Die Schwerfurter Fleischrasse war eine in der DDR neu gezüchtete (synthetische) Schweinerasse.
Der Name leitet sich aus den ehemaligen Bezirken Schwerin und Erfurt ab, in denen die beteiligten Zuchtbetriebe lagen.

Merkmale
Die Schwerfurter Fleischrasse war mittelrahmig, mittellang mit guter Ausbildung der Keule und mittelgroßen weißen Schlappohren; die Farbe weiß mit unregelmäßigen schwarzen Flecken. Die Scheckung nahm in den späteren Generationen ab. Die Wurfgröße war in der Reinzucht um  etwa 1,5 Ferkel geringer als bei den Mutterrassen.

Geschichte
Die Rasse wurde von der Arbeitsgruppe Neuzüchtung (Leiter: Gunther Nitzsche) des WTZ für Schweineproduktion Ruhlsdorf konzipiert und bis zur Anerkennung wissenschaftlich begleitet.
Ausgangsrassen waren Pietrain (Pi, 1969 / 70 importiert aus Belgien und Schleswig-Holstein, eingestellt in das VEG Tierzucht Nordhausen), Lacombe (La, 1970 importiert aus Kanada, eingestellt in das VEG Tierzucht Vogelsang) und später die Belgische Landrasse (BL, als Genrerserve weiter gezüchtet im VEG Tierzucht Neuenhagen b. Berlin).
Als erster Schritt wurden Pietrain-Eber mit Lacombe-Sauen (im Bezirk Schwerin) bzw. Lacombe-Eber mit Pietrain-Sauen (in Nordhausen) gekreuzt und dann weiter in sich verpaart. Im nächsten Schritt kamen BL- und BLPi-Eber zum Einsatz. Deren Nachkommen wurden wieder in sich verpaart und ergaben die fleischansatzbetonte Linie F 150. Männliche Produkte dieser Linie – in den Zentralen Eberaufzuchtstationen (ZEA) gekört – kamen als Besamungs- oder Deckeber einer neuen Vaterrasse in der Produktionsstufe (Erzeugung von Mastferkeln) zum Einsatz. Die Linie F 150 wurde 1986 (nach über 10 Generationen In-sich-Züchtung) als Schwerfurter Fleischrasse (SF) anerkannt. Die Eber dieser Rasse besaßen Genanteile  von 25 % Lacombe und je 35 – 40 % Pietrain und Belgischer Landrasse. Sie  sicherten in der DDR fast 40 Prozent der Anpaarungen ab.

Im Jahre 1975 kam es zu einer weiteren Züchtungsvariante:  Hampshire x Pietrain und reziprok. Die F1-Eber zeigten eine hohe Überlegenheit in den Merkmalen der Fitness und Spermaerzeugung. Bei der weiteren Insich-Verpaarung gab es große Aufspaltungen, und auch der spätere Einsatz von Belgischer Landrasse und Duroc (Du) konnte die Neuzüchtungslinie F 151 nicht verbessern.
Am 31. Dezember 1989 wurden insgesamt 4142 Herdbuchsauen der Schwerfurter Fleischrasse gezählt.

1988 betrug die Überlegenheit im Fleischanteil gegenüber den Mutterrassen etwa zwei Prozent-Punkte. Das war für die Marktbedingungen der Bundesrepublik zu wenig.
Mit der Öffnung des Marktes ab 1. Juli 1990 übernahmen die neugegründeten Schweinezuchtverbände der Neuen Bundesländer die Programme der anderen Zuchtorganisationen. Als Endstufenpartner für die Erzeugung von Mastferkeln wurden überwiegend Pietrain-Eber festgelegt. Diese Rasse lag bezüglich des Muskelfleischanteils etwa 10 Prozent-Punkte über den Ergebnissen der  Schwerfurter Fleischrasse. Ein Versuch, letztere durch Einkreuzung reinrassiger Pietraineber zu verbessern ("Extrafleischlinie") brachte im Fleischanteil sofort um 5–6 Prozentpunkte höhere Ergebnisse und in Richtung "weiße Pietrain" sogar sehr gute Ansätze zur Sicherung einer besseren Stressstabilität und damit zur Senkung der Verluste in der Mastschweinerzeugung.
Die beiden Trägerbetriebe stellten aber ihre Zuchtarbeit ein, so dass bereits 1994 – nach fast 25 Jahren – keine Herdbuch-Bestände der Schwerfurter Fleischrasse in Deutschland mehr vorhanden waren.

Siehe auch: Liste von Schweinerassen und Liste von Abkürzungen (DDR)

Literatur
 W. Frederich: Ergebnisse bei der Erfüllung des Zuchtprogrammes 1976 bis 1980 auf dem Gebiet der Schweinezucht. In: Tierzucht. 35. 1981,6, S. 244–246.
 J. Fritzsche, H. Lietzau, M. Ehlich: Zwei neue Schweinerassen in der DDR – Beitrag zur Effektivitätssteigerung in der Hybridschweineproduktion. In: Tierzucht. 40. 1986, 5, S. 241–242.
 J. Fritzsche, G. Nitzsche: Zwei neue Schweinerassen in der DDR. In: Int. Zschr. d. Landwirtschaft. 1988, S. 410–412.
 G. Nitzsche u. a.: Konzeption zur Züchtung einer F-Linie (Vaterlinie). In: Forsch.-Ber. des WTZ Ruhlsdorf. 1970.
 G. Nitzsche u. a.: Begründung für die Anerkennung der besten Züchtungsvariante der Linie 150. In: Forsch.-Ber. WTZ Ruhlsdorf. 1974.
 G. Nitzsche: Ergebnisse der Neuzüchtung der Linie 150. In: Tierzucht. 29. 1975, S. 199–201.
 G. Nitzsche u. a.: Züchtungsmethodik synthetischer fleischansatzbetonter Linien, abgeleitet aus der Züchtung der Linie 150.
 1. Mitt.: Zuchtprogramm, Vermehrung und Produktionswirksamkeit. In: Archiv Tierz. 24. 1981, S. 141–152.
 2. Mitt.: Leistungsprüfung, Selektion und Produktionswirksamkeit. In: Archiv Tierz. 24. 1981, S. 197–209.
 3. Mitt.: Ergebnisse der Kombinationseignungsprüfung und Stand der genetischen Konsolidierung. In: Archiv Tierz. 24. 1981, S. 387–400.
 G. Nitzsche, H. Lietzau, K. Heinecke: Methodik und Ergebnisse einer neuen fleischansatzbetonten Vaterpopulation. In: Archiv Tierz. 31. 1988, S. 469–477.
 G. Nitzsche, T. Paulke: Züchtung einer Extrafleischlinie beim Schwein. In:  Forsch.-Ber. WTZ Ruhlsdorf. 1990.
 Hermann Redel: Ergebnisse aus dem Testprogramm zur Ermittlung der Kombinationseignung verschiedener Schweinepopulationen. Dissertation. Berlin 1976.
 Hartmut Boettcher: Die Entwicklung der Schweinezucht in Thüringen. In: 4. Geschichtsheft der Thür. Landesanstalt für Landwirtschaft, 1997, S. 47–80.
 H. Pfeiffer: Schweinezucht. In: Tierzucht in der DDR und in den neuen Bundesländern. DGfZ-Schriftenreihe, Sonderheft 1, 2007, , S. 339–448.
 Jahresberichte des VEB Tierzucht Erfurt 1971 bis 1989, Eigenverlag.
 Thüringer Zuchtberichte 1990 bis 1993, Herausgeber Thür. Landesverwaltungsamt Weimar bzw. Thüringer Landesanstalt für Landwirtschaft Jena.
 Jahresberichte des Zentralverbandes der Deutschen Schweineproduktion (ZDS) für die Jahre 1991 bis 1994.

Weblinks

Schweinerasse
Landwirtschaft (DDR)

Schwerfurter Fleischrasse


واجهة المعابر العامة (CGI) هي بروتوكول قياسي لربط تطبيق برمجي خارجي مع خادم للمعلومات، عادة ما يكون خادم الويب.

الغرض
مهمة خادم المعلومات هذا هي الاستجابة للطلبات (في حالة خوادم الويب(web servers) لطلبات العميل خلال متصفحات الشبكة) عن طريق إعادة إرسال النتائج. في كل مرة يتم تلقي طلب، يقوم الخادم بتحليل ما يحتاجه هذا الطلب، وإعادة إرسال الناتج المناسب. والطريقتين الأساسيتين للخادم للقيام بذلك هما:

 إذا كان هذا الطلب يحدد ملف مخزن على القرص الصلب، فسيتم إعادة إرسال محتويات هذا الملف.
 إذا كان هذا الطلب يحدد أمر قابل للتنفيذ وعوامل ممكنة ،فسيتم تنفيذ الأمر وإعادة إرسال النتائج.

واجهة المعابر العامة(CGI) حددت الطريقة الثابتة لتنفيذ الطريقة الثانية. انه يحدد كيفية انتقال معلومات الخادم والطلب إلى الأمر في شكل عوامل ومتغيرات، وكيفية قيام الأمر بإعادة نقل معلومات إضافية حول الناتج (مثل نوع الملف(MIME)) عن طريق إرفاقة برؤوس.

التاريخ
في عام 1993، كانت شبكة الويب العالمية(world wide web) صغيرة ولكنها مزدهرة. مطوري برامج الشبكة العالمية ومطوري المواقع بقوا على اتصال مع القائمة البريدية لشبكة الاتصالات العالمية ، لذلك كان هناك معيار لأنه لطلب سطور الأوامر القابلة للتنفيذ تم الاتفاق عليه. وهذه هي مساهمات واجهة المعابر العامة التي ذكرت على وجه التحديد :

 روب ماكول كاتب (NCSA http HTTP server)
 جون فرانكس (كاتب GN web server)
 آري لوتونين ([[web serve [[CERN httpd)
 توني ساندرز (كاتب Plexus web server)
 جورج فيليبس (القائم بصيانة خادم الويب في جامعة كولومبيا البريطانية
وكتب فريق المركز الوطني لتطبيقات الحوسبة الفائقة المواصفات، ولا تزال NCSA تستخدمه. مطوري الويب الآخرين تبنوها، وصارت معيارا منذ ذلك الحين.

مثال
مثالا لبرنامج واجهة المعابر المشتركة(CGI) هو المستخدم في تنفيذ ويكي(Wiki). وكيل المستخدم يطلب اسم المدخل ؛ الخادم سيقوم باسترداد مصدر صفحة هذا المدخل (إن وجد)، وتحوله إلى لغة ترميز النص الفائق، وتقوم بإرسال النتيجة.

المزيد من التفاصيل
من وجهة نظر خادم الويب (web server) توجد محددات مواقع معينة، http://www.example.com/wiki.cgi على سبيل المثال، تعرف بأنها المماثلة لتنفيذ البرنامج عن طريق واجهة المعابر المشتركة. عندما تلقي طلب رابط معين يتم تنفيذ هذا البرنامج المماثل.

يتم تمرير البيانات في البرنامج باستخدام المتغيرات. وهذا على النقيض من التنفيذ التقليدي، حيث تستخدم سطورر الأوامر الوسيطة. في حالة Request HTTP PUT أو POSTs فإن البيانات المقدمة من قبل المستخدم تنتقل للبرنامج من خلال الإدخال النموذجي

خوادم الويب (web servers)غالبا ما يحتوون على مجلد للـ cgi-bin عند قاعدة شجرة المجلدات حتى تحمل الملفات القابلة للتنفيذ تسمى with CGI.

البرنامج يقوم بإعادة النتيجة لخادم الويب في شكل المخرج القياسي، مسبوقة بالعنوان وسطر فارغ.

شكل الرأس
الرأس يتم ترميزه بنفس طريقة ترميز رأس HTML ويجب أن يشمل نوع الملف (MIME)العائد. الرؤوس عموما يتم توجيهها مع الاستجابة اللاحقة إلى المستخدم، على أن يستكملها خادم الويب.

العيوب
في حالة مناداة CGI يتعلق باستخدام لغة برمجة مثل csh أو بيرل(perl)، من الراجح أن أخطاء البرمجة تؤدي إلى (code injection) حقن الترميز المضعفّة.

طلب أمر عموما يعني تنفيذ العملية التي أنشئت حديثا. بدء عملية يمكن ان يستغرق وقتا أطول بكثير وذاكرة أكثر من العمل الفعلي لخلق النواتج، وخصوصا عندما يظل البرنامج محتاجا إلى تفسير أو ترجمة. إذا كان البرنامج ينادى في كثير من الأحيان، يمكن لعبء العمل أن يزداد بسرعة على خوادم الشبكة. ومع ذلك، هذه الزيادة تكاد لا تذكر عند استخدام برامج واجهة المعابر المشتركة، مثل تلك الموجودة في لغة السي / لغة السي + +، ويظهر حقا عند استخدام لغة بيرل أو لغات البرمجة الأخرى مع واجهة المعابر العامة، وحتى ذلك الحين فقط على خوادم الشبكة التي تعاني من ارتفاع عبء العمل.

البدائل
يمكن أن تتبنى العديد من الاتجاهات لمعالجة هذا :

 خوادم الويب الشهيرة طورت آليات التمديد الخاصة بها حتى تسمح لبرامج الطرف الثالث أن تعمل داخل خادم الويب نفسه، على سبيل المثال وحدات Apache والوحدات الإضافيه plug-in Netscape NSAPI في المكونات ،و plug-in IISISAPI.في حين أن هذه الواجهات لم تصل إلى المعايير القياسية التي تحققت عن طريق واجهة المعابر المشتركة، فإنها على الأقل نشرت ونفذت جزئيا على العديد من خوادم الشبكة.
 واجهة المعابر المشتركة البسيطة أو SCGI
 FastCGI يسمح لعملية واحدة تعمل لمدة طويلة أن تتعامل مع أكثر من طلب مستخدم واحد في حين البقاء قريبة لنموذج واجهة المعابر المشتركة، والإبقاء على السهولة في حين القضاء على الكثير من النفقات التي تسببها زوائد واجهة المعابر المشتركة من خلال إنشاء عملية جديدة لكل طلب. وبدلا من تحويل الطلب إلى مكون إضافي لخادم الشبكة ،فإن تطبيقات FastCGI تبقى مستقلة عن خادم الويب.

