Le Berliner Hockey-Club e.V. est un club de hockey sur gazon, de tennis et (depuis 2007) de crosse allemand de Berlin-Zehlendorf. Le club est l'un des clubs de hockey les plus titrés d'Allemagne.

Le fleuron du BHC, qui a produit divers joueurs de hockey nationaux, sont les deux équipes de la ligue nationale de hockey dans les divisions féminine et masculine.

Récit

Le Berlin Hockey Club a été fondé le 5 novembre 1905 dans un restaurant de la Kurfürstenstrasse. En 1912, un site de club sur Hüttenweg pouvait être loué. Onze courts de tennis, un stade de hockey et d'autres terrains de hockey ont été construits, à l'époque juste à l'extérieur de Berlin. Cette installation a été confisquée par les Alliés en 1945. Au cours du processus d'octroi de licences alliées aux clubs sportifs, le BHC a fusionné avec le Zehlendorfer Wespen en 1946, jusqu'à ce que l'association soit à nouveau dissoute en 1951. En 1955, le club a finalement déménagé à Wilskistraße et a pu inaugurer un nouveau club-house dans ce qui est maintenant le vestiaire au toit de chaume pour son 50e anniversaire.

En 1967, le club-house actuel a été construit, qui a été agrandi à nouveau au début des années 1990 et entièrement rénové de 2007 à 2008. La salle de tennis à deux terrains a également été construite au début des années 1990. Avec la salle à terrain unique, qui a été érigée pour la première fois en 1969 et rénovée en 1987, le BHC a eu trois courts de tennis sous des constructions de dômes d'air pendant la saison hivernale. Depuis la saison d'hiver 2016/17, le BHC a joué dans un nouveau dôme aérien à trois terrains.

Le 2 avril 2010, un nouveau stade de hockey avec une tribune couverte et une capacité totale de jusqu'à 1500 visiteurs a été officiellement inauguré au stade Ernst Reuter. Un tournoi de quatre nations pour les juniors et la Coupe d'Europe pour les femmes avec douze clubs européens participants ont eu lieu autour de l'ouverture.

Lors de la saison 2011/12 de la Bundesliga masculine, les hommes du BHC ont réussi à remporter un titre pour la première fois en 47 ans après en avoir remporté 2 à domicile Rot-Weiss Köln : 1 défaite.

Depuis le 27 mars 2019, Berliner HC est dirigé par le président Dirk Gaßmann, le vice-président Ewald Münch et le trésorier Alexander Martin. Le président Dirk Gassmann est responsable des ressources humaines à plein temps au Bundestag. Il a passé son temps actif au hockey en tant qu'entraîneur des 2e équipes féminines et de la jeunesse féminine A du club.

Hockey

Hommes
Les hommes jouent à la fois sur le terrain et en salle en Bundesliga.
 Gazon : 1941, 1942, 1961, 1962, 1963, 1965, 2012
 Salle : 1962, 1963, 1965, 1970, 1975

Femmes
Les femmes jouent à la fois sur le terrain et en salle en Bundesliga.
 Gazon : 1994, 1996, 1999, 2000, 2005, 2006, 2008, 2010, 2013
 Coupe d'Europe féminine de hockey sur gazon des clubs champions : 1997
 Coupe d'Europe féminine de hockey sur gazon des clubs gagnants : 2008
 Salle : 1992, 1995, 1996, 2000, 2011, 2013
 Coupe d'Europe féminine de hockey en salle des clubs champions ; 1993, 2012, 2014

Jeunes

Le département des jeunes a remporté 50 titres de champion d'Allemagne.
Jeunes masculins A : 1974, 1975, 1998, 1999 (terrain); 1975, 1995, 1997, 1999, 2002, 2007, 2012 (salle)
Jeunes masculins B : 1992, 1996, 2009, 2015 (terrain) ; 1972, 1997, 2003, 2005, 2010 (salle)
 Garçons A: 1994, 2010 (champ); 1971, 1995, 1996, 2014 (salle)

Jeunesse féminine A : 1992, 1993, 2001, 2002, 2012 (terrain) ; 1993, 2002, 2003, 2010, 2013 (salle)
Jeunesse B : 2000, 2006 (terrain) ; 2002, 2008 (salle)
Fille A : 1991, 1998, 1999, 2005, 2017 (Terrain); 1991, 1992, 1999, 2006, 2018 (salle)

