O Lionesa Group é um grupo familiar com 20 anos, que detém ativos das marcas Lionesa Business Hub, Balio e Livraria Lello.

Com a missão de transformar o Porto e Norte no território mais feliz para se viver, a estratégia de investimento é centrada em 3 pilares: talento, arte e património, aliando o empreendedorismo á cultura.

O grupo que tem um ambicioso projeto de expansão para 2025, gere um portfólio diversificado de negócios nas áreas do imobiliário, retalho, turismo, cultura e escritórios.

História
Depois de uma vida de seis décadas como pivot da Segunda Revolução Industrial, as ruínas das antigas instalações da "Fábrica de Tecidos de Seda Lionesa" são adquiridas, em 2002 pela Família Pedro Pinto.

Com o intuito de reconstruir o espaço e voltar a dar vida ao território e à Via Norte, a Lionesa fez nascer uma nova centralidade económica, transformando-se assim, no maior e mais dinâmico centro empresarial dedicado à indústria 5.0 em Portugal, mais tarde apresentado como Lionesa Business Hub, onde arte se cruza com o talento.

Em 2015, a Família Pedro Pinto adquire a maioria do capital Social da Livraria Lello e decide mudar a perceção do espaço, para ser encarada como uma Livraria de facto, dirigida a todo o mundo. Assim, com foco na cultura, a Livraria Lello levou a antigos e novos leitores os clássicos da literatura mundial e todo o imenso património da literatura portuguesa, sendo hoje o seu maior exportador junto de leitores de todo o mundo.

Em 2016, com o Mosteiro de Leça do Balio até então há séculos fechado, a Lionesa adquire o monumento nacional e dá-lhe uma nova vida. É com o talento do Arquiteto Álvaro Siza que se idealiza a requalificação do mesmo e, assim, se dá o primeiro passo para a concretização do sonho de devolver este património a toda a Comunidade.

Em 2022, o Lionesa Group apresenta-se e às suas marcas, assumindo-se como um grupo familiar e dando continuidade a projetos de transformação do território, direcionando o "Norte para a Felicidade".

Portefólio

Lionesa Business Hub
O Lionesa Business Hub é o maior e mais dinâmico centro empresarial dedicado à indústria 5.0 em Portugal.

Oracle, Farfetch, FedEx, Vestas, Cofco, Klockner Pentaplast, Generix e Hilti são alguns dos 120 líderes nos seus respetivos sectores que escolheram o Lionesa Business Hub como espaço de talento e felicidade para consolidar a sua competitividade global.

Com uma comunidade de mais de 7 000 pessoas, provenientes de 47 nacionalidades diferentes, o Lionesa Business Hub oferece um ambiente de trabalho flexível que procura proporcionar acessibilidade aos mais diversos estilos de vida.

Com foco no talento, o Business Hub tem um Gestor de Felicidade certificado e uma framework de felicidade e bem-estar, que trabalha felicidade organizacional holisticamente: a Lionesa Happiness Pyramid.

Ao trabalhar ao lado das melhores instituições académicas em Portugal, o Lionesa Business Hub fomenta sinergias, alimenta inovação e ajuda a atrair o melhor talento.

A missão: criar o lugar mais feliz do mundo para se trabalhar.

Um espaço de eleição para o talento, onde se quer estar, em vez de ter de o fazer. Um espaço de alegria, vida, reflexão, inovação, colaboração, conhecimento e, acima de tudo, diversão.

Livraria Lello

Aberta desde 1906, a história da Livraria Lello é sobretudo uma história de arrojo, que começa ainda no século XIX, quando o genial livreiro francês Chardron apostou no mercado português numa altura em que a maioria da população era analfabeta.

Arrojo, também, com a abertura de um notável edifício neoclássico que, logo em 1906, se destaca na paisagem envolvente, e que, hoje, é reconhecido como Monumento de Interesse Público pela Direção-Geral do Património Cultural, estando na fase final da reclassificação como Monumento Nacional. O mesmo arrojo resgatado pela família fundadora do Lionesa Group quando, em 2015, adquiriu a maioria do capital social e deu uma segunda vida à Livraria Lello.

Desde logo, com a implementação do inovador sistema de voucher literário, que regulou as entradas de uma das mais visitadas Livrarias do mundo, mas sobretudo resgatou a viabilidade do negócio livreiro. Esta iniciativa permitiu proceder a profundas obras de restauro e conservação, investir numa programação cultural abrangente e gratuita, voltar a apostar na edição, investir na aquisição de livros raros, antigos e primeiras edições e transformar-se no maior exportador de literatura nacional.

Com a missão de chegar a novos públicos e pôr o mundo inteiro a ler, a Livraria Lello desencadeou ações tão relevantes e impactantes como o lançamento de uma Oferta Pública de Aquisição sobre obras fundamentais da literatura – os Lusíadas, a Gazeta da Restauração, e Harry Potter e a Pedra Filosofal –, lançou, durante a pandemia, o primeiro drive-thru livreiro do mundo com oferta de mais de 10 mil livros, e desenvolveu parcerias com marcas mundialmente conhecidas, como a Time, a Pantone, a Zara ou a Christie's.

O investimento na Cultura é uma prioridade para a Livraria Lello: desde a aquisição do mais antigo teatro da cidade, o Teatro Sá da Bandeira, ao prédio ao lado da Livraria, onde funcionam agora os seus escritórios, e onde nascerá um novo espaço cultural com assinatura do premiado arquiteto Álvaro Siza, às 42 cartas de amor inéditas de Bob Dylan adquiridas em leilão por mais de meio milhão de euros.

Desde 2015, como nas origens, a Livraria Lello sonha em grande, e concretiza na mesma medida. O propósito é sempre o mesmo: valorizar o Livro, contribuir para um mundo mais culto, com mais leitores e mais livros, e por isso um mundo mais feliz.

Território

Caminho da Arte

O Caminho da Arte, um projeto promovido pela Lionesa - Associação de Arte, Cultura e Turismo, tem como missão conectar o Porto a Santiago de Compostela através da arte contemporânea, e assim criar o mais longo e mais visitado palco de arte do mundo, com mais de 260km.

Em parceria com as instituições públicas e a Igreja Católica, o projeto irá acolher obras de artistas nacionais e internacionais ao longo do caminho que liga a Sé do Porto à Catedral de Santiago de Compostela.

O Caminho da Arte impulsionará o Turismo, atraindo mais pessoas ao Norte de Portugal e à Galiza – mas será também importante para as populações locais, que pretende que participem ativamente, beneficiem do projeto e da programação cultural que a ele estará associado.

261 Km de um projeto cultural que desenvolve os territórios do Norte de Portugal e da Galiza, e que se pretende que venha a ser um importante projeto de desenvolvimento económico, social e cultural das duas regiões.

Balio
O lugar onde, na Idade Média, surge o Mosteiro de Leça do Balio, já era notável desde, pelo menos a Época Romana, há dois mil anos, como prova a descoberta de uma ara dedicada ao deus Júpiter.

Doado pela condessa de Portucale, Dona Teresa, à Ordem dos Cavaleiros de S. João de Jerusalém do Hospital, das mais prestigiadas instituições internacionais, o Mosteiro de Leça do Balio teve um importante papel na História de Portugal. Acolheu famosos e anónimos que caminhavam rumo a Santiago de Compostela, recebeu o casamento real de D. Fernando e D. Leonor Teles, o único por amor da monarquia portuguesa e foi abrigo do líder absolutista D. Miguel durante o Cerco do Porto.

Extinto em 1834, o Mosteiro entrou num acentuado processo de ruína e abandono que não foi travado pela sua classificação como Monumento Nacional em 1910.

O início da sua regeneração tem lugar a partir de 2016 quando adquirido pelo Lionesa Group que junta pela primeira vez, os arquitetos Siza Vieira e Sidónio Pardal num projeto de requalificação que mais do que o património material, pretende reativar uma importante herança, a de pioneirismo e humanismo, na sua incontornável ligação aos Caminho de Santiago.

Assim nasce o Balio: o Mosteiro, Jardim e Templo. Um ambicioso projeto de capacitação cultural do território, assente na espiritualidade que esta história milenar transporta e que é agora transformada em símbolos do século XXI através da arte contemporânea. Uma nova envolvente num espaço onde os mais 7000 lioneses fazem o seu dia a dia, que visa despoletar sensações e ser um indutor de novos caminhos.

Com a missão de proporcionar ao visitante uma experiência de auto visitação através do contacto com a História e a Arte, o Balio abrirá portas no início de 2024

Balio, o caminho de uma história milenar na contemporaneidade da visão de Siza.

Referências

Ligações externas

 Website Lionesa Group
 Website Lionesa Business Hub
 Website Livraria Lello
 Website Balio

Lionesa Group


Beretta sau Amnezic amnezic este un single al trupei Carla's Dreams lansat pe 12 octombrie 2017.Piesa a fost compusă și produsă de membrii trupei Carla's Dreams.

Piesa a reușit să prindă la public,dar și în topul clasamentelor muzicale din România și Republica Moldova.De asemenea videoclipul a ajuns în Trending pe YouTube în primele zile și adunând 1.000.000 de vizualizări la doar câteva zie de la lansare.

Bazele proiectului
Beretta a fost scrisă de membrii trupei Carla's Dreams,iar de producție s-au ocupat Alex Cotoi și Carla's Dreams.

Live
Piesa a fost interpertată live pentru prima dată la postul de radio Kiss FM în octombrie 2017. Clpul cu prestația trupei a fost încărcat pe canalul de YouTube al postului și a reușit să adune până în prezent peste 208.000 de vizualizări. Piesa a fost cântată foarte des la concertele trupei de atunci până în prezent. De asemenea piesa a fost interpretată și într-una din galele live al emisiunii X Factor în decembrie 2017.

Videoclip

Filmările videoclipului au avut loc la Chișinău sub regia lui Roman Burlaca,regizorul care a mai filmat clipuri pentru trupă. Videoclipul este unul plin de simboluri și metafore. Clipul prezintă povestea unui artist,fiind reprezentarea lui Eros,care încearcă să picteze portetul perfect al unei femei prin încercarea de picta părțile perfecte a șase femei. El nu vede ce desenează pentru că desenează cu zeamă de lămâie. Când pune picturile deasupra focului,mereu apare același desen,Hel,zeița morții.Aceste picturi duce la concluzia că el face asta de mult timp. Într-un final,utilizând aceeași tehnică de a picta fără a analiza rezultatul,îl desenează pe Thanatos. Clipul se încheie cu artistul care pare că încarcă o pușcă,referință la titlul piesei. Prin interpetarea simbolurilor prezentate în clip,s-ar deduce faptul că artistul se sinucide la sfârșitul clipului. Aceste scene sunt interpuse cu câteva scene pe care îl prezintă pe solistul trupei în camera cu picturile artistului. Videoclipul a fost încărcat pe canalul de YouTube al trupei și a adunat până în prezent peste 55.500.000 de vizualizări.

Perfomanța în topuri
În categoria pieselor românești,"Beretta" debutează pe poziția a-8-a cu un număr de 97 de difuzări,la doar 2 luni de la lansarea piesei. Cea mai înaltă poziție pe care a ocupat-o piesa a fost locul al-2-lea,poziție pe care staționează timp de 4 săptămâni consecutive.

Topuri

Lansări

Note

Cântece de Carla's Dreams
Cântece românești
Cântece din 2017
Discuri single din 2017
Melodii despre iubire

Beretta (cântec)


Polimiyozit, kökeni hâlen bilinmeyen ve kas dokusunda iltihap yapan bir hastalıktır.