التكوين الأمثل لأي تطبيق للشبكة يعتمد على تحديد تفاصيل التطبيق، حجم التحميل، وتعقيد المعاملات ؛ هذه المفاضلات بحاجة إلى تحليل لتحديد أفضل تنفيذ لمهمة معينة ولتحديد الوقت اللازم.

المراجع

ويب 1.0
بروتوكولات الشبكة
تقنية الويب
خوادم

واجهة المعابر العامة


මාටින් වැන් බියුරන් ( ; උපතේදී නම මාර්ටන් වොන් බියුරන්, ; දෙසැම්බර් 5, 1782 – ජූලි 24, 1862) යනු,  ඇමරිකානු රාජ්‍ය තාන්ත්‍රිකයෙක් වූ අතර, 1837 වසරෙහි සිට 1841 වසර දක්වා එක්සත් ජනපදයෙහි අටවන ජනාධිපතිවරයා ලෙසින් සේවය කළේය.

මාටින් වැන් බියුරන්


Karlstrup Kalkgrav er en kalkgrav og rekreativt område beliggende sydøst for landsbyen Karlstrup i Solrød Kommune. Umiddelbart sydøst for området adskilles det fra Solrød Strand af Køge Bugt Motorvejen. Fra 1843 blev der brudt kalk på det 30 hektar store areal, indtil Aalborg Portland opgav aktiviteterne i 1975. Den seks hektar store sø, Sjællands klareste, er en del af Karlstrup Skov, som samtidig også er navnet på hele området, som rummer kalkgraven, Firemileskoven og Karlslunde Mose.

Området ejes og forvaltes af Naturstyrelsen.

Badning og fiskeri
Søen i graven er 14 meter dyb, og regnes som den klareste på Sjælland. Ved roligt vand kan der fra overfladen ses både fisk og sten på søbunden. Vandstanden holdes konstant fire meter under vandstanden i Køge Bugt ved hjælp af et pumpehus i søens sydvestlige hjørne, der årligt fjerner 600.000 kubikmeter vand fra søen til udløb i bugten.

Til trods for at mange gør det, fraråder Naturstyrelsen og Rådet for Større Badesikkerhed at man benytter søen til svømning og badning. Dette skyldes at der er fare for drukneulykker på grund af meget koldt vand. Selvom overfladevandet er lunkent, vil vandet lige under overfladen være iskoldt på grund af ringe cirkulation i søen. En 30-årig mand druknede på stedet i juli 2014. Dykning er ikke tilladt, medmindre det er bestilt og godkendt af Naturstyrelsen på forhånd.

Solrød Sportsfisker Klub Regnbuen har forpagtet fiskeriet på søen. Klubben har udsat regnbueørreder, og driver kommercielt Put & Take-fiskeri.

Referencer

Eksterne henvisninger
 Karlstrup Kalkgrav hos Naturstyrelsen
 Karlstrup Kalkgrav hos Danmarks Naturfredningsforening
 Karlstrup Kalkgrav hos kystarkiv.dk

Solrød Kommune
Kalkminer i Danmark
Søer i Region Sjælland

Karlstrup Kalkgrav


جبل الأسد هو أحد الجبال البازلتية المشهورة التي لم تجرفها سيول العصر الجليدي في رمان الأسمر شرق هضبة الديرع ويقع في قرية سراء جنوب مدينة حائل 50 كم ، وهو جبل أسود بأسفله من جهة وادي سراء .

الأهمية
تكمن أهمية الجبل بوجود رسوم قديمة تاريخية منقوشة عليه تتضمن رسوم لجمال و وعول و أسود و أشكال آدمية بالإضافة إلى عدد من النقوش الثمودية من بينها نقش يعد من أكبر النقوش الثمودية المكتشفة في المنطقة و مكون من تسعة أسطر . بالإضافة إلى نقش لاسد يهجم على مجموعة من الجمال التي تبدوا فزعة منه .

انظر أيضًا
 قائمة جبال السعودية

المراجع
أسد
منطقة حائل
نقوش في السعودية
مواقع أثرية في السعودية
مواقع تاريخية في السعودية
ثمود

جبل الأسد


Vilenica je naseljeno mjesto u općini Travnik, Federacija Bosne i Hercegovine, BiH.

Nalazi se na istoimenoj planini, južno od općinskog središta.

Stanovništvo

1991.

Nacionalni sastav stanovništva 1991. godine, bio je sljedeći:

ukupno: 274

 Muslimani - 172
 Hrvati - 66
 Srbi - 13
 Jugoslaveni - 23

2013.

Nacionalni sastav stanovništva 2013. godine, bio je sljedeći:

ukupno: 19

 Bošnjaci - 15
 Hrvati - 4

Izvori

Naselja u županiji Središnja Bosna
Travnik

Vilenica (Travnik, BiH)


Rijkswegen (Abkürzung: RW) sind alle Straßen in den Niederlanden, die durch den Rijkswaterstaat (niederländisches Ministerium für Verkehr und Wasserbau) betrieben werden. Im Jahr 2018 gab es in den Niederlanden insgesamt 5357 km an Autobahnen.

Ein Rijksweg kann eine Autobahn (A), aber auch eine Autostraße oder eine gewöhnliche Straße (N) sein. Er ist an den grünen Stationszeichen zu erkennen. Ähnlich wie in Deutschland verlaufen die Rijkswegen mit gerader Endziffer überwiegend in West-Ost-Richtung, jene mit ungerader Endziffer in Nord-Süd-Richtung. Rijkswegen mit einer Ziffer sind von staatlicher oder gar grenzüberschreitender Bedeutung, mit zwei Ziffern sind in der Regel von übergeordneter regionaler Bedeutung und mit drei Ziffern sind in der Regel von regionaler oder städtischer Bedeutung.

1 bis 9

10 bis 19

20 bis 29

30 bis 39

40 bis 49

50 bis 59

60 bis 69

70 bis 79

90 bis 99

Über 100

Siehe auch
 Liste autobahnähnlicher Straßen
 Straßensystem in den Niederlanden
 Liste der Europastraßen

Weblinks
 Information zu Autobahnen auf autosnelwegen.nl
 Information zu Rijkswegen auf rijkswaterstaat.nl

Einzelnachweise

!

Straße in den Niederlanden

Liste der Rijkswegen in den Niederlanden


Râpa din Purcari este un monument al naturii de tip geologic sau paleontologic în raionul Ștefan Vodă, Republica Moldova. Este amplasat pe versantul drept al Nistrului la 1,9 km de acesta, la 1 km vest de satul Purcari (Ocolul Silvic Olănești, parcela 37E, 37N1). Are o suprafață de 5 ha, sau 5,51 ha conform unor aprecieri mai recente. Obiectul este administrat de Primăria satului Purcari și Întreprinderea pentru Silvicultură "Tighina".

Descriere
La baza aflorimentului geologic din râpa de la Purcari se află formațiuni chersoniene cu fragmente de cochilii de Mactra bulgarica și, mai rar, Unio. Formațiunile sunt acoperite de nisipuri meoțiene cu rămășițe de hiparion. Mai sus se află un strat de nisip galben, după care un strat de lut și calcar ponțian. La suprafață aflorează un strat de argile etuliene de culoare roșiatică, întâlnite rar pe teritoriul Republicii Moldova.

Statut de protecție
Obiectivul a fost luat sub protecția statului prin Hotărîrea Sovietului de Miniștri al RSSM din 8 ianuarie 1975 nr. 5, iar statutul de protecție a fost reconfirmat de Legea nr. 1538 din 25 februarie 1998 privind fondul ariilor naturale protejate de stat. Deținătorul funciar al monumentului natural era, la momentul publicării Legii din 1998, Primăria satului Purcari. Între timp, co-proprietar a devenit Întreprinderea pentru Silvicultură "Tighina".

Succesiunea stratigrafică a amplasamentului este de reper în studierea depozitelor Miocenului superior din Republica Moldova.

Conform situației din anul 2016, nu este instalat niciun panou informativ în preajma râpei. Pentru a scoate în evidență valoarea geologică a râpei, a fost propusă redenumirea ariei protejate în "Amplasamentul geologic de la Purcari".

Note

Bibliografie

Purcari, Râpa din
Raionul Ștefan Vodă

Râpa din Purcari


«Mr. Cab Driver» es un sencillo del artista estadounidense Lenny Kravitz. La canción forma parte del álbum Let Love Rule, lanzado en 1989.

Canción
Kravitz escribió la canción después de un altercado con un taxista. Aunque la canción trata sobre el racismo y la discriminación, la escribió con un sentido gracioso.

Video
El video musical fue dirigido por Geoff Barish y filmado en las calles de Nueva York, Estados Unidos.

Véase también
 Discografía de Lenny Kravitz

Referencias

Enlaces externos
 Página web oficial de Lenny Kravitz

Sencillos de 1990

Mr. Cab Driver


معركة قصر دسمان هي معركة نشبت في مدينة الكويت بين قوات الحرس الأميري الكويتي والقوات الخاصة العراقية في 2 أغسطس 1990 خلال الغزو العراقي للكويت. بهدف السيطرة على قصر دسمان مقر أمير الكويت.

الهجوم على القصر
في صباح 2 أغسطس (01:30) قامت القوات الخاصة العراقية بإنزال في مدينة الكويت بالقرب من قصر دسمان مقر أمير الكويت، ثم عززت تلك القوات بمشاة البحرية العراقية في 02:30 هاجمت القوات العراقية حرس القصر بغية اقتحامه.

بحلول الساعة 03:00، كان الهجوم العراقي قد فشل في تحقيق هدفه، وتمكنت قوات الحرس الأميري من السيطرة على جميع الطرق، المؤدية إلى القصر، في الساعة 05:00 وصلت قوات مشاة البحرية العراقية وقوات خاصة مبرة جواً، تقدر بقوة لواء، وتشكلت القوات الكويتية من سرية مشاة وفصيل مدرع وأشتبكت مع القوات الكويتية في الأنحاء المجاورة للقصر وخلال ساعات من الاشتباكات وصلت دبابات الجيش العراقي إلى العاصمة وأحكمت الحصار على القصر.

في الساعة 12:00 بلغت القوات العراقية حجم فرقة كاملة بينما تشكلت القوات الكويتية من أفراد الشرطة مع لواء الحرس الأميري وقوات من الحرس الوطني حوصروا داخل حدود القصر وقد تم أُسرت قوات الحرس الأميري، والقوات المساندة لها داخل القصر.

مصدر
 موسوعة مقاتل من الصحراء

مراجع

الكويت في 1990
أحداث أغسطس 1990
أحداث أغسطس 1990 في آسيا
تاريخ الكويت
معارك الغزو العراقي للكويت
معارك حرب الخليج الثانية

معركة قصر دسمان


Las líneas de Neumann, o estructuras de Neumann, son patrones finos de líneas paralelas que se pueden apreciar en las secciones transversales de muchos meteoritos metálicos tipo hexahedrita en la fase de camacita, pero pueden aparecer también en octahedritas en la fase de camacita cuando tienen unos 30 micrómetros de ancho. Es una de las características más utilizadas (entre otras) para verificar la autenticidad del meteorito, ya que estas líneas no se producen en los minerales terrestres de forma natural.

Las líneas de Neumann no se aprecian a simple vista, para poder hacerlo se debe seccionar el meteorito, pulirlo y tratar con ácido dicha sección. Las líneas indican una deformación provocada por el choque del cristal de camacita al caer a la Tierra, y se cree que también es debido a los impactos del cuerpo original (generalmente asteroides) de donde proviene el meteorito.

Las líneas llevan el nombre de Johann G. Neumann, quien las descubrió en 1848 con el meteorito metálico de Braunau, una hexahedrita que cayó en 1847.

Véase también
 Anexo:Glosario meteorítico
 Estructura de Widmanstatten

Referencias

Meteoritos

Líneas de Neumann


نادي بريستول سيتي هو نادي كرة قدم إنجليزي تأسس سنة 1894م وهو يلعب في دوري الدرجة الأولى الإنجليزي .

مراجع

ب
أندية كرة قدم أسست في 1894
أندية كرة قدم أسست في 1897
ب
أندية كرة قدم في بريستول
تأسيسات سنة 1894 في إنجلترا
تأسيسات سنة 1897 في إنجلترا

نادي بريستول سيتي


16406 Oszkiewicz este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
16406 Oszkiewicz este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Stația Anderson Mesa de Edward L. G. Bowell. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,75 ua, o excentricitate de 0,28 și o înclinație de 12,5° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 16001-17000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1985
Centura de asteroizi

16406 Oszkiewicz


Ivan Lima Gomes é um pesquisador e professor de história brasileiro. Venceu o 28º Troféu HQ Mix, na categoria Melhor Tese de Doutorado.

Biografia
Ivan se graduou em História pela Universidade Federal Fluminense (UFF) em 2007. Fez seu mestrado na Universidade Federal do Rio de Janeiro (UFRJ), em 2010, e doutorado na UFF, em 2015, ambas em História.

Em sua tese de doutorado publicou 'Os Sentidos dos Quadrinhos em Contexto Nacional-Popular (Brasil e Chile, Anos 1960 e 1970)', que foi vencedora do Troféu HQ Mix e, posteriormente, adaptada em livro.

Obras

Livros

Prêmios

 2016 – Prêmio de Melhor Tese de Doutorado do 28º  Troféu HQ Mix

Referências

Ivan Lima Gomes


María Pilar Esther de Vicente-Gella Capo () a fost scriitoare și balerină spaniolă care s-a remarcat mai ales pentru poeziile și operele de ficțiune pe care le-a scris.

