VIIe siècle
Personnalité byzantine du VIIe siècle
Personnalité du haut Moyen Âge par nom
Patriarche du VIIe siècle

Pierre V d'Alexandrie


Selime Sultan Türbesi, Aksaray, Selime beldesinde bulunan türbe, gerek mimari, gerekse dekoratif yönden erken devir özelliklerini göstermektedir. Türbede taş ve tuğla işçiliği iç içedir. Mimari stili ve malzemeleri yönünden 13. yüzyılın başlarına tarihlenmektedir.

Aksaray ilindeki dinî yapılar
Aksaray ilinde İslam
Sultan Türbesi
Selçuklu türbeleri

Selime Sultan Türbesi


Yahşihan, Kırıkkale il merkezine en yakın ilçedir.

Tarihçe
20 Şubat 1956'da belde olan Yahşihan, 9 Mayıs 1990 tarihinde, 3644 sayılı kanunla ilçe olmuş ve 17 Ağustos 1991 tarihinde ilçe kaymakamının atanması ile fiilen ilçe olarak faaliyete geçmiştir.

İklim
İlçe, karasal iklimi etki alanı içerisindedir.

Nüfus

Ekonomi
İlçenin ekonomisi tarıma dayalıdır. Kırıkkale Sanayi Bölgesi, bu ilçenin sınırları içerisindedir.

Mahalleler
 Alaaddin
 Bayraktepe
 Doğanlık
 Emirler
 Erenler
 Hacıbey
 Kadıoğlu
 Seyrantepe
 Yenişehir
 Yeşil Vadi

Köyler
 Bedesten
 Hacıbalı
 Hisarköy
 Irmak
 Keçili
 Kılıçlar
 Mahmutlar

Önemli yerler
 Podium Alışveriş Merkezi
 Yahşihan Tren İstasyonu
 Irmak Tren İstasyonu

Kaynakça

Dış bağlantılar

Yahşihan


La Obisparra es una procesión pagana en forma de mascarada de carácter jocoso y festivo que se celebra en los periodos invernales de algunos pueblos de las comarcas de Aliste, y La Carballeda y Sanabria (Zamora). Posee algunos personajes fijos que aparecen en la procesión con una simbología clara: la Filandorra, el Ciego, el Gitano, la Madama, el Galán, etc. Dependiendo del lugar hay más o menos personajes. El cortejo está compuesto por una docena de diablos, casi todos ellos varones (aunque ciertos personajes sean femeninos). Es frecuente que realicen diversas parodias, piden contribuciones dinerarias a los asistentes, y en ocasiones arrojan ceniza. En el lenguaje coloquial popular de Aliste, la «Obisparra» es toda colectividad numerosa y bullanguera.

Historia
Cabe la posibilidad de que su origen esté en una celebración medieval que se denominaba el «Obispillo». Una especie de inocentada coral y consuetudinaria que se celebraba en las portadas de las grandes iglesias así como en la catedrales del norte de España. Celebrada en la víspera del 28 de diciembre, en el día de los Inocentes.

Características
La celebración pone de manifiesto, con su simbología asociada a los personajes, a los antiguos habitantes de los monasterios, la fertilidad y los bienes, además de los personajes singulares como el ciego.

Referencias

Véase también
Fiestas de interés turístico en la provincia de Zamora
Carocho
Pobladura de Aliste

Mascaradas en la provincia de Zamora
Aliste
La Carballeda
Sanabria

Obisparra


කාලයක් ළමුන් පාලනය කරනු ලැ‍බුවේ වැඩිහිටියන් විසින් සාක්ෂරතාවයේ ආකාර හරහාය. පොත්වල සාක්ෂරතා මට්ටම බොහෝ විට ළමයින්ට උචිත මාතෘකා සමඟ අනුරූප වේ. ළමයින්ට නුසුදුසු මාතෘකා සාක්ෂරතාවයේ ඉහල මට්ටම් සඳහා ලියනු ලබන අතර බොහෝමයක් ළමයින් මෙම පොත් කියවීමට යත්න දරන විට ඒවා ඔවුන්ගේ සාක්ෂරතා හැකියාවලින් ඔබ්බෙහි වනු ඇත.

රූපවාහිනියත් සමඟ වටහා ගැනීමට අවශ්‍ය සාක්ෂරතා මට්ටම වඩාත් පහල වන අතර ළමයින් උපකරණය භාවිතා කරන ආකාරය පරීක්ෂා කිරීම ද අපහසු වේ. තවද ඒ හරහා ගෙන එන අන්තර්ගතය එය ප්‍රදර්ශනය වීමට කලින් උපකල්පනය කළ නොහැක. කෙසේ නමුත් පාලනය නැවත ලබා ගැනීමට, ළමයින්ගේ රූපවාහිනී භාවිතය සීමා කිරීමට හා නිරීක්ෂණය කිරීමට පර්යේෂණ හා දියුණු කිරීම් රාශියක් සේවයෙහි යෙදී ඇත.

බොහෝ විට රූපවාහිනී මඟින් ළමයින්ට වැඩිහිටියන් විසින් ඔවුන් දැන නොගත යුතුයි සිතන දෑ පෙන්විය හැක. මේ සඳහා ප්‍රමුඛතම උදාහරණයක් වන්නේ ෆාදර් නෝව්ස් බෙස්ට් (Father Knows best) රූපවාහිනී වැඩසටහනයි. එහිදී සමහරක් විට ළමයින්ට වැඩිහිටියන් විසින් ඔවුන්ගෙන් රහසක්ව තබා ගන්නා ලොකුම රහස පවා දැන ගැනීමට ඉඩ සලස්වයි.

ළමයින් සමාජගත කිරීම


Sarah Dyrehauge Hansen (født 14. september 1996) er en dansk fodboldspiller, der spiller på midtbanen for AGF i Gjensidige Kvindeligaen og for Danmarks kvindefodboldlandshold. Hun har tidligere spillet for Kolbotn Fotball, Rosenborg, FC Thy-Thisted, Fortuna Hjørring, KoldingQ, Skovbakken og Vejle BK.

Hun har spillet en stribe kampe på de danske ungdomslandshold, heriblandt 50 kampe på U/17- og U/19-holdene. Desuden har hun i 2016 og 2017 spillet ni A-landskampe, og hun var med til EM-slutrunden i 2017, hvor  vandt sølv; Dyrehauge opnåede dog ikke spilletid ved den lejlighed.

Resultater
 Fortuna Hjørring
 Dansk mester: 2015-2016, 2017-2018
 Pokalmester: 2015-2016
 FC Thy-Thisted
 Pokalmester: 2020-2021

Referencer

Eksterne henvisninger

Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Fortuna Hjørring
Fodboldspillere fra FC Thy-Thisted Q
Fodboldspillere fra Rosenborg BK Kvinner
Fodboldspillere fra AGF Fodbold (kvinder)

Sarah Dyrehauge


رابطة الأطباء الدوليين لمنع الحرب النووية وتختصر (IPPNW). منظمة عالمية تتكون من 60 منظمة صحية وطنية حول العالم. تستخدم هذه المنظمة الطب، التعليم والتأييد في تجنب الحروب النووية وتؤيد نزع جميع الأسلحة النووية.
في منتصف ال80 من القرن العشرين أصبح للمنظمة 145,000 عضو وفي بداية ال90 من القرن العشرين أصبح لديها ما يساوي 200,000 ويقطنون في 60 دولة مختلفة. ومقر هذه المنظمة هو في كامبردج.

أنشئت المنظمة في ديسمبر عام 1980م على يد طبيب القلب برنارد لون وافيجوني تشازوف. وكانت على أساس الدراسات طبية أنتجوا فيها برنامج طبي تحذيري للبشر بالنسبة للبشر والبيئة نتيجة الحرب النووية. حملة الجماعة أنتجت كتب وأيضاً مواضيع للصحف المشهورة ولشبكات الإعلام المشهورة. كوفئت المنظمة بجائزة جائزة اليونسكو لعلوم السلام في عام 1985م..

الIPPNW وسعت نقاطها الأربع الرسمية لتأخد نقطة إيقاف كل الحروب، وتفهم متقدم لجميع الحروب المسلحة من منظور صحي عامي.

في أبريل 2006 أنشئت المنظمة تقرير ناقد لتقرير سبتمبر 2005 العائد إلى الأمم المتحدة حول كارثة تشيرنوبيل، والتي زعمت وجود 47 حالة للموت الفوري فيها. في أبريل 2007، أطلقت حملة الحملة العالمية لإلغاء الأسلحة النووية في العاصمة ڤيينا، والتي سببها أستطلاعات 2010 على عدم فعالية أتفاقية الحد من الأسلحة النووية.

مراجع

وصلات خارجية
 Official IPPNW Site
 Voices of Vision Documentary on IPPNW (Video)
 IPPNW Program - website for ICAN
 IPPNW Program - website for Aiming for Prevention
 Website by IPPNW Medical Students

تأسيسات سنة 1980 في الولايات المتحدة
حركات سلام مقرها في الولايات المتحدة
حركة مناهضة للأسلحة النووية
منظمات أسست في 1980
منظمات دولية
منظمات دولية مقرها في الولايات المتحدة
مؤسسات حازت على جائزة نوبل


Kreis Czarnikau was one of many Kreise (counties) in Regierungsbezirk Bromberg, in the Prussian Province of Posen. It existed from 1816 to 1920 and had its capital at Czarnikau. Today, the area of this district belongs to Poland and is part of the Greater Poland Voivodeship.

History
The district area became part of Prussia after the First Partition of Poland in 1772. The district of Czarnikau was formed on July 1, 1816. On January 1, 1818, the new district of Chodziesen (later renamed Kolmar in Posen) was formed from the eastern part of the Czarnikau district. On October 1, 1887, the new Filehne district was formed from the western part of the Czarnikau district.

By the Treaty of Versailles, the district was divided on January 10, 1920. The area south of the Netze river became part of Poland. The area north of the Netze remained in Germany and became part of the Netzekreis in the new province of Grenzmark Posen-West Prussia.

Demographics

The Czarnikau district had a German majority population and a large Polish minority.

Table of Standesämter
"Standesamt" is the German name of the local civil registration offices which were established in October 1874 soon after the German Empire was formed. Births, marriages and deaths were recorded. Previously, only the church records were used for Christians.

References

This article is part of the project Wikipedia:WikiProject Prussian Kreise. Please refer to the project page, before making changes.

Districts of the Province of Posen

Kreis Czarnikau


Elżbieta Katolik (geb. Skowrońska; * 9. Oktober 1949 in Warschau; † 28. Juni 1983 in Sieradz) war eine polnische Mittelstreckenläuferin, die sich auf die 800-Meter-Distanz spezialisiert hatte.

Sportliche Laufbahn
1969 gewann sie bei den Europäischen Hallenspielen in Belgrad mit der polnischen Mannschaft Silber in der gemischten Staffel, und 1971 kam sie mit der polnischen Stafette bei den Leichtathletik-Europameisterschaften in Helsinki auf den fünften Platz in der 4-mal-400-Meter-Staffel.
Bei den Olympischen Spielen 1972 in München schied sie sowohl über 800 m wie auch als Teil der polnischen Mannschaft in der 4-mal-400-Meter-Staffel im Vorlauf aus.
1973 gewann sie bei den Leichtathletik-Halleneuropameisterschaften in Rotterdam und bei der Universiade Bronze. 1974 siegte sie bei den Hallen-EM in Göteborg und wurde bei den EM in Rom Siebte.
Einem vierten Platz bei den Hallen-EM 1975 in Kattowitz folgte eine weitere Bronzemedaille bei den Hallen-EM 1977 in San Sebastián.
1980 wurde sie Vierte bei den Hallen-EM in Sindelfingen. Bei den Olympischen Spielen in Moskau erreichte sie im Einzelwettbewerb das Halbfinale und kam mit dem polnischen Quartett auf den sechsten Platz in der 4-mal-400-Meter-Staffel.

Dreimal wurde sie polnische Meisterin über 800 m (1971, 1975, 1976), einmal über 400 m (1969) und zweimal im 400-Meter-Hürdenlauf (1977, 1979). In der Halle holte sie sechsmal den nationalen Titel über 800 m (1973, 1974, 1976, 1978–1980) und einmal über 400 m (1977).

Elżbieta Katolik starb im Alter von 33 Jahren bei einem Verkehrsunfall.

Persönliche Bestzeiten
 400 m: 52,73 s, 13. Juli 1977, Warschau
 800 m: 1:57,26 min, 11. August 1980, Budapest
 Halle: 2:01,3 min, 13. März 1977, San Sebastián
 1000 m: 2:37,8 min, 21. August 1974, Berlin
 400 m Hürden: 56,91 s, 30. Juli 1977, Bydgoszcz

Weblinks

Fußnoten

Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 1972
Teilnehmer der Olympischen Sommerspiele 1980
400-Meter-Läufer (Polen)
800-Meter-Läufer (Polen)
400-Meter-Hürdenläufer (Polen)
Olympiateilnehmer (Polen)
Polnischer Meister (Leichtathletik)
Pole
Geboren 1949
Gestorben 1983
Frau
Teilnehmer der Sommer-Universiade 1973
Universiadeteilnehmer (Polen)

Elżbieta Katolik


Hoholz, Almanya'nın Kuzey Ren-Vestfalya eyaletinde, Bonn kentine bağlı bölge. Beuel idari merkezine bağlı bölge Bonn'un doğusunda yer alır. Sankt Augustin kentine komşudur. Hoholz, ilk kez 1755 tarihli bir vergi listesinde kayıtlara geçmiştir. Bölge, 1969 yılında yapılan bir idari düzenlemeyle bağlı olduğu Stieldorf'tan alınıp Bonn'a dahil edilmiştir.