Belirtileri

Bacakların ve gövdeye yakın (proksimal) kısımlarında hareket zayıflığının yanı sıra, kas kütlelerinde amiyotrofiyle, ya basamakla ya da kendiliğinden beliren ağrılarla ortaya çıkar. Buna çoğu zaman deri belirtileri eşlik eder; yüzde eritemli döküntüler çıkar, boyun ve omuzlara kadar yayılabilir.

Sedimantasyon hızını artıran bir iltihap sendromu genellikle vardır. Kas biyopsisi teşhisi koymayı sağlar. Polimiyozitler bir iç organ kanseriyle, bazen de bir kollajenozla birlikte ortaya çıkabilir; belli bir neden bulunmadığında öz bağışıklık sistemi hastalıklarından biri sayılır. Hastalığı patognomonik bulguları arasında heliotrop raş,
Gottron papülleri boyunda v neck rash şal belirtisi vardır. Tipik kliniği simetrik alt ve üst ekstremite kas güçsüzlüğüdür (yataktan kalkmada güçlük, saç taramada güçlük, eğilip kalkmada güçlük gibi).

Romatoloji
Müsküloskeletal sistem

Polimiyozit


Rolling Girls er en dansk dokumentarfilm fra 2014 instrueret af Rene Odgaard.

Handling
Roller Derby er en aggressiv kontaktsport primært for kvinder. En sport hvor kvinderne maler sig med krigsmaling i ansigtet, bærer hjelm og tandbeskyttere samtidig med, at de bærer hotpants, netstrømper og neglelak. Men hvad signalerer denne påklædning? I Roller Derby-miljøet er der intern uenighed om, hvad pigerne skal repræsentere: Nogen mener, de skal være lækre babes og andre - med rødder i feminismen - mener ikke, de skal udstille deres køn og fremstå som sexobjekter. De ønsker, at Roller Derby skal betragtes som en seriøs sportsgren på lige fod med andre sportsgrene.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Filmskolefilm fra Danmark
Danske film fra 2014

Rolling Girls


Abdelhak Assal (en ), né le  à Casablanca, est un footballeur marocain évoluant au poste de défenseur central au Chabab Mohammedia.

Biographie

En club
Abdelhak Assal commence sa carrière professionnelle en D2 marocaine dans le club du TAS de Casablanca.

Le 1er novembre 2020, il s'engage pour trois saisons au Chabab Mohammedia. Le 4 décembre 2020, il dispute son premier match en première division face au MA Tétouan (victoire, 0-2). Le 26 février 2021, il marque un but contre son camp face aux FAR de Rabat (match nul, 1-1). Le 30 mai 2021, il marque son premier but en pro à l'occasion d'un match de championnat face au Mouloudia d'Oujda (défaite, 3-2).

Statistiques

Statistiques détaillées

Notes et références

Liens externes

Footballeur marocain
Joueur du TAS Casablanca
Joueur du Chabab Mohammédia
Naissance à Casablanca
Naissance en juin 1998

Abdelhak Assal


Bağcılar Spor Kulübü, İstanbul'un Üsküdar ilçesi merkezli olup sonradan Bağcılar'a taşınan Türk spor kulübü. 1989 yılında kurulmuş olup, renkleri mavi-beyazdır. Bölgesel Amatör Ligde mücadele etmektedir. (Üsküdar Anadolu ile farklı takımlardır. Bu yüzden karıştırılmamalıdır.) Maçlarını Bağcılar Mahmutbey Stadyumu'nda yapmaktadır.

Tarihçe
1908 yılında kurulan Üsküdar Anadolu 1989 yılında Kadıköylü bir iş insanı olan Ali Fevzi Bir tarafından satın alınarak Kadıköy'ün Sahrayıcedid semtine taşındı. Bu semtte "Sahrayıceditspor" isminde bir kulüp bulunduğu için takımın adı Öz Sahrayıceditspor oldu. 2000-2001 sezonunun başlamasına bir hafta kala Üsküdar Belediyesi bu kulübü satın aldıktan sonra kulübün adı Üsküdar Öz Sahrayıceditspor oldu.

1908 yılında kurulan Üsküdar Anadolu o tarihte 3. Lig'de yer alıyor, Üsküdar Öz Sahrayıceditspor ise 2. Lig'de yer alıyordu. Üsküdar Belediyesi 2000-2001 sezonunda 3. Lig'de yer alan 1908 yılında kurulan asıl takım olan Üsküdar Anadolu'yu Selimiyespor'a devretmiştir. Selimiyespor maddi imkân yetersizliğinden ötürü, o dönemdeki en alt amatör lig olan İstanbul 1. Amatör Ligi'ne düşmüştür.

Üsküdar Anadolu isminin kullanılması TFF statüsüne göre mümkün olmadığından takımın adı Anadolu Üsküdar 1908 Spor olarak değiştirildi. 2001-2002 sezonunda kulüp TFF 2. Lig üzerinde Üsküdar Öz Sahrayıceditspor yerine Anadolu Üsküdar 1908 Spor adıyla yer almıştır.

1999-2000 Sezonunda 3. Ligde Şampiyon olan takım TFF 2. Futbol Ligine (şimdiki 1. Lige) yükselmiştir. Aynı sezon küme düşen takım 2006'ya kadar 2. Lig'de mücadele ettikten sonra o sezonda küme düşerek 3. Lig'de mücadele etmeye başlamıştır.

2014-2015 Sezonunda mücadele ettiği 3. Lig 3. Grubu Şampiyon olarak Spor Toto 2. Lig'e yükselme başarısı gösterdi. 2016-17 sezonunda Beyaz Grubu 16. tamamlayarak 3. Lige düştü. Üsküdar'daki tesis sıkıntılarından ötürü 2017-2018 sezonu öncesinde Bölgesel Amatör Lig'den küme düşen Bağcılarspor ile birleşen kulübün merkezi Bağcılar'a taşınarak adı Anadolu Bağcılar SK olarak değişti. Takım Üsküdar'da oynadığı dönemlerde maçlarını Beylerbeyi 75.Yıl Stadyumu'nda oynuyordu.

2018-19 sezonu öncesi ismi Bağcılar SK olarak değişti. 2018-19 3. Lig 3. grupta yer alan Bağcılar, Kubilay Erel ile başladığı sezonda, 5. haftanın ardından Kadir Demirel, 15. haftanın ardından Fahrettin Sayhan ve 21. haftanın ardından Ahmet Kazım Ertem yönetiminde ligde mücadele etti. 34 maçta 8 galibiyet, 11 beraberlik ve 15 mağlubiyet aldı. 35 puan toplayarak grubunu 17. tamamlayan Bağcılar profesyonel liglerde geçirdiği 21 sezonun ardından Bölgesel Amatör Lige düştü.

Lig mücadeleleri
 1. Lig: 1 sezon
2000-2001
 2. Lig: 7 sezon
2001-2006, 2015-2017
 3. Lig: 13 sezon
1998-2000, 2006-2015, 2017-2019
 Bölgesel Amatör Lig: 4 sezon
2019-
 Amatör Lig: 10 sezon
1989-1998

Başarıları
 3. Lig
Şampiyonluk (2) : 1999-2000, 2014-2015

Geçmiş Sezon Performansları

*Kademe-Klasman grubu olan sezonlar birleştirilerek yazılmıştır.

Oyuncu İstatistikleri

Kaynakça

Dış bağlantılar

 Resmi Sitesi
 Anadolu Üsküdar 1908 Spor'un Öz Sahrayıceditspor olduğunun TFF tarafından da belirtilmesinin resmi kaydı.

1908'de kurulan futbol kulüpleri
İstanbul'daki spor kulüpleri
Türkiye'deki futbol kulüpleri

Bağcılar SK


Trækænguruer (Dendrolagus) er en slægt i familien kænguruer (Macropodidae). De findes i tropiske regnskove i Ny Guinea, det nordøstligste Queensland i Australien og nogle af øerne i regionen. De fleste trækænguruer betragtes som truede af udryddelse på grund af jagt og tab af levesteder. Det er de eneste ægte trælevende kænguruer.

Beskrivelse
Trækænguruer er oftest cirka 1,3 til 1,8 meter lange, heraf er kropslængden 50 til 80 centimeter og halelængden 50 til 90 centimeter. Vægten er fra 5 til 18 kilogram. Pelsen er på oversiden sort eller gråbrun, hos nogle arter desuden broget. Undersiden er ofte hvidlig.

I sammenligning med jordlevende kænguruer har trækænguruer kortere og mere robuste ben med bredere såler og kraftigere forlemmer. De lange, krumme kløer, der ligner bjørnekløer, er også en tilpasning til livet i træerne. Ørerne er rundere og snuden kortere end hos andre kænguruslægter. Halen er behåret og ensartet i sin tykkelse.

Arter
De 12 arter i slægten Dendrolagus:
 D. inustus; nordlige og vestlige Ny Guinea plus øen Yapen samt muligvis Salawati og Waigeo
 D. lumholtzi (Lumholtzs trækænguru); Queensland
 D. bennettianus (Bennetts trækænguru); Queensland
 D. ursinus (sort trækænguru); Vogelkop, Ny Guinea
 D. matschiei (Matschies trækænguru); Huon-halvøen, Ny Guinea
 D. dorianus; vestlige, centrale og sydøstlige Ny Guinea
 D. stellarum; vestcentrale højlande på Ny Guinea
 D. goodfellowi; centrale og sydøstlige Ny Guinea
 D. pulcherrimus; Foja- og Torricellibjergene, Ny Guinea
 D. spadix; sydvestlige lavland på Papua Ny Guinea
 D. mbaiso; vestcentrale højlande på Ny Guinea
 D. scottae; Sandaun-provinsen, Ny Guinea

Noter

Kilder
 Ronald M. Nowak: Walker's mammals of the world. Online på Google Books. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .
 Torben W. Langer, Australiens dyr. Lademann 1972, .

Dyr fra Australien
Kænguruer

Trækænguruer


GullivAir () é uma companhia aérea búlgara com sede em Sófia.

História

A GullivAir foi fundada em 2016 e recebeu sua licença operacional das autoridades búlgaras em setembro de 2020 e iniciou as operações com um Airbus A330-200 da Shaheen Air com serviços charter no outono de 2020. Eles iniciaram voos regulares da Bulgária e Romênia para destinos de longa distância na República Dominicana e nas Maldivas a partir de dezembro de 2020.

O voo inaugural ocorreu em 15 de agosto de 2021. A companhia aérea planeja operar voos domésticos para Ruse e voos internacionais para Tirana.

Destinos

Frota

A frota da GullivAir consiste nas seguintes aeronaves (Outubro de 2021):

Ver também

 Lista de companhias aéreas em atividade

Ligações externas

 Sítio oficial

Empresas aéreas fundadas em 2016
Empresas aéreas da Bulgária

GullivAir


Butjadingen ist eine Landschaft im Norden einer Halbinsel im nordwestlichen Niedersachsen, auf der Butjadingen und das Stadland liegen. Sie ist auf einer Länge von ca. 22 km auf drei Seiten von Gewässern umgeben. Das Wort "Butjadingen" wurde in einer Urkunde erstmals im Jahr 1420 benutzt. Kurz zuvor war dieser nördliche Teil der Halbinsel zwischen Jade und Weser durch die Heete zeitweilig zur Insel geworden. Heute weist die Landschaft über 32.000 Einwohner auf.

Lage

Die Landschaft Butjadingen liegt an der deutschen Nordseeküste und grenzt im Südwesten an den Jadebusen, im Westen und Nordwesten an die Innenjade sowie im Osten und im Nordosten an die Weser und deren Mündung. Als Südgrenze Butjadingens galt zunächst die Ahne, seit 1334 die als breiterer neuer Durchbruch hinzugekommene Heete. Als Grenze zum südlich benachbarten Stadland ist also etwa die Linie zwischen Stollhamm an der Nordostecke des Jadebusens und Nordenham-Atens anzunehmen.