Viața
S-a născut la Zaragoza, pe data de 23 aprilie 1942, la orele 6:10 , în sânul unei familii înstărite, ce se consacrase avocaturii și manifestase tendințe liberale. Era fata mai mică a lui María Pilar Capó Bonnafous și Agustín Vicente Gella, avocat al statului, profesor de drept comercial la Facultatea de Drept a Universității din Zaragoza, care va ajunge prodecan al Facultății de Drept și apoi rector al respectivei Universități. Nașul ei a fost Fausto Vicente Gella, fratele tatălui și avocat al Consiliului de Stat. Bunicul din partea tatălui,  Agustín Vicente Pérez, a fost primar al orașului Teruel, iar cel din partea mamei, Juan Capó, a deținut o funcție înaltă la Banca Spaniei. Rudele din partea tatălui erau din Teruel, iar cele din partea mamei, erau din Mallorca. Părinții i-au transmis dragostea pentru artă, în deosebi pentru muzică. Mama cânta la pian, iar tatăl adora opera. Pilar de Vicente-Gella a moștenit o pasiune fără margini pentru operă. Totodată, a trăit înconjurată de tablouri, fiind de asemenea pasionată de pictură. Pe de altă parte,  s-a mândrit întotdeauna că s-a născut la 23 aprilie, dată la care su încetat din viață Miguel de Cervantes și William Shakespeare (1616), Ziua Cărții și în prezent sărbătoare a Comunității Autonome Aragón,  ziua respectivă fiind închinată Sfântului Gheorghe (San Jorge).

Cea mai mare parte a copilăriei și-a petrecut-o între casa de la numărul 23 de pe Paseo de la Independencia din Zaragoza și cea din Teruel, cu unele călătorii ocazionale la Madrid, Barcelona, Paris sau Milano, la spectacole de operă în săli precum  Liceo din Barcelona sau Scala din Milano. În copilărie a avut o suferință îndelungată, de pe urma căreia a rămas, pentru o bună parte a vieții, cu o sănătate delicată.

În anii '60 a locuit la Paris, Cannes și Montecarlo. În mai 1968 îl cunoaște pe diplomatul spaniol Fausto Navarro Izquierdo  ,  și el aragonez, deși se născuse la San Salvador, numit la Paris. La 3  iulie 1969 se mărită cu el, în  Zaragoza și după un voiaj de îndrăgostiți pe Mediterana și pe Marea Neagră, se mută la Paris. La 26  februarie  1971 se naște primul ei copil, la Neuilly Sur Seine.  Urmează un an de ședere la Paris. În 1974, soțul este numit consul general al Spaniei la Liverpool, unde se va naște băiatul cel mic. În 1978 se mută la New Delhi. India a fascinat-o profund pe Pilar de Vicente-Gella. În 1980, soțul a fost desemnat ambasador al Spaniei în Abu Dhabi.

În 1982 începe acțiunea de divorț. La despărțire, ia hotărârea de a se muta împreună cu copiii, la Madrid, pornind aproape de la zero.

La 20 ianuarie 1984 îi moare tatăl, ceea ce a însemnat o grea lovitură pentru ea, considerându-l drept persoana pe care a iubit-o cel mai mult în viața. În anii care au urmat, în familie au avut loc mai multe decese. La 17  iulie 1993 îi moare mama.

Nu mult după instalarea ei la Madrid, a început să frecventeze cercurile literare din capitala Spaniei, ceea ce i-a permis să cunoască numeroși artiști și artiste și, cu deosebire, poeți, printre care Jesús Hilario Tundidor și Claudio Rodríguez, originari din Zamora,  Antonio González Guerrero din Bierzo sau Rafael Soto Vergés, din Cádiz, participând împreună  la lungi serate de convorbiri literare și filozofice, recitând din ultimele lor compoziții poetice.

La începutul anilor 2000, sănătatea începe să i se deterioreze.

La 7  octombrie  2011 se naște prima sa nepoată, iar la 10 octombrie 2013 cea de-a doua .

La 30 aprilie 2016 Pilar de Vicente-Gella se stinge din viață, în locuința din Madrid, înconjurată de tablouri și DVD-uri cu  muzică din opere.  Funeraliile au avut loc la Real Ermita de San Antonio de la Florida, în cartierul ei din Madrid, pe 6  mai 2016. Începând cu 9  mai, urna cu rămășițele ei pământești se odihnește în nișa tatălui, din cimitirul municipal din Teruel.

Pilar de Vicente-Gella și baletul clasic
Deși inițial a început să scrie în copilărie, vocația artistică a lui Pilar de Vicente-Gella a fost exprimată în primul rând prin balet clasic. Ea a început să studieze în Zaragoza, la școala doamnei Maria de Avila. Și-a perfecționat tehnica în Franța, luând lecții cu o profesoară rusoaică, folosind adevărata metodă Vaganova. Asta i-a permis să facă parte din compania de balet a operei din Monte Carlo, în stagiunea 1967-68, când a ajuns să împartă scena cu marele Rudolf Nuriev. Cu toate acestea, când abia începuse și părea că va avea o carieră profesională în balet, a renunțat la aceasta și s-a căsătorit.

Întorcându-se în Spania, a profitat de prezența Mariei de Avilla la conducerea Institutului Național de Arte Scenice și Muzică și, începând cu 1 decembrie 1983 a început să predea lecții de balet in cadrul institutului.. După câțiva ani, în urma unor divergențe cu conducerea instituției,  nu i s-au mai acordat ore de predare.

Carieră literară

Începuturile  până în 1985
Pilar de Vicente-Gella a început să scrie din copilărie . La 14 ani, după cum povestea,  a fost finalistă într-un concurs literar

În perioada șederii de doi ani la New Delhi, între 1978 și 1980, a publicat în Heraldo de Aragón numeroase artícole, reportaje și cronici referitoare la cultură și la relațiile sociale. A mai publicat, de asemenea, în ziarul mai sus amintit și unele povestiri.

Tot in New Delhi, în 1981, a publicat prima sa carte: El transplante y otras narraciones para casi adultos (Transplantul și alte narațiuni pentru cei care sunt aproape adulți). A dedicat cartea soțului și copiilor, iar tatăl ei a scris câteva pagini "în loc de prefață".

După această primă carte, a scris, în limba engleză, The Man with White Slacks (Omul cu pantaloni albi), publicată în Statele Unite în 1985. Cu toate că până în acel moment cele două cărți publicate erau în proză, cea de-a doua ar putea fi considerată drept o trecere spre perioada cea mai prolifica a activitații sale, concentrată pe poezie. Fiind o proză cu o mai mare încărcătură poetică decât povestirile scurte din El transplante (Transplantul), a dedicate-o "amintirii omului care i-a arătat calea către iubirea fluturilor",  respectiv tatălui său.

Perioada cea mai prolifică poetic, 1987-2000
Începând cu 1985,  ea s-a concentrat asupra poeziei. Prima sa carte cu poeme a fost La eterna prometida (Veșnica logodnică), publicată în 1987, în  colecția de poezii Aquario, a  editurii Andrómeda, colecție îngrijită de Leoncio García-Jiménez, cel ce a semnat și prefața cărții.  "Veșnica logodnică" a căutat să prezinte moartea drept ceva dorit, fără teamă, precum o logodnică, o soră, o mamă sau o amantă, fiind egala tuturor și care face posibilă atingerea liniștii. Cartea a fost dedicată mamei sale.

În același an, a fost selectată pentru publicarea volumului Voces nuevas (Voci noi),  la editura Torremozas, condusă de Luzmaría Jiménez Faro, cu patru poeme: ¿Te imaginas? (Îți imaginezi?), Huida incandescente (Fuga incandescentă), Y los jinetes llegaron (Au ajuns și călăreții) și Con diez palomas vino (A venit cu zece porumbei). Aceasta a fost prima colaborare dintre scriitoare și editor, Luzmaría Jiménez Faro, urmată de altele, până la decesul ambelor , la o diferență puțin mai mare de un an.

Doi ani mai târziu, a publicat la  Bilbao volumul A través de mi noche (Prin noaptea mea), în Studiul de Proiecție Editorială (Estudio de Proyección Editorial).

În 1990 a apărut Cuarto creciente (Al doilea pătrar), în colecția  de poezii Tagore a editurii Andromeda, colecție din nou condusă de Leoncio García-Jiménez. Lucrarea constituie un dialog între amanți, într-o grădină din Al-Andalus. Pentru această carte de poezii, autoarea a cercetat și a folosit un număr mare de cuvinte spaniole de origine arabă. Cartea cuprinde câteva pagini scrise de poetul palestinian Mahmud Sobh "în loc de prefață". A fost închinată amintirii unchiului ei, Fausto Vicente Gella, "poetul forumului" ("poeta del foro").  Cartea a fost lansată la 6  iunie 1990, la Biblioteca Nacional, când au participat  Leoncio García-Jiménez, Mahmud Sobh și poetul filolog Antonio González Guerrero.

În 1990 și în 1991 a fost premiată la primele două concursuri de poezie, "Pan de Trigo" ("Pâine de grâu") din La Solana, provincia Ciudad Real, respectiv cu premiile "La Espiga" și "La Tahona".

În 1993, a publicat la New Delhi,  A orillas del Yamuna - On the Banks of the Yamuna (La țărmul Yamunei), lucrare scrisă în realitate  chiar înainte de publicarea volumului La eterna prometida (Veșnica logodnică),  Este o culegere de poezii în care caută să exprime fascinația pe care i-a provocat-o întotdeauna India și mai ales capitala sa. Cartea a fost scrisă în spaniolă și publicată într-o ediție bilingvă, în spaniolă-engleză. A fost tradusă de hispanistul Shyama Prasad Ganguly , director și redactor la Revista indiană de studii spaniole șl ibero-americane, care a semnat și prefața.

În 1994 obține premiul întâi la concursul de poezie al Primăriei din La Solana (Ciudad Real).

În 1995 publică La casa abandonada (Casa părăsită),  la editura Torremozas. În această lucrare, autoarea își dezvăluie simțămintele în momentele în care, după moartea mamei sale, în iulie1993a trebuit să părăsească locuința din Paseo de la Independencia nr. 23, din Zaragoza.

În 1997 obține premiul întâi de poezie "Nicolás del Hierro", acordat de Primăria din Piedrabuena, din provincia Ciudad Real, pentru cartea Si por mi nombre alguna vez me llamas (De mă vei chema vreodată pe nume). Din juriu au făcut parte  Joaquín Benito de Lucas, Pedro Antonio González Moreno, Francisco Caro Sierra și Nicolás del Hierro. În calitate de secretar,  Mercedes Navas Laguna. A dedicat cartea prietenului Juan José Junquera , profesor de istorie a artei.

Aproape în același timp, a fost finalistă la premiul Puente de Ventas din 1997 cu romanul  Por amor a Wolfgang Amadeus (De dragul lui Wolfgang Amadeus), o povestire despre o femeie divorțată care muncește ca infirmieră, cu o  mamă bolnavă, o fată la studii la Londra, un vecin amabil și un iubit cu zece ani mai tânăr, care locuiește pe Bulevardul  Donostiarra, din cartierul Ventas del Espíritu Santo, și căruia îi plăcea să se plimbe prin parcurile Eva Perón și Fuente del Berro și să cumpere din piața Canillas, dar care acum trebuie să stea acasă, aproape în fiecare după-amiază, ca să-și îngrijească mama și care își împarte bucuriile și greutățile cu Mozart. A dedicat cartea copiilor ei.

Juriul a fost alcătuit din Enrique de Aguinaga, în calitate de președinte; Luis Prados de la Plaza, Ángel del Río , Rafael Simancas, Manuel Lindo, Ángel Sagredo, Juan Van-Halen, Javier Delgado, Pedro Calvo Hernando, José Fradejas, Valentina Gómez Mampaso și Lorenzo López Sancho, în calitate de membri și  Vicente Díez Zazo drept secretar.

În 2000, Consiliul Regional din Zaragoza i-a publicat En el frágil costado de la infancia (Pe coasta șubredă a copilăriei). Poetul Rafael Soto Vergés a semnat prefața. A închinat volumul doamnei Rosa María Aranda, poetă la rândul său, precum și fiicei acesteia, cu care a împărtășit cariera profesională din balet.

Pe lângă lucrările publicate, în această etapă, a scris numeroase alte lucrări rămase inedite, cum ar fi cele de poezie Volver al Yamuna (Întoarcerea la Yamuna),  în proză, La niña azul (Fetița albastră), cuprinzând amintiri din copilărie, sau  El rapto (Răpirea), roman despre adolescență.

Etapa cu activitate redusă: 2000-2014
Începând cu anul 2000, activitatea ei literară se reduce pe măsură ce sănătatea I se deteriorează. La 10 aprilie  2003 a luat parte la "Arco Poético", fiind prezentată de Jesús de la Peña

A avut nevoie de circa șase ani ca să-și pregătească următoarea carte de poeme, Requiem de Julio (Recviem de iulie), lansată în 2006 în Colectia Torremozas ( Colección Torremozas )  și care are drept caracteristică dualitatea, constituită, pe de o parte, de durerea dispariției prietenului poet din Zamora, Claudio Rodríguez, în 1999, și, pe de alta, de sentimentele trăite la regăsirea unui prieten intim, la jumătatea anilor '80, la Abu Dhabi, evenimente practic simultane.  A închinat cartea poetului și văduvei acestuia. Totuși, cartea i-a adus mai multe neplăceri decât bucurii, întrucât i-au parvenit ecouri în sensul că mulți cititori, inclusiv văduva poetului, n-au reușit să înțeleagă cele două fațete cu totul diferite, ale poeziei și, în consecință, s-au produs însemnate neînțelegeri. Drept urmare, a avut nevoie de aproximativ opt ani ca să-și recapete inspirația pentru scris.

Revenirea: 2014-2016
În martie 2015 reușește să publice Tornaviaje (Întoarcerea din călătorie) în Colecția Torremozas. Poemele au fost dedicate fratelui său mai mare, Agustín, de care fusese foarte legată în copilărie. Ele exprimă, totodată, depășirea tristeței provocate de neînțelegerea pomenită, în cazul cărții anterioare. A fost ultima ei carte, pe care a trimis-o, în viață fiind,  editoarei Luzmaría Jiménez Faro, dar și prima de la Torremozas, care a apărut după moartea sa. Moartea celei mai bune prietene a mamei sale, farmacista din Zaragoza,  Enriqueta Castejón, a  declanșat amintiri, a făcut-o să reia scrisul și să revină la punctul de plecare. De fapt, titlul cărții provine de la exploratorul Augustino Andrés de Urdaneta, cunoscut pentru faptul că a descoperit și documentat ruta dintre Filipine și Acapulco, peste Pacific, cunoscută drept Ruta lui Urdaneta sau Tornaviaje.