Hoholz


Te Kaha est une petite communauté de l'île du Nord de la Nouvelle-Zélande.

Géographie
Elle est située dans la baie de l'Abondance ou Bay of Plenty proche de la ville d'Opotiki.

Population
Elle a une population d'environ         en 2006.
Approximativement  étant des descendants de Māori.

Personnalités notables
Le Caporal , qui a reçu la « New Zealand Victoria Cross » le , venait de la ville de Te Kaha, tout comme , qui reçu la VC à titre posthume en .
Un homme de radio australien,  a aussi des connexions avec la ville de Te Kaha et le Marae de Tukaki.

Marae
Liste des marae  et des Te Whanau et de  l'iwi des Apanui.
Hārāwaka - Hawai ;
Hikarukutai - Maraenui ;
Tutāwake - Whitianga ;
Rongomaihuatahi - Omaio ;
Matekitatahi - Otuwhare ;
Hinetekahu - Waiōrore ;
Te Ehutu - Te Kaha ;
Kaiaio - Maungaroa ;
Kahurautao - Pahaoa ;
Maruhaeremuri - Wairuru ;
Pararaki - Raukokore ;
Kauaetangohia - Whangaparaoa ;
Ngunguruoterangi - Potaka.

Voir aussi

Liste des villes de Nouvelle-Zélande

Notes et références

Liens externes

Ville en Nouvelle-Zélande

Baie en Nouvelle-Zélande

Te Kaha


"Rockefeller" terimini içeren birçok sayfa olabilir; bu nedenle "Rockefeller", şu anlamlara gelebilir:

Kişiler
Rockefeller ailesi
William "Bill" Rockefeller Sr. (1810–1906), John Sr.'nin, William Jr.'nin ve Franklin Rockefeller'in babası
John D. Rockefeller Sr. (1839–1937), ailenin kurucusu
William A. Rockefeller Jr. (1841–1931), ailenin kurulmasında yardımcı olaran, John Sr.'nin erkek kardeşi
Franklin Rockefeller (1845–1917), John Sr.'nin erkek kardeşi
Laura Spelman Rockefeller (1839–1915), John Sr.'nin eşi
Elizabeth Rockefeller Strong (1866–1906), John Sr.'nin kızı
Alta Rockefeller Prentice (1871–1962), John Sr.'nin kızı
Edith Rockefeller McCormick (1872–1932), John Sr.'nin kızı
John D. Rockefeller Jr. (1874–1960), John Sr.'nin oğlu
Abby Aldrich Rockefeller (1874–1948), John Jr.'nin eşi
Abby Rockefeller Mauzé (1903–1972), John Jr.'nin kızı
III. John D. Rockefeller (1906–1978), John Jr.'nin oğlu
Nelson Rockefeller (1908–1979), John Jr.'nin oğlu
Laurance Rockefeller (1910–2004), John Jr.'nin oğlu
David Rockefeller (1915–2017), John Jr.'nin oğlu

Kurumlar
Rockefeller Brothers Fund, başlıca üçüncü nesil hayırseverlik
Rockefeller Center, New York'ta bulunan bir yapı
Rockefeller Koleji, Princeton Üniversitesinde bulunan kolej
Rockefeller Vakfı, asıl ailesinin hayırsever organizasyonu
Rockefeller Grubu
Rockefeller Enstitüsü Hükümeti ABD hükûmeti ile ilgili çalışmalar yürütmektedir, bir kamu politikası araştırma birimi
Rockefeller Music Hall, Oslo'da bir müzik mekanı, Norveç
Rockefeller Üniversitesi, New York şehrinde bulunan üniversite.

Diğer
Rockefeller uyuşturucu kanunları
Roc-A-Fella Records - Büyük bir Amerikan hip hop plak
"Cinderella Rockefella" - tarafından gerçekleştirilen 1968 şarkı Esther Ofarim ve o dönemdeki kocası Abi
Beto Rockfeller - 1968 Brezilyalı telenovela.
John D. Rockefeller, Jr Memorial Parkway - tarihleri arasında Karayolu Yellowstone Millî Parkı ve Grand Teton National Park John D. Rockefeller adanmış, Jr
Laurance S. Rockefeller Preserve - içinde bir korunmuş alan Grand Teton National Park John D. Rockefeller tarafından yetenekli, Jr ailesi
Rockefeller State Park Koru - New York eyaletinde bir devlet park, Amerika Birleşik Devletleri
Oysters Rockefeller ile yapılmış, bir tabak istiridye lar

Rockefeller ailesi

Rockefeller


القصيبة هي إحدى القرى اللبنانية من قرى قضاء النبطية في محافظة النبطية ترتفع عن سطح البحر 350 متر
تبعد عن العاصمة بيروت حوالي 82 كيلو متر
تصل إليها من بيروت عبر طريق صيدا - دير الزهراني، النبطية، القصيبة يعمل أبنائها في الزراعة، الخدمات وتجارة السيارات .

معلومات جغرافية عن البلدة
 القصيبة قرية من قرى الجنوب اللبناني قضاء النبطية، تبعد عن مركز القضاء والمحافظة (النبطية )12 كلم وعن العاصمة بيروت 82 كلم
 يحد البلدة من الشمال عدشيت وعبا، من الجنوب كفرصير، من الشرق قاقعية الجسر، ومن الغرب بريقع وصير الغربية
 تمتد البلدة على مساحة ما يقارب 5000 دونم
 ترتفع عن سطح البحر 350 متر، وتبعد عن البحر حوالي 17 كيلومتر
 يمكن الوصول إليها عبر طريقين رئيسيين
النبطية- شوكين - عدشيت - القصيبة
 عبر الطريق الساحلي: أبو الأسود - الخرايب - الزرارية - بريقع - القصيبة .

أحياؤها
تقسم القصيبة إلى عدة أحياء : القلع - البياض - الجامع- العين - القوابر - الصوان - القلعة— الجبل- النبع- جل السوق....

مميزاتها وآثارها
 تتميز البلدة بنبعها المعروف بنبع القصيبة، وهو يعتبر مصدرا هاما لتأمين المياه للبلدة والقرى المجاورة، كما توجد في البلدة عدة عيون مائية( مثل عين كوعين، عين القصب.....)
 هناك عدة أثارات في الأحياء الغربية (القلعة) والشمالية الشرقية للبلدة( المدوّر)
 تشتهر البلدة بتجارة السيارات كما يوجد فيها مساحات كبيرة مزروعة بالتبغ وبعض الأشجار كالزيتون والحامض والليمون
 تعتبر البلدة نقطة عبور بين القرى المحيطة، نظرا لموقعها الذي يتوسط عددا من القرى

السكان والعائلات
يبلغ عدد سكانها نحو 10000 نسمة، معظمهم مقيمٌ فيها صيفا شتاء، فيما يقطن الباقون العاصمة بيروت فضلا عن وجود عدد من الشبّان المهاجرين خارج الوطن (وخصوصا إلى أوروبا الغربية وأفريقيا)

من العائلات الموجودة في بلدة القصيبة: مهدي، ياسين، منصور، سليمان، حيدر، نعيم، نجم، عليق، وهبي(ياسين)، نزال، صايغ، سعيـّد، عبد الله(نعيم)، رسلان، ضرير (مهدي) ، جفـّال، حجازي، مسلم، فياض، محسن(فحص)، شمس الدين، موسى (مهدي)، سليم (سليمان).

التعليم في القصيبة
يوجد في البلدة ثانوية رسمية ومدرسة متوسطة  بالإضافة إلى أربع مدارس خاصة: مدرسة الإمام زين العابدين، مدرسة النهضة الحديثة , ثانوية السراج وثانوية إليسا.

أعلام

 كميل زيدان

المراجع

أماكن مأهولة في لبنان
أماكن مأهولة في محافظة النبطية
قرى جبل عامل
منطقة النبطية
أماكن مأهولة في قضاء النبطية

القصيبة (النبطية)


An Cyperus costaricensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Gómez-laur.. An Cyperus costaricensis in nahilalakip ha genus nga Cyperus, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cyperus

Cyperus costaricensis


حلوة يا بلدي أغنية باللهجة المصرية للنجمة الإيطالية مصرية المولد داليدا.

غنت داليدا الأغنية العام 1979م. حيث كتب كلماتها الشاعر مروان سعادة، وقد حققت الأغنية نجاحاً كبيراً بين الجمهور المصري.

مراجع

أغان مصرية
أغان منفردة 1979
أغان وطنية
أغاني 1979
داليدا

حلوة يا بلدي


Þórarinn Hjartarson getur átt við:

Þórarinn Hjartarson (sagnfræðingur)
Þórarinn Hjartarson (hlaðvarpsstjórnandi)

Þórarinn Hjartarson


Mato Hanžeković () a fost un scriitor croat, avocat și jurnalist.

Biografie
Mato Hanžeković s-a născut la Požega, la 31 august 1884.  El a absolvit Dreptul la Zagreb și a lucrat ca judecător în Bihać și Žepče și ca avocat în Bijeljina și Bosanska Dubica. Din 1927 a locuit în Zagreb, unde a lucrat ca scriitor și jurnalist politic profesionist. De asemenea, a publicat sub pseudonimul M. Gabrijel. A decedat la Zagreb la 12 august 1955.

Mato Hanžeković a publicat în 1932 utopia Un om de rang (Gospodin čovjek) despre un grup de oameni care reconstruiesc civilizația distrusă de un război mondial.

Lucrări
 "Pisma iz Lumbarde" - "Scrisori din Lumbarda"
 "Sa zlatnih polja" - "Pe câmpuri de aur"
 "Bijeli grijesi" - "Păcatele albe"
 "Na prijelomu" - "În pauză"
 "Gospodin čovjek" (1932)

Note

Vezi și
 Științifico-fantasticul în Croația
 Listă de scriitori croați

Nașteri în 1884
Decese în 1955
Scriitori croați
Scriitori de literatură științifico-fantastică
Avocați croați
Jurnaliști croați

Mato Hanžeković


La ruelle Lavrouchinski (en est une ruelle piétonne de Moscou.

Situation et accès
Située dans l'arrondissement de Iakimanka du district administratif central, elle se prolonge du quai Kadachiovskaia jusqu'à la ruelle Bolchoï Tolmatchiovski.

Origine du nom

Historique
Aux , rue Popkova, rue Lavrova)

Bâtiments remarquables et lieux de mémoire
La numérotation des maisons débute au quai Kadachiovskaia. Du côté pair se trouvent les bâtiments de la galerie Tretiakov aux  et 12.

Références

Voie à Moscou
Voie piétonnière en Russie

Ruelle Lavrouchinski


විරුවනය () යනු ලෝ පස් වලින් මූලික ලොහ වෙන්කර ගැනීම සඳහා තාපය භාවිතා කිරීමේ ක්‍රමවේදයයි. එය නිස්සාරණ ලෝහවේදයේ ආකාරයක් ය. එය අදාළ ලෝ පස් වලින් බොහෝ ලෝහ නිස්සරණය කර ගැනීම සඳහා භාවිතා වෙයි. උදාහරණ අතර රිදී, යකඩ, තඹ, සහ වෙනත් නීච ලෝහ වෙයි.

ක්‍රියාවලිය

භස්මීකරණය

ඌනකරණය

ස්‍යන්ද

ඉතිහාසය

ටින් සහ ඊයම්

තඹ සහ ලෝකඩ

මුල් කාලීන යකඩ විරුවනය

පසු කාලින යකඩ විරුවනය

නීච ලෝහ

පාරිසරික සහ වෘත්තීයමය සෞඛ්‍යය බලපෑම්

වායු දූෂණය

අපජලය

සෞඛ්‍යය බලපෑම්

රෙගුලාසි

ආශ්‍රිත

චීනචට්ටි
 Ellingham diagram, useful in predicting the conditions under which an ore reduces to its metal
 Copper extraction techniques
Clinker
Cupellation
Lead smelting
Metallurgy
Pyrometallurgy
Wrought iron
Zinc smelting

මූලාශ්‍ර

භාහිර සබැඳි

Firing techniques
Metallurgical processes

විරුවනය


An Zeugites panamensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Jason Richard Swallen. An Zeugites panamensis in nahilalakip ha genus nga Zeugites, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Zeugites

Zeugites panamensis


Sinop Futebol Clube este o echipă de fotbal din campionatul Braziliei, cu sediul în orașul Sinop, statul Mato Grosso, înființată în anul 1977.

Cluburi braziliene de fotbal
Fondări în 1977

Sinop Futebol Clube


Thomas Weber (* 20. März 1952 in Magdeburg) ist ein deutscher Prähistoriker und Experte für die ältere Urgeschichte Mitteldeutschlands, besonders auf dem Gebiet des Paläolithikums.