Butjadingen besteht aus Marschland und ist recht dünn besiedelt. Der Halbinsel vorgelagert erstreckt sich das Watt des Hohen Wegs zwischen den Mündungen von Jade und Weser etwa 23 km nach Nordwesten bis über die Insel Mellum hinaus. Es ist Teil des Nationalparks Niedersächsisches Wattenmeer. In Fedderwardersiel unterhält der Nationalpark ein Informationszentrum.

Die heutige Gemeinde Butjadingen nimmt den westlichen Teil, die Stadt Nordenham den östlichen Teil der Halbinsel ein. Das Gebiet beider Kommunen zusammen entspricht in etwa der ehemaligen Insel Butjadingen.

Geschichte

Teil des Gaus Rüstringen, Abtrennung vom Festland (14. Jahrhundert)

Im Mittelalter war Butjadingen der Nordosten des Gaus Rüstringen. In dieser Landgemeinde bildete das Asegabuch die Rechtsgrundlage, sie war Teil der Friesischen Seelande. Der Begriff Butjadingen ("Außen-Jade") entstand im 14. Jahrhundert, als große Sturmfluten neue Gewässerarme geschaffen und so dieses Gebiet vom Festland abgetrennt hatten. Im weiteren Verlauf des Jahrhunderts trat Butjadingen selbst als Landgemeinde auf, als Konfliktgegner und Vertragspartner der Reichsstadt Bremen. Die Anrainer der Unterweser erpressten von den Schiffen der Hansestadt Schutzgelder, und diese suchte die neuen Inseln Butjadingen und Stadland unter ihre Kontrolle zu bringen.

Stadland war das Rüstringer Gebiet am linken Weserufer südlich der Heete. Die Grenze zwischen Stadland und Bovenjadingen ("Ober-Jade") war zunächst das zu der Zeit noch kaum besiedelte Schweier Moor, später das Lockfleth.

Herrschaft Bremens (bis 1424)
In verlustreichen Schlachten ("Lewer dod as sklav") kämpften die Butjadinger um ihre Unabhängigkeit, sowohl gegen Eroberungsversuche von außen, als auch gegen Herrschaftsansprüche friesischer Geschlechter. Mehrfach versuchten Sibet von Rüstringen und Christian von Oldenburg Butjadingen zu erobern. 1419 wandten sich die Kirchspielsgemeinden daher an Bremen und unterstellten sich am 1. Juni 1419 dessen Schutz und Gerichtsbarkeit. Auch verpflichteten sich die Gemeinden zu einer jährlichen Bede. Wenige Tage später rückten etwa tausend Bremer aus Stadland und Würden in Butjadingen ein und eroberten bis zum 12. Juli des Jahres die (befestigten) Kirchen in Blexen, Langwarden, Waddens, Eiswürde und Burhave. Die Kontrolle Bremens konnten die vereinigten Butjadinger und Stadlander 1424  wieder abschütteln, obwohl sie noch am 5. Juni 1420 königliche Bestätigung erfahren hatte. Dazu verbündeten sich Sibet von Rüstringen, der Bremen die Fehde angesagt hatte, und Ocko II. tom Brok am 23. Oktober miteinander.

Sturmfluten, Herrschaft Oldenburgs (ab 1514/32), Halbinsel
Nachdem der Jadebusen durch drei kurz aufeinander folgende Sturmfluten, die Zweite Cosmas- und Damianflut am 26. September 1509, eine unbenannte Sturmflut am 9. September 1510 sowie die Antoniflut am 16./17. Januar 1511, seine größte Ausdehnung erreichte, waren die Rüstringer Friesen aber so geschwächt, dass die Grafen von Oldenburg 1514 das Stadland und 1532 Butjadingen unterwarfen.

Immerhin hatten die Oldenburger die Mittel, neue und stärkere Deiche zu bauen, so dass seither die Landgewinne größer waren als die Landverluste. Innerhalb von weniger als fünf Jahren bildeten Stadland und Butjadingen wieder eine Halbinsel des Festlandes. Allein an der Nordküste Butjadingens ging noch Land und mit ihm mehrere Dörfer verloren, Alt-Fedderwarden, Alt-Bordyck, Alt-Waddens, Bült und Hüsen. Ursache war die Hauptrinne der Außenweser, die von etwa 1600 bis etwa 1800 nicht wie vorher (und heute wieder) nordwärts vor der Küste des Landes Wursten verlief, sondern nordwestwärts entlang der Küste Butjadingens. Bei der letzten verheerenden Sturmflut Weihnachten 1717 wurden fast alle Marschen an der deutschen Nordseeküste überschwemmt, in vielen Kirchspielen ertrank ein Drittel der Bevölkerung, und an den Folgen der materiellen Verluste litt die Region an die hundert Jahre. Aber die Landverluste waren viel geringer als bei den Katastrophen des 15. und 16. Jahrhunderts. An der West- und Nordküste Butjadingens mussten jedoch viele Deiche noch einmal um etwa einen halben Kilometer zurückverlegt werden, und das Dorf Neu-Bordick ging verloren.

Nach dieser Flut wurden unter der Leitung des oldenburgischen Oberlanddrosten Christian Thomesen Sehested die Deichlinien an der Ostküste des Jadebusens und dem Westufer der Weser sturmflutfest gemacht.

Amt Butjadingen innerhalb des Großherzogtums Oldenburg (ab 1879)

Mit seiner Gebietsreform von 1879 richtete das Großherzogtum Oldenburg das Amt Butjadingen ein, das bestand, bis 1933 die Verwaltungsstruktur des Landes der preußischen angeglichen wurde. Im Jahr 1900 bestand das Amt Butjadingen aus den Gemeinden Abbehausen, Atens (1908 umbenannt in Nordenham), Blexen, Burhave, Eckwarden, Esenshamm, Langwarden, Seefeld, Stollhamm, Tossens und Waddens.

Literatur
 Klaus Dede: Butjadingen. Landschaft, Kulturgeschichte, Informationen. Atelier im Bauernhaus, Fischerhude 1998, ISBN 3-88132-101-2.
 Hans H. Francksen: Butjadingen. Wintermann Verlag, Oldenburg 1985.
 Jens Schmeyers: Die letzten freien Friesen zwischen Weser und Ems: Die Geschichte Butjadingens und Stadlands bis zur Schlacht an der Hartwarder Schanze. Stedinger Verlag, Lemwerder 2006

Einzelnachweise

Weblinks

 Weltnaturerbe Wattenmeer – und Butjadingen ist mittendrin

Halbinsel (Deutschland)
Halbinsel (Europa)
Halbinsel (Nordsee)
Friesland
Marschland in Niedersachsen
Geographie (Butjadingen)

Butjadingen (Landschaft)


نهاد القاسم (1905-1970)، رجل دولة من سورية، تسلّم وزارة العدل ثلاث مرات، كانت الأولى في عهد الرئيس هاشم الأتاسي والثانية في زمن الوحدة مع مصر والثالثة في مطلع عهد حزب البعث. ترأس التيار الناصري وإنتخب أميناً عاماً لحزب الاتحاد الإشتراكي العربي كما كان رئيساً لجامعة دمشق ورئيساً لمكتب تفتيش الدولة في سورية.

البداية
ولِد نهاد القاسم في دمشق وكان جده الأكبر الشيخ قاسم الأحمد أحد قادة الثورة ضد حكم ابراهيم باشا في سورية سنة 1840. هاجرت عائلة القاسم إلى مدينة نابلس قبل الحرب العالمية الأولى حيث دَرس القاسم في معهد النجاح، وبعد وفاة والده عاد إلى دمشق ليُكمل تعليمه في مدرسة مكتب عنبر. وكان في مطلع شبابه من رواد المكتبة الظاهرية ومجمع اللغة العربية بدمشق، حيث كان يقوم بتلخيص المحاضرات العلمية ونشرها في الصحف المحلية. بدأ حياته المهنية كاتباً بالعدل في بلدة الشيخ مسكين وإزرع في جنوب سورية، ثمّ في حلب، قبل أن يلتحق بكلية الحقوق بجامعة دمشق ويتخرج منها سنة 1935.

الحياة الإدارية والسياسية
انضم نهاد القاسم إلى مكتب تفتيش الدولة، وتدرّج في مناصبه حتى أصبح رئيساً له في مطلع الخمسينيات. وفي 19 حزيران 1954، اختير وزيراً للعدل في حكومة الرئيس سعيد الغزي، المكلفة بالإشراف على الإنتخابات النيابية والرئاسية في سورية. بعد إنهاء المهام واستقالة الحكومة، عاد القاسم إلى عمله كرئيس جهاز مفتشي الدولة وتولى رئاسة الجامعة السورية بالوكالة، خلفاً للدكتور سامي الميداني. بايع الرئيس جمال عبد الناصر وسُمّي وزيراً للعدل في الجمهورية العربية المتحدة، حيث أشرف القاسم على أكبر عملية تطهير في الجهاز القضائي في سورية.

بعد وقوع إنقلاب الإنفصال يوم 28 أيلول 1961 رفض التعاون مع حكام سورية الجدد، بالرغم من صداقته المتينة مع الكثير منهم، وظلّ محافظاً على نهجه القومي، مما جعل الرئيس عبد الناصر يذكر مواقفه العروبية في إحدى خطاباته من مدينة بور سعيد.

وبعد وصول حزب البعث إلى الحكم يوم 8 أذار 1963، سُمّي القاسم وزيراً للعدل للمرة الثالثة، ونائباً لرئيس الحكومة صلاح الدين البيطار. شارك في المفاوضات التي تمت في القاهرة، برئاسة الفريق لؤي الأتاسي، رئيس مجلس الثورة، الرامية إلى إعادة الوحدة السورية المصرية. وعند وصولها إلى طريق مسدود قدم إستقالته. ولكن ميوله الناصرية أدت إلى إعتقاله بعد محاولة إنقلاب فاشلة قام بها الضابط الناصري جاسم علوان في 18 تموز 1963، حيث إتُهم القاسم ظلماً بدعم الإنقلاب والضلوع فيه. أودع في سجن المزة لمدة ستة أشهر قبل إطلاق سراحه، ليتم إنتخابه أميناً عاماً لحزب الاتحاد الإشتراكي العربي سنة 1964، أي قبل وفاته بست سنوات.

مراجع

أشخاص من ولاية بيروت
خريجو جامعة النجاح الوطنية
فلسطينيو سوريا
قضاة سوريون
قوميون عرب سوريون
مواليد 1905
مواليد في دمشق
وزراء عدل سوريون
وفيات 1970
وفيات في دمشق

نهاد القاسم


(Tomkyns) Hilgrove Turner ( - ) est un général britannique, surtout connu comme l'officier qui a escorté la pierre de Rosette d'Égypte en Angleterre.

Carrière militaire
Turner est nommé enseigne le 20 février 1782 dans le troisième régiment de gardes à pied. En 1792, il est Capitaine-lieutenant. Turner et la pierre sont à bord du navire français HMS Egyptienne récemment capturé lorsqu'il se rend en Angleterre en septembre 1801. Il affirme qu'il a personnellement saisi la pierre du général Jacques de Menou de Boussay et l'a emporté sur un affût de canon. Il affirme également que lorsque les Français ont appris ses intentions, ils ont retiré l'emballage de la pierre et qu'elle "l'a jetée sur le visage" . Il existe d'autres versions de la façon dont les forces anglaises ont capturé la pierre aux Français, on ne sait donc pas à quel point son récit est fiable. Il est élu membre de la Royal Society en décembre 1804.