În  decembrie 2015 i s–a pubblicat volumul A contratiempo (În contratimp), la Torremozas, ultima ei carte și prima dintr-un gen deosebit de celelalte: de aforisme. A închinat cartea aceasta celor două nepoate, pe care le numea Michmich y Bibich, respective "caisă" și "ciută", în limba arabă. Este, totodată, un compendiu al filosofiei sale de viață, pe care dorea s-o transmită, s-o recomande, nepoatelor când vor ajunge la vârsta adolescenței.

La 30 aprilie 2016 s-a stins din viață, în casa ei din Madrid, în timp ce lucra la cea de-a doua parte a cărții  A contratiempo (În contratimp).

Cărți publicate

Proză
 El transplante y otras narraciones para casi adultos (Transplantul și alte narațiuni pentru cei aproape adulți), Editura Heraldo de Aragón, Zaragoza, 1981
 The Man With White Slacks (Omul cu pantaloni albi), Editura Vantage Press, New York, 1985.
 Por amor a Wolfgang Amadeus (De dragul lui Wolfgang Amadeus), Editura Grupo G, Finalistă a Premiului Puente de Ventas 1997, Madrid 1998.

Poezie
 La eterna prometida (Veșnica logodnică), Editura Andromeda, Madrid 1987.
 A través de mi noche (Prin noaptea mea), Strudiu de Proiecție Editorială, Bilbao 1989.
 Cuarto creciente (Al doilea pătrar), Editura Andromeda, Madrid 1990.
 A orillas del Yamuna - On the Banks Of The Yamuna- (La țărmul Yamunei) versiune bilinvă engleză/spaniolă, Wiley Eastern Limited, New Delhi, 1993
 La casa abandonada (Casa părăsită), Editura Torremozas, Madrid, 1995.
 Si por mi nombre alguna vez me llamas (De mă vei chema vreodată pe nume), Colecția Yedra, Premiul de Poezie "Nicolás del Hierro", Piedrabuena (Ciudad Real), 1997.
 En el frágil costado de la infancia (Pe coasta șubredă a copilăriei), Consiliul Regional din Zaragoza, 2000.
 Requiem de julio (Recviem de iulie), Colecția Torremozas, Editura Torremozas, 2006.
 Tornaviaje (Întoarcerea din călătorie), Colecția Torremozas, Editura Torremozas, 2015.

Aforisme
 A contratiempo (În contratimp), Colecția Nocturnă Imponderabilă, Editura Torremozas, 2015

Premii literare
 Premiul special "La Espiga" la concursul "Pâine de Grâu" din La Solana (Ciudad Real), 1990.
 Premiul special "La Tahona" la concursul "Pâine de Grâu" din La Solana, 1991.
 Premiul întâi la concursul de poezie al Primăriei din La Solana, 1994.
 Premiul de Poezie "Nicolás del Hierro", Piedrabuena (Ciudad Real), 1997.
 Finalistă a Premiului de Povestiri "Puente de Ventas", Madrid, 1997.

Referințe

Bibliografie
 Manuel López Azorín, critică literară a volumului Tornaviaje (Întoarcerea din călătorie), Colecția Torremozas, 2015
 Biblioteca Naționala a Spaniei; Tornaviaje (Întoarcerea din călătorie), Editura Torremozas

Legături externe
 Manuel López Azorín, crítica de Tornaviaje, Colección Torremozas, 2015
 Antón Castro, Blogia, Adio Pilar de Vicente-Gella;
 Antonio Miranda, patru poezii din La casa abandonada (Casa părăsită) traduse în portugheză;
 Culegere de poezii pentru femei, fiecare poezie din Réquiem de julio (Recviem de iulie) și La casa abandonada (Casa părăsită);
 Poeți ai secolului XXI, note biografice, la revedere de Cristina Vizcaíno, diverse poezii;
 Înregistrarea prezentării Cuarto Creciente (Al doilea pătrar) la Biblioteca Națională;
 Biblioteca Națională a Spaniei; Tornaviaje, Editorial Torremozas;
 World Cat Identities, despre Pilar de Vicente-Gella;

Nașteri în 1942
Decese în 2016
Scriitori spanioli din secolul al XX-lea
Scriitori spanioli din secolul al XXI-lea

Pilar de Vicente-Gella


Beginner (formerly Absolute Beginner) is a German rap group from Hamburg, consisting of Jan Delay (aka Eizi Eiz/Eißfeldt), Denyo and DJ Mad. Their fourth album, Advanced Chemistry, was released in August 2016.

Band history

The group was founded as Absolute Beginner in 1991, initially with six members: Jan Delay, Denyo, Mardin, DJ Burn, Nabil, Mirko, but the latter three dropped out after a few months. They started rapping in English and German with homemade beats, but later chose to rap solely in German. During their first public appearance they met DJ Mad, who immediately joined the group.

In 1993 they released their first track, "K.E.I.N.E." on the sampler Kill the Nation With a Groove. The same year they released their first EP, Gotting, and embarked on their first tour.

Their first proper album Flashnizm was released in 1996, to a fairly moderate commercial success. Nevertheless, they produced a video for the single "Natural Born Chillaz", which MTV refused to play, and went on tour throughout the German-speaking countries to smaller crowds. Mardin became dissatisfied with the band's progress and left in 1997. That same year Eißfeldt founded the Underground tape label Eimsbush, references to which are interspersed in many German hip hop tracks. Eimsbush records later developed into a full-fledged independent label, producing new acts like D-Flame and Illo77, but closed down in 2003.

In 1998 they had a Top 10 hit with "Liebes Lied" ("Dear Song", a pun on the word for love song, Liebeslied). Their album Bambule entered the top 30 of the albums chart and they released the follow-up singles "Hammerhart" ("Hammer Hard") and "Füchse" ("Foxes"), which featured Samy Deluxe. They went on three tours with Dynamite Deluxe, Main Concept and the Beastie Boys respectively and appeared at major festivals. In 2001 the Beginners released a remix album of Bambule, called Boombule.

In 1999 Eißfeldt released his first solo reggae single, a cover version of new wave idol Nena's "Irgendwo, Irgendwie, Irgendwann". In 2001, he then released a solo reggae album, Searching for the Jan Soul Rebels. Denyo also went solo and released his album Minidisko 2001, while DJ Mad produced for other major acts and hosted a weekly radio show. They did not split, however, with Denyo and Eißfeldt going on the 60 Hz-tour together, along with Eimsbush-act D-Flame.

In 2002, after the German hip hop hype had abated, Mad, Eißfeldt and Denyo agreed to record an album together again, which became their 2003 hit album Blast Action Heroes, heralded by the Top 10 single "Fäule". It rose to first place on the German albums chart, countering the downwards trend of non-mainstream music styles, which had been brought about by a number of changes in the music industry and Germany's media landscape. Their 2003 Blast Action Heroes tour eventuated into a second leg in 2004. The first Beginner DVD was released in December 2004. After Blast Action Heroes reached number one on the German chart, they released "Danke", a song thanking their fans for their support.

On 24 May 2016 group member Jan Delay announced that a new album titled Advanced Chemistry would be released on 26 August 2016. The group's first single in 13 years, "Ahnma" (featuring Gzuz & Gentleman), was released in June 2016.

Music
The Beginners started out with highly politicized lyrics. Their first song "K.E.I.N.E." attacked the German police force. Their lyrics often mix comedy and politics. Indeed, a lot of the early satire of their lyrics abated in their first commercially successful album Bambule, especially in the singles released, and some rival acts accused them of selling out. However, Eißfeldt's reggae album has political lyrics throughout and Denyo has been engaged in the anti-racism hip hop project Brothers Keepers and Blast Action Heroes is also a thoroughly politicized album.

After a long break, the Beginners returned with a more progressive and experimental sound, turning away from their "old school" hip hop sound.

Aliases

Jan Eißfeldt is also known as Eisfeldt65, Jan Delay (his reggae and funk name), Boba Ffett (his Style-Liga name) and Eizi Eiz (originally a character – a pretentious young rapper – in a duet with D-Flame, now his current stage name).

Denyo is also known as Denyo77, Denyo Deutschland and, simply, Dennis.

Discography
 1993: Song "K.E.I.N.E." on the sampler Kill the Nation with a Groove (LP/CD, Buback Tonträger)
 1993: Gotting (EP/CD, Buback)
 1995: Die Kritik an den Platten kann die Platte der Kritik nicht ersetzen (12"/CD single, Buback)
 1996: Natural Born Chillas (12"/CD single, Buback)
 1996: Flashnizm [Stylopath] (LP/CD, Buback)
 1998: Rock On (12"/CD single, Buback/Universal Records)
 1998: Bambule (LP/CD, Buback/Universal)
 1998: Liebes Lied (12"/CD single, Buback/Universal)
 1999: Hammerhart (12"/CD single, Buback/Universal)
 1999: Füchse/K2 (12"/CD single, Buback/Universal)
 2000: Boombule – Bambule Remixed (Remix LP/CD, Buback/Motor)
 2003: Blast Action Heroes (LP/CD, Buback/Motor)
 2016: Ahnma (featuring Gzuz and Gentleman) (Single)
 2016: Advanced Chemistry (LP/CD, Vertigo/Universal)
 + solo projects and features

Notes

References

External links

German hip hop groups
Hamburg hip hop
Musical groups from Hamburg

Beginner (band)


Ariane Friedrich, Nordhausen, Alemania, 10 de enero de 1984), cuyo apellido real es Tempel, es una atleta de salto de altura alemana. Ganó la medalla de bronce en el Campeonato del Mundo de 2009 y representó a Alemania en los Juegos Olímpicos de Pekín 2008. Consiguió el mejor récord alemán al aire libre en el evento, con una marca de 2,06m, aunque fue 1cm menos que el récord en pista cubierta conseguido por Heike Henkel.

Se convirtió en la campeona de Alemania en los años 2004, 2007, 2008, 2009 y 2010, y actualmente representa al club LG Eintracht Frankfurt.

Carrera
Ariane ganó la medalla de oro en el Campeonato de Europa Júnior de Atletismo 2003, la medalla de bronce en la Universiada de Verano de 2005, la medalla de plata en la Universiada de Verano de 2007 y la medalla de oro en la Universiada de Verano de 2009. Además, consiguió el octavo lugar en el Campeonato del Mundo en Pista Cubierta de 2008, y se llevó el séptimo lugar en la final de salto de altura en los Juegos Olímpicos de Pekín 2008.

Su temporada en pista cubierta arrancó con fuerza en el año 2009, con un triunfo en el Campeonato de Europa de Atletismo en Pista Cubierta, con un salto de 2,01m. Su temporada al aire libre comenzó con su mejor salto personal, el cual fue de 2,06 metros en junio de 2009 en el Internationales Stadionfest, rompiendo el récord nacional al aire libre de Heike Henkel de 2,05 metros. Un mes más tarde, ganó otra medalla de oro en el Campeonato de Europa por equipos de 2009. Completó un juego completo de medallas en la Universiada de julio cuando finalmente ganó el oro en la Universiada de Verano de 2009.

Marcas personales

Referencias

Enlaces externos

Atletas de Alemania
Saltadores de altura
Alemanas del siglo XXI
Nacidos en Nordhausen
Deportistas femeninas de Alemania
Atletas femeninas

Ariane Friedrich


Wu Yi (born November 1938) is a retired Chinese politician who served as a vice premier of China between 2003 and 2008. She was one of the country's most visible leaders during the first decade of the 21st century, best known for taking on the role of Minister of Health from April 2003 during the SARS outbreak, shortly after becoming vice premier. She was also a member of the Politburo of the Chinese Communist Party. She has since retired and left public life. She was commonly referred to as the "iron lady" by Chinese media, and was known to be a tough negotiator internationally.

Early life
Wu was born in November 1938 to an ordinary intellectual family based in Wuhan, but she traces her ancestry to nearby Huangmei County in Hubei province. She was the younger of two children. Her parents died while she was young, so she was brought up by her brother, who was eight years her senior. In April 1962, she joined the Chinese Communist Party. In August of the same year, she graduated from the Petroleum Refinery department at the Beijing Petroleum Institute, with a degree in petroleum engineering.  She spent much of her career as a petroleum technician, eventually becoming deputy manager at the Beijing Dongfang Hong refinery, and assistant manager and party secretary at the Beijing Yanshan Petrochemical Corporation.

Career
She was elected deputy mayor of Beijing in 1988, and held that office until 1991. Following the Tiananmen Square protests of 1989, she persuaded coal workers threatening to go on strike to continue working after some of their colleagues had been killed. From 1991 until 1998, she held successively the posts of Deputy Minister of Foreign Economic Relations and Trade, Minister of Foreign Trade and Economic Co-operation, and member of the 14th and 15th Central Committees of the Chinese Communist Party.  A protégé of Zhu Rongji, she became a State Councilor in 1998, and was appointed Vice Premier of the State Council in March 2003. She was the first woman to hold the position since economic reforms began in 1978, and arguably the most powerful woman in Chinese politics since Mao's wife Jiang Qing. She helped negotiate the PRC's entry into the World Trade Organization and re-organised the customs service after U.S. complaints over the widespread violation of intellectual property rights.

During the SARS crisis, she replaced Zhang Wenkang, who had been fired for his role in the cover-up of the crisis, as health minister. She headed a committee to solve the crisis. She was called the "Goddess of Transparency" by Time magazine for her leadership during the SARS crisis and named one of the Time 100 Most Influential People of 2004.

In early 2007, an ailing Huang Ju, who was serving as senior Vice Premier at the time, could no longer continue fulfilling his duties. It was reported that Wu Yi would take over work in the financial sector which was formerly the portfolio of Huang. After Huang died in office in June 2007 Wu became the senior-most ranked Vice Premier. Also in 2007, a coordination committee was formed to oversee quality control of consumer goods as well as food safety, and Wu was named its leader. There was speculation that Wu may continue to serve despite having reached the informal retirement age of 68.