Wissenschaftlicher Werdegang
Thomas Weber wuchs in Magdeburg auf. Nach dem Abitur 1970 und dem Grundwehrdienst studierte er von 1972 bis 1976 an der Humboldt-Universität zu Berlin das Fach Ur- und Frühgeschichte. Seine 1976 abgeschlossene Diplomarbeit mit dem Titel Vergleichende Studien zur Ertebölle-Kultur – Lietzow-Buddelin behandelte den Übergang vom Spätmesolithikum zum Frühneolithikum im südlichen Ostseegebiet.

Seit 1976 ist Weber am Landesmuseum für Vorgeschichte, dem heutigen Landesamt für Denkmalpflege und Archäologie Sachsen-Anhalt im Bereich Bodendenkmalpflege angestellt. Seit 1985 ist er Leiter der Abteilung Bodendenkmalpflege für den Regierungsbezirk Magdeburg (bis 1990 Bezirk Magdeburg der DDR). 1986 schloss er seine Dissertation an der Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg zum Thema Die Steinartefakte des Homo erectus von Bilzingsleben ab. 1994 habilitierte er sich an derselben Universität mit dem Thema Mathematische Methoden bei der Analyse von Inventaren geschlagener Steinartefakte und erhielt daraufhin den Status eines Privatdozenten.

Seit der Gründung der Archäologischen Gesellschaft in Sachsen-Anhalt e. V. im Jahre 1991 ist er deren Vorsitzender. Des Weiteren hat er die Ausrichtung der seit 2005 bestehenden AG Computeranwendungen und Quantitative Methoden in der Archäologie aktiv mitgeprägt. Anlässlich seines 60. Geburtstages wurde ihm eine Festschrift gewidmet.

Schriften (Auswahl)
 Die Steinartefakte des Homo erectus von Bilzingsleben. In: Dietrich Mania/Th. Weber: Bilzingsleben III. Homo erectus – seine Kultur und Umwelt Berlin, Akademie-Verl., 1986, S. 65–230.
 Ein mesolithisches Grab von Unseburg, Kr. Staßfurt. Jahresschr. mitteldt. Vorgesch. 71, 1988, S. 7–19.
 (zusammen mit Th. Litt:) Ein eemzeitlicher Waldelefanten-Schlachtplatz bei Gröbern, Kr. Gräfenhainichen. Ausgr. u. Funde 33, 1988, S. 181–188.
 Die Steinartefakte von Bilzingsleben. Aussagemöglichkeiten zur Lösung aktueller Fragestellungen bei der Erforschung des Alt- und Mittelpaläolithikums in Mitteleuropa. In: Ethnogr.-Archäol. Zeitschr. 30, 1988, S. 249–266.
 Analysen der archäologischen Funde und des Befundes. In: D. Mania/M. Thomae/Th. Litt/Th. Weber: Neumark-Gröbern. Beiträge zur Jagd des mittelpaläolithischen Menschen. Berlin, Akademie-Verl., 1990, S. 237–255.
 Merkmalanalytische Untersuchungen an den Artefakten von Zwochau, Tagebau Delitzsch-Südwest, Sachsen. Arbeits- u. Forschungsber. sächs. Bodendenkmalpfl. 38, 1996, S. 57–68.
 Älterpaläolithische Funde im Mittelelbgebiet. In: Leipziger geowissenschaftl. Mitteilungen, Band 5, 1997, S. 183–199
 Ein Waldelefantenfund der letzten Zwischenwarmzeit aus dem Tagebau Gröbern bei Bitterfeld. In: H. Meller (Hrsg.): Paläolithikum und Mesolithikum. Kataloge zur Dauerausstellung im Landesmuseum für Vorgeschichte Halle 1 (Halle/Saale), 2004, S. 151–162.
 Archäologie in Sachsen-Anhalt. (Jahrbuch, Hrsg. zusammen mit H. Meller:) Hrsg. vom Landesamt für Denkmalpflege und Archäologie Sachsen-Anhalt und vom Vorstand der Archäologischen Gesellschaft in Sachsen-Anhalt e. V., NF 2 (Halle/Saale).
 The Lower / Middle Palaeolithic transition – is there a Lower/Middle Palaeolithic transition? In: Preistoria Alpina, Band 44, S. 17–24.

Einzelnachweise

Prähistoriker
Deutscher
Person (Magdeburg)
Geboren 1952
Mann

Thomas Weber (Prähistoriker)


Sofie Krehl, née le  à Kempten, est une fondeuse Allemande.

Carrière
Membre du SC Oberstdorf, elle court ses premières compétitions FIS en 2011. En 2013, elle reçoit sa première sélection en équipe nationale, à l'occasion du Festival olympique de la jeunesse européenne, où elle prend la  à deux reprises. En 2014, pour ses premiers pas dans la Coupe OPA, elle monte sur le podium () avec ses coéquipières du relais à Oberwiesenthal. Un an plus tard, pour ses deuxièmes championnats du monde junior, à Almaty, elle prend la dixième place du sprint, puis remporte la médaille de bronze avec le relais.

En 2016, aux Championnats du monde des moins de 23 ans, elle décroche deux huitièmes place en sprint et dix kilomètres libre. Cet hiver, elle a utilisée pour la première fois dans un relais de Coupe du monde à Nové Město () et compte de multiples placements dans le top dix en Coupe OPA.

En décembre 2016, elle fait ses débuts individuels en Coupe du monde à Davos, y marquant ses premiers points directement avec une  place sur le sprint. Peu après, elle s'impose dans une manche de la Coupe OPA à Goms. Participante à son premier Tour de ski, elle arrive cinquième du sprint (finaliste) aux Championnats du monde des moins de 23 ans à Soldier Hollow. Ensuite, elle est choisie pour participer aux Championnats du monde élite à Lahti, où elle réalise ses meilleures performances cet hiver avec une  et une  place.

Membre des Douanes depuis 2016, elle doit renoncer aux compétitions lors de la saison 2017-2018 en raison d'une blessure

Elle marque de nouveau des points en Coupe du monde en 2018-2019, puis atteint sa première demi-finale en sprint en fin d'année 2019 à Planica (). Elle améliore ce résultat en février 2021, lorsqu'elle arrive huitième du sprint libre à Ulricehamn.

Sur les Championnats du monde à Oberstdorf, son meilleur résultat individuel est  au trente kilomètres classique, tandis qu'elle est neuvième en sprint par équipes.

Palmarès

Jeux olympiques d'hiver

Légende :
  : pas d'épreuve
 — : non disputée par Krehl

Championnats du monde

Légende :
  : pas d'épreuve
 — : Krehl n'a pas participé à l'épreuve

Coupe du monde
 Meilleur classement général :  en 2021.
Meilleur résultat individuel : .

Championnats du monde junior et de moins de

Légende :
  : troisième place, médaille de bronze
  : pas d'épreuve
 — : non disputée par Krehl

Coupe OPA
 du classement général en 2016.
8 podiums individuels, dont 1 victoire.
1 podium en relais.

Références

Liens externes

Fondeuse allemande
Fondeuse aux Jeux olympiques d'hiver de 2022
Médaillée aux Jeux olympiques d'hiver de 2022
Médaillée d'argent olympique allemande
Naissance en septembre 1995
Naissance à Kempten im Allgäu

Sofie Krehl


MDG (Musikproduktion Dabringhaus und Grimm) est un label discographique indépendant allemand de musique classique, fondé en 1978.

Historique
MDG, pour Musikproduktion Dabringhaus und Grimm, est un label discographique fondé en 1978 par Werner Dabringhaus et Reimund Grimm, deux jeunes ingénieurs du son allemands.

Basé à Detmold, le label est spécialisé dans la musique classique.

Le fond de catalogue, en grande partie constitué de répertoires rares et négligés, comprend environ  titres, avec des enregistrements privilégiant les acoustiques naturelles. Par an, la société produit environ  nouveautés discographiques.

Artistes
Le Trio Parnassus, , le Quatuor de Leipzig,  ou l'Ensemble Villa Musica sont quelques-uns des artistes enregistrés par MDG.

Notes et références

Liens externes

Label de musique classique
Label discographique indépendant
Entreprise fondée en 1978

MDG (label)


Isabel de Castro (eigentlich Isabel Maria Bastos Osório de Castro e Oliveira, * 1. August 1931 in Lissabon; † 23. November 2005 in Borba) war eine portugiesische Schauspielerin.

Leben
De Castro spielte bereits als Teenager in Filmen und war, ab den 1990er Jahren verstärkt für das Fernsehen, bis zu ihrem Tod aktiv. Auch auf der Bühne, so am Estúdio do Salitre, war die mehrfach ausgezeichnete Schauspielerin zu sehen. Ihre Karriere begann 1946 in der musikalischen Komödie Ladrão, precisa-se!…, worauf zahlreiche Engagements auch für spanische Filme, vor allem in den 1950er und 1990er Jahren, folgten. Für Antonio Momplet und Ignacio F. Iquino drehte sie Brigada criminal (1950), El sistema Pelegrín (1952) und La danza del corazón aus demselben Jahr neben Tony Leblanc. Insgesamt sechs Jahre verbrachte sie in Spanien; zurück in der Heimat ging sie u. a. an das Teatro da Trindade und das Teatro Avenida. Ein großer Erfolg war ihre Rolle im Stück "A cozinha".

De Castro gehörte zu den immer wiederkehrenden Darstellerinnen des portugiesischen Films und arbeitete mit nahezu allen wichtigen Regisseuren zusammen.

Filmografie (Auswahl)
 1946: Ladrão, Precisa-se!…
 1953: La montaña sin ley
 1955: El Cerco – Verrucht und verdammt (El cerco)
 1974: Schöne Sitten (Brandos costumes)
 1979: Der Graf von Monte Christo
 1981: Francisca
 1983: Ohne Schatten von Sünde (Sem Sombra de Pecado)
 1985: Ein portugiesischer Abschied (Um adeus portugues)
 1987: Der Morgen des Mißtrauens (Uma pedra no bolso)
 1988: Harte Zeiten für unsere Zeiten (Tempos dificeis, este tempo)
 1989: Das Blut (O sangue)
 1993: Hier auf Erden (Aqui na terra)
 1993: Am Ufer des Flusses (Vale Abraão)
 1997: Reise an den Anfang der Welt (Viagem ao principio do mundo)
 1998: Tráfico
 2002: Aparelho Voador a Baixa Altitude
 2003: Sem Ela
 2004: A casa esquecida (Kurzfilm)

Weblinks

Einzelnachweise

Filmschauspieler
Portugiese
Geboren 1931
Gestorben 2005
Frau

Isabel de Castro


Flommen er et fredet engomåde der støder lige op til østsiden af Sorø by.  Flommen var oprindeligt en arm på Sorø Sø, men i 1700- og 1800-tallet sænkede man i flere omgange vandstanden i Sorø Sø og inddæmmede til sidst Flommen. Samtidig anlagde man Fægangen, den store vej der fører tværs over Flommen. En  bestemmelse fra 1882 pålægger skovrideren at lede vand ind på den sydlige del af Flommen, inden frosten kommer, så borgerne i Sorø har en skøjtebane. I dag græsses det meste af Flommen af kvæg og heste, så området ikke vokser til og kan bevare sin karakter som eng med enkelte større enligt stående træer. Nogle steder er engen dog vokset kraftigt til med især pil. Den nedlagte jernbane over Flommen er nu en gang- og cykelsti.

Skovområdet omkring Filosofgangen er specielt ved, at skoven har fået lov til at henligge som en slags naturskov i mange år, og skoven rummer mange forskellige slags træer.

Flommen udgør hovedparten af Natura 2000-område nr. 160: Nordlige del af Sorø Sønderskov. Engen og  nogle tilstødende skovarealer, i alt 127 hektar blev fredet i 1977 for at sikre at Flommen bevarer sin karakter af åbent engområde, og at der ikke foretages ændringer i terræn og vandstand.  En del af skovene havde henligget som fredskov siden 1952. Området ejes af Sorø Akademi, der ikke ønskede erstatning ved fredningens gennemførelse

Kilder og henvisninger

Sorø
Fredede arealer i Danmark

Flommen


Holandska kuća, bivše žitno skladište u Sisku.

Povijest
Sagrađena je oko 1860. godine u glavnoj gradskoj ulici grada Siska. Jedno je od posljednjih velikih skladišta koji su u to vrijeme izgrađeni u Sisku. Donji dio kuće služio je kao trgovački prostor, dok je gornji dio služio kao skladište.

21. stoljeće dočekala je zapuštena. Prenamjena Holandske kuće najveći je projekt u kulturi u novijoj povijesti grada. Zapušteni prostor obnovljen je, dograđen te prenamijenjen u interpretacijski centar industrijske baštine, prvi u Hrvatskoj. Projekt je dovršen 5. siječnja 2020. godine. Na šest etaža i više od 2.000 četvornih metara nalazi se multimedijski postav izložbe industrijske baštine, galerija velikog sisačkog akademskog slikara Slave Striegla, zbirka starih uređaja za reprodukciju zvuka kolekcionara Velimira Krakera te prostori za održavanje stručnih skupova i projekcija. Jedinstven je to primjer prenamjene na hrvatskom, ali i europskoj razini.