En 1801, il est nommé colonel, en 1808 major-général. Il devient colonel du 19th (ou The 1st Yorkshire North Riding) Regiment of Foot le 27 avril 1811 (son rang dans le régiment étant différent de son rang dans l'armée) . De 1812 à 1830, il occupe le poste de valet de la chambre à coucher de George IV (notamment la période où ce dernier est prince régent pendant la maladie mentale de son père). Il est lieutenant-gouverneur de Jersey de 1814 à 1816 et gouverneur et commandant en chef militaire des Bermudes, qui sont élevées au rang de forteresse impériale au lendemain de l'indépendance des colonies devenues les États-Unis d'Amérique, de 1826 à 1832 et en 1827 devient Chevalier Grand-Croix de l'Ordre Royal Guelphique.

Vie privée
Turner est le fils de Richard Turner, chirurgien à Uxbridge, Middlesex et de sa femme Magdalen Hilgrove, originaire de Jersey. En 1839, sa fille Charlotte Esther Turner épouse Henry Octavius Coxe, bibliothécaire bodléien. Le prédécesseur de Coxe, Bulkeley Bandinel, est le cousin de Tomkyns Turner. Quelques années après sa mort, les enfants de Turner sont impliqués dans un procès concernant les héritages qui leur ont été laissés dans le testament de certains parents de Hilgrove.

Références

Liens externes

Récipiendaire de l'ordre de Sainte-Anne
Gouverneur de Jersey
Général de l'armée de terre britannique
Gouverneur des Bermudes
Membre de la Royal Society
Décès en mai 1843
Naissance en janvier 1764
Militaire britannique des guerres napoléoniennes
Décès à 79 ans

Tomkyns Hilgrove Turner


Agrilus viridicellus é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Cobos, 1964.

Referências

viridicellus

Agrilus viridicellus


Lamelodiscurile sunt structuri epidermale, găsite la anumiți monogeneeni din familia Diplectanidae. În mod tipic, există două lamelodiscuri, unul dorsal și unul ventral, localizate pe haptor. Ele sunt formate din lamele concentrice încorporate în epidermă și sunt considerate un tip aparte de squamodiscuri, structuri omoloage găsite la alți membri din aceeași familie, dar compuse din rânduri de solzi în loc de lamele.

Lamelodiscurile se găsesc la membrii genurilor Lamellodiscus și Calydiscoides. Furnestinia echeneis se remarcă prin faptul că posedă un singur lamelodisc, nu două.

Referințe

Diplectanidae

Lamelodisc


An Pedilochilus coiloglossus in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Schltr., ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Schltr.. An Pedilochilus coiloglossus in nahilalakip ha genus nga Pedilochilus, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pedilochilus

Pedilochilus coiloglossus


كفتون هي قرية لبنانية من قرى قضاء الكورة في محافظة الشمال.

المراجع

أماكن مأهولة في لبنان
أماكن مأهولة في محافظة لبنان الشمالي
تجمعات أرثوذكسية شرقية في لبنان
تجمعات مسيحية في لبنان
قضاء الكورة
مدن لبنان

كفتون


Salka este o comună slovacă, aflată în districtul Nové Zámky din regiunea Nitra. Localitatea se află la , se întinde pe o suprafață de  și în 2017 număra 996 de locuitori.

Istoric
Localitatea Salka este atestată documentar din 1252.

Note

Legături externe

Localități din Slovacia

Salka


An Arisaema anomalum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni William Botting Hemsley. An Arisaema anomalum in nahilalakip ha genus nga Arisaema, ngan familia nga Araceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Arisaema

Arisaema anomalum


{{Infobox professional wrestler
| name        = Sin Cara
| birth name   = Jorge Arias
| image       = Sin Cara WWE Axxess 2014.jpg
| alt         =
| caption     = Arias cu personajul de Sin Cara în aprilie 2014
| names       = HunicoIncognitoJorge AriasMísticoMistico de JuarezMysticoSin Cara (II)Sin Cara Negro
| birth_date  =
| birth_place = El Paso, Texas, U.S.
| death_date  =
| death_place =
| resides     =
| height      = 1.78 m
| weight      = 198 lb
| billed      = El Paso, TexasJuárez, MexicoMexico City
| trainer     =
| debut       = 21 noiembrie 1999
| retired     =
}}Jorge Arias''' (n. 5 septembrie 1977) este un wrestler mexico-american care în prezent evoluează în WWE pentru marca WWE SmackDown unde interpretează personajul de Sin Cara.

Arias a debutat în rosterul principal a lui WWE în 2011 ca Sin Cara, înlocuind temporar interpretul original al personajului Luis Urive. Arias a început să lupte fără mască sub numele de ring Hunico, adesea ori în lupte pe echipe alături de Camacho. În 2013, după plecarea lui Urive, adevăratul Sin Cara, Arias și-a reluat rolul de Sin Cara și de atunci a folosit acest personaj. Spre deosebire de Urive, Arias este artistul cu cea mai lungă durată pentru al interpreta pe Sin Cara, iar portretul său este caracter bilingv datorită faptului că Arias a crescut în Statele Unite și vorbind astfel spaniolă sau engleză, în funcție de publicul dorit, întrucât Urive nu știa bine limba engleza. În 2014, Arias a câștigat campionatul NXT Tag Team împreună cu Kalisto, ca parte a The Lucha Dragons.

Referințe

wrestleri americani

Jorge Arias


Palar I est un quartier de la ville de Maroua, Région de l'Extrême-Nord du Cameroun. Il est situé dans la commune d'arrondissement de Maroua 1er. Subdivision de la communauté urbaine de Maroua.

Géographie

Histoire
Palar I est un quartier créé le 23 aAvril 2007 par.

Population
Palar I est un quartier périphérique de la ville de Maroua, en 1976 sa population n'a cessé d'augmenter.

Économie
Marché de Palar I.

Population et société

Éducation
CES de Palar I.

Santé
Centre de santé intégré de Palar I.

Lieux de cultes
 Mission du plein évangile.
 Union des Églises Baptiste du Cameroun.

Voir aussi

Articles connexes
 Kakataré
 Baouliwol
 Diguirwo

Notes  et références

Ville au Cameroun

Palar I


Rasmus Mohr Ernst (født 17. oktober 1997 i Agedrup) er en dansk atletikudøver, der repræsenterer Odense Atletik/OGF som sprinter. Rasmus Ernst kom til klubben i sommeren 2012 inspireret af OL, som foregik samme sommer i London. Han har to gange været på landsholdet, men har siden 2015 døjet med en række skader.

Personlige rekorder
 100 meter: 10,64
 200 meter: 21,28w
 400 meter: 50,73

Referencer

Eksterne henvisninger

Sprintere fra Danmark

Rasmus Mohr Ernst


Ca. Nov. er en eksperimentalfilm fra 1995 instrueret af Steen Møller Rasmussen efter manuskript af Kristian Dalgård Larsen.

Handling
To mænd mødes tilfældigt på Rådhuspladsen; ikke helt tilfældigt, de to kender hinanden, de er billedkunstnerne Kristian Dalgård Larsen og Peter S. Carlsen og lider begge af agorafobi, angst for åbne rum. Normalt ville de ikke drømme om at forcere Rådhuspladsen, men netop nu, i det inferno af træstilladser, afspærringer og gravkøer gør de det altså.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 1995

Eksperimentalfilm fra Danmark

Ca. Nov.


Santa Marinica es una localidad española perteneciente al municipio de Villazala, en la provincia de León, comunidad autónoma de Castilla y León.

Geografía

Ubicación

Demografía
Evolución de la población
{{Gráfica de evolución|tipo=demográfica|anchura=600|color_16=blue|nombre=Santa Marinica|2000|75|2001|73|2002|70|2003|67|2004|62|2005|60|2006|59|2007|61|2008|61|2009|59|2010|56|2011|51|2012|52|2013|48|2014|50|2021|42|notas=}}

Véase también

Referencias

Enlaces externos
  Ayuntamiento de Villazala

Localidades de la Ribera del Órbigo
Localidades de Villazala

Santa Marinica


O teorema de Nernst, também denominado teorema do calor de Nernst ou postulado de Nernst, foi formulado por Walther Hermann Nernst no início do século XX e foi usado no desenvolvimento da terceira lei da termodinâmica.

Enunciado
O teorema de Nernst estabelece que a variação de entropia ΔS para uma transformação tende a zero quando a temperatura do processo tende ao zero absoluto. Matematicamente,

A equação acima é um enunciado moderno do teorema. Nernst costumava declará-lo de forma a evitar o conceito de entropia.

Outro modo de abordar o teorema é partir da definição da energia livre de Gibbs (G):

No caso de uma transformação isotérmica, a variação da energia livre de Gibbs (ΔG) é, portando, dada por

Considerando o limite à medida que a temperatura tende a zero, a equação reduz-se a

conforme ilustrado no gráfico acima, o que é suportado por dados experimentais. Além disso, sabe-se, pela equação fundamental da termodinâmica química, que, considerando ΔH independente da temperatura, a inclinação da curva ΔG versus T, para transformações isotérmicas, é –ΔS, ou seja,

Como a inclinação obtida tem um limite de zero à medida que a temperatura tende a zero (caso em que ΔG independe de T), depreende-se da última equação que, para qualquer transformação isotérmica,

o que corrobora o teorema de Nernst.

Tal teorema é importante porque foi usado posteriormente por Max Planck para estabelecer a terceira lei da termodinâmica, a qual determina que a entropia de todos os materiais homogêneos puros e perfeitamente cristalinos em equilíbrio interno completo se aproxima de zero no zero absoluto.

Ver também

 Terceira lei da termodinâmica
 Walther Nernst
 Entropia
 Energia livre de Gibbs
 Entalpia

Leitura adicional
 - See especially pages 421 – 424

Ligação externa

 Nernst heat theorem (em inglês)

Termoquímica
Teoremas de física

Teorema de Nernst


Floorballligaen 2009-10 eller Sæson 2009-10 i Unihoc Floorball Ligaen (eller forkortet UFL) var den 18. sæson af den bedste danske hold i floorball, og blev styret af DaFU.

Ligaen var opdelt i øst og vest, og de fire bedste hold i hver liga gik videre til slutspillet. Holdet der blev dårligst placeret i liga øst, rykkede ned i 1. division, mens holdet placeret på 7. pladsen i liga øst skulle spille kvalifikationskamp mod nr. 2 fra 1. division.

Grundspil

Stilling vest

Kampe vest

Stilling øst

Kampe øst

Topscorer vest

Topscorer øst

Slutspil

Kvartfinaler
Århus Elite - Hafnia floorball club 13-0, 11-4, 8-1

Brønderslev Hot Shots FC - Vallensbæk floorball 6-2, 14-3, 15-2

Rødovre Floorball Club - Frederikshavn Bulldogs FK 7-1, 5-1, 6-5

FC Outlaws - Hvidovre Attack FC 8-6, 9-7, 12-9

Semifinaler
Århus Elite - Rødovre Floorball Club 4-5, 7-2, 7-6, 5-4

Brønderslev Hot Shots FC - FC Outlaws  4-3, 6-5, 2-8, 5-2

Finale
Århus Elite - Brønderslev 5-1

Topscorer slutspil

Eksterne henvisninger

Floorball-Ligaen

Floorballligaen 2009-10


Amado, apresura el paso es el vigésimo noveno álbum oficial en estudio del cantautor chileno Ángel Parra como solista. Fue lanzado originalmente en Chile en 1995, y está conformado por musicalizaciones de poemas de la poetisa chilena Gabriela Mistral, Premio Nobel de Literatura en 1945. La cantante Javiera Parra, hija de Ángel, lo acompaña en algunas canciones.