At the 17th National Congress of the Chinese Communist Party, Wu was not named to the new Politburo. A month later, answering speculation about her political future at a U.S.-China Chamber of Commerce meeting, Wu said that she intends to "retire completely" (i.e. , luotui), and said that she will not take on any office, whether "official, semi-official, or with civic organizations." She also remarked that she wanted everyone to simply forget about her. During the last few months of her tenure she was involved in negotiations with U.S. toy giant Mattel over toy lead content that damaged the reputation of Chinese-made products. At a meeting held with Chinese business leaders in early 2008 Wu revealed that her personal salary totaled 120,000 yuan, or approximately $17,600 per year at the time, and told the business leaders that they should only "take money from the right places".

Public image and personal life
Called by Chinese media as the "Iron Lady of China", Wu was regarded as a firm and direct woman who, unlike her mostly male colleagues, chose not to dye her graying hair black. Wu did not marry all her life. When questioned about this, Wu said, "it's not that I have always wanted to be alone, it's just that life has never given me the opportunity [for romance]; no one has ever entered my life in this way."

Forbes magazine considered her the second most powerful woman in the world in 2004, 2005 and 2007 and the third most powerful in 2006.

References

External links
 Wu Yi biography at China Vitae

1938 births
Living people
21st-century Chinese politicians
21st-century Chinese women politicians
Chinese Communist Party politicians from Hubei
Delegates to the 9th National People's Congress
Delegates to the 10th National People's Congress
First vice premiers of the People's Republic of China
Members of the 16th Politburo of the Chinese Communist Party
Northwestern Polytechnical University alumni
People's Republic of China politicians from Hubei
Politicians from Wuhan
Recipients of the Order of Friendship (North Korea)
Vice Premiers of the People's Republic of China
Women state councillors of China

Wu Yi (politician)


Edward James Olmos (født 24. februar 1947) er en amerikansk skuespiller og instruktør.

For det danske publikum er Olmos mest berømt i rollen som politimester Martin Castillo i tv-serien Miami Vice og i rollen som William Adama i science fiction-serien Battlestar Galactica (2004-2009), og som detektiven Gaff i Blade runner. Han har haft små roller i andre tv-serier, såsom Cannon, Kojak, Hawaii Five-O, Distrikt Hill Street  og Præsidentens mænd. Asteroid 5608 Olmos er opkaldt efter ham.

Eksterne henvisninger

Skuespillere fra USA
Filminstruktører fra USA
Personer fra Los Angeles
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet

Edward James Olmos


Ronja es un término que puede referirse a:

 «Ronja, la hija del bandolero»: un libro para niños de Astrid Lindgren, publicado en 1981 con el título "Ronja Rövardotter" en Suecia.
 Ronja: nombre propio creado por la autora sueca Astrid Lindgren para su libro «Ronja, la hija del bandolero» (Ronja Rövardotter).
 RONJA: un proyecto de tecnología libre para crear enlaces de datos de transmisión óptica inalámbrica punto a punto.

Ronja


بلدية بورتو دو سون ، هي إحدى بلديات مقاطعة لا كرونيا إحدى مقاطعات إسبانيا، و التي تقع في منطقة جليقية شمال غرب إسبانيا.

يبلغ عدد سكانها 10.085 نسمة وفقاً لإحصائية سنة (2002).

أعلام
 دايفيد فيدال

معرض صور

مراجع

بلديات قرجيطة

بورتو دو سون


وادي سَجْنَان وادٍ تونسي يسيل في ولاية بنزرت (من الغرب إلى الشرق) بالشمال التونسي، يصب في بحيرة إشكل، ويقع عليه سد سجنان.

انظر أيضا

مواضيع ذات علاقة
 سد سجنان.
 بحيرة إشكل.

أنهار تونس
سجنان

وادي سجنان


Electra (título original en francés, Électre) es una ópera en tres actos con música de André Grétry y libreto en francés de Jean-Charles Thilorier, que se inspiró en la tragedia homónima de Eurípides.

Compuesta en el año 1782, nunca fue puesta en escena. Pertenece al género de la tragédie lyrique.

Enlaces externos

Óperas de André Grétry
Óperas en francés
Óperas de 1782

Electra (Grétry)


Washington/Wabash est une station du métro de Chicago sur le côté est de l'Union Loop et se trouve entre Washington Street et Madison Street sur Wabash Avenue dans le secteur financier du Loop (Downtown Chicago).

La station se situe à proximité de la prestigieuse Michigan Avenue, du Marshall Field's, du Chicago Cultural Center, de Grant Park, du Millennium Park et de la Millennium Station ou une correspondance avec le Metra est possible.

Situation sur le réseau

Histoire
La station a ouvert le 31 août 2017. Son ouverture sur le réseau résulte de sa consolidation avec les stations Madison/Wabash et Randolph/Wabash (cette dernière fut démolie). Le projet a été entrepris par le ministère des Transports de Chicago connu sous le nom de Chicago Department of Transportation (CDOT). La construction de la station a coûtée 75 millions de dollars et a commencé en 2015 après la fermeture de Madison/Wabash en mars 2015 et s'est achevée en août 2017.

En 2018, la nouvelle station a reçu un prix d'excellence de l'American Institute of Architects, chapitre de Chicago.

Services aux voyageurs

Accès et accueil

Desserte
Cinq lignes desservent la station : la ligne brune dans le sens inverse des aiguilles d'une montre sur la voie extérieur du Loop et par les lignes mauve (en heure de pointe), orange, rose dans le sens horaire sur la voie intérieure du Loop et la ligne verte circulant dans les deux sens.

Intermodalité

À proximité

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Métro de Chicago

Liens externes

Ligne brune du métro de Chicago
Ligne mauve du métro de Chicago
Ligne orange du métro de Chicago
Ligne rose du métro de Chicago
Ligne verte du métro de Chicago
Union Loop
Station du métro de Chicago

Washington/Wabash (CTA)


Kaneland ( eller Spatula cyanoptera) er en amerikansk andefugl.

Noter
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger

Ænder
Fugle fra Amerika

Kaneland


Lykkelig undervejs er det ottende studiealbum fra den danske rocksanger Michael Falch. Det blev udgivet den 26. april 2001. Musikmagasinet GAFFA gav albummet fire ud af seks stjerner. Albummet toppede som #19 på Hitlistens Album Top-40 og nåede fem uger på listen.

Spor
 "Hvornår Er Vi Der?" - 4:12
 "Baby Blue Eyes" - 3:46
 "I De Stores Spor" (baggrundvsokal af Poul Krebs) - 2:33
 "Lykkelig Undervejs" - 4:32
 "Syng Nu, Chicago" - 4:19
 "I Dit Eget Tøj" - 5:38
 "Din Himmel Så Blå" (vokal af Lis Sørensen) - 3:54
 "Værelse #414" - 4:38
 "Kig Op, Min Sjæl" - 5:03
 "Den Blå Time" - 4:00

Referencer

Eksterne henvisninger
Lykkelig undervvejs på Discogs

Michael Falch-album
Album fra 2001

Lykkelig undervejs


Christiana Heidemann (* 1. Februar 1950 in Gerolzhofen, Bayern) ist eine deutsche Künstlerin.

Leben
1951 zog sie mit ihren Eltern nach Leipzig. 1974 begann Christiana Heidemann zu malen und zeichnen. Sie erhielt von 1978 bis 1982 privat Unterricht von Hans Schulze, Dozent am Institut für Kunsterziehung der Universität Leipzig. In die originalgrafische Technik der Radierung führte sie der Künstlerkollege Gunter Böttger ein. 2002 Selbststudium der Ikonenmalerei und Aufnahme als neuen Schaffensbereich.

Heidemann ist seit 1990 Mitglied im Bundesverband Bildender Künstlerinnen und Künstler (BBK) Leipzig und seit 1992 der GEDOK Leipzig, davon 1995 bis 1997 im Vorstand.

Christiana Heidemann lebt und arbeitet im Künstlergut Böhlitz in Mutzschen  bei Leipzig.

Arbeitsbereiche

 Malerei (Öl, Mischtechnik, Aquarell, Ikonen)
 Illustration (Künstlerbücher, Kinderbücher, Radierungen, Drucke)
 Bildhauerei (Skulpturen, Plastiken, Kleinplastik & Keramik)

Bücher
Auswahl von illustrierten Büchern
 Radierungen zu Gedichten von Gottfried Benn. Verlag J.H. Röll, Dettelbach 1991, ISBN 3-927522-61-9
 Kobold Kuni. Kinderbuch von Sandra Watzlawik. Verlag BOD GmbH, Norderstedt 2009, ISBN 3-837071-76-6
 Die Kraft der Liebe. Zeitgenössische Lyrik von Robert Ch. Rebner. Verlag winterwork, Borsdorf 2007, ISBN 3-940167-04-5
 Die Macht der Liebe Zeitgenössische Lyrik von Robert Ch. Rebner. Verlag winterwork, Borsdorf 2008, ISBN 3-940167-27-4
 Ein anderer Krippenweg. Lyrik von Renate Mosel. Verlag auruspress, Dresden 2009, ISBN 3-940167-27-4

Ausstellungen (Auswahl)
1987 in der Galerie "Schnabelhaus", Wismar

1990 im "Benefizhaus", Kitzingen

1994 in der Galerie "Zwischen den Stühlen", Aschaffenburg

2006 im Landschaftsmuseum der Dübener Heide (Burg Düben): Narrenweisheit – Malerei, Grafik, Keramik

2010
 Klosterkirche in Grimma: Himmel und Erde oder Ich wünschte...
 Galerie Blaues Haus in Pegau: Imaginäre Beziehungen

Einzelnachweise

Weblinks

 Internetseite von Christiana Heidemann

Maler (Deutschland)
Illustrator (Deutschland)
Deutscher
Geboren 1950
Frau

Christiana Heidemann


Le stade George-Odlum (en ), est un stade omnisports saint-lucien (servant principalement pour le football) situé dans la localité de Saint-Urbain, dans la localité du Vieux Fort.

Le stade, doté d'une capacité de  places et inauguré en 2002, sert de domicile pour l'équipe de Sainte-Lucie de football.

Il porte le nom de , homme politique saint-lucien et ministre des Affaires étrangères du pays entre 1979 et 1981 et représentant permanent aux Nations unies entre 1995 et 1996.

Histoire

Financé par la République populaire de Chine, le stade ouvre ses portes en 2002.

Il porte son nom actuel depuis 2007, puis est rénové en 2009.

Événements

Notes et références

Équipement sportif achevé en 2002
Stade multifonction à Sainte-Lucie
Stade de football à Sainte-Lucie
Stade d'athlétisme à Sainte-Lucie
Stade portant le nom d'une personnalité politique

Stade George-Odlum


(2644) Victor Jara es un asteroide que forma parte del cinturón de asteroides y fue descubierto el 22 de septiembre de 1973 por Nikolái Stepánovich Chernyj desde el Observatorio Astrofísico de Crimea, en Nauchnyi. Al principio, la designación para el astro, fue . Posteriormente, en 1984, se nombró en honor del cantante y compositor chileno Víctor Jara (1932-1973).

Con respecto a las características orbitales, cabe mencionar que orbita a una distancia media del Sol de 2,17 ua, pudiendo acercarse hasta 1,81 ua y alejarse hasta 2,53 ua. Su excentricidad es 0,1659 y la inclinación orbital 2,683 grados. Emplea 1168 días en completar una órbita alrededor del Sol, y el único dato físico que se conoce es su magnitud absoluta, cual corresponde a la cifra de 13,3.

Véase también
 Lista de asteroides del (2601) al (2700)
 Cuerpo menor del sistema solar

Referencias

Enlaces externos

Asteroides del cinturón principal
Objetos astronómicos descubiertos por Nikolái Chernyj
Objetos astronómicos descubiertos desde el Observatorio Astrofísico de Crimea
Objetos astronómicos descubiertos en 1973
Wikiproyecto:Asteroides/Artículos de asteroides

(2644) Victor Jara


Qibla Cola was a cola-flavored carbonated beverage produced by the Qibla Cola Company, based in Derby, England. The company differentiated itself and its products from its rivals by making an ethical stance in all its operations including giving 10% of its profits to worthy charitable causes. The company expanded distribution into North America, Netherlands, Pakistan and Malaysia before the UK company went into receivership in September 2005.

Founders
The two founders of the company were cousins, Zahida Parveen and Zafer Iqbal from Derby. Zahida Parveen had been involved in a number of charitable projects and decided to initiate this company with a social aim of giving 10% of all profits to charity.
Abid Hussain was a public face and an investor in the company.

Launch
Qibla Cola was launched onto the UK market in February 2003, with a nationwide distribution established within months. Strong media interest resulted in reports appearing in the global media and distribution and investment offers coming worldwide.

The company made agreements with distributors in other countries in Europe, North America and Asia, including Canada, Netherlands, Pakistan, Bangladesh, Turkey and Malaysia.

Philosophy

Qibla Cola's marketing strategy and corporate vision reflected an attempt to tap into a desire for responsible consumption. They claimed to offer a genuine alternative for those cola-drinkers who are wary about the practices and ethics of the major multinational soft-drink companies. Qibla's ethical stance manifested itself in the company's pledge to donate 10% of its net profits to humanitarian causes around the world.

The company said that its name, qibla was used in its primary linguistic sense, to mean "direction". Qibla Cola was thus aimed at consumers of all faiths and ethnic backgrounds, although the company noted that they have had more success on Muslim markets and that all their products are halal.

The word qibla is also a reference to the word Qibla used by Muslims to indicate the direction of the Masjid al Haram in the holy city of Makkah, towards which all Muslims turn when praying.

Additionally it has been suggested Qibla is a play in the surname of one of the founders as it is an anagram of Iqbal.

In addition to its two cola varieties, the company produced and sold the following products:

Qibla Mango
Qibla Guava
Qibla Fantasy (orange flavour)
Qibla 5 (lemon-lime)
Qibla Water (premium spring water)

Qibla's chief competitors included Mecca-Cola, Iran's Zamzam Cola, in addition to the US-originating products of the Coca-Cola and Pepsi Cola families.