Izgled
Ima jednostavan pravokutan tlocrt, masivno zidani podrum i četiri kata s otvorenom drvenom međustropnom konstrukcijom. Očuvana gredna konstrukcija prostoru daje izraziti ambijentalni ugođaj. Smještena je u glavnoj gradskoj ulici grada Siska i svojim specifičnim pročeljem razlikuje se od ostalih objekata. Upravo prema tom pročelju dobila je i naziv "Holandska kuća". Donji dio kuće služio je kao trgovački prostor, dok je gornji dio služio kao skladište.

Izvori

Građevine u Sisku

Holandska kuća u Sisku


Roberto Carlos Figueiredo Costa (Caravelas, 14 de abril de 1965), mais conhecido como "Robertinho Mucuri" é um tabelião, bacharel em Direito, especialista em Direito Registral e Notarial, e em Gestão Pública e político brasileiro filiado ao União Brasil (UNIÃO).

Robertinho Mucuri é o atual prefeito do município de Mucuri (gestão 2021/2024), cargo que ocupou anteriormente de 1993 a 1996 e de 2001 a 2004. Eleito pela última vez nas eleições de 15 de novembro de 2020 com 6.355 votos (28,73%) ao derrotar o também ex-prefeito Paulo Alexandre Matos Griffo (PSB) com 6.238 votos (28,21%).

Biografia
Robertinho Mucuri nasceu em Caravelas e ainda criança mudou-se com os pais para o distrito da Taquarinha, no município de Mucuri. Nascido numa família pobre e afrodescendente "Robertinho" começou sua vida trabalhando. Na infância já era um vendedor de picolés e salgadinhos, o menino se tornou engraxate e posteriormente vendedor de hortaliças e peixes na feira livre. E já na adolescência virou office boy de um Cartório.

Em 1984, por meio de concurso público para Oficial de Registro Civil de Pessoas Naturais com Funções Notarias, realizado pelo Tribunal de Justiça do Estado da Bahia, foi confirmado em 1º lugar, nomeado logo depois na condição de Oficial de Registro Civil e Tabelião de Notas do Cartório do distrito de Taquarinha, em Mucuri. E nas suas andanças pelo município registrando e casando as pessoas, por muitas vezes em comunidades humildes, ele era preciso emprestar a sua própria roupa para os casando, para que a cerimônia pudesse acontecer entre os noivos.

Carreira Política
Como tabelião foi um dos principais bandeirantes do processo de instalação da comarca de Mucuri, no início da década de oitenta e na época, para facilitar a instalação do território jurisdicional e consequentemente a implantação do Fórum Pedro Fontes, além da sua função de titular no Cartório de Taquarinha, "Robertinho" também acumulou as funções de Oficial de Justiça, Avaliador Judicial e Oficial do Cartório de Registro de Imóveis da Comarca de Mucuri.

Ingressou na política no final da década de oitenta a convite do ex-prefeito Gustavo Antunes Saúde, o "Gustavinho", que administrou o município de Mucuri por três mandatos. Robertinho foi eleito prefeito pela primeira vez aos 27 anos, pela segunda vez aos 35 anos e pela terceira vez aos 55 anos. Antes de assumir o atual cargo de prefeito de Mucuri em 1º de janeiro de 2021, ele ocupava a função de subtabelião do Cartório do 3º Tabelionato de Notas de Salvador.

Realizações Públicas
No seu segundo governo registrou o legado de inaugurar uma obra a cada 15 dias e imprimiu a marca de 104 grandes obras públicas construídas, beneficiando a sede, os 11 povoamentos e mais de 30 comunidades rurais do município. No seu atual mandato construiu os mercados públicos de Itabatã e Mucuri, implantou a primeira maternidade pública da história do município. No verão de 2023 entregou o maior programa de pavimentação asfáltica da história da cidade.

Desde o seu primeiro governo que ficou consagrado como um prefeito festeiro pela realização das grandes festas culturais e momescas de verão, especialmente réveillon, carnaval, forró do Peroá e festa da cidade. No atual mandato, a sua administração tornou a revolucionar o turismo de Mucuri com um verão que voltou a atrair multidões de todas as regiões do Brasil, mantendo a consagração da cidade com o título de maior carnaval de participação popular do interior da Bahia.

Ligações externas

 Governo Municipal de Mucuri

Católicos do Brasil
Prefeitos de municípios da Bahia
Membros do União Brasil
Naturais de Caravelas (Bahia)

Robertinho Mucuri


The Kim Sisters () foi um grupo feminino sul-coreano formado pelas irmãs Kim Sook-ja (Sue) e Kim Ai-ja (Aija) com a prima Lee Min-ja (Mia, conhecida profissionalmente como Kim Mia). O grupo tornou-se conhecido por ser o primeiro grupo musical sul-coreano a alcançar sucesso no mercado dos Estados Unidos.

História

1950–1958: Formação e apresentações em campos militares
As irmãs Sook-ja e Ai-ja são filhas de Kim Hae-song, um maestro popular, e de Lee Nan-young, uma das cantoras mais famosas da Coreia antes de eclodir a Guerra da Coreia, tendo sido mais conhecida pela canção "Tears of Mokpo". Enquanto Min-ja, é filha de Lee Bong-ryong, um músico e irmão mais velho de Lee Nan-young.

Em junho de 1950 iniciou-se a Guerra da Coreia, durante este período, a Coreia do Norte capturou da casa da família e depois executou Kim Hae-song, o pai de Sook-ja e Ai-ja. Após o sequestro do marido, Lee começou a se apresentar para as tropas estadunidenses em campos militares. Os soldados lhe ofereciam bebidas alcoólicas, que a família trocava por arroz no mercado negro. Devido as dificuldades financeiras, Lee adotou Min-ja e fez com que suas filhas formassem um grupo de canto para sustentar a família. Lee comprou discos estadunidenses no mercado ilegal para que as meninas pudessem aprender canções como "Ole Buttermilk Sky" de Hoagy Carmichael, que elas passaram a tocar em bares e boates para os soldados estadunidenses, que residiam na Coreia do Sul durante a Guerra da Coreia.

De 1953 a 1958, elas aprenderam canções e se apresentaram em vários campos militares dos Estados Unidos na Coreia do Sul. Apesar de seu inglês limitado, as membros tocavam diversos instrumentos musicais. Sua popularidade entre as tropas estadunidenses, fez com que se espalhassem notícias sobre o grupo, dessa forma, o produtor de entretenimento Tom Ball voou para a Coreia do Sul em 1958 para ouvir o grupo se apresentar, e The Kim Sisters assinou um contrato com Ball logo depois. Apesar disso, o grupo levou quase um ano para conseguir vistos para ingressar nos Estados Unidos.

1959–década de 1980: Popularidade nos Estados Unidos e dissolução
Em 1959, The Kim Sisters chegou a Las Vegas, Estados Unidos, para se apresentar na "China Doll Revue" de Ball no Thunderbird Hotel. Após cumprir seu contrato de residência no Thunderbird, o grupo começou a se apresentar no Stardust Hotel. Nesta época, o grupo foi convidado para cantar pela primeira vez no The Ed Sullivan Show da CBS, programa em que se apresentou por mais 21 vezes. O trio frequentemente se apresentava vestindo cheongsam coreano e cantando canções populares estadunidenses.

Em 1962, seu cover da canção "Charlie Brown" do The Coasters, alcançou a sétima colocação na tabela musical estadunidense Billboard Hot 100, tornando The Kim Sisters, o primeiros artista coreano comercialmente bem-sucedido nos Estados Unidos. Em 14 de outubro de 1962, o grupo realizou uma aparição no sitcom de Dean Jones , Ensign O'Toole da NBC.

A popularidade do trio fez com que lançassem diversos singles e álbuns ao longo da década de sessenta, incluindo apresentações no Canadá e Europa, além dos Estados unidos e Coreia do Sul. Cada integrante casou-se durante o período, o que fez gerar conflitos de interesse interno. Dessa forma, Min-ja saiu do grupo no início da década de 1970 e o grupo permaneceu ativo por mais um período de tempo. Em 1987, Ai-ja faleceu de câncer de pulmão.

Integrantes
 Kim Min-ja (Mia) (), nascida como Lee Min-ja em  em Seul, Coreia do Sul.
 Kim Ai-ja (Aija) (), nascida em 1940
 Kim Sook-ja (Sue) (), nascida em  em Seul, Coreia do Sul.

Discografia

Álbuns de estúdio

Single álbuns estadunidenses

Grupos de ídolos da Coreia do Sul
Bandas formadas em 1953
Artistas da Monument Records
Girl groups da Coreia do Sul
Fundações na Coreia do Sul em 1953
Bandas com irmãos
Trios musicais

The Kim Sisters


Black Magic est une chanson du groupe britannique Little Mix, sortie le  et publiée sur l'album Get Weird sous les labels Syco Music et Columbia Records. La chanson est bien accueillie par les critiques musicaux lors de sa sortie, qui la complimentent pour son côté accrocheur et son tempo entraînant, et des comparaisons sont faites avec les chansons de leur premier album, DNA.

La chanson atteint la première place du UK Singles Chartet et y reste pendant trois semaines consécutives, devenant le premier single d'un groupe de filles à passer plus d'une semaine à la première place depuis About You Now de Sugababes en 2007.

En dehors du Royaume-Uni, le single se classe dans le top 10 en Irlande et en Australie, ainsi que dans 16 autres pays. Sur le Billboard Hot 100, le single atteint la 67 place, devenant ainsi le single du groupe le mieux classé à ce jour aux États-Unis. En 2021, le single est certifié triple platine au Royaume-Uni par la British Phonographic Industry et diamant au Brésil. La chanson est nommée dans la catégorie Choice Love Song aux Teen Choice Awards 2015 ainsi qu'aux Brit Awards 2016.

Contexte
Le , Little Mix annule la seconde partie de la tournée The Salute Tour, prévue aux États-Unis, afin de se concentrer sur l'enregistrement de leur troisième album. Le groupe déclare que leur nouvel album est . En , elles révèlent avoir choisi le single principal de leur troisième album et disent aussi que ce dernier a un nouveau son par rapport aux précédents. Elles décrivent la chanson comme étant une prise de risque et déclarent qu'elle est complètement différente de ce qu'elles ont fait auparavant. Les retards de l'album sont liés au fait que la production originale est mise au rebut parce qu'elles pensaient pouvoir faire mieux.

Le , le groupe révèle que la chanson s'intitule Black Magic, après que la pochette du single soit dévoilée sur le service d'identification musicale Shazam. Le lancement de la chanson initialement prévu pour le , est avancé au , après que le single fuite en ligne. Le single sort en version numérique au Royaume-Uni le  et sous forme de CD en Europe le  tandis que le Japon bénéficie, le  d'une édition exclusive.

Composition
C'est une chanson de genre dance-pop et Teen pop d'une durée totale de trois minutes et trente et une secondes. Elle est écrite par Edvard Førre Erfjord, Henrik Michelsen, Ed Drewett et Camille Purcell, et a été produite par le duo de production Electric, qui a déjà travaillé sur le deuxième album du groupe. Le rythme de la chanson est influencé par les sons de la musique de danse des années 1980. La chanson a un tempo rapide de 112 bpm et est composée dans la tonalité du mi majeur. La gamme vocale du groupe dans la chanson va de G#3 à E5.

En parlant du message de la chanson, le groupe déclare: , Leigh-Anne Pinnock ajoute que .

Clip
Le , Little Mix publie le clip de la chanson sur son compte Vevo. Le clip de la chanson est réalisé par Director X, et est filmé à l'Université de Californie du Sud les  et  à Los Angeles. En parlant de la vidéo, Jesy Nelson déclare dans une interview pour Capital FM que . Après la sortie du clip, le groupe répond aux tweets sur son compte réagissant aux opinions des fans.

Certifications

Références

Liens externes

Chanson de 2015
Chanson interprétée par Little Mix
Single certifié double platine en Australie
Single certifié diamant au Brésil
Single certifié platine au Canada
Single certifié or au Danemark
Single certifié or aux États-Unis
Single certifié or en Italie
Single certifié platine au Mexique
Single certifié or en Nouvelle-Zélande
Single certifié platine en Pologne
Single certifié triple platine au Royaume-Uni
Single certifié or en Suède

Black Magic (chanson de Little Mix)


Porsche-Diesel Super is a tractor that was manufactured by Porsche between 1956 and 1963.

It is powered by an air-cooled, four-stroke, 2466 cc, three-cylinder diesel.

External links

 http://www.porsche-diesel-club.de/
 http://www.brunnegard.se/
 http://www.porsche-diesel.com/
 http://www.porsche-diesel-club.nl/
Images of Porsche Tractor

Super

Porsche Super


Škriljavac (engleski: schist) je metamorfna stijena srednjeg stupnja metamorfoze nastala od muljnjaka ili škriljevca (šejla) i naglašene škriljavosti. Škriljavost je najznačajniji tip teksture većine metamorfnih stijena, posebice kristalastih škriljavaca, a očituje se u paralelnom slaganju listićastih minerala (tinjci) i štapićastih minerala (amfiboli). Škriljavac čine lističasta zrna srednje do veće veličine u grubo paralelno orijentaciji. Definira ga prisutnost od preko 50% duguljastih minerala kao što su tinjci i talk, često fino prožetih kvarcom ili feldspatom. U ovakve pločaste minerale spadaju tinjci, klorit, talk, hornblenda, grafit i dr. Često se u izduženim zrncima nalazi kvarc, u tolikoj mjeri da time stvara oblik škriljavca zvanog kvarcni škriljavac. Škriljavac često u sebi nosi granat.