Este no es el primer trabajo del cantautor basado en textos de un escritor. Ya lo había hecho anteriormente en 1973 en Pisagua, basado en una novela de Volodia Teitelboim; en 1968 en Chile de arriba a abajo, trabajo en conjunto con el escritor Manuel Rojas; en 1966 en Arte de pájaros, con Pablo Neruda, y en 1991 en La travesía de Colón con el español Ramón Chao. Asimismo, más adelante en 1998 compondría Eróticas con Régine Deforges y en 2004 Sólo el amor, basado nuevamente en poemas de Neruda.

Lista de canciones

Créditos
 Javiera Parra: en canciones 3, 6, 10 y 12.

Referencias

Enlaces externos

Álbumes de 1995
Álbumes de Ángel Parra
Álbumes de Alerce
Álbumes tributo
Álbumes en español

Amado, apresura el paso


El Jardín botánico de los Pirineos Occidentales (en francés: Jardin botanique des Pyrénées occidentales) es un jardín botánico asociado con el vivero especializado Florama, de propiedad privada en Saint-Jammes, Francia.

Localización
Jardin botanique des Pyrénées occidentales 42, route de Morlaàs, Saint-Jammes, Pyrénées-Atlantiques, Aquitaine, France-Francia.

Está abierto al público previa cita.

Historia
Inicialmente era solamente el vivero "Florama" especializado en árboles y arbustos de todo el mundo.

El jardín botánico acompañante fue creado en 1993 por el propietario Jacques Urban.

Actualmente es un miembro de los Jardins botaniques de France.

Colecciones botánicas
Alberga unos 1,500 taxones incluyendo plantas raras y en peligro de los Pirineos.

El jardín botánico trabaja en:

 El conocimiento y la protección de la flora local,
 Estudio de la germinación y conservación de semillas,
 Creación de un seminoteca (en la colección las semillas de hierbas con casi 10,000 especies)
 Introducción de especies raras en el cultivo a menudo no rentables,
 Extensión de la botánica a nivel regional y nacional,
 Comunicaciones alrededor de la planta a través de:
 Centro de documentación,
 Edición de sus publicaciones.
 El conocimiento de todas las dificultades que enfrenta la conservación de plantas y animales en Francia.

Referencias

Enlaces externos
 Florama - Jardin botanique des Pyrénées occidentales
 Documentation (Francés)
 Convention on Biological Diversity: Botanical Gardens in France

Pyrénées occidentales, Jardin botanique des
Pyrénées occidentales, Jardin botanique des
Pirineos Atlánticos
Pyrénées occidentales, Jardin botanique des
Francia en 1993
Áreas protegidas establecidas en 1993


Neuenkirchen er en by og kommune i det nordøstlige Tyskland, beliggende i Amt Anklam-Land i den centrale del af Landkreis Vorpommern-Greifswald. Landkreis Vorpommern-Greifswald ligger i delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Indtil 31. december 2004 hørte kommunen under Amt Spantekow.

Geografi
Neuenkirchen er beliggende to kilometer syd for Bundesstraße B 199. Byen Anklam ligger omkring ti kilometer mod nordøst. I kommunen finder man ud over Neuenkirchen, landsbyerne Müggenburg og Strippow. Kommunen ligger ved Peene-Südkanal.

Seværdigheder
 Wasserburg Müggenburg fra det 13. århundrede; Blev ombygget til et nygotisk slotsanlæg i slutningen af det 19. århundrede.
 Kirche Neuenkirchen fra det 13. århundrede.

Eksterne kilder og henvisninger

 Byens side  på amtets websted
 Statistik

Byer i Mecklenburg-Vorpommern
Kommuner i Mecklenburg-Vorpommern
Amt Anklam-Land
Byer i Kreis Vorpommern-Greifswald

Neuenkirchen (Anklam-Land)


Stephen F. Austin Lumberjacks (en español los Leñadores de Stephen F. Austin) es el nombre que reciben los equipos deportivos de la Universidad Estatal Stephen F. Austin (SFA), situada en Nacogdoches, Texas. Los equipos de los Lumberjacks y las Ladyjacks (equipos femeninos) participan en las competiciones universitarias organizadas por la NCAA, y forman parte de la Western Athletic Conference (WAC), a la que se unieron el 1 de julio de 2021. SFA había sido previamente miembro de la Southland Conference desde 1987. El equipo femenino de voleibol de playa compite en la Sun Belt Conference. A partir de la temporada 2023-24, el equipo de bowling femenino compite en la Conference USA, que absorbió la antigua casa de bowling de SFA de la Southland Bowling League (fundada por la Southland Conference, pero separada de ella). A partir de 2023, el equipo de fútbol americano competirá en la recién formada United Athletic Conference (UAC). La UAC es una fusión de las ligas de fútbol americano de la WAC y la ASUN Conference.

Apodo y mascota
El apodo de la universidad es el de Lumberjacks y fue escogido en asamblea en la universidad en 1923. El apodo pareció apropiado al estar la universidad rodeada de bosques de pinos, siendo la de leñador una profesión habitual en aquella zona de Texas. Los equipos femeninos se denominan Ladyjacks.

Programa deportivo
Los Lumberjacks y Ladyjacks participan en las siguientes modalidades deportivas:

Baloncesto

El equipo de baloncesto masculino consiguió ganar en una ocasión el Torneo de la Southland Conference, en el año 2009. Dos de sus jugadores, George Johnson y James Silas, han sido los únicos en llegar a jugar en la NBA, ambos en los años 70.

Instalaciones deportivas
 William R. Johnson Coliseum es la instalación donde disputan sus partidos los equipos de baloncesto. Construido en 1974, tiene capacidad para 7.203 espectadores.

 Homer Bryce Stadium es el estadio donde juega el equipo de fútbol americano. Tiene una capacidad para 14.575 espectadores, y fue construido en 1973.

Referencias

Enlaces externos
 Web oficial de los Lumberjacks y las Ladyjacks

Equipos de la National Collegiate Athletic Association
Clubes y equipos deportivos del estado de Texas
Condado de Nacogdoches
Western Athletic Conference

Stephen F. Austin Lumberjacks


Arelerland (lúxemborgska: Arelerland; þýska: Arelerland; franska: Pays d'Arlon ; hollenska: Land van Aarlen) er hefðbundna lúxemborgsku-mælandi landsvæðið í Belgísku Lóþringu, sem er núna byrjað að mæla frönsku. Arlon er höfuðborg landsvæðisins og menningar- og efnahagsmiðstöð landsins.

Landsvæðið er við Gaume að vestan og Lúxemborg við svæðið að austan. Það er sunnan við Ardennes. Það er í arrondissement Arlon og gerir upp meginhluta þess, sem er hluti af héraðinu Lúxemborg.

Tungumál

Í Arelerlandi hefur lúxemborgska verið töluð í margar aldir, tungumálið er kennt við og einnig talað í Lúxemborg. Árið 1990, Franska samfélag Belgíu viðurkenndi lúxemborgsku sem tungumál landsvæðisins, en gerði samt ekkert meir til að færa tungumálið í daglegt líf Arelerlendinga.

Tungumálatal í Arelerlandi
Þessar tölur fást í tungumálatali úr Belgíska Ríkisblaðið. Hér er hægt að sjá að tungumálaskiptin yfir í frönsku úr þýsku/lúxemborgsku geta verið séð.
 NL: Hollenska
 FR: Franska
 DE: Þýska (Lúxemborgska var lengi talin sem mállýska í þýsku og er því ekki talið lúxemborgsku sem sér)

Móðurmál

Tungumálakunnáta

Eins og mörg landsvæði þar sem tungumál mætast þá er Arelerland, eins og Lúxemborg í nútímanum, fjöltungumálasvæði og hefur lengi verið það. Þó það voru til þorp sem töluðu eingöngu lúxemborgsku/þýsku þá voru einnig margir sem töluðu frönsku eða hollensku með.

Sveitarfélög og þorp í Arelerlandi

Þetta eru landsvæði í Arelerlandi þar sem lúxemborgska er töluð í nútímanum eða hafa sögulega verið lúxemborgsku-mælandi svæði.
Fyrst er nafnið á þorpinu/sveitarfélaginu á frönsku en svo á lúxemborgsku.
 Sveitarfélagið Arlon (Arel)
 Arlon (Arel): Clairefontaine (Badebuerg), Fouches (Affen), Sampont (Sues), Sesselich (Siesselech)
 Autelbas (Nidderälter): Autelhaut (Uewerälter), Barnich (Barnech), Stehnen (Stienen), Sterpenich (Sterpenech), Weyler (Weller)
 Bonnert (Bunnert): Frassem (Fruessem), Seymerich (Seimerech), Viville (Alenuewen), Waltzing (Walzeng)
 Guirsch (Giisch): Heckbous (Heckbus)
 Heinsch (Häischel): Freylange (Frällen), Schoppach (Schappech), Stockem (Stackem)
 Toernich (Ternech): Udange (Eiden)
 Sveitarfélagið Attert (Atert)
 Attert (Atert): Grendel (Grendel), Luxeroth (Luxeroth), Post, Schadeck (Schuedeck), Schockville (Schakeler)
 Nobressart (Gehaanselchert): Almeroth (Almeroth), Heinstert (Heeschtert)
 Nothomb (Noutem): Parette (Parrt), Rodenhoff (Roudenhaff)
 Thiaumont (Diddebuerg): Lischert (Leschert)
 Tontelange (Tontel): Metzert (Metzert)
 Sveitarfélagið Aubange (Éibeng)
 Aubange (Éibeng)
 Athus (Attem): Guerlange (Gierleng)
 Halanzy (Hueldang): Aix-sur-Cloie (Esch-op-der Huurt), Battincourt (Beetem)
 Rachecourt (Reissich)
 Sveitarfélagið Martelange (Maartel): Grumelange, Radelange
 Sveitarfélagið Messancy (Miezeg)
 Messancy (Miezeg):  Differt (Déifert), Longeau (Laser), Turpange (Tiirpen)
 Habergy (Hiewerdang): Bébange (Bieben), Guelff (Gielef)
 Hondelange (Hondeleng)
 Sélange (Séilen)
 Wolkrange (Woulker): Buvange (Béiwen)
 Þorp sem mynda hluta af Arelerlandi en sveitarfélagið er ekki allt í Arelerlandi
 Hachy (Häerzeg), svæði í sveitarfélaginu Habay
 Tintange (Tënnen), svæði í sveitarfélaginu Fauvillers
 Bodange (Biedeg)
 Warnach (Warnech)
 Wisembach (Wiisbech)

External links

 Vefsíða um Arelerland
 Lærðu lúxemborgsku

Arelerland


Till Eulenspiegel književni je lik. Usmena predaja o Eulenspiegelu datira još iz srednjovjekovne Njemačke.

Prema predaji rođen je oko 1300. godine u Kneitlingenu, nedaleko Braunschweiga. Putovao je po Svetom Rimskom Carstvu posebice sjevernom Njemačkom, i umire u Möllnu, 1350. godine. U Möllnu postoji i nadgrobni spomenik posvećem Eulenspiegelu međutim ne postoji dokaz da se radi o osobi s kojom se poistovjećuje književni lik.

U narodnim pričama Eulenspiegel je prepredenjak koji se šali na račun svojih suvremenikia. Predmet njegovih smicalica uglavnom su obrtnici, no ni plemstvo pa čak ni papa nisu posteđeni.

Poljsko-ruski baletan i koreograf Wacław Niżyński postavio je balet Till Eulenspiegel u Metropolitan operi u New Yorku. Balet je postavljen po srednjovjekovnoj priči, a za glazbu bio je odgovoran Richard Strauss sa simfonijskom pjesmom Till Eulenspiegels lustige Streiche (Op.28, 1894-95).

Literatura
 Hermann Bote: Ein kurzweiliges Buch von Till Eulenspiegel aus dem Lande Braunschweig (1984.) Online tekst

Književni likovi

Till Eulenspiegel


Mustafa Koray Avcı (d. 19 Mayıs 1978, Kocaeli), orta saha pozisyonunda oynayan Türk eski millî futbolcudur.