In a blind taste test conducted by The Guardian UK, Qibla was pitted against Pepsi, Coke and Sainsbury's Classic Cola. Most tasters could not differentiate between any of the colas.

Progress

Operations in Turkey, Malaysia, Pakistan and Bangladesh are ongoing as independent entities.

The UK arm of the company was put into administration in September 2005 following claims by the owners of anti-competitive practices of competitors.

References

Cola brands
Products introduced in 2003
Companies based in Derby
Soft drinks

Qibla Cola


Aconcagua, 6.962,97 m yükseklik ile Güney Amerika'nın en yüksek dağı. Aynı zamanda Asya kıtası dışında bulunan en yüksek dağdır.

Arjantin Andları'nda, Mendoza eyaletinde, Şili sınırının yakınlarında bulunur. On kilometreye kadar uzanan 5 buzulu vardır. Adının nereden geldiği kesin belli değildir. Tahminler Arauca Aconca-Hue ya da Ackon Cahuak (Quechua dili) kelimelerinden türediği yönünde olup, "Taş Bekçi" anlamındadır.

Buraya ilk bahsi edilen bilimsel gezi, 1897 yılında, ingiliz Edward Fitzgerald tarafından yapılmıştır. İsviçreli Matthias Zurbriggen, 14 Ocak 1897 tarihinde zirveye tırmanan ilk kişi olmuştur. Birkaç gün sonra gezi grubundan iki kişi daha kendisini takip etmiştir. Zirve yapan ilk Arjantinli ise 8 Mart 1934 tarihinde asker Nicolás Plantamura 'dır. İlk kadın ise 7 Mart 1940'ta Fransız Adriana Banca'dır. 2004 yılında ise ilk defa Aconcagua'nın zirvesine Rubia adında bir köpek çıkmıştır.

Dağa tırmanmak için en ideal zaman Kasım ile Mart arasındaki mevsimdir. Dağ bütün Dünyadaki dağ tırmanıcıları arasında çok sevilen bir dağdır. Dağın eteklerinde, sezon boyunca millî park rehberlerinin bulunduğu, çok iyi donatılmış iki kamp üssü vardır. Tırmanışa geçmeden önce Mendoza'daki Aconcagua-Park idaresinden izin belgesi satın alma mecburiyeti vardır.

Dağın kuzey kanadı, dağcılar tarafından tırmanması kolay olarak kabul edilir. Normal rota, kamp üssü "Plaza de Mulas"dan çıkan tırmanış rotasıdır. Bu rota tırmanma teknikleri kullanmadan da yapılabilir. Sıradışı yüksekliği yine de tırmanışı tehlikeli kılar. Zirvedeki atmosfer basıncı, deniz seviyesini %40 ı kadardır. Bu yüzden ara mesafelerde yüksek kamplar kurulmuştur. Bu yüksekliklerde oksijen tüpü kullanmak olağan değildir.

İkinci sıklıkta kullanılan ve daha zorlu olan rota "yanlış polonya rotası" kamp üssü "Plaza Argentina" dan çıkarak "Glaciar de los Polacos" (Polonyalı buzulu)'un kuzey başlangıcına kadar gider. Buzul, düz ve parçalanma olmayan bir yerden geçildikten sonra 25-30 derece eğimli bir yamaç geçilir, ve yaklaşık 6400 m de kamp üssü "Plaza de Mulas" gelen normal yola ulaşılr.

Aconcagua'nın güney kanadı oldukça zordur.Güney duvarı, Pared Sur tırmanışı en zor olan rotadır.

Ayrıca bakınız
 Ojos del Salado

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Trekking Chile – Kapsamlı trekking ve dağcılık bilgileri

Arjantin'deki dağlar
Altıbinlikler
Andlar
Yedi Zirveler

Aconcagua


Anatolij Solovjanenko (ukr. Анатолій Борисович Солов'яненко), operni pjevač, jedan od najznačajnijih tenora svoga vremena.

Odlikovanja i nagrade
 Narodni umjetnik SSSR-a (1975.)

Tenori
Ukrajinski umjetnici

Anatolij Solovjanenko


El tijeral brasileño o coludito estriado (Leptasthenura striolata), es una especie de ave paseriforme de la familia Furnariidae perteneciente al género Leptasthenura. Es endémica del sur de Brasil.

Distribución y hábitat
Se distribuye por la región sur de Brasil, desde el estado de Paraná hacia el sur hasta el norte de Rio Grande do Sul.

Esta especie es considerada bastante común en una variedad de hábitats boscosos y arbustivos entre los 500 y 1500 m de altitud. Prefiere el dosel de bosques de Araucaria angustifolia, donde puede ser sintópico con el tijeral de las araucarias (Leptasthenura setaria).

Sistemática

Descripción original
La especie L. striolata fue descrita por primera vez por el ornitólogo austríaco August von Pelzeln en 1856 bajo el nombre científico de Synallaxis striolata; la localidad tipo es: «Curitiba, Paraná, Brasil».

Etimología
El nombre genérico femenino «Leptasthenura» se compone de las palabras del griego «leptos»: fino, «asthenēs»: débil, y «oura»: cola, significando «de cola fina y débil»; y el nombre de la especie «striolata», deriva del latín moderno «striolatus»: finamente listado, finamente estriado.

Taxonomía
Los estudios genéticos demuestran que la presente es pariente cercana a Leptasthenura platensis, y que el par formado por ambas es hermano de L. setaria. Es monotípica.

Véase también
Cyanocorax caeruleus

Referencias

Enlaces externos

 Videos, fotos y sonidos de Leptasthenura striolata en eBird.
 Sonidos y mapa de distribución de Leptasthenura striolata en xeno-canto.
 Fotos y sonidos de  Leptasthenura striolata en Wikiaves.

Aves endémicas de Brasil
Striolata
Taxones descritos por August von Pelzeln
Animales descritos en 1856

Leptasthenura striolata


Evliya () Allah dostları.

Terminoloji

Evliya bir Tasavvuf terimi olup veli kelimesinin çoğuludur. Allah'ın dostları anlamındadır. Kelime çoğul olduğundan -lar eki eklemek yerine Türkçe dilbilgisi açısından evliya veya veliler şeklinde kullanım daha doğrudur.

Tasavvuf terminolojisindeki mürşit ve şeyh gibi kelimelerle karıştırılmamalıdır. Bunlar daha çok tarikatlarda yani tasavvufun pratiğinde "hoca" anlamında kullanılır. Yani tarikatta bir görevin, pozisyonun ismidir. Velilik ise tarikat ile ilgili olmayıp o mutlak anlamda Allah dostu kabul edilen kişiler için kullanılır. Veli olan kişi bir tarikatın şeyhi ise aynı zamanda o tarikatta irşat görevini yapan bir mürşid'tir.

Dini dayanaklar

Kur'an'da "Bilesiniz ki, Allah'ın dostlarına hiçbir korku yoktur. Onlar üzülmeyeceklerdir de."  ayetinde "Allah dostları" olarak geçen, "bütün sözleri, işleri ve ahlâkı, İslam dîninin bildirdiği gibi olan, Allah'ın ve peygamber'in kendilerini sevdiğine inanılan kimselere veli ve bunun çoğulu olarak evliyâ denir .

Muhaddis Ebû Nuaym el-İsfehânî'nin Hilyet-ül-Evliyâ kitabında bir hadîste; "Evliyâ görülünce, Allah hatırlanır." denilmektedir. Sahih-i Buhari'de geçen bir  kutsi hadiste ise; "Evliyâmdan birine düşmanlık eden, benimle harb etmiş olur" denilmektedir.

Halk kültüründe evliya

Yalnızca Allah'a güvenen, onu dost edinen, o nedenle dünyevi herhangi beklentileri olmayan tasavvuf literatürü içerisinde "Hak'tan aldığını halka veren" olarak da tanımlanmıştır.
Evliyanın en büyük özelliği Allah'tan başkasını dost edinmemeleri ve ona tam tevekkül içinde olmalarıdır. Bu nedenle yarın için endişe taşımazlar, yarının rızkını bugünden düşünmezler. Bütün olayların yaratıcısı olarak Allah'ı bildiklerinden ve müşahede makamında olup sürekli Allah ile irtibat halinde olduklarından dünyadaki hiçbir olay karşısında endişeye kapılmazlar. Çünkü bütün olayların yaratıcısı dostu oldukları o Allah'tır.

Evliyanın büyüklerinden İbrahim Havvas, bir beldede 40 günden fazla kalmayı Allah'a itimatsizlik saydığından sürekli yer değiştirmiştir. Böylece kendisini kimselerin tanımadığı, dolayısıyla yardım bekleyemeceği ve Allah'tan başkasına bel bağlayamayacakları beldelere seyahat etmiştir. Bu onun Allah'a tam güven içerisinde olduğunun kanıtıdır. Ona göre Allah zaten onlara korku olmayacağının garantisini Kuran'da bildirmiştir. Evliyanın en önemli özelliklerinden biri de budur. Yani halk tarafından öğrenildiklerinde, deşifre edildiklerinde o bölgeyi terkederek tanınmadıkları yere giderler.

Ayrıca bakınız
 Keramet
 Mürşit
 Şeyh
 Velâyet

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Evliyaların Hayatı

Evliya


Walkmühle ist ein Gemeindeteil der Großen Kreisstadt Dinkelsbühl im Landkreis Ansbach (Mittelfranken, Bayern).

Geografie
Der Weiler besteht aus vier Wohngebäuden und einem Dutzend Nebengebäuden. Sie liegt am Walkenweiherbach, der 500 Meter weiter östlich als rechter Zufluss in die Wörnitz mündet. Westlich des Ortes liegen der Walk- und Gaisweiher, die als Naturschutzgebiet ausgezeichnet sind. Gemeindeverbindungsstraßen führt nach Dinkelsbühl (0,6 km nördlich), nach Radwang (0,3 km südwestlich) und zur Neumühle (0,2 km östlich).

Geschichte
Die Fraisch über Walkmühle war strittig zwischen dem ansbachischen Oberamt Wassertrüdingen, dem oettingen-spielbergischen Oberamt Mönchsroth und der Reichsstadt Dinkelsbühl. Gegen Ende des 18. Jahrhunderts gab es drei Anwesen (1 Mühle, 2 Häuser). Alleiniger Grundherr war die Reichsstadt Dinkelsbühl. Von 1797 bis 1808 unterstand der Ort dem Justiz- und Kammeramt Wassertrüdingen.

Infolge des Gemeindeedikts wurde Walkmühle dem 1809 gebildeten Steuerdistrikt und der im selben Jahr gebildeten Munizipalgemeinde Dinkelsbühl zugeordnet. Ein Haus wurde 1822 an die Ruralgemeinde Radwang abgetreten.

Einwohnerentwicklung

Religion
Der Ort ist seit der Reformation evangelisch-lutherisch geprägt und war ursprünglich nach St. Vinzenz (Segringen) gepfarrt, seit Ende des 19. Jahrhunderts ist die Pfarrei St. Paul (Dinkelsbühl) zuständig. Die Katholiken sind nach St. Georg (Dinkelsbühl) gepfarrt.

Literatur

Weblinks

Fußnoten

Geographie (Dinkelsbühl)
Ort im Landkreis Ansbach
Weiler in Mittelfranken

Walkmühle (Dinkelsbühl)


Hamamayağı, Samsun ilinin Ladik ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe

Hamamların hemen yanında olduğu için mahallenin ismine Hamamayağı adı verilmiştir. Mahallenin halkı mübadele yıllarında (1923)'te Selanik'ten gelmiştir.önce amasya yerşmişler daha sonraki yıllarda ladik ve bir kısmı hamamayağı mahallesine yerleşmişler

Ladik'te muhacir çoktur bunlar şöyledir: Selanik göçmenleri, Çerkesler, Lazlar,  Gürcüler,  Rumlar ve
Arnavutlar mahalleside bizim gibi Rumeliden geldikleri için onlarında meşhur börekleri vardır

.

Coğrafya
Samsun iline 95 km, Ladik ilçesine 14 km uzaklıktadır. Kuzeyinde Bekdiğin, güneyinde Kocapınar köyleri vardır.
havza ilçesine 13 km mesafededir kuzey doğusunda teberoğlğ kuzinde tuzla kuzey batısında yenice güney doğusunda ayvalı sokağı bulunur

Nüfus

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Yerelnet

Ladik'in mahalleleri

Hamamayağı, Ladik


Dunhammeren er en dansk dokumentarfilm fra 1977 instrueret af Claus Bering.

Handling

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1977

Dunhammeren


Sebastian Philip Bierk (born April 3, 1968), known professionally as Sebastian Bach, is a Canadian-American singer who achieved mainstream success as the frontman of the hard rock band Skid Row from 1987 to 1996. He has acted on Broadway and has made appearances in film and television such as Trailer Park Boys and Gilmore Girls. He continues his music career as a solo artist.

Early years
Bach was born in the Bahamas and was raised in Peterborough, Ontario. He is one of eight children. His brother Zac Bierk is a retired ice hockey player.

His father, David Bierk (d. 2002), was a noted painter. He painted the cover of Skid Row's album Slave to the Grind and inside cover art of Subhuman Race, as well as the album cover of Bach's solo effort Angel Down and inside art for its follow-up, Give 'Em Hell.

Bach became confident of his ability to sing partly from listening to his mother and aunt sing informally at home and feeling joyful when he heard them.

He also joined a church choir when he was eight years old, and found much joy in singing "Gloria in Excelsis Deo" with them. He knew while singing the hymn that he would sing for the rest of his life.

Career

Kid Wikkid (1983–1985)
The members of Kid Wikkid were based in Peterborough, Ontario. Upon hearing of the band and unaware of their ages, 14-year-old Bach auditioned for the group, and was hired by guitar player and band leader Jason Delorme. Kid Wikkid moved back to Toronto, and Bach's dad eventually allowed Bach to move in with an aunt.