Škriljavac nastaje na visokoj temperaturi i sastoji se od zrnaca većih od onih kod filita.

Izvori

Metamorfne stijene

Škriljavac


Oksana Serhiyivna Baiul-Farina (; born 16 November 1977) is a Ukrainian retired competitive figure skater. She is the 1993 world champion and the 1994 Olympic champion in ladies' singles.

Baiul is the first and only skater representing Ukraine to win gold at the Winter Olympics. She is also the first Olympic champion of independent Ukraine in any sport.

After winning the gold medal in 1994, Baiul decided to turn professional in order to tour in the United States and have a career based on her skating. She followed one of her coaches to Connecticut. Later, she also became involved in a variety of TV appearances, and benefit skates. She has lived in the United States since 1994. In 1997 she published two books, a memoir about her life and one on skating.

Early life
Baiul was born on 16 November 1977 in Dnipro, Ukrainian SSR, Soviet Union, an industrial city famous for manufacturing Soviet missiles. Her parents divorced when she was two years old, and her father, Sergey Baiul—who died in 2006—disappeared shortly after. No one is certain whether he deserted his family or was pressured to leave town when he and his wife divorced. She was raised by her mother, Marina, a French teacher, and her maternal grandparents. In addition to having Ukraine ancestry, she is of Russian descent through her maternal grandfather.

Her grandfather died in 1987, and her grandmother in 1988. In 1991, her mother, who had been very healthy, died suddenly of ovarian cancer, when Baiul was 13. Her father appeared at her mother's funeral, but Baiul wanted nothing to do with him. She lived with the wife of her coach, Stanislav Koritek, who had moved to Canada, and then with friends.

After moving to Odesa in mid-1992, Baiul lived chiefly in a dormitory. Her expenses were covered by the state because of her promise in skating. In 1993, she lived a month with coach Galina Zmievskaya between the European and World championships.

Move to the United States
After the 1994 Winter Olympics, Baiul moved to the United States and started living in Simsbury, Connecticut. It is the location of the International Skating Center of Connecticut. In the late 1990s, she followed her coach, Valentyn Nikolayev, to Richmond, Virginia, where she lived for several years before moving to Cliffside Park, New Jersey. After residing there for 14 years, Baiul moved to Pennsylvania in March 2012, settling in Upper Makefield Township, Bucks County.

In January 1997 (three years after winning the gold medal), Baiul was arrested for driving under the influence of alcohol after crashing her car into a tree in Bloomfield, Connecticut. The charges were dropped after she met the terms of probation and completed an alcohol education program. Her drinking problem worsened, however. In May 1997 she entered an alcohol rehabilitation program for two and a half months. In a 2004 interview, she said she had been sober for six years, saying "This is more important than Olympic gold."

Religious views
Baiul was raised as a Russian Orthodox Christian. As a child, she heard rumors that her maternal grandmother was Jewish. In 2003, years after her father left the family, she phoned her old rink in Dnipro to ask for assistance in locating him. Assuming it was a prank, they hung up twice. Eventually Baiul convinced them of her identity. The rink manager helped her reunite with her father Sergey Baiul in September 2003, when she was 25 years old.

He confirmed that her Romanian maternal grandmother was Jewish. According to Orthodox Judaism, her mother and Baiul would also be classified as halakhically Jewish. Baiul decided to identify as Jewish because of the custom of matrilineality in Judaism. In 2005, she said, "Being Jewish, that feels good. It feels natural, like a second skin".

Education and training

As a child, Baiul was interested in ballet, but was told she did not have the right body type. Her grandmother took her to skating lessons, saying it was ballet on skates. Her grandfather was also supportive of her skating, which she began at age three in Dnipro. He believed that she could be a future prima ballerina and that skating was a fine training ground for dance. Baiul pursued ballet, but ultimately chose ice skating. As she trained, her mother paid for her training expenses, including lessons, costumes, and equipment. By the age of five, she was studying with Stanislav Koritek, a prominent Ukrainian coach.

She was coached by Koritek until he was offered a coaching job in Toronto, Ontario, in March 1992. He accepted due to lack of support for the sport in Ukraine as it struggled economically after the collapse of the Soviet Union. In August 1992, his father, Alfred Koritek, vice-president of the Ukrainian skating federation, called coach Galina Zmievskaya on Baiul's behalf. She took her on as a student, arranging for the girl to move to her home in Odesa. Zmievskaya welcomed her into her circle of elite skaters, and provided her shelter in her family's cramped three-room apartment in the city. Under Zmievskaya's training, Baiul made rapid progress. Her other coach in Odesa was Valentyn Nikolayev. She represented FSC "Ukraine" (Odesa, Dnipro).

Competitive career

1993 European and World championships
Baiul began competing and took the silver medal at the 1993 European Championships in Helsinki, finishing second to Surya Bonaly of France.

Prior to the 1993 World Championships in Prague, Baiul had crashed into the boards and displaced disks in her back and neck. At the event, she stopped practicing and consulted a Czech doctor. She competed in skates with crooked blades because it was too late to try a new pair. Ranked second in the short program and first in the free skate, she finished ahead of Bonaly and became world champion at age 15.

1994 European Championships and Winter Olympics
In 1994, Baiul won the silver medal at the European Championships in Copenhagen, again finishing second to Bonaly. At the 1994 Winter Olympics, she was second to American Nancy Kerrigan after the short program of Ladies' singles. During a practice session before the long program, she collided with Germany's Tanja Szewczenko, sustaining a wrenched lower back and a cut on her right shin, which required three stitches. What people don't remember following that collision, while the other competitors skated past her, Katerina Witt skated out and picked her up and carried her off the ice. A moment that should not be overlooked.

She received two Olympic-approved pain-killing injections of anaesthetics in her lower back and shoulder, which enabled her to compete in the free skate. She won the free skate over Kerrigan. She added one additional triple jump towards the end of her skating program that was not originally planned in her program. By the slimmest of margins, she won the gold medal.  It was a controversial win that was defended by the referee, who said that Baiul had skated in an artistic and engaging style while Kerrigan skated cautiously.  She won the Olympic gold medal at the age of 16 years and 101 days, becoming one of the youngest figure skating Olympic champions. Kerrigan placed second and Chen Lu from China placed third. Baiul was announced as the winner after Surya Bonaly and Katarina Witt completed their respective programs out of medal contention. In addition to her Olympic title, Ukraine named her in 1994 as a Merited Master of Sports.

Professional career (touring)
Despite their status as Olympic champions, Baiul and Viktor Petrenko faced difficulties in Odesa, as did fellow Ukrainians across the country. The country was struggling economically and conditions at their rink in Odesa had deteriorated severely. The government could not extend financial support for figure skating following the breakup of the Soviet Union. Lacking a working ice resurfacer, coaches and skaters often had to resurface the rink ice by hand.

Such conditions influenced Baiul's decision to turn professional after the 1994 Winter Olympics, although she was only 16 years old. Zmievskaya negotiated a very profitable contract for her to tour the United States following the Olympics and earn money with her sport. In May 1994, at age 16, Baiul signed an agreement with the American talent agency William Morris Endeavor.

Baiul said later that her drinking problems began during this tour. She said:
"Except myself, nearly all the figure skaters on the bus were grown-ups, and it was full of alcohol. Most of the skaters were Russians and Americans, and they all drank. That's when I tried it. I was very young, with no one to teach me the right. I thought it was the norm, 'cause as a teenager you don't want to break away from the majority."

Following the Olympics, Baiul was plagued by physical ailments that affected her skating ability. She required arthroscopic knee surgery in the summer of 1994, after which she was advised by her doctor not to return to the ice for two months. Due to the million-dollar touring contract, Baiul ignored the doctor's recommendations. She resumed skating in two weeks and returned to performing in six. Her jumping ability became hindered.

Life after retirement from competition
In 1994, Zmievskaya was asked to lead the coaching staff at Simsbury, Connecticut's newly built International Skating Center. Both Baiul and Viktor Petrenko followed her there to train with her.

Baiul portrayed Clara and Dorothy Gale in the CBS productions of The Nutcracker on Ice and The Wizard of Oz on Ice, respectively. In May 1997, she was dropped from the Champions on Ice tour due to concerns about her drinking.

She decided to part ways with Zmievskaya the same year. Baiul had completed a rehab program and, in August 1998, she began training under Natalia Linichuk at the University of Delaware's skating center. She has continued to skate professionally from time to time, including an engagement with the touring show Broadway on Ice.

In December 2006, Baiul traveled to Russia and skated at the Red Square ice rink in Moscow, alongside champions from Russia, China, France, and other countries. In February 2007, she collaborated with Saule Rachmedova, a renowned ballet dancer, to bring together Ice Theatre of New York and couture fashion for the debut of fashion designer Levi Okunov's "Winter Collection." The following month, she appeared on MTV's Total Request Live.

Baiul had a role in the skating stage musical, Cold as Ice. The story explores six skaters from Canada, Russia, and the United States preparing for national championships and the Olympics while dealing with demanding coaches, stage mothers, stage coaches, and other trials. The story was conceived and written by former skater Frank D'Agostino. A full stage version of Cold As Ice was produced and presented by the Gateway Playhouse in May 2007.

On 8 March 2009, and again on 14 March 2010, Baiul made guest appearances at the Kate Wollman Skating Rink at Prospect Park in Brooklyn, New York, as part of its annual show. She also took part in meet-and-greet sessions with skating students after each performance.

Baiul has her own line of clothing and jewelry. In November 2005, she appeared on the Bravo television program Celebrity Poker Showdown. She was also part of the celebrity panel of judges (along with Steve Garvey and Jonny Moseley) on the ABC show Master of Champions, which aired briefly in 2006.

In November 2011, her manager (and future husband), Carlo Farina, discovered accounting and collection discrepancies in her account at William Morris Endeavor. After collecting $9.5 million from the company, Baiul filed a lawsuit in November 2012 in Los Angeles for an additional $1 million in compensatory damages and more in punitive damages. She sued NBCUniversal in February 2013 for their alleged illicit promotional use of her likeness. Having withdrawn the November case, she filed a broader lawsuit in New York in October 2013.

In January 2015, Baiul publicly accused her former coaches Galina Zmievskaya, Viktor Petrenko, and their manager, Joseph Lemire, of fraud, claiming they 'have been stealing money' from her for more than a decade. In addition, she accused Lemire of fraudulent attempts to represent her in multiple court proceedings in Ukraine against the state, concerning various assets.

As of January 2015, Baiul is married to her manager, Carlo Farina. She now uses the name Oksana Baiul-Farina. They reside in Las Vegas with their daughter, Sophia (born 2015).

Representation in other media
A Promise Kept (1994) is a CBS-produced TV movie made about Baiul.

Baiul is mentioned in the Family Guy TV series episode, "Wasted Talent" (season 2, episode 20), during brewmaster Pawtucket Pat's song about his brewery, in a reference to her DUI. She was also noted in the TV series episode,"The Griffin Winter Talent" (Season 17, episode 7).

The song, "Oksana", by Hawksley Workman, appears on the songwriter's album, Median Age Wasteland. It is about Baiul.

In the film I, Tonya (2017), she is played by actress Cassidy Balkcom (in an uncredited role), winning the Gold Medal in the 1994 Winter Olympics against American competitor Nancy Kerrigan (played by Caitlin Carver) .

In the film Blades of Glory (2007), Chazz Michael Michaels (played by Will Ferrell) claims to have been her one-time lover. As a possible reference to her nerves of steel, Chazz exclaims she's colder than ice, colder than dry ice: "Wait, what's colder than dry ice? I'll tell you what is. Oksana..."
In the opening of Kimberly Akimbo's "Skater Planet," Martin, part of the teen quartet, retorts, "Like you're Oksana Baiul out there!" in response to Teresa's teasing.

Charitable involvements
On 27 March 2010, Baiul skated at a figure skating exhibition for One Step Closer HIV AIDS. Directed and produced by Tim David, the benefit was for the AIDS Resource Foundation for Children. Baiul performed her signature Swan Lake program and was part of the meet-and-greet after the show.

Baiul supports the Tikva Children's Home Charity, which works to aid the Jewish children of Odesa. In addition, she supports and is a member of the International Museum of Women. This celebrates the lives of women around the world. Baiul also created a program to donate sled dogs to underprivileged Inuit children.

Results
Oksana Baiul career performances.

Professional career

See also
 List of Olympic medalists in figure skating

Notes

References

Further reading
 Baiul, Oksana. (1997). Oksana: My Own Story. Random House Books. .
 Baiul, Oksana. (1997). Secrets of Skating.  Universe / Rizzoli. .