Kulüp kariyeri
19 Mayıs 1979'da İzmit'te dünyaya gelen Mustafa Koray Avcı, futbola Kocaelispor'un alt yapısında başladı. 2 yıl sonra 2. Lig takımlarından PTT'ye transfer oldu. Bir süre Batman Petrolspor'un formasını giyen Avcı, 1997 yılında profesyonel oldu. 1999-2000 sezonunda transfer olduğu Çaykur Rizespor'da 5,5 yıl görev yaptı. Avcı, 2004-2005 sezonu devre arasında Beşiktaş ile 3,5 yıllık bir sözleşme imzaladı. Performansıyla beğeni toplayan Koray, 2006 yılında sözleşmesini 3 yıl daha uzatan sözleşmeye imza attı. Fenerbahçe maçında takımının son (4.) golünü atarak dikkat çekmiştir ve taraftarının sevgisini kazanmıştır. Koray Avcı 2007-2008 sezonunun devre arasından itibaren Manisaspor forması giymiştir. Manisaspor'un küme düşmesi üzerine, 2008-2009 sezonunda Gençlerbirliği'ne transfer olmuştur. 2009-2010 sezonunda ise Kasımpaşa'da oynamıştır. Ardından 2010-2011 sezonunda Çaykur Rizespor'la 2 yıllık sözleşme imzalamıştır.

2011-12 sezonunun yaz transfer döneminde 2. Lig ekiplerinden Şanlıurfaspor'a transfer oldu. 2012-2013 sezonunda sözleşmesi feshedilerek 20 kasım 2012'de futbolu bıraktı.

Millî takım kariyeri
18 kez millî takımlara çağrılan Koray Avcı, 1 kez Türkiye U-19, 10 kez Türkiye U-21, 6 kez  de Türkiye A millî takım forması olmak üzere toplam 17 kez millî formayı giymiştir.

Kaynakça

Dış bağlantılar

1979 doğumlular
Türk erkek futbolcular
Şanlıurfaspor futbolcuları
Beşiktaş JK futbolcuları
Çaykur Rizespor futbolcuları
Manisaspor futbolcuları
Gençlerbirliği SK futbolcuları
Kasımpaşa SK futbolcuları
Türkiye millî futbol takımı futbolcuları
Süper Lig futbolcuları
Yaşayan insanlar
1. Lig futbolcuları
Türkiye 21 yaş altı millî futbol takımı futbolcuları
Kocaeli doğumlular
İzmit doğumlular
Türkiye 19 yaş altı millî futbol takımı futbolcuları
Orta saha futbolcuları
Defans futbolcuları

Koray Avcı (futbolcu)


In functional analysis and related branches of mathematics, the Banach–Alaoglu theorem (also known as Alaoglu's theorem) states that the closed unit ball of the dual space of a normed vector space is compact in the weak* topology.
A common proof identifies the unit ball with the weak-* topology as a closed subset of a product of compact sets with the product topology.
As a consequence of Tychonoff's theorem, this product, and hence the unit ball within, is compact.

This theorem has applications in physics when one describes the set of states of an algebra of observables, namely that any state can be written as a convex linear combination of so-called pure states.

History

According to Lawrence Narici and Edward Beckenstein, the Alaoglu theorem is a "very important result—maybe  most important fact about the weak-* topology—[that] echos throughout functional analysis."
In 1912, Helly proved that the unit ball of the continuous dual space of  is countably weak-* compact.
In 1932, Stefan Banach proved that the closed unit ball in the continuous dual space of any separable normed space is sequentially weak-* compact (Banach only considered sequential compactness).
The proof for the general case was published in 1940 by the mathematician Leonidas Alaoglu.
According to Pietsch [2007], there are at least twelve mathematicians who can lay claim to this theorem or an important predecessor to it.

The Bourbaki–Alaoglu theorem is a generalization of the original theorem by Bourbaki to dual topologies on locally convex spaces.
This theorem is also called the Banach–Alaoglu theorem or the weak-* compactness theorem and it is commonly called simply the Alaoglu theorem.

Statement

If  is a vector space over the field  then  will denote the algebraic dual space of  and these two spaces are henceforth associated with the bilinear   defined by

where the triple  forms a dual system called the .

If  is a topological vector space (TVS) then its continuous dual space will be denoted by  where  always holds.
Denote the weak-* topology on  by  and denote the weak-* topology on  by
The weak-* topology is also called the topology of pointwise convergence because given a map  and a net of maps  the net  converges to  in this topology if and only if for every point  in the domain, the net of values  converges to the value

Proof involving duality theory

If  is a normed vector space, then the polar of a neighborhood is closed and norm-bounded in the dual space.
In particular, if   is the open (or closed) unit ball in  then the polar of  is the closed unit ball in the continuous dual space  of  (with the usual dual norm).
Consequently, this theorem can be specialized to:

When the continuous dual space  of  is an infinite dimensional normed space then it is  for the closed unit ball in  to be a compact subset when  has its usual norm topology.
This is because the unit ball in the norm topology is compact if and only if the space is finite-dimensional (cf. F. Riesz theorem).
This theorem is one example of the utility of having different topologies on the same vector space.

It should be cautioned that despite appearances, the Banach–Alaoglu theorem does  imply that the weak-* topology is locally compact.
This is because the closed unit ball is only a neighborhood of the origin in the strong topology, but is usually not a neighborhood of the origin in the weak-* topology, as it has empty interior in the weak* topology, unless the space is finite-dimensional.
In fact, it is a result of Weil that all locally compact Hausdorff topological vector spaces must be finite-dimensional.

Elementary proof

The following elementary proof does not utilize duality theory and requires only basic concepts from set theory, topology, and functional analysis.
What is needed from topology is a working knowledge of net convergence in topological spaces and familiarity with the fact that a linear functional is continuous if and only if it is bounded on a neighborhood of the origin (see the articles on continuous linear functionals and sublinear functionals for details).
Also required is a proper understanding of the technical details of how the space  of all functions of the form  is identified as the Cartesian product  and the relationship between pointwise convergence, the product topology, and subspace topologies they induce on subsets such as the algebraic dual space  and products of subspaces such as
An explanation of these details is now given for readers who are interested.

For every real   will denote the closed ball of radius  centered at  and  for any

Identification of functions with tuples

The Cartesian product  is usually thought of as the set of all -indexed tuples  but, since tuples are technically just functions from an indexing set, it can also be identified with the space  of all functions having prototype  as is now described:

 : A function  belonging to  is identified with its (-indexed) ""
 : A tuple  in  is identified with the function  defined by ; this function's "tuple of values" is the original tuple

This is the reason why many authors write, often without comment, the equality

and why the Cartesian product  is sometimes taken as the definition of the set of maps  (or conversely).
However, the Cartesian product, being the (categorical) product in the category of sets (which is a type of inverse limit), also comes equipped with associated maps that are known as its (coordinate) .

The  at a given point  is the function

where under the above identification,  sends a function  to

Stated in words, for a point  and function  "plugging  into " is the same as "plugging  into ".

In particular, suppose that  are non-negative real numbers.
Then  where under the above identification of tuples with functions,  is the set of all functions  such that  for every

If a subset  partitions  into  then the linear bijection

canonically identifies these two Cartesian products; moreover, this map is a homeomorphism when these products are endowed with their product topologies.
In terms of function spaces, this bijection could be expressed as

Notation for nets and function composition with nets

A net  in  is by definition a function  from a non-empty directed set
Every sequence in  which by definition is just a function of the form  is also a net.
As with sequences, the value of a net  at an index  is denoted by ; however, for this proof, this value  may also be denoted by the usual function parentheses notation
Similarly for function composition, if  is any function then the net (or sequence) that results from "plugging  into " is just the function  although this is typically denoted by  (or by  if  is a sequence).
In the proofs below, this resulting net may be denoted by any of the following notations

depending on whichever notation is cleanest or most clearly communicates the intended information.
In particular, if  is continuous and  in  then the conclusion commonly written as  may instead be written as  or

Topology

The set  is assumed to be endowed with the product topology. It is well known that the product topology is identical to the topology of pointwise convergence.
This is because given  and a net  where  and every  is an element of  then the net  converges in the product topology if and only if

for every  the net  converges in

where because  and

this happens if and only if

for every  the net  converges in

Thus  converges to  in the product topology if and only if it converges to  pointwise on

This proof will also use the fact that the topology of pointwise convergence is preserved when passing to topological subspaces.
This means, for example, that if for every   is some (topological) subspace of  then the topology of pointwise convergence (or equivalently, the product topology) on  is equal to the subspace topology that the set  inherits from
And if  is closed in  for every  then  is a closed subset of

Characterization of

An important fact used by the proof is that for any real

where  denotes the supremum and
As a side note, this characterization does not hold if the closed ball  is replaced with the open ball  (and replacing  with the strict inequality  will not change this; for counter-examples, consider  and the identity map  on ).

The essence of the Banach–Alaoglu theorem can be found in the next proposition, from which the Banach–Alaoglu theorem follows.
Unlike the Banach–Alaoglu theorem, this proposition does  require the vector space  to endowed with any topology.

Before proving the proposition above, it is first shown how the Banach–Alaoglu theorem follows from it (unlike the proposition, Banach–Alaoglu assumes that  is a topological vector space (TVS) and that  is a neighborhood of the origin).

The conclusion that the set  is closed can also be reached by applying the following more general result, this time proved using nets, to the special case  and

Observation: If  is any set and if  is a closed subset of a topological space  then  is a closed subset of  in the topology of pointwise convergence.

Proof of observation: Let  and suppose that  is a net in  that converges pointwise to  It remains to show that  which by definition means  For any  because  in  and every value  belongs to the closed (in ) subset  so too must this net's limit belong to this closed set; thus  which completes the proof.

Let  and suppose that  is a net in  the converges to  in
To conclude that  it must be shown that  is a linear functional. So let  be a scalar and let

For any  let  denote

Because  in  which has the topology of pointwise convergence,  in  for every
By using  in place of  it follows that each of the following nets of scalars converges in

Proof that
Let  be the "multiplication by " map defined by
Because  is continuous and  in  it follows that  where the right hand side is  and the left hand side is

which proves that  Because also  and limits in  are unique, it follows that  as desired.

Proof that
Define a net  by letting  for every
Because  and  it follows that  in
Let  be the addition map defined by
The continuity of  implies that  in  where the right hand side is  and the left hand side is

which proves that  Because also  it follows that  as desired.

The lemma above actually also follows from its corollary below since  is a Hausdorff complete uniform space and any subset of such a space (in particular ) is closed if and only if it is complete.

Because the underlying field  is a complete Hausdorff locally convex topological vector space, the same is true of the product space
A closed subset of a complete space is complete, so by the lemma, the space  is complete.

The above elementary proof of the Banach–Alaoglu theorem actually shows that if  is any subset that satisfies  (such as any absorbing subset of ), then  is a weak-* compact subset of

As a side note, with the help of the above elementary proof, it may be shown (see this footnote)
that there exist -indexed non-negative real numbers  such that

where these real numbers  can also be chosen to be "minimal" in the following sense:
using  (so  as in the proof) and defining the notation  for any  if

then  and for every
which shows that these numbers  are unique; indeed, this infimum formula can be used to define them.

In fact, if  denotes the set of all such products of closed balls containing the polar set

then

where  denotes the intersection of all sets belonging to

This implies (among other things)
that  the unique least element of  with respect to  this may be used as an alternative definition of this (necessarily convex and balanced) set.
The function  is a seminorm and it is unchanged if  is replaced by the convex balanced hull of  (because ).
Similarly, because   is also unchanged if  is replaced by its closure in

Sequential Banach–Alaoglu theorem

A special case of the Banach–Alaoglu theorem is the sequential version of the theorem, which asserts that the closed unit ball of the dual space of a separable normed vector space is sequentially compact in the weak-* topology.
In fact, the weak* topology on the closed unit ball of the dual of a separable space is metrizable, and thus compactness and sequential compactness are equivalent.