Skid Row (1987–1996)

Skid Row initially formed in the mid-1980s with lead vocalist Matt Fallon fronting the group, and they began playing at various clubs around the New Jersey area. Fallon left the band in 1987, leaving Skid Row in search of a lead vocalist. Bach was spotted singing at rock photographer Mark Weiss's wedding by Jon Bon Jovi's parents, who subsequently approached him and suggested he get in touch with their son's friend, Dave Sabo, who was looking for a lead vocalist for his band. Bach was wary of joining another US-based band after briefly being a member of Detroit's Madam X. Upon hearing Skid Row's demo tapes, however, Bach flew to New Jersey to audition and became the up-and-coming band's lead vocalist in early 1987.

Skid Row achieved commercial success in the late 1980s and early 1990s, with its first two albums Skid Row (1989) and Slave to the Grind (1991) certified multi-platinum, the latter of which reached number one on the Billboard 200. The band's third album Subhuman Race (1995) was also critically acclaimed.

Bach has received criticism for a photo, taken in 1989, in which he is wearing a T-shirt reading "AIDS Kills Fags Dead", a play on the tagline at the time for the insecticide Raid, "Raid Kills Bugs Dead". In a 2003 interview, he stated about the controversy, "That was really stupid and wrong for me to wear that for one-half hour in my life. What nobody brings up is in 2000, when I was in 'Jekyll & Hyde,' and at an auction for Broadway Cares, I donated $12,000 of my own money to fight AIDS."

Following disagreements over musical material and infuriating Bolan, Bach was fired from the band in 1996. However, rumors circulated that he had left the band due to his other band-mates believing they should not play as an opening act for Kiss. Band-mate Rachel Bolan also had a side project, a punk band Prunella Scales who were playing at the same time as the planned Kiss show. The rift between Bach and the other band members subsequently led to his leaving Skid Row. Four years later, Skid Row was one of the opening acts for the 2000 Kiss Farewell Tour, without Bach.

Broadway and other projects (1996–2006)
In 1993, Bach shortly toured with Triumph after the release of their album Edge of Excess, providing lead vocals up until the band broke up later the same year.

In 1996, Bach joined The Last Hard Men, an alternative rock supergroup formed by Breeders lead guitarist Kelley Deal, which also included Frogs guitarist Jimmy Flemion and Smashing Pumpkins drummer Jimmy Chamberlin. The group recorded a full-length self-titled album for Atlantic Records, who then opted not to release it. In 1998 it was released on Kelley Deal's label, Nice Records, with no fanfare and a very limited pressing of 1,000 CDs. The band also recorded a cover of the Alice Cooper song "School's Out" for the soundtrack album of the 1996 film Scream.

In 1999, Bach released his debut solo album Bring 'Em Bach Alive!, his first release after his departure from Skid Row. Mainly a live album of Bach's Skid Row songs, it also presented five new studio recordings, including the single "Superjerk, Superstar, Supertears".

In 2000, Bach began performing in Broadway productions. He made his Broadway debut with the title role(s) in Jekyll & Hyde in April 2000. He also appeared as Riff Raff in The Rocky Horror Show in 2001. On November 28, 2001 Bach appeared at New York Steel, a benefit concert held in response to 9/11.

In early 2002, he became the host of VH1's Forever Wild. In October of that year, Bach was signed to perform in the national touring production of Jesus Christ Superstar, playing the title role alongside JCS veteran Carl Anderson.

A DVD video of live performances called Forever Wild was released in June 2004. That same year, he reprised the title role(s) in another showing of Jekyll & Hyde.

In 2003, Bach tried out for Velvet Revolver before the band found Scott Weiland, but was turned down because, according to Slash, "We sounded like Skid Roses!" From 2003 to 2007, Bach had a recurring role on the WB television show Gilmore Girls as "Gil", the lead guitarist in Lane Kim's band, Hep Alien. Members of Bach Tight Five (a project initiated by Bach in 2004, but dissolved shortly thereafter) lived with Bach and his family as documented on VH1's I Married ...Sebastian Bach, one of the "I Married ..." series. In 2005, Bach collaborated with Henning Pauly to be the singer on the Frameshift album called An Absence of Empathy, released in April 2005. He was recommended to Henning by Dream Theater's James LaBrie.

On May 12 and 14, 2006, at the Guns N' Roses' warmup show at the Hammerstein Ballroom in New York City, Bach joined Axl Rose on stage for the song "My Michelle"..... He joined Rose and the rest for a third time the following night (May 15) to sing "My Michelle" once again. He also joined them for their Pre-Download Festival show in the Apollo Hammersmith, London, singing My Michelle. Rose introduced Bach by saying that the two had rekindled their friendship in the previous week after 13 years of not speaking. On June 4, 9 & 11 he again joined Rose on stage at the 2006 Gods of Metal Festival (Milan), Download Festival in RDS Dublin and in Donington, respectively. On September 23, 2006, he joined Axl on stage once again at KROQ-FM's Inland Invasion festival in California for a rendition of "My Michelle".

Reality TV and Angel Down (2006–2010)
Bach starred in the 2006 VH1 reality show Supergroup, in which he, along with Ted Nugent, Scott Ian, Jason Bonham and Evan Seinfeld, were tasked with forming a heavy metal supergroup, with Bach as the lead vocalist. The seven-episode series was filmed during a twelve-day period when the musicians all lived together in a mansion in Las Vegas. The resulting band, originally called "Fist", was eventually named Damnocracy; both names were Bach's ideas. Damnocracy had no recorded output.

In 2007, Bach announced a partnership record label with EMI to jointly create a label owned by him, including his album Angel Down, which was released on November 20, 2007. Bach also recorded backing vocals for the track "Sorry" on Guns N' Roses' long-delayed Chinese Democracy, which was released in November 2008. He spent the summer of 2008 playing with Poison and Dokken.

He competed on the 2007 MTV reality show Celebrity Rap Superstar, coming in third place.

Bach was the winner of the second season of the CMT reality show Gone Country, which aired in 2008.

Kicking & Screaming and Sterling's departure (2010–2012)
Bach toured as an opening act for Guns N' Roses' "Chinese Democracy Tour" 2009–2010, and performed "My Michelle" with Axl Rose in Quebec City on February 1, 2010. On January 5, 2011, he was featured on NBC's Jimmy Fallon Show in a live performance and a subsequent video of "We Are The Ducks", a power ballad written for University of Oregon Ducks, set to play in the BCS national championship game Monday, January 10, 2011. In 2011, Bach was interviewed by British metalcore band Asking Alexandria in the March/April issue of Revolver. The band are fans of Skid Row and covered two of their songs the preceding year of the interview. The same year, Bach performed "Youth Gone Wild" with the band live at the Revolver Golden Gods Awards and Rock on the Range. Bach was also filmed in their music video "Closure".

Bach provided the voice of Prince Triton, King Neptune's rebellious son, in the SpongeBob SquarePants episode, "SpongeBob and the Clash of Triton" in 2010. On June 15, 2011, Bach revealed the title of his upcoming solo album would be Kicking & Screaming. On July 8, 2011 track list, cover art and title of the first single were revealed. It was released September 27, 2011 for North America and worldwide and September 23, 2011 for Europe on Frontiers Records. On August 13, 2012, Nick Sterling was fired by Bach after refusing to sign an agreement to appear on an undisclosed TV show.

Big Noize (2012–2013)
Formed in 2007, Big Noize was an All-Star band consisting in founder member and drummer Vinny Appice (Black Sabbath, Dio, Heaven & Hell) plus other "monsters" such as guitarist Carlos Cavazo (Quiet Riot), later replaced by George Lynch (Dokken, Lynch Mob), bassist Phil Soussan (Ozzy Osbourne) and vocalist Joe Lynn Turner (Rainbow). Turner was replaced by Bach for the Kavarna Rock festival on July 14, 2012 and for a tour to South America, starting in Chile on July 9, 2013.

Give 'Em Hell (2013–present)

On April 30, 2013, Bach confirmed via Twitter that a new studio album was in the works. He went on to say that Bob Marlette would be returning as producer. Bach had collaboration work for the upcoming album with John 5, Duff McKagan, and Steve Stevens. On January 13, 2014, Give 'Em Hell was announced with a prospective release date of April 22, 2014. He also appeared in two Trailer Park Boys episodes from their 2014 season. In 2014, Bach completed his Give 'Em Hell tour and in 2015, Bach went on another tour titled the "18 and LIVE" tour.

In 2019, Bach toured behind the 30th anniversary of Skid Row's self-titled debut album, playing it live in its entirety. On July 20, 2021, it was announced that Bach would be doing a tour in the fall for the 30th anniversary of Skid Row's Slave to the Grind.

Personal life
At one time, Bach lived in Red Bank, New Jersey. In August 2011, his New Jersey home was damaged by Hurricane Irene and declared uninhabitable. Several Kiss and Skid Row artifacts (including Skid Row master tapes) were in the house, but none were damaged. His father's art, comic books, and the Kiss gargoyles from their 1979 tour were also salvaged.

In the mid-1980s, Bach began dating Maria Aquinar. The couple had a son, Paris, in 1988. Bach and Aquinar married in July 1992 and had another son, London, in 1994 and a daughter, Sebastiana, born in 2007. Bach and Aquinar split up in April 2010.

In December 2010, Bach began dating model Minnie Gupta. They were engaged in April 2012 but ended their engagement in late 2014.

On December 28, 2014, Bach became engaged to Suzanne Le after two months of dating. They married in August 2015 and currently live in Los Angeles.

On July 13, 2017, Bach underwent "singing-related" hernia surgery. He started to recover a month later and then explained that the operation was needed, "because [he] literally screamed [his] guts out."

Solo band members

Current
 Sebastian Bach – vocals (1997–present)
 Rob De Luca – bass (2005–2012, 2014–present)
 Brent Woods – guitars (2014–present)
 Jeremy Colson - drums (2019–present)

Former

 Mark "Bam Bam" McConnell – drums (1997–2005)
 Jimmy Flemion – guitars (1997–1999)
 Larry Fisher– bass (1997–1999)
 Richie Scarlet – guitars (1998–2002)
 Anton Fig – drums (1998–2000)
 Paul Crook – guitars (1999–2004)
 Johnny Chromatic – guitars (2004–2014)
 Ralph Santolla – guitars (2004–2005)
 Randall X. Rawlings – guitars (2004–2005)
 Adam Albright – guitar (2004–2005)
 Cheeze (né Brian Hall) – bass (2004–2005)
 Mike Dover – drums (2004)
 Bobby Jarzombek – drums (2005–2019)
 "Metal" Mike Chlasciak – guitars (2005–2008)
 Steve Di Giorgio – bass (2005–2007)
 Nick Sterling – guitars (2009–2012)
 Jason Christopher – bass (2012–2014)
 Jeff George – guitars (2012–2013)
 Devin Bronson – guitars (2013–2014)

Discography

Bring 'Em Bach Alive! (1999)
Angel Down (2007)
Kicking & Screaming (2011)
Give 'Em Hell (2014)

Filmography

Film

Television

Stage

References

External links

1968 births
21st-century Canadian male actors
Bahamian emigrants to Canada
Bahamian people of Norwegian descent
Canadian heavy metal singers
Canadian male television actors
Canadian people of Norwegian descent
Canadian rock singers
Glam metal musicians
Lakefield College School alumni
Living people
Male actors from Ontario
Musicians from Peterborough, Ontario
Participants in American reality television series
People from Freeport, Bahamas
People from Red Bank, New Jersey
Singing talent show winners
Skid Row (American band) members
Madam X (band) members
The Last Hard Men (band) members
Damnocracy members
Frontiers Records artists
Caroline Records artists
20th-century Canadian male singers
21st-century Canadian male singers

Sebastian Bach


FPO may refer to:

 ASL Airlines France (ICAO code)
 Fareynikte Partizaner Organizatsye, a World War II resistance organization in the Vilna Ghetto
 Field Post Office
 Fleet Post Office
 Florida Philharmonic Orchestra, in Fort Lauderdale, Florida, United States
 Follow-on public offer
 For position only
 FPO mark, a fruit product certification mark in India
 Freedom Party of Austria (German: ), a political party in Austria
 Freedom Party of Ontario, a political party in Canada
 Grand Bahama International Airport, in the Bahamas
 Franciscans of Primitive Observance

FPO


The Musical (El Musical) es un drama coreano, producido en 2010 y 2011 por la cadena coreana SBS. Se estrenó el pasado viernes 2 de septiembre de 2011 en el horario de las 21:55 y terminó el 23 de diciembre del mismo año con 16 episodios, dirigidos por Kim Kyung Yong y protagonizados por Koo Hye Sun, Choi Daniel, Park Ki Woong, Ok Joo Hyun, Ki Eun Se, entre otros. The Musical está envuelto en un mundo de música, donde una chica lucha por hacer realidad su sueño enfrentándose a las personas que se interponen ante ella para evitar que dicho sueño pueda conciliarse.

Sinopsis
Go Eun Ri es una estudiante de medicina, que a pesar de la carrera por la que decidió optar, sueña con ser una actriz profesional de musicales. Para poder hacer que su sueño se haga realidad, la muchacha tendrá que tomar cada oportunidad que se le presente para ello, enfrentando al mismo tiempo los diversos obstáculos tanto físicos como emocionales tales como no tener el apoyo de su padre, quién no le agrada mucho la meta de su hija y tener que lidiar con las personas que ahora quieren pisotearla y hacer su sueño miserable.