External links

  OksanaBaiul.com Official website

1977 births
Living people
Figure skaters at the 1994 Winter Olympics
Olympic figure skaters for Ukraine
Olympic gold medalists for Ukraine
People from Cliffside Park, New Jersey
Figure skaters from Dnipro
Ukrainian emigrants to the United States
Ukrainian female single skaters
Ukrainian people of Romanian-Jewish descent
Ukrainian people of Russian descent
Chevaliers of the Order of Merit (Ukraine)
Jewish Ukrainian sportspeople
Olympic medalists in figure skating
World Figure Skating Championships medalists
European Figure Skating Championships medalists
Medalists at the 1994 Winter Olympics
Former Russian Orthodox Christians

Oksana Baiul


El Torneo de Santiago es un torneo de tenis que se jugó en arcilla. Se disputó en la ciudad de Santiago. Fue la 5° edición oficial del torneo. Se realizó entre el 3 y el 9 de noviembre.

Campeones

Individuales Masculino

 Julián Alonso venció a  Marcelo Ríos por 6-2 y 6-1

Dobles Masculino

 Jan Hendrik Davids /  Andrew Kratzmann vencieron a  Julián Alonso /  Nicolás Lapentti por 7-6, 5-7 y 6-4

Véase también
 Torneos ATP en 1997

Enlaces externos
 ATP Tennis

Torneo de Santiago 1997

Torneo de Santiago 1997


Kuzalan şu anlamlara gelebilir:

 Kuzalan, Gümüşhacıköy - Amasya ili Gümüşhacıköy ilçesine bağlı köy
 Kuzalan, Suluova - Amasya ili Suluova ilçesine bağlı köy
 Kuzalan, Bafra - Samsun ili Bafra ilçesine bağlı mahalle
 Kuzalan, Kavak - Samsun ili Kavak ilçesine bağlı mahalle
 Kuzalan, Dikmen - Sinop ili Dikmen ilçesine bağlı köy
 Kuzalan, Turhal - Tokat ili Turhal ilçesine bağlı köy
 Kuzalan, Zile - Tokat ili Zile ilçesine bağlı köy

Kuzalan


Das Luisenforum ist ein Einkaufszentrum in der hessischen Landeshauptstadt Wiesbaden, das im September 2008 in zentraler Lage eröffnet wurde. Es ist mit ca. 20.000 m² Verkaufsfläche eines der größten innerstädtischen Einkaufszentren in Hessen.

Entwicklung
Ende Oktober 2005 hatte der Teilabriss des seit 2003 leer stehenden Karstadt-Hauses begonnen. Das alte Parkhaus an der Schwalbacher Straße wurde neu gebaut und sollte von 520 auf 800 Stellplätze erweitert werden. Die Fußgängerbrücke vom Parkhaus ins Einkaufszentrum über die Schwalbacher Straße ist jetzt fast viermal so breit. Die Fertigstellung des Gebäudeteils an der Kirchgasse verzögerte sich um ein Jahr. Als Grund wurden Umstrukturierungen des Karstadt-Konzerns genannt. Die Verkaufsfläche umfasst 20.000 Quadratmeter für 65 Geschäfte sowie 12.000 Quadratmeter für Büros. Zu dem Gesamtprojekt gehört noch das ebenfalls umgebaute ESWE-Hochhaus an der Rheinstraße. Rund 90 Millionen Euro investierte Karstadt-Immobilien in das Projekt, gab aber die Vermietung an die Betreibergesellschaft Mfi ab. Mittlerweile wird das Center von Omega Immobilien betrieben.

Im Mai 2023 stürzten Teile der Glasfassade des Parkhauses herunter, woraufhin der umliegende Bereich samt Haltestellen gesperrt wurde. Daraufhin wurden sämtliche Glaselemente des Parkhauses entfernt. Erst nach Abschluss dieser Arbeiten wurde wieder der gesamte Bereich für Fußgänger freigegeben. Ein abschließender Bericht liegt noch nicht vor.

Geschäfte
Über 50 Einzelhandelsgeschäfte, Gastronomiebetriebe und ein Frischmarktbereich verteilen sich auf vier Ebenen. Das Einkaufszentrum besteht aus zwei Gebäudeteilen, die durch eine gläserne Brücke über die trennende Schwalbacher Straße miteinander verbunden sind. Der Gebäudeteil an der Kirchgasse ist ein vierstöckiges Gebäude, welches ausschließlich von Geschäften genutzt wird. Der Teil an Schwalbacher Straße/Dotzheimer Straße beherbergt Arztpraxen, Büros sowie einen großen gastronomischen Bereich im Erdgeschoss. Die Verbindungsbrücke wird ebenfalls gastronomisch genutzt.

Anbindung

Die Anbindung an den öffentlichen Personennahverkehr wird über die direkt angrenzende gleichnamige Busumsteigehaltestelle Schwalbacher Straße / LuisenForum gewährleistet, an welcher die meisten Stadt- und Regionalbuslinien abfahren. Die Haltestelle ist eine von mehreren zentralen Umsteigeplätzen in Wiesbaden.

Für Pkw stehen im Parkhaus, welches über eine Fußgängerbrücke zu erreichen ist, etwa 800 Parkplätze zur Verfügung.

Weblinks
 luisenforum.com

Einzelnachweise

Einkaufszentrum in Hessen
Bauwerk in Wiesbaden
Erbaut in den 2000er Jahren
Wiesbaden-Mitte

Luisenforum


دلفت   هي مدينة هولندية بمقاطعة جنوب هولندا غرب هولندا بين لاهاي و روتردام.

يعتبر مركز دلفت تاريخي، وقد تطور في القرن 19 حتى أصبحت مدينة و بسبب وجود جامعة دلفت للتكنولوجيا ووجود مراكز البحوث العلمية المنظمة الهولندية للبحوث العلمية التطبيقية و دلتارس تعتبر دلفت مدينة المعرفة.

من خلال تاريخ هولندا عرفت دلفت من خلال إقامة فيلم الكتوم فيها منذ عام 1572 وقد قتل فيها أيضاً عام 1584. ومنذ ذلك الوقت أصبحت العائلة الملكية تدفن هناك. و القديس شفيع لمدينة دلفت هو أنتيبوب هيبوليتوس.

ما تشتهر به

تشتهر بصناعة الخزف المعروف بخزف دلفت. لم يتغير مظهرها كثيرا منذ رسم يوهانس فيرمير (الذي ولد بها) لوحته المشهورة منظر دلفت.
من معالمها الكنيسة الجديدة و مبنى بلدية دلفت والكنيسة القديمة و بها أيضاً جامعة فنية.

طوبوغرافيا

خريطة طوبوغرافية هولندية لبلدية دلفت، سبتمبر 2014، (تقرأ بعد ثلاث نقرات على الخريطة).

توأمة

لدلفت اتفاقيات توأمة مع كل من:

 أراو
 كفار سابا
 فرايبرغ
 آدابازاري

 كاستروب راوكسل
 بريتوريا
 توزلا

أعلام

 هاري فوس
 ألبرت كلايفر
 يوهانس فيرمير
 هندريكا جوانا فان ليوين
 هوغو غروتيوس

انظر أيضا

 الخزف الدلفي
 العصر الذهبي الهولندي
 بويان سلات

مراجع

مصادر خارجية

 موقع بلدية دلفت
 إذاعة هولندا العالمية: The day the world came to an end

أماكن مأهولة في جنوب هولندا
انفجارات ونيران صناعية
بلديات جنوب هولندا
مدن هولندا

دلفت


Zelenika (gelikuk, jednocvjetni gelikuk, jednocvjetna kruščica; lat. Moneses), monotipski biljni rod trajnica iz porodice vrjesovki, smješten u tribus Pyroloideae. Jedini joj je predstavnik vrsta jednocvjetna kruščica (M. uniflora), nekada uključivana među ostalima i u rod Chimaphila.

Vrsta je raširena po Europi, Rusiji i Sjevernoj Americi. Raste i u Hrvatskoj

Sionimi za rod i vrstu
 Bryophthalmum E.Mey.
 Monanthium Ehrh. ex House
 Odostima Raf.
 Bryophthalmum uniflorum (L.) E.Mey.
 Chimaphila rhombifolia Hayata
 Monanthium reticulatum (Nutt.) House
 Monanthium uniflorum (L.) House
 Moneses brevicaulis Schur
 Moneses grandiflora Gray
 Moneses reticulata Nutt.
 Moneses uniflora subsp. reticulata (Nutt.) Calder & Roy L.Taylor
 Moneses uniflora var. reticulata (Nutt.) S.F.Blake
 Moneses verticillata Schur
 Odostima acutiflora Raf.
 Odostima caulina Raf.
 Odostima grandiflora (Gray) Raf.
 Odostima obovata Raf.
 Odostima orbiculata Raf.
 Pyrola obovata Raf.
 Pyrola uniflora L.
 Pyrola uniflora var. reticulata (Nutt.) H.St.John
 Pyrola verticillata (Schur) Schur

Galerija

Vanjske poveznice

Izvori

Kruščičevke

Zelenika (biljni rod)


În domeniul militar, o ordonanță era un soldat aflat în serviciul personal al unui ofițer. Ofițerul de ordonanță era un tânăr ofițer subaltern atașat unui comandant-șef și care executa diferite misiuni încredințate de superiorul său.

Ordonanțele în armata franceză
Ordonanțele au înlocuit în armata franceză pe militarii denumiți frater care erau ajutoare ale ofițerilor și se ocupau, printre altele, cu bărbierirea acestora. Împăratul Napoleon I avea 12 ofițeri de ordonanță.

Ordonanțele în armatele anglofone
În armatele din țările anglofone, cuvântul "batman" desemnează un servitor militar al unui ofițer. Acest cuvânt provine din cuvântul "bast" din franceza veche, care a devenit "bât" în franceza modernă, adică "omul cu povara". Inițial, în cavalerie, batman-ul era omul care avea sarcina de a se ocupa de măgarul sau calul care transporta bagajele unui ofițer. Prin extensie, termenul a început să se aplice și servitorului militar ai unui ofițer.

În Armata Statelor Unite s-a folosit numele de "dog robber", adică "hoțul câinelui". Acest termen este folosit în bătaie de joc pentru a descrie inventivitatea servitorului în a-i procura ofițerului tot ceea ce își dorește acesta. Originea expresiei este incertă, dar, potrivit unor surse, un ofițer și-ar fi rugat slujitorul să fure osul unei câine, iar ordonanță ar fi îndeplinit sarcina pentru a-și mulțumi superiorul. Începând din 1870, Armata SUA a interzis în regulamentul său transformarea unui soldat în servitor al unui ofițer, dar această practică s-a păstrat până în anii 1890 și chiar și în timpul Primului Război Mondial.

Note

Ranguri militare

Ordonanță (militar)


إيميبرامين  هو دواء اسمه التجاري توفرانيل  وينتمي هذا الدواء إلى مضادات الاكتئاب ثلاثية الحلقات ويستعمل كذلك في علاج سلس البول الليلي عند الأطفال.

الأشكال الصيدلانية
أقراص 10 مغ – 25 مغ.الجرعة الدوائية : 75-150 مغ/يوم.

مراجع

أدوية علاج الصداع النصفي
حاصرات ألفا
ضادات السيروتونين
علامات تجارية لشركة نوفارتس
مثبطات استرداد السيروتونين والنورإبينفرين
محصرات ألفا-1
مركبات ثنائي البنزازيبين
مضادات الاكتئاب ثلاثية الحلقات
مضادات مستقبلات H1
مضادات مسكارينية
مناهضات مستقبل الغلايسين
مناهضات نيكوتينية

إيميبرامين


est un film documentaire réalisé par Alisa Kovalenko, sorti en 2018.

Synopsis
Alisa Kovalenko nous dévoile l'histoire d'Alina, qui est, à 20 ans, la meilleure espoir du football féminin ukrainien. Elle consacre tous ses efforts au football, afin de voir aboutir son rêve d'être sélectionnée en équipe nationale, et de s'échapper d'un quotidien difficile. Elle va brusquement devoir affronter des évènements familiaux difficiles.

Fiche technique
 Titre original : Domashni Igri
 Titre anglais : Home Games
 Réalisation : Alisa Kovalenko
 Image : Serhiy Stefan Stetsenko , Alisa Kovalenko
 Musique :  Orianne Marsilli aka Ladylike Lily
 Son : Mariya Nesterenko
 Montage : Olga Zhurba
 Lieu de tournage :  Kiev, Ukraine
 Production, diffusion : East Roads Films, Studio Garmata Films, DocEdu Foundation, Current Time TV, TVP - Telewizja Polska S.A
 Pays de production :
 Annee de production : 2018
 Langue originale : [ukrainien]
 Genre : film documentaire
 Durée : 86 minutes
 Format : HD, Couleur
 Dates de sortie :
 Ukraine

Contexte du film
Par un tournage de deux ans, dans la banlieue de Kiev, ce documentaire nous plonge dans la vie quotidienne du football féminin amateur en Ukraine.

Home Games est le premier documentaire Ukrainien diffusé par Netflix en 2022.

Distinctions
 2019 : Festival Traces de Vies - Clermont-Ferrand (France) - Mention spéciale
 2018 : Festival international du film documentaire de Jihlava (République tchèque) - Silver Eye award nominee
 2018 : Festival International du Film Listapad - Minsk (Biélorussie) - Grand Prix for the Best documentary
 2018 :Festival international du film d'Odessa - Kiev (Ukraine) - Best European Documentary
 2018 : IDFA - Festival international du film documentaire d'Amsterdam (Pays-Bas) - Best of Fests

Notes et références

Liens externes

Film ukrainien sorti en 2018
Film documentaire ukrainien
Film documentaire sur le football
Football féminin

Home Games


Cheralitul este un mineral de tip fosfat anhidru ce conține thoriu și calciu, cu formula idealizată CaTh(PO4)2. Este izomorf cu huttonitul și monazitul, facând parte din supergrupa mineralelor monazitice.