Specifically, let  be a separable normed space and  the closed unit ball in  Since  is separable, let  be a countable dense subset.
Then the following defines a metric, where for any

in which  denotes the duality pairing of  with
Sequential compactness of  in this metric can be shown by a diagonalization argument similar to the one employed in the proof of the Arzelà–Ascoli theorem.

Due to the constructive nature of its proof (as opposed to the general case, which is based on the axiom of choice), the sequential Banach–Alaoglu theorem is often used in the field of partial differential equations to construct solutions to PDE or variational problems.
For instance, if one wants to minimize a functional  on the dual of a separable normed vector space  one common strategy is to first construct a minimizing sequence  which approaches the infimum of  use the sequential Banach–Alaoglu theorem to extract a subsequence that converges in the weak* topology to a limit  and then establish that  is a minimizer of
The last step often requires  to obey a (sequential) lower semi-continuity property in the weak* topology.

When  is the space of finite Radon measures on the real line (so that  is the space of continuous functions vanishing at infinity, by the Riesz representation theorem), the sequential Banach–Alaoglu theorem is equivalent to the Helly selection theorem.

Consequences

Consequences for normed spaces

Assume that  is a normed space and endow its continuous dual space  with the usual dual norm.

The closed unit ball in  is weak-* compact.  So if  is infinite dimensional then its closed unit ball is necessarily  compact in the norm topology by F. Riesz's theorem (despite it being weak-* compact).
A Banach space is reflexive if and only if its closed unit ball is -compact; this is known as James' theorem.
If  is a reflexive Banach space, then every bounded sequence in  has a weakly convergent subsequence.
(This follows by applying the Banach–Alaoglu theorem to a weakly metrizable subspace of ; or, more succinctly, by applying the Eberlein–Šmulian theorem.)
For example, suppose that  is the space Lp space  where  and let  satisfy
Let  be a bounded sequence of functions in
Then there exists a subsequence  and an  such that

The corresponding result for  is not true, as  is not reflexive.

Consequences for Hilbert spaces

In a Hilbert space, every bounded and closed set is weakly relatively compact, hence every bounded net has a weakly convergent subnet (Hilbert spaces are reflexive).
As norm-closed, convex sets are weakly closed (Hahn–Banach theorem), norm-closures of convex bounded sets in Hilbert spaces or reflexive Banach spaces are weakly compact.
Closed and bounded sets in  are precompact with respect to the weak operator topology (the weak operator topology is weaker than the ultraweak topology which is in turn the weak-* topology with respect to the predual of  the trace class operators). Hence bounded sequences of operators have a weak accumulation point.
As a consequence,  has the Heine–Borel property, if equipped with either the weak operator or the ultraweak topology.

Relation to the axiom of choice and other statements

The Banach–Alaoglu may be proven by using Tychonoff's theorem, which under the Zermelo–Fraenkel set theory (ZF) axiomatic framework is equivalent to the axiom of choice.
Most mainstream functional analysis relies on ZF + the axiom of choice, which is often denoted by ZFC.
However, the theorem does  rely upon the axiom of choice in the separable case (see above): in this case there actually exists a constructive proof.
In the general case of an arbitrary normed space, the ultrafilter Lemma, which is strictly weaker than the axiom of choice and equivalent to Tychonoff's theorem for compact  spaces, suffices for the proof of the Banach–Alaoglu theorem, and is in fact equivalent to it.

The Banach–Alaoglu theorem is equivalent to the ultrafilter lemma, which implies the Hahn–Banach theorem for real vector spaces (HB) but is not equivalent to it (said differently, Banach–Alaoglu is also strictly stronger than HB).
However, the Hahn–Banach theorem is equivalent to the following weak version of the Banach–Alaoglu theorem for normed space in which the conclusion of compactness (in the weak-* topology of the closed unit ball of the dual space) is replaced with the conclusion of  (also sometimes called );

Compactness implies convex compactness because a topological space is compact if and only if every family of closed subsets having the finite intersection property (FIP) has non-empty intersection.
The definition of convex compactness is similar to this characterization of compact spaces in terms of the FIP, except that it only involves those closed subsets that are also convex (rather than all closed subsets).

See also

Notes

Proofs

Citations

References

   See Theorem 3.15, p. 68.

Further reading

Articles containing proofs
Compactness theorems
Theorems in functional analysis
Topological vector spaces
Linear functionals

Banach–Alaoglu theorem


Filosofia medievală este filosofia epocii cunoscută astăzi ca medievală sau Evul Mediu, perioada ce durează aproximativ de la căderea Imperiului Roman de Apus în secolul 5 până la Renașterea din secolul 16. Filosofia medievală, înțeleasă ca proiect de investigație filosofică independentă, a apărut în Baghdad, la mijlocul secolului 8, și în Franța, la curtea lui Carol cel Mare, în ultimul sfert al secolului 8. Este în parte definită ca proces de redescoperire a culturii antice dezvoltată în Grecia și Roma în perioada clasică, și în parte de nevoia de a aplica problemele teologice și doctrina sacră în conexiune cu învățătura profană.

Istoria filosofiei medievale este tradițional divizată în două perioade principale: prima perioadă începe în Evul Mediu Timpuriu și se termină în secolul 12, când lucrările lui Aristotel și Platon erau păstrate și cultivate, și 'epoca de aur', a secolelor 12, 13 și 14, în occidentul latin, care a fost martora culmii recuperării filosofiei antice, alături de recepționarea comentatorilor arabi și progresele semnificative în domeniul filosofiei religiei, logicii și metafizicii.

Deși de multe ori când se face referire la filosofia medievală, se vorbește doar de gândirea Occidentului acelui timp, Evul Mediu a dat și filosofia bizantină, apărută și dezvoltată în răsărit, în Bizanț.

Epoca medievală a fost tratată cu dispreț de umaniștii Renașterii, care au văzut în ea o perioadă 'de mijloc' barbară, între epoca clasică a culturii grecești și romane și renașterea culturii clasice. Istoricii moderni consideră că epoca medievală a fost una a unei dezvoltări filosofice puternic influențată de teologia creștină. Unul dintre cei mai notabili gânditori ai epocii, Toma de Aquino, niciodată nu s-a considerat pe el însuși filosof și a criticat filosofii.

Problemele discutate în cursul acestei perioade sunt relația dintre credință și rațiune, existența și simplitatea lui Dumnezeu, scopul teologiei și metafizicii, problema cunoașterii, cea a universalelor și cea a individuației.

Caracterul filosofiei medievale
Filosofia medievală are caracter teologic. Cu excepții posibile precum Avicenna și Averroes, gânditorii medievali nu s-au considerat ei înșiși filosofi: pentru ei, filosofii erau scriitori antici pagâni precum Platon și Aristotel.  Oricum, teologia lor a folosit metode și tehnici logice ale filosofilor antici pentru a adresa întrebări teologice grele și a afirma puncte doctrinare. Toma de Aquino, urmându-l pe Petru Damiani, a susținut că filosofia este slujinca teologiei (ancilla theologiae).

Cele trei principii ce fundamentează toată lucrarea lor sunt folosirea logicii, dialectica și analiza în scopul descoperirii adevărului, cunoscute ca ratio, respect pentru perspicacitatea filosofilor antici, în particular pentru Aristotel, respect pentru autoritatea lor (auctoritas) și obligația de a coordona înțelegerea filosofiei cu învățătura și revelația (concordia) teologică.

Una dintre cele mai puternic dezbătute teme în acea perioadă, a fost credința versus rațiunea. Avicenna și Averroes s-au aplecat mai mult spre partea rațiunii. Augustin a afirmat că niciodată n-ar permite investigațiilor sale filosofice să treacă mai presus de autoritatea lui Dumnezeu. Anselm a încercat să lupte împotriva a ceea ce a văzut ca fiind în parte atac asupra credinței, cu o abordare ce permite și credința, și rațiunea. Soluția augustiniană la problema credință/rațiune este: (1) crede, iar apoi (2) caută să înțelegi.

Istorie

Filosofia medievală creștină timpurie

Hotarele perioadei medievale timpurii sunt o problemă controversată. Există un acord general că aceasta începe cu Augustin (354 – 430), care aparține strict perioadei clasice, și se termină cu redeșteptarea învățăturii, la sfârșitul secolului 11, la începutul perioadei medievale mijlocii.

După căderea imperiului roman, în Europa occidentală a început așa-numita epocă întunecată. Mănăstirile se numărau printre punctele de învățământ academic. Se poate presupune că acest fapt se datorează regulii Sf. Benedict din 525, care cerea călugărilor să citească zilnic Biblia și a îndemnat ca la începutul Postului Paștelui, fiecare călugăr să primească câte o carte. În perioadele mai târzii, monahii au fost folosiți pentru formarea administratorilor și a clerului.

Gândirea creștină timpurie, în special perioada patristică, tinde să fie intuitivă și mistică și se bazează mai puțin pe rațiune și pe argumentul logic. Ea, de asemenea, pune mai mult accent pe unele doctrine platonice cu nuanță mistică, și mai puțin pe gândirea sistematică a lui Aristotel. În această perioadă, o mare parte din lucrarea lui Aristotel a rămas necunoscută în Occident. Cărturarii s-au bazat pe traducerile lui Boethius a Categoriilor lui Aristotel, a lucrării logice Despre interpretare, precum și a Introducerii lui Porfirie, aceasta din urmă fiind un comentariu la Categoriile lui Aristotel.

Doi filosofi romani au avut o mare influență asupra dezvoltării filosofiei medievale: Augustin și Boethius. Augustin este în primul rând un teolog și un scriitor religios, dar o mare parte din lucrarea sa este filosofică. Temele sale sunt adevărul, Dumnezeu, sufletul uman, sensul istoriei, statul, păcatul și mântuirea. Unele dintre scrierile acestuia au avut o influență asupra dezvoltării filosofiei moderne timpurii, precum cea a lui Descartes. Anicius Manlius Severinus Boethius (480– c.525) a fost un filosof creștin născut la Roma, într-o familie influentă. El a devenit în 510 consul în regatul ostrogoților. Influența sa asupra perioadei medievale timpurii a fost de asemenea marcantă (atât de mult încât a fost numită uneori perioada boethiană). El a intenționat să traducă toate scrierile lui Aristotel și Platon din greacă în latină, și a tradus multe din lucrările logice a lui Aristotel, printre care Despre interpretare și Categoriile. A scris comentarii la aceste lucrări și la Introducere de Porfirie (care este un cometariu la Categorii). Traducerea acesteia din urmă a introdus problema universalelor în lumea medievală.

Prima reînnoire semnificativă a studiului în Occident a avut loc când Carol cel Mare, sfătuit de Petru de Pisa și Alcuin de York, a atras cărturari din Anglia și Irlanda și, prin decretul imperial din 787, a înființat școli în toate abațiile din imperiu. Aceste școli, de la care vine denumirea de scolastică, au devenit centre ale studiului medieval.