Reparto
 Koo Hye Sun es Go Eun Bi.
 Choi Daniel es Hong Jae Yi.
Park Ki Woong es Yoo Jin.
Ok Joo Hyun es Bae Kang Hee.
 Ki Eun Se es Seo Ra Kyung.
 Park Kyung Lim es Sa Bok Ja.
 Kim Hyun Sung es Han Sang Won.
 Oh Jung-se es Goo Jak.
 Kim Yong Min es Joon Hyuk.
 Kim In Seo es Sang Mi.
 Lee Do Kyung es el padre de Eun Bi.
 Jung Young Sook es Yang Soon Yi.
 Kang Ji Hoo es Hyun Kwang Seo.
 Cha Kwang Soo es Yoo Jin Young.
 Ahn Yeo Jin es Sun Hee.
 Park Geun Hyung es El Presidente Yoo.
 Lee Philip
 Jo Won Hee
 Lee Ji Hyung es Yoo Jae Joon.
 Kim Jin Ho es El Presidente Seo.
 Choo So Young
 Jung Tae
 Seo Bum Suk
 Jung Moon-sung es un intérprete musical (ep. #9)

Banda sonora
 "You Sing" - Gilgu Bonggu
 "My Man" - Beige
 "Happy" - Soul Star

Recepción

Referencias

Telenovelas de 2011
Series de televisión de drama de Corea del Sur
Series de televisión de Corea del Sur
Series de televisión de Seoul Broadcasting System

The Musical


Yezhov or Ezhov () is a Russian masculine surname derived from the word  (), meaning hedgehog; its feminine counterpart is Yezhova or Ezhova. It may refer to:

Denis Ezhov (born 1985), Russian ice hockey player
Elena Ezhova (born 1977), Ukraine-born Russian volleyball player
Elena Yezhova (1793–1853), Russian stage actress and opera singer
Ilya Ezhov (born 1987), Russian ice hockey goaltender
Ludmila Ezhova (born 1982), Russian artistic gymnast
Nikolay Yezhov (1895–1940), Soviet secret police official
Pyotr Yezhov (1900–1975), Russian football player
Roman Yezhov (born 1997), Russian football player
Valentin Yezhov (1921–2004), Russian screenwriter and playwright
Yekaterina Yezhova (1787–1837), Russian stage actress
Yevgeni Yezhov (born 1995), Russian football defender

Russian-language surnames

Yezhov


Hangzhou borg (kínverska: 杭州; rómönskun: Hángzhōu) er höfuðborg og fjölmennasta borg Zhejiang héraðs á austurströnd  Alþýðulýðveldisins Kína. Borgin er þróuð miðstöð viðskipta og verslunar.  Árið 2020 þegar síðasta manntal Kína var framkvæmt var íbúafjöldi borgkjarnans 11,9 milljónir manna en á stórborgarsvæði Hangzhou um 13 milljónir manna.

Borgin er staðsett í norðurhluta héraðsins við norðurbakka ósa Qiantang fljóts (Tsientang) við Hangzhou-flóa. Borgin hefur skipgengar vatnaleiðir við innri hluta Zhejiang í suðri, er miðstöð "Mikla skipaskurðar" og er tengt neti síkja og vatnaleiða sem ná til óseyra Jangtse fljóts í norðri.

Borgin stendur austur af fjallarótum Tianmu fjalls ("Augu heimsins") og við hið fræga Xi vatn ("Vesturvatn"]] sem hefur verið lýst í kínverskum ljóðum og myndverkum fyrir fegurð og er nú á Heimsminjaskrá UNESCO. Íbúafjöldi Hangzhou var árið 2010 um 8.7 milljónir.

Hangzhou er talin til 100 helstu fjármálamiðstöðva heims. Borgin er einnig talin ein besta verslunarborg meginlands Kína. Hún hefur laðað til sín fagfólk og frumkvöðla á sviði upplýsingatækni enda eru þar höfuðstöðvar risa á því sviði á borð við Alibaba Group. Þá eru í borginni sterkir háskólar á borð við Zhejiang háskóla, einn virtasta rannsóknaháskóla Kína.

Tenglar

 Ensk vefsíða borgarstjórnar Hangzhou . Inniheldur ýmsar upplýsingar um héraðið t.d. fréttir, skipulag, og hátíðir, ferðaþjónustu.
 Ensk vefsíða Encyclopaedia Britannica um Hangzhou.

Heimildir

Tilvísanir

Borgir í Kína

Borgir í Kína

Hangzhou


Un procedimiento médico es un curso de acción destinado a lograr un resultado en la prestación de asistencia sanitaria.

Un procedimiento médico con la intención de determinar, medir o diagnosticar la condición o el parámetro de un paciente también se denomina examen médico. Otros tipos comunes de procedimientos son terapéuticos.

Definición

"Una actividad dirigida o realizada en un individuo con el objetivo de mejorar la salud, tratar enfermedades o lesiones o hacer un diagnóstico".
"El acto o conducta de diagnóstico, tratamiento u operación".
"Una serie de pasos por los cuales se logra un resultado deseado".
"La secuencia de pasos a seguir para establecer algún curso de acción".

Véase también

 Algoritmo médico
 Autopsia
 Complicación (medicina)
 Consenso médico
 Contraindicación
 Curso (medicina)
 Interacción farmacológica
 Extracorpóreo
 Directriz (médico)
 Iatrogénesis
 Invasivo (medicina)
 Error médico
 Prescripción médica
 Examen médico
 Procedimiento mínimamente invasivo
 Efecto nocebo
 Procedimiento no invasivo
 Exploración física
 Uso responsable de drogas
 Instrumento quirúrgico
 Signos vitales

Referencias

Tratamientos en medicina
Términos médicos

Procedimiento médico


Edgar Alexander Ramos Martínez (Bogotá, Colombia; 27 de septiembre de 1979), es un exfutbolista colombiano. Jugaba de volante.

Clubes

Enlaces externos
 Ficha en BDFA

Nacidos en Bogotá
Futbolistas bogotanos
Futbolistas de Colombia
Futbolistas de Colombia en la Copa FIFA Confederaciones 2003
Futbolistas del Independiente Santa Fe
Futbolistas del Deportivo Pasto
Futbolistas del Deportes Quindío
Futbolistas del Boyacá Chicó
Futbolistas del Patriotas Boyacá
Futbolistas de la Academia Fútbol Club
Futbolistas del Quilmes Atlético Club en los años 2000
Futbolistas del Atlético Bucaramanga
Futbolistas del Alianza Fútbol Club (El Salvador)
Futbolistas del Bogotá Fútbol Club
Futbolistas del Club Llaneros

Édgar Ramos


المنثول هو زيت طيار له رائحة عطرية مميزة. مركب عضوي موجود في بعض النباتات العشبية ويستخرج غالبا من النعناع أو عشبة الفليو، ويعتبر المنثول نوع من الكحول الثانوي المشبع لاحتوائه على رابط الهيدروكسيل OH-

المنثول هو زيت النعناع وهو خلاصة من أجزاء عشبة النعناع الفلفلي، الذي ظل مستخدما كعامل مساعد في الهضم منذ أقدم العصور. وأصبح يستخدم في هذه الأيام كأحد إضافات الطعم للمنتجات الصحية، مثل معاجين الأسنان وغسولات الفم والغرغرة. كما يستخدم «المنثول»، وهو أحد مركبات زيت النعناع، في المستحضرات التي توضع على الجسم لتخفف حالات مثل الاحتقان وآلام العضلات والحروق السطحية. كما يستخدم كمهدئ للسعال ولتخفيف الاحتقان في المجاري الأنفية والرئوية التنفسية وتهويتها.

الخصائص الحيوية
من خلال أخذ عينة لبلورة مينثول على درجة حرارة الغرفة لوحظ أن قدرة المينثول على تحريك مستقبلات  الحساسة للبرودة في خلايا الجلد  مسؤولة عن البرودة التي نشعر بها عند استنشاق المينثول أوأكله أو وضعه على الجلد. هذه الخاصية شبيهة بالفلفل، المسؤول كيميائيا عن الحرارة الناتجة من تناول الفلفل الحار (بالتالي يحفز  دون حدوث أي تغيير فعلي على درجة الحرارة)
بتم التحكم بالخصائص المسكنة للمينثول عن طريق تحفيز متخصص لل kappa مستقبل أشباه الأفيونيات. يعمل المينثول أيضا على اغلاق قنوات الصوديوم الحساسة للشحنة، ما يقلل من النشاط العصبي الذي قد يحفز العضلات. اظهرت دراسة ان الامتصاص الموضعي لل iboprufen لا يزداد مع المينثول، لكنه يسجل تاثير كامل للمينثول كمسكن للالم نفسه.
يستعمل المينثول بشكل واسع في مجال العناية بالاسنان كمضاد موضعي للبكتيريا، فعال ضد مختلف الأنواع من بكتيريا العقديات والملبنات.

التاريخ
هناك أدلة  أن المنتول قد عرف في اليابان لأكثرمن 2000 سنة، ولكن في الغرب لم يتم عزلها حتى 1771، قبل . المواصفات المبكرة تم القيام بها من قبل أوبنهايم،  بيكيت،  موريا،  واتكينسون.وتم تسميتها من قبل F.L. ألفونس أوبنهايم (1833-1877) في عام 1861.

الحالة الرسمية
 دستورالأدوية في الولايات المتحدة الأمريكية 23  {
 دستور الأدوية اليابانية 15

علم السموم
تناول المنثول النقي يمكن أن يكون ساما، والجرعة الزائدة يمكن أيضا ان تحدث من خلال الإفراط في استهلاك المنتجات التي تحتوي على المنثول  وقد قدرت الجرعة القاتلة عن طريق الفم في المتوسط 192 ملغ / كغ. مصادرأخرى تعطي أرقام أعلى من ذلك بكثير مثل 2900 ملغ / كغ.

مراجع

ناهضات مستقبل الأفيونيد كابا
المواد الكيميائية مع معرفات مركبة متعددة
تربينات أحادية
صيدلة
مركبات الإيزوبروبيل
مسكنات ألم
مضادات الحكة
معدلات تفارغية موجبة لمستقبل غابا أ

منثول


Shuto Kono (født 4. maj 1993) er en japansk fodboldspiller, som spiller for den japanske fodboldklub V-Varen Nagasaki.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Shuto Kono


Bronson ist eine britische Filmbiografie aus dem Jahr 2008. Der von Nicolas Winding Refn inszenierte Film zeigt die Lebensgeschichte des von Tom Hardy gespielten "gefährlichsten Häftlings Britanniens",  Michael Gordon Peterson "Charles Bronson".

Handlung
Michael Peterson fühlte sich schon immer zu Höherem berufen, weswegen er unbedingt berühmt werden wollte. Er kann weder singen, noch schauspielern, weswegen es für ihn unmöglich scheint, sich einen Namen zu machen. Eigentlich kommt er aus gutem Haus und ist behütet aufgewachsen, aber dennoch liebt er es, andere Menschen, darunter Mitschüler und Lehrer, zu schlagen. Nach der Schule sucht er sich den erstbesten Job, den er finden kann und verliebt sich in Irene. Aber nachdem beide ein Kind haben, fühlt er sich in der Mittelmäßigkeit gefangen, weswegen er mit einer abgesägten Schrotflinte ein Postgeschäft überfällt, was ihm sieben Jahre Gefängnis einbringt. Sieben Jahre können ein langsamer monotoner Albtraum sein. Dabei sah er sich immer als Comedian, weswegen er seine Zelle als Hotelzimmer sieht, in der er seine Fähigkeiten entwickelt. Und er trainiert hart, damit er sich immer wieder mit Mithäftlingen und Wächtern prügeln kann. Die meiste Zeit verbringt er in Einzelhaft, wenn er nicht von Gefängnis zu Gefängnis verlegt wird. Unglücklicherweise begeht er einen gewaltigen Fehler. Er landet in einer Nervenheilanstalt, wo er mit Drogen ruhiggestellt wird. Bei einem Ausbruchsversuch versucht er einen weiteren Insassen zu töten. Aber das scheitert und Peterson wird für weitere 26 Jahre verurteilt und in eine Nervenheilanstalt für Kriminelle verlegt.

Nachdem er 1983 47 Stunden auf dem Dach des Broadmoor Gefängnisses verbrachte, wird er im Oktober 1988 in die Freiheit entlassen. Seine Eltern nehmen ihn wieder bei sich auf. Doch Peterson vermisst sein altes Elternhaus aus seiner Kindheit in Luton. Daher sucht er Onkel Jack auf und verbringt einige Zeit bei ihm und seinen Mädchen. Anschließend besucht er einen alten Mithäftling, der innerhalb von zehn Jahren einen gut laufenden Club aufgebaut hat. Dieser gibt ihm den Kampfnamen Charles Bronson und organisiert illegale Kämpfe. Bronson fühlt sich fortan als Künstler, der gegen Geld 'Zigeuner', Kampfhunde und mehrere Männer auf einmal zusammenschlägt. Er lernt auch ein junges Mädchen kennen, dem er nach einer Weile seine Liebe gesteht. Da sie ihn aber zurückweist, bricht er bei einem Juwelier ein, um ihr anschließend erneut seine Liebe zu gestehen. Doch sie weist ihn wiederum ab und so freut sich Bronson, zumindest wieder im Gefängnis zu sein.

Und dort macht er weiter wo er vor nicht einmal 70 Tagen aufgehört hat. Er schlägt sich weiterhin mit Wächtern und Häftlingen. Außerdem nimmt er immer mal wieder Geiseln, darunter auch den Gefängnisbibliothekar Andy Love, der in seine Zelle gekommen war, um Bücher zu verteilen. Aber Bronson sucht weniger den Tod seiner Opfer, als die Konfrontation mit anderen. Irgendwann nimmt er an Danielsons Kreativunterricht teil, wo er seine künstlerische Seite entdeckt. Danielson redet ihm gut zu und glaubt Menschenkenntnis zu haben, weswegen er sich beim Gefängnisdirektor für Petersons bzw. Bronsons Bewährung einsetzt. Aber stattdessen macht Bronson ihn zu seiner nächsten Geisel, damit er sich erneut mit den Wächtern anlegen kann.

Kritik

Hintergrund
Weltweit konnte der Film etwas mehr als 2 Mio. US-Dollar an den Kinokassen wieder einspielen. In Deutschland ist der Film seit dem 22. Dezember 2009 auf DVD erhältlich.

Auszeichnungen
British Independent Film Award 2009
 Bester Hauptdarsteller (Tom Hardy)
 Nominierung: Beste Produktion

Sundance Film Festival Jurypreis 2009
 Nominierung: Bester ausländischer Spielfilm

Chlotrudis Awards 2010
 Beste Entdeckung

Evening Standard British Film Award 2010
 Nominierung: Bester Darsteller (Tom Hardy)

London Critics' Circle Film Award 2010
 Nominierung: Bester Hauptdarsteller (Tom Hardy)

Weblinks

Einzelnachweise

Filmtitel 2008
Britischer Film
Filmbiografie
Gefängnisfilm
Nicolas Winding Refn

Bronson (Film)