Cheralitul a fost descoperit în 1953 în minerale provenind din Kerela, India, denumirea provenind de la Chera (un regat străvechi situat în sudul prezentei Indii). Structura sa a fost descrisă câteva zeci de ani mai tirziu (prin analogie cu cea a monazitului) prin studiul unui specimen provenit din pegmatitele de la Brabant Farm, districtul Karibib, Namibia, denumit inițial brabantit (după locul din care provenea). La acea dată, monazitele cu conținut crescut de thoriu/calciu  și formula (Ca,Th,Ce)(PO4)2 erau denumite "cheralit-(Ce)". Pentru uniformizare și evitarea confuziilor, denumirile de "brabantit" și "cheralit-(Ce)" au fost discreditate, respectivele minerale fiind denumite – în mod generic – cheralit.

Răspândire

Cheralitul apare asociat cu cuarț, hafnon, huttonit etc. Chiar dacă este un mineral rar, cheralitul este distribuit omogen pe glob. Astfel, prezența sa a fost evidențiată în Africa de Sud, Argentina, Australia, Austria, Brazilia, Canada, Cehia, China, Finlanda, Franța, Germania, Grecia, India, Italia, Laos, Madagascar, Maroc, Norvegia, Polonia, România, Rusia, Slovacia, SUA, Ungaria etc. În România au fost descoperite specimene de cheralit în cadrul formațiunilor filoniene de la Belcina și Jolotca (Ditrău).

Structură

La fel ca toți compușii monazitici (naturali sau sintetici) adoptă aceeași structură cristalină (sistemul monoclinic, grup spațial P21/n). Cationii de calciu și thoriu sunt distribuiți statistic și se află situați în centrul unui poliedru, fiind înconjurat de nouă atomi de oxigen, cu o distanță interatomică M–O fiind de circa 2.6 Å (deobicei, cea de-a noua legătură este mai lungă). Fosforul este coordinat tetraedric în anionul fosfat.

În general, cheralitul este stabil în condiții extreme de presiune și iradiere internă sau externă. În contrast însă cu majoritatea monazitelor, cheralitul se descompune în oxizii constituenți la temperaturi superioare a 1200 °C. Chiar și așa, cheralitul poate fi complet densificat cu ajutorul SPS (în engleză Spark Plasma Sintering, tradus sinterizare în plasmă cu scânteie), ceea ce prezintă importanță pentru managementul deșeurilor radioactive.

Compoziția chimică

În principiu, în cheralit conținutul de calciu este egal cu cel de thoriu (în procente molare). În baza substituției cationice, lantanidele ușoare (precum ceriu, lantan etc.) pot fi încorporate în cantități semnificative.

Ca2+ + Th4+ ↔ 2 LREE3+ (LREE= Ce, La etc.)

Pentru conținut superior a 50% LREE, mineralere respective sunt clasificate drept "monazit". Substituția huttonitică induce deviații pozitive de la raportul molar Th:Ca și conduce la prezența ionului silicat în compoziția chimică.

Conținutul ridicat de thoriu face ca cheralitul să fie un mineral radioactiv, deseori metamictic. De asemenea, cheralitul conține cantități semnificative de heliu, format prin dezintegrarea alfa a thoriului. Acesta poate fi eliminat prin simplu tratament termic asupra mineralului, cu recuperarea cristalinității; absența sau conținutul redus de heliu indică evenimente termice suferite de către mineral în istoria recentă.

Compuși sintetici cu structură cheralit
Au fost obținute și caracterizate soluții solide complete de tip (Ln2-2xCaxThx)(PO4)2 pentru Ln = La, Ce. Substituția monazit-cheralit pare astfel posibilă pentru toate soluțiile solide (LREE,Ca,Th)PO4 (LREE= La-Gd), singurul factor limitator fiind diferența între temperatura de descompunere a capetelor de serie. Din acest punct de vedere, este de preferat a se utiliza metode care nu necesită temperaturi ridicate, precum sinteza sol-gel sau cea hidrotermală.

Compușii CaU(PO4)2 și CaNp(PO4)2 cu structură cheralit au fost sintetizați prin diverse metode de reacție (hidrotermală sau reacție în stare solidă). Plutoniul tetravalent poate fi acomodat parțial într-o astfel de structură. De asemenea, soluții solide de tip CaNp1-xPux(PO4)2 au fost obținute pentru un grad de substituție x≤ 0,3.

Similar, substituția calciului cu anumiți cationi divalenți (stronțiu, plumb) poate conduce la compuși de tip MTh(PO4)2 cu structură cheralit. Pentru ioni cu dimensiuni relative foarte diferite se obțin structuri ordonate de tip yavapaiit.

Note

Vezi și
 Monazit
 Huttonit
 Mineral
 Sistem cristalin

Fosfați
Minerale
Mineralogie

Cheralit


La Escritura Rashi es el tipo de letra semi-cursiva en el que los comentarios de Rashi son impresos habitualmente tanto en el Talmud como en el Tanaj. Aunque lleva su nombre, Rashi nunca usó esta escritura: el tipo de letra está basado en la escritura manuscrita semi cursiva sefardí del .  Los tipógrafos primitivos empezaron a usar este tipo de letra para diferenciar los comentarios de Rashi del cuerpo principal del Mikraot Gedolot y del Talmud, para los que se usó el tipo de letra hebreo cuadrado. El tipo de letra Rashi se usaba tradicionalmente en ladino.

Historia

El diseño inicial de tipos de letra para la imprenta estuvo muy influenciado por la cultura manuscrita preexistente. En el caso de la imprenta en hebreo, la tradición asquenazí prevaleció, y el tipo de letra cuadrado sirvió como referencia para los tipos de letra usados en la Biblia y para otras obras importantes. Para textos religiosos secundarios, como los comentarios rabínicos, se usó habitualmente un tipo de letra basado en un estilo semi-cursivo de origen sefardí. Este tipo de letra una vez normalizado dio origen a la Escritura Rashi.

Rashi comparado con Hebreo cuadrado

Véase también
 Alfabeto hebreo
 Idioma hebreo

Enlaces externos

Alfabeto hebreo

Escritura Rashi


An Schizochilus crenulatus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Hans Peter Linder. An Schizochilus crenulatus in nahilalakip ha genus nga Schizochilus, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Mpumalanga. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Schizochilus

Schizochilus crenulatus


Calmann-Lévy  este o editură franceză fondată în 1836 de către Michel Lévy (1821–1875) și fratele lui, Kalmus "Calmann" Lévy (1819–1891), sub denumirea Michel Lévy frères. Ea a fost redenumită Calmann Lévy, după moartea lui Michel în 1875.

Prin 1875, compania Calmann Lévy era una dintre cele mai importante edituri din Europa. Aici au fost publicați majoritatea celor mai importanți scriitori francezi din cea de-a doua jumătate a secolului al XIX-lea, inclusiv Balzac, Baudelaire, René Bazin, Gabriele D'Annunzio, Dumas, Flaubert, Victor Hugo, Lamartine, Ernest Renan, George Sand, Stendhal. Lui Calmann i-au succedat în 1893 cei trei fii ai săi: Georges, Paul și Gaston, care au continuat să publice scriitori francezi celebri precum Anatole France, Pierre Loti și Proust.

În timpul ocupației naziste, Gaston Lévy a fost internat într-un lagăr de concentrare, iar compania editorială, administrată de germani, a fost redenumită  Éditions Balzac în 1943. După eliberare, compania a fost condusă de către Léon Pioton. Printre autorii publicați în perioada postbelică se numără: Arthur Koestler, Elia Kazan, Anne Frank, și mai târziu Donna Leon, Nicolas Hulot, Patricia Cornwell.

Începând din 1993, Calmann-Lévy este deținută de grupul editorial Hachette (care la rândul său este deținut de Lagardère Group).

Referințe

Legături externe

Edituri din Franța
Fondări în 1836

Calmann-Lévy


Don Carlos Patrick Ragan (d. 15 Kasım 1885 Blanchard, Page County, Iowa - ö. 4 Eylül 1956 Los Angeles, Kaliforniya), Amerikalı Major League Baseball'da oynayan beyzbol oyuncusu.

Oynadığı takımlar
 Cincinnati Reds (1909)
 Chicago Cubs (1909)
 Brooklyn Dodgers (1911-1915)
 Boston Braves (1915-1919)
 New York Giants (1919)
 Chicago White Sox (1919)
 Philadelphia Phillies (1923)

Dış bağlantılar
 Kariyer istatistikleri ve analizi

1885 doğumlular
Iowa doğumlular
1956 yılında ölenler
Amerikalı beyzbolcular

Pat Ragan


a fost un șir de seisme, care s-au produs în Japonia pe insula Kyushu între 14 și 16 aprilie 2016. Cele mai puternice cutremure au avut loc la ora 12:26 UTC pe 14 aprilie, cu epicentrul sub muntele Kinpu (prefectura Kumamoto) la o adîncime de cca 12 km cu o magnitudine de 6,2 MW, și respectiv la ora 14:25 UTC la data de 15 aprilie (16 aprilie, ora 1:25 după timpul local), cu epicentrul sub orașul Kumamoto, la o adâncime de cca 10 km, având magnitudinea de 7,3 MW.  a clasificat cel de-al doilea seism drept "cutremur principal", iar primul drept un preșoc (cutremur care precede un cutremur mai mare).

Pe lîngă cele două cutremure mari, a avut loc o serie mare de cutremure cu magnitudine mai scăzută, inclusiv în prefectura Oita. Cutremurele s-au soldat cu 41 de morți și circa 1000 de răniți.

Descriere generală

Cutremurul de pe 14 aprilie
La data de 14 aprilie 2016, la ora 21:26 după timpul local (12:26 UTC), în prefectura Kumamoto, în apropierea orașului Kumamoto, la o adâncime de 11 km s-a produs un cutremur ("foreshock") cu magnitudinea de 6,2 după scara momentului seismic (MW), sau 6,5 după scara de magnitudine a Agenției Meteorologice a Japoniei (MJ). Cea mai mare intensitate a seismului pe suprafața pământului s-a înregistrat în orașul Mashiki din prefectura Kumamoto, atingând gradul de 7 după scara "shindo".

Aceasta este a patrulea cutremur observat în Japonia (și primul pe insula Kyushu), de la apariția scării de la 1 până la 7 grade în anul 1949, căruia i s-a atribuit gradul maxim de intensitate. La 15 aprilie Agenția de Meteorologie i-a atribuit denumirea oficială de  sau "The 2016 Kumamoto Earthquake" în limba engleză.

Cutremurul de pe 16 aprilie
La data de 16 aprilie 2016, la ora 1:25 după timpul local (15 aprilie 16:25 UTC), în prefectura Kumamoto, la o adâncime de 12 km s-a produs cel de-al doilea cutremur puternic ("cutremur principal" conform AMJ) cu magnitudinea de 7,0 MW după scara momentului sau 7,3 MJ după scara AMJ. A fost de aceeași intensitate ca  din 1995. Acest cutremur s-a resimțit cel mai puternic (gradul 7 după scara "shindo") în orașul Mashiki și în satul Nishihara din prefectura Kumamoto. După cutremur a fost declanșată alarma de tsunami, anulată la 2:14 timp local. La 17 aprilie comitetul special al guvernului a anunțat că cutremurul a fost cauzat de activizarea zonei de falii Futagawa.

Erupția vulcanului Aso
La data de 16 aprilie, la cca 8:30 timp local, a avut loc o erupție de proporții mici din vârful Naka (Nakadake) a vulcanului Aso, ejecțiile de cenușă ridicându-se până la 100 de metri în aer. Agenția de Meteorologie a declarat că legătura dintre erupția și cutremurele nu este clară. Hiroshi Shimizu, președintele Comitetului de Coordonare pentru Prognozarea Erupțiilor Volcanice și profesor la Universitated din Kyushu, a declarat:

Referințe

Documentele Agenției de Meteorologie a Japoniei

Alte referințe

Legături externe

Cutremure în Japonia
Kumamoto
Cutremure din secolul al XXI-lea

Cutremurele din Kumamoto (2016)


Haseki (semt) İstanbul'un Fatih ilçesindeki eski semtlerinden biridir. Fındıkzade ve Aksaray semtleri arasında yer alır. 16. yüzyılın ortalarına kadar bu semt kadınlar için kurulan bir pazar dolayısıyla Avrat Pazarı adıyla biliniyordu. 1550 yılında Kanuni Sultan Süleyman'ın eşi Hürrem Sultan tarafından bu semtte yapılan Haseki Darüşşifası (Haseki Hastanesi), Haseki Sultan Camii ve Haseki Külliyesi nedeniyle semtin ismi Haseki haline geldi. 1957 yılında genişletilen Millet Caddesi Haseki semtine ulaşımı kolaylaştırdı.