Ioan Scotus Eriugena (c. 815 - 877), successor al lui Alcuin de York ca cap al școlii palatului, a fost un teolog irlandez și filosof neoplatonic. Este remarcat pentru traducerea și comentariile la lucrarea lui Pseudo-Dionisie, despre care înainte s-a crezut că a trăit în epoca apostolică. În jurul acestei perioade s-au ivit niște controverse doctrinare, precum întrebarea dacă Dumnezeu i-a predestinat pe unii pentru mântuire, iar pe alții pentru condamnare. Eriugena a fost chemat să rezolve această dispută. În același timp, Paschasius Radbertus a ridicat întrebarea dacă Hristos este cu adevărat prezent la euharistie. Este hostia același lucru cu corpul istoric al Hristos?  Cum poate fi el prezent în multe locuri și în multe perioade de timp?  Radbertus a argumentat că corpul real al lui Hristos este prezent, tăinuit sub forma pâinii și vinului și este prezent în toate locurile și în toate timpurile, prin puterea neînțeleasă a lui Dumnezeu.

De asemenea, această perioadă a fost martora unei renașteri a erudiției. La Fleury, Theodulph, episcop de Orléans, a înființat o școală pentru tinerii nobili recomandați de Carol cel Mare. La mijlocul secolului 9, biblioteca școlii era una dintre cele mai cuprinzătoare din Occident, iar cărturari precum Lupus de Ferrières (d. 862) au călătorit acolo pentru a consulta textele acesteia. Mai târziu, sub Sf. Abbo de Fleury (abate în 988-1004), cap al școlii reformate a abației, Fleury a savurat o a doua epocă de aur.

La începutul secolului 10, Remigiu de Auxerre, a scris glose sau comentarii la textele clasice ale lui Donatus, Priscian, Boethius și Martianus Capella. Perioada carolingiană a fost urmată de o mică perioadă întunecată care a fost urmată de o renaștere a studiului în secolul 11, ce a datorat mult redescoperirii gândirii grecești prin traducerile arabe și contribuțiile musulmane precum Despre suflet de Avicenna.

Evul Mediu Mijlociu
Perioada dintre începutul secolului 11 și mijlocul secolului 14 este cunoscută ca 'medievală mijlocie' sau perioada 'scolastică'. În general, există un acord că aceasta a început cu Sfântul Anselm de Canterbury (1033–1109), filosof italian, teolog și oficial bisericesc, care este cunoscut ca autorul argumentului ontologic în favoarea existenței lui Dumnezeu.

Secolul 13 și începutul secolului 14 sunt în general văzute ca perioada de apogeu a scolasticii. Începutul secolului 13 a fost martorul culmii recuperării filosofiei grecești. În Italia și Sicilia și, în cele din urmă, în restul Europei, s-au răspândit școli de traducere. Cărturari precum Adelard de Bath au călătorit în Sicilia și lumea arabă, traducând lucrări de astronomie și matematică, inclusiv prima traducere completă a Elementelor lui Euclid. Puternicii regi normanzi au adunat cărturari din Italia și alte teritorii în curțile lor ca semn al prestigiului lor. Traducerile lui William de Moerbeke și edițiile acestuia de texte filosofice grecești de la mijlocul secolului 13, au ajutat la formarea unei imagini mai clare a filosofiei grecești, și în particular a lui Aristotel, mai bine decât versiunile arabe pe care occidentalii s-au bazat în prealabil, care au denaturat sau ascuns relația dintre sistemele filosofice platonic și aristotelic. Lucrarea lui William de Moerbeke a stat la baza comentariilor de mare importanță care au urmat.

Universitățile dezvoltate în marile orașe ale Europei în această perioadă și ordinele clericale rivale din cadrul Bisericii au început să lupte pentru controlul politic și intelectual asupra centrelor de educație. Două ordine principale ce au fost fondate în această perioadă au fost Franciscanii și Dominicanii. Ordinul franciscan a fost fondat de Francisc de Assisi în 1209. La mijlocul secolului, liderul lor era Bonaventura, un tradiționalist care a apărat teologia lui Augustin și filosofia lui Platon. A preluat doar puțin din filosofia lui Aristotel împreună cu mai multe elemente neoplatonice. Urmându-l pe Anselm, Bonaventura credea că rațiunea poate descoperi adevărul doar când filosofia este luminată de credința religioasă. Alți scriitori franciscani importanți au fost Duns Scotus, Peter Auriol și William Ockham.

În contrast, ordinul dominican, fondat de Sf. Dominic în 1215, a pus mai mult accent pe folosirea rațiunii și a folosit pe larg noile surse aristotelice venite din est și din Spania maură. Marii reprezentanți ai gândirii dominicane din acea perioadă au fost Albertus Magnus și (în special) Toma de Aquino, care a făcut o sinteză abilă între raționalismul grec și doctrina creștină, ce a ajuns să definească, în cele din urmă, filosofia catolică. Aquino a pus mai mult accent pe rațiune și argumentare și a fost unul dintre primii care au folosit noua traducere a lucrării epistemologice și metafizice a lui Aristotel. Aceasta a fost o detașare semnificativă de gândirea neoplatonică și augustiniană care a dominat în mare măsură scolastica timpurie. Aquino a arătat cum este posibil să preiei mult din filosofia lui Aristotel fără să cazi în "erorile" comentatorului Averroes.

La începutul secolului 20, istoricul și filosoful Martin Grabmann a fost primul cărturar care scris lucrări despre elementele dezvoltării neîntrerupte a scolasticii și a văzut în Toma de Awuino un răspuns și o dezvoltare a gândirii, mai curând decât un tot organic și unic. Deși lucrările în germană ale lui Grabmann sunt numeroase, doar Toma de Aquino (1928) este disponibil în engleză. Oricum, gândirea lui Grabmann a fost utilă pentru toată înțelegerea modernă a scolasticii și a rolului esențial a lui Aquino.

Teme în filosofia medievală
Toate ramurile principale ale filosofiei de azi au fost parte a filosofiei medievale. De asemenea, filosofia medievală era răspândită pe cele mai multe teritorii unde au locuit filosofii păgâni ai Antichității, în special Aristotel. În orice caz, disciplina numită acum filosofia religiei a avut, se pare, o dezvoltare unică în epoca medievală și multe dintre chestiunile care definesc subiectul filosofiei religiei au primit configurație în Evul Mediu, în formele pe care le recunoaștem azi.

Teologie
Filosofia medievală are caracter teologic. Printre subiectele discutate în această perioadă sunt:

 Problema compatibilității atributelor divine: Cum atribute precum puterea nelimitată, cunoașterea tuturor lucrurilor, bunătatea infinită, existența în afara timpului, imaterialitatea și așa mai departe, sunt tradițional puse pe seama Ființei Supreme. Din punct de vedere logic, se potrivesc ele unele cu altele?
 Problema răului: Filosofii clasici  au făcut speculații cu privire la natura răului, dar subiectul despre cum de un Dumnezeu atotputernic, atotcunoscător și iubitor, ar putea crea un sistem de lucruri în care există răul, a apărut pentru prima dată în perioada medievală.
 Problema voinței libere: O problemă asemănătoare este a explica cum 'preștiința divină' - cunoașterea lui Dumnezeu despre ce se va întâmpla în viitor - este compatibilă cu credința noastră în propria voință liberă.

Metafizică

După 'redescoperirea' Metafizicii lui Aristotel la mijlocul secolului 12, mulți scolastici au scris comentarii despre această lucrare  (în special de Aquino și Scotus). Problema universalelor a fost una dintre principalele probleme care au captivat acea perioadă. Alte subiect sunt:

 Hilomorfismul - dezvoltarea doctrinei artistotelice potrivit căreia lucrurile individuale sunt compuse din material și formă (statuia este compusă din granit și forma sculptată)
 Existența - ființa ca ființă
 Cauzalitatea -  Discuția despre cauzalitate constă mai mult din comentarii la Aristotel, în special Fizica, Despre ceruri, Despre generare și corupere. Abordarea acestui subiect a fost în mod unic medievală, investigarea rațională a universului fiind văzută ca o cale de apropiere de Dumnezeu. Dovada lui Duns Scotus despre existența lui Dumnezeu se bazează pe noțiunea de cauzalitate.
 Individuația. Problema individuației este să explice cum individualizăm sau distigem membrii oricărui fel de grup. Problema s-a ivit când s-a solicitat să se explice cum îngerii individuali de aceeași specie diferă unul de altul. Îngerii sunt imateriali, iar diferența lor numerică nu poate fi explicată prin vreo substanță diferită din care ar fi făcuți. Cele mai multe contribuții la această discuție le-au avut de Aquino și Scotus.

Filosofie naturală
În filosofia naturală și filosofia științei, filosofie medievali au fost infuențați în special de Aristotel. În orice caz, începând cu secolul 14, folosirea din ce în ce mai mult a raționării matematice în filosofia naturală a pregătit calea dezvoltării științei în perioada modernă timpurie. Cele mai multe tehnici de raționament matematic ale lui William Heytesbury și William Ockham sunt grăitori pentru această tendință. Alți contribuitori la filosofia naturală au fost Albert de Saxonia, John Buridan și Nicholas de Autrecourt. Teza continuității este ipoteză potrivit căreia nu a existat o discontinuitate radicală între dezvoltarea intelectuală din Evului Mediu și progresele din Renaștere și perioada modernă timpurie.

Logică
Marele istoric al logicii, I. M. Bochenski, a văzut în Evul Mediu una dintre cele trei mari perioade ale istoriei logicii. Din timpul lui Abelard până la mijlocul secolului 14, scriitorii scolastici au dezvoltat logica aristotelică la un nivel remarcabil. În perioada mai timpurie, scriitori precum Pierre Abelard au scris comentarii la lucrări de logică veche (operele lui Aristotel: Categoriile, Despre interpretare; Introducere de Porfirie). Mai târziu, au apărut noi departamente de cercetare logică și au fost dezvoltate noi noțiuni logice și semantice. Alți mari contribuitori la logica medivală sunt Albert de Saxonia, Jean Buridan, John Wycliff, Paul de Veneția, Petru al Spaniei, Richard Kilvington, Walter Burley, William Heytesbury și William Ockham.

Filosofia minții
Filosofia medievală a minții are la bază lucrarea lui Aristotel, Despre suflet, o altă operă descoperită în Occidentul latin, în secolul 12. A fost văzută ca ramură a filosofiei naturii. Unele dintre temele discutate în cadrul filosofiei minții sunt:

 Iluminarea divină - Doctrina iluminării divine a fost o alternativă la naturalism. Ea susține că oamenii au nevoie de ajutor special de la Dumnezeu în gândirea lor obișnuită. Doctrina a fost mai strâns asociată cu Augustin și urmașii săi scolastici. Ea a reapărut într-o formă diferită în epoca modernă timpurie.
 teoriile demonstrației
 reprezentarea mentală - Ideea că stările metale au caracter intențional, adică deși sunt o stare a minții, sunt capabile să reprezinte lucruri în afara minții este intrinsecă filosofiei moderne a minții. Ea își are orignile în filosofia medievală.

Scriitori pe acest subiect sunt Sfântul Augustin, Duns Scotus, Nicholas de Autrecourt, Toma de Aquino și William Ockham.

Etică
Printre scriitorii pe acest subiect se numără Anselm, Augustin, Pierre Abelard, Scotus, Petru al Spaniei, de Aquino și Ockham. Despre teoria politică au scris personalități ca Dante, John Wycliff sau Ockham.

Vezi și
Scolastică
Nominalism

Referințe

Legături externe
 London Philosophy Study Guide  oferă multe sugestii despre ce să citești, în dependență de familiaritatea studentului cu subiectul: Medieval Philosophy
 Medieval Philosophy Electronic Resources
 Article Philosophy at The Catholic Encyclopedia
 Some medieval Jewish philosophers
 Medieval Natural Philosophy and the Church de James Hannam
 The Fathers, the Scholastics, and Ourselves by  von Balthasar
 Medieval Philosophy and Theology journal
 ALCUIN - Regensburger Infothek der Scholastik - Bază de date mare cu informații despre biografie, cronologia textelor, ediții.

Cultură medievală
Filozofie după eră

Filosofie medievală