Fatih'in semtleri

Haseki, Fatih


සූර්යයා පිළිබඳ මිනිසුන් තුළ තිබූ මුල්ම ස්ථාවර අදහස වූයේ දවසේ උදාව හා රාත්‍රිය ඇතිකරන හා ක්ෂිතිජයෙන් නැග බැස යන අහසේ ඇති දිදුලන තැටියක් වශයෙනි. බොහෝ පුරාණ හා ඓතිහාසික සංස්කෘතීන්වල සූර්යයා දේවත්වයෙන් හා අද්භූත බලයක් සහිත වස්තුවක් ලෙස සැලකිණි. අතීතයේ දකුණු ඇමරිකාවේ ඉන්කා හා මෙක්සිකෝවේ ඇපටෙක් වැනි ශිෂ්ටාචාරවල සූර්යය වන්දනාව මූලික අංගයක් විය. බොහෝ ඓතිහාසික ස්මාරකයන් නිර්මාණය කර තිබෙන්නේ සූර්යය සංකල්පය (Phenomena) මනසේ තබාගෙනය. උදාහරණයක් වශයෙන් ශෛලමය මහා ශිලා megaliths ග්‍රීස්ම සූර්ය නිවෘත්තිය (Solstice) ( මෙවැනි ස්මාරක ඊජිප්තුවේ, ජැබ්ටා ප්ලායා හා එංගලන්තයේ ස්ටෝන් ගෙන්ච් හි ඇත). අයර්ලන්තයේ මානවයින් ගොඩනගා ඇති ප්‍රාග් ඓතිහාසික නිව් ග්‍රේන්ජ් ස්මාරකයෙන් ශීත ඍතුවේ (Solstice) සූර්යය නිවර්තිය අනාවරණය කෙරේ. පුරාතන මෙක්සිකෝවේ චිචෙන් ඉට්සා ( Chichen Itza) වාසනා හා සරත් ඍතුවේදී පුද්ගලයන්ගේ සෙවණැල්ල සර්පයෙකුගේ හැඩය ගන්නා පරිදි තනා ඇත. ස්ථාවර තරුවලට සාපේක්ෂව සූර්යයා පෘථිවියේ සිට පෘථිවිය රාශි චක්‍රය හරහා ඉලිප්සය දිගේ වසරකට වරක් පරිභ්‍රමණය වන සේ පෙණුනු නිසා ග්‍රීක අභ්‍යවකාශ විද්‍යාඥයියෝ එය හත ලෙස නම් කළහ. එය ග්‍රහ වස්තු හතේ එකක් ලෙස සැලකිණි. ඇතැම් භාෂාවලට සතියේ දිනක් හිරු වෙනුවෙන් නම් කර තිබෙන්නේ ඒ නිසාය.

සටහන්

{|

|Sun History_of_observation

|-

තාරකා විද්‍යාව

අභ්‍යවකාශ නිරීක්ෂණයේ ඉතිහාසය


Vojnatina este o comună slovacă, aflată în districtul Sobrance din regiunea Košice. Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 249 de locuitori. Se învecinează cu comuna Koňuš.

Istoric
Localitatea Vojnatina este atestată documentar din 1336.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Vojnatina


Ulysse Casimir Balaman, né le  à Maraussan et mort au même lieu le , est un général de corps d'armée français.

Biographie
Fils de Pierre Balaman, vigneron et négociant en vins et de Alexandrine Tinde. Brillant élève de l'école communale du village, puis interne au collège de Béziers et au lycée de Montpellier, il entre à l'École polytechnique à 19 ans.

Sa carrière militaire le conduira dans toute la France. Il termine sa carrière au grade de général de corps d'armée, président du Comité national de l'artillerie et du Comité des poudres. Il fut mis en disponibilité pour ses propos exprimant des réserves sur la cohérence des témoignages militaires présentés au Tribunal de Guerre qui condamna le capitaine Dreyfus à la dégradation militaire et à la déportation au bagne de Guyane en 1894.

En 1904, il est nommé président de la Commission des quatre généraux chargés réhabiliter le capitaine Alfred Dreyfus.

Il meurt le 30 avril 1914 dans sa maison de Maraussan (actuel hôtel de ville), et est enterré au cimetière communal.

Carrière
  : entrée à l'école Polytechnique
  : Sous-Lieutenant à l'école d'Application de l'Artillerie et du Génie à Metz
  : Lieutenant au  d'Artillerie à Toulouse
  : Capitaine Adjoint à la manufacture d'armes de Tulle
 1870-1871 :  d'Artillerie — Campagne de Guerre contre l'Allemagne
  : Vice-Président du Centre Expérimental d'Artillerie de Calais
  : Chef d'Escadron
  : Lieutenant-Colonel — Directeur de l'école d'Artillerie du
  : Directeur Adjoint de l'Atelier de Construction de Tarbes
  : Colonel — Directeur de l'Atelier de Construction de Tarbes
  : Colonel —  d'Artillerie
  : Général de Brigade — Mise en disponibilité
  : Adjoint au Commandant, Préfet, Gouverneur Maritime de Cherbourg
  : Commandant de l'artillerie du  à Nîmes
  : Général de Division, Gouverneur de Toul
 1902 : Général de Corps d'Armée, Président du Comité d'Artillerie et du Comité consultatif des poudres et Salpêtres
  : Mise à la retraite, versé au cadre de réserve, affecté au Commandement de la Place de Lyon en cas de guerre
  : Le Ministre de la Guerre le nomme Président d'une Commission de quatre généraux, chargée d'examiner les questions techniques de l'Affaire Dreyfus

Distinctions
 Chevalier de la légion d'honneur le
 Officier de la légion d'honneur le
 Commandeur de la légion d'honneur le

Notes et références

Voir aussi

Général français du XIXe siècle
Personnalité française de la guerre franco-allemande de 1870
Commandeur de la Légion d'honneur promu en 1902
Élève de l'École polytechnique

Ulysse Casimir Balaman


Westerrönfeld er en kommune og en by i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Jevenstedt i den sydlige del af Kreis Rendsborg-Egernførde. Kreis Rendsborg-Egernførde ligger i den centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi
Kommunen ligger ved Kielerkanalen. Nabokommuner er (med uret fra nord): Rendsborg, Jevenstedt og Schülp. I tidligere tider var der hedeområder og klitter, men der er kun lidt bevaret.

Fra 1901 til 1957 var der holdeplads for Rendsburger Kreisbahn, der gik fra Rendsborg til Hohenwestedt, men den blev nedlagt i 1957.

Westerrönfeld ligger ved Bundesstraße 77 fra Rendsborg mod Itzehoe og Bundesstraße 202, der fra Sankt Peter-Ording over Rendsborg i retning mod Kiel, og i Osterrönfeld (tilkørsel Schacht-Audorf) munder ud i motorvejen A 210. Dermed er kommunen også forbundet med A 7.

Eksterne kilder/henvisninger

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Rendsborg-Egernførde

Westerrönfeld


1556 Şensi depremi veya Hua ilçesi depremi yaklaşık 830.000 kişinin ölümüne sebep olarak en çok kişinin ölümüne sebep olmuş deprem olarak kaydedilmiş depremdir. 23 Ocak 1556 sabahında Şensi, Çin'de meydana gelmiştir. Şensi, Şansi, Henan, Gansu, Hebei, Shandong, Hubei, Hunan, Jiangsu ve Anhui illerinin 97'den fazla ilçesi etkilenmiştir. 835 kilometre (520 mil) genişliğinde bir alan harap olmuştur ve bazı ilçelerde nüfusun %60'ı ölmüştür. O zamanlarda nüfusun büyük çoğunluğu yapay lös (kül rengi toprak) toprağından uçurumlardaki yapay mağaralarında yaşamaktaydılar, felaket sırasında bu mağaraların birçoğu göçmüştür.

Deprem
Deprem Ming hanedanından İmparator Jiajing'in saltanatı zamanında olmuştur.

Jeolojik verilere dayanarak yapılan modern tahminlere göre, depremin Mw (moment magnitude scale) ölçüsüne göre yaklaşık 11 şiddetinde olduğunu tahmin edilmektedir. Tarihte en ölümcül deprem ve en ölümcül beşinci doğal felaket olmasına rağmen, daha büyük şiddette depremler de olmuştur. Artçıl şoklar ayda birkaç kere olmak üzere yarım yıl kadar sürmüştür. Depremin merkezi Şensi'de bulunan Hua Dağı yakınındaki Hua ilçesidir (enlem 34.5, boylam 109.7).

Çin vakayinamelerinde şu şekilde anlatılır:
1556 kışında, bir deprem felaketi Şensi ilçesi ve Şensi ilinde gerçekleşti. Hua ilçemizde çeşitli talihsizlikler meydana geldi. Dağlar ve nehirler yer değiştirdi ve yollar harap oldu. Bazı yerlerde zemin birden yükseldi ve yeni tepeler meydana geldi, bazı yerlerde ise birdenbire çöktü ve yeni vadiler oluştu. Diğer yerlerde, aniden bir dere ortaya çıktı veya yer yarıldı ve su yolları açıldı. Birden tüm kulübeler, resmi daireler, tapınaklar ve şehir duvarları yıkıldı.

Deprem Stel Ormanı'ndaki stellerin birçoğuna hasar vermiştir. 114 Kaicheng Taş Klasikleri'nden 40 tanesi depremde kırılmıştır.

Bilgin Qin Keda deprem sonucunda sağ kalmıştır ve ayrıntılarını kaydetmiştir. Deprem sonucunda şunu yazmıştır "Depremin ilk başında, içerideki insanlar hemen dışarı çıkmamalıdırlar. Çömelmeli ve şanslarını beklemelidirler. Yuva çökse bile, içinde bulunan bazı yumurtalar sağlam kalabilirler." Bunun gösterdiği, içeride kalanların bazılarının sağ kalırken, birçok insanın kaçmaya çalışırken öldüğüdür.

Deprem Xi'an'da bulunan Küçük Vahşi Kaz Pagodası'nın yüksekliğinin 45 metreden 43.4 metreye düşmesine sebep olmuştur.

Lös mağaralar
O zamanlarda milyonlarca insan Lös Vadisi'nin olduğu bölgede yüksek tepelerde yapay lös mağaralarda yaşamaktaydılar. Lös rüzgarın uzun yıllar boyunca getirdiği ve yaylada biriktirdiği alüvyonlu toprağın ismidir. Milyonlarca yıl boyunca rüzgarın Gobi Çölü'nden getirmiş olduğu alüvyonlar yumuşak lös balçıklar oluşturmuştu. Lös erozyona yüksek derecede eğilimli bir topraktır, sudan ve rüzgardan kolayca etkilenebilmektedir. Lös Vadisi ve tozlu toprağı tüm Şansi, Şensi, ve Gansu illerinin ve diğerlerinin bazı bölümlerini kaplamaktadır. Birçok insan, tepelerdeki Yaodong ismi verilen evlerde yaşamaktaydı. Bu, büyük ölüm sayısına sebep olan başlıca etmendi. Deprem toprak kaymaları nedeni ile mağaraların yıkılmasına sebep olmuştur.

Maliyeti
Depremin sebep olduğu maddi zararın şu anki terimlerle ölçülmesi imkânsızdır. Ancak ölü sayısı, geleneksel olarak 830.000 olarak belirtilmektedir. Mülk zararı ise hesaplanamayacak kadar büyüktür, iç Çin'in tüm bir bölgesi yok olmuştur ve bölgenin nüfusunun yaklaşık %60'ı ölmüştür. Zararın maliyeti, eksiksiz bir nükleer silahın patlamasının açacağı yıkıma eşit olurdu (yan etkileri hariç).

Karşılaştırma

Ancak 1556 Şensi Depremi, Çin tarihinin en kötü felaketi değildir. Örneğin, 1959 ile 1961 yılları arasında Doğal Felaketlerin Üç Yılı'nda on milyonlarca Çinli ölmüştür.

Notlar

Kaynakça
 Annals of China quoted from p. 100 of 30 Years' Review of China's Science and Technology, 1949-79 as seen on Google Print

Dış bağlantılar
 Hua ilçesi Depremi'nin harabeleri

Deprem
Çin'deki depremler
1556'da Çin
1556'daki depremler

1556 Şensi depremi


Die Liste der denkmalgeschützten Objekte in Horné Trhovište enthält die zwei nach slowakischen Denkmalschutzvorschriften geschützten Objekte in der Gemeinde Horné Trhovište im Okres Hlohovec.

Denkmäler

Legende

Weblinks

Einzelnachweise

!
Horne Trhoviste


NGC 341B je prečkasta spiralna galaktika u zviježđu Kitu.
Sustav je sličan M51. Sustav NGC 341 je prečkasta spiralna galaktika koja na kraju svoga istočnog kraka međudjeluje s jednom malom nepravilnom galaktikom visoke površinske svijetlosti (PGC 3627).

Izvori

Vanjske poveznice

  Hartmut Frommert: Revidirani Novi opći katalog
  Izvangalaktička baza podataka NASA-e i IPAC-a
  Astronomska baza podataka SIMBAD
   VizieR
 DSS-ova slika NGC 341
  Auke Slotegraaf: NGC 341 Deep Sky Observer's Companion
   DSO-tražilica
  Courtney Seligman: Objekti Novog općeg kataloga: NGC 300 - 349

0341

NGC 341B