Joueurs célèbres
 Natascha Keller: Jeux olympiques d'été de 2004, Euro 2009, Euro en salle 2011
 Louisa Keller: Euro en salle 2003, Jeux olympiques d'été de 2004
 Badri Latif: Euro en salle 2003, Jeux olympiques d'été de 2004
 Lena Jacobi: Euro 2013
 Barbara Vogel: Euro en salle 2011, Euro 2013
 Erwin Keller: Jeux olympiques d'été de 1936
 Carsten Keller: Jeux olympiques d'été de 1972
 Andreas Keller: Jeux olympiques d'été de 1992
 Tibor Weißenborn: Jeux olympiques d'été de 2008, Coupe du monde 2002, Coupe du monde 2006, Euro 1999, Euro 2003, Euro en salle 2003
 Ulrich Bubolz: Coupe du monde 2006, Euro en salle 2007
 Pilt Arnold: Euro 2011, Euro en salle 2011, Euro 2013
 Martin Zwicker: Euro 2013, Jeux olympiques d'été de 2016
 Martin Häner: Jeux olympiques d'été de 2012, Euro 2013, Jeux olympiques d'été de 2016

Crosse
L'équipe de crosse a été fondée en 1996 par Ingo Hess et d'autres joueurs de crosse en tant que département du Verein für Körperkultur 1901 eV à Berlin, ce qui en fait l'une des plus anciennes équipes d'Allemagne.

Fin 2006, l'équipe s'est séparée de l'association sponsor précédente et a rejoint le club de hockey de Berlin en janvier 2007. En raison de la restructuration et de l'expansion du département de crosse, le club aligne clairement les 1ers hommes avec les sports de compétition, tandis que les 2e hommes se concentrent sur les débutants et les athlètes récréatifs.

Hommes
Les hommes jouent dans la 1ère Bundesliga Nord/Est.
 Champion allemand de crosse : 2014

Jeunes
Le département des jeunes a remporté 5 titres de champion d'Allemagne.
 Juniors U16 : 2011, 2012, 2013, 2017, 2019
 Juniors U19 : aucun titre

Références

Liens externes
 Site officiel du Berliner HC

Club sportif fondé en 1905
Club sportif à Berlin
Club de hockey sur gazon en Allemagne

Berliner HC


Friedrich Wilms (Münster, 19 de abril de 1848 - Steglitz, 2 de marzo de 1919) fue un botánico, farmacéutico, explorador alemán.

Wilms viajó a Sudáfrica en el mismo barco con Franz Theodor Ewald Bachmann (1856-1916, llegando a Ciudad del Cabo el 4 de julio de 1883. Bachmann desembarcó y Wilms siguió navegando hacia Durban. Viajó en tren a Pietermaritzburg, donde empezó a coleccionar. Desde allí hizo uso de una carreta de bueyes para llegar a Greytown, provincia de KwaZulu-Natal y el noroeste de Ladysmith, cruzando la cordillera de Drakensberg por Laing Nek el 17 de noviembre de 1883. Desde allí viajó hacia el norte de Pretoria, de este a Bronkhorstspruit y más hacia el este a Lydenburg que iba a ser su cuartel general durante los próximos 13 años. Usó a Lydenburg como su base, haciendo una serie de viajes de recolección. También incursionó a través de las planicies costeras infestadas de malaria de África Oriental Portuguesa para llegar a Delagoa Bay, eligiendo la temporada de invierno cuando había menos mosquitos alrededor.

En 1896, regresó a Alemania con una extensa colección de musgos, líquenes, helechos y fanerógamas. Su artículo de 1898 titulado "Ein Botanischer Ausflug ins Boerenland" que apareció en  Verh. Bot. Ver. Prov. Brandenb, incluía observaciones interesantes sobre la vegetación.

Wilms más tarde fue nombrado asistente en la sección de musgo de la Museo Botánico de Berlín-Dahlem y también estuvo estrechamente involucrado en la taxonomía de los especímenes recolectados por August Gottlieb Hans Rudatis.

Algunas publicaciones
 1968. Adenia hondala (Gaertn.). Blumea 15:265. 1968

Eponimia

 (Acanthaceae) Barleria wilmsii Lindau ex C.B.Clarke
 (Amaranthaceae) Cyphocarpa wilmsii Lopr.
 (Anacardiaceae) Searsia wilmsii (Diels) Moffett
 (Anthericaceae) Anthericum wilmsii Diels ex Poelln.
 (Asteraceae) Sonchus wilmsii R.E.Fr.
 (Clusiaceae) Hypericum wilmsii R.Keller
 (Cyperaceae) Cyperus wilmsii Gand.

 (Ebenaceae) Royena wilmsii Gürke
 (Euphorbiaceae) Acalypha wilmsii Pax ex Prain & Hutch.
 (Gentianaceae) Chironia wilmsii Gilg
 (Geraniaceae) Pelargonium wilmsii R.Knuth
 (Gesneriaceae) Streptocarpus wilmsii Engl.
 (Iridaceae) Watsonia wilmsii L.Bolus
 (Lamiaceae) Clerodendrum wilmsii Gürke

 (Leguminosae) Otholobium wilmsii (Harms) C.H.Stirt.
 (Orchidaceae) Orchis × wilmsii E.G.Camus
 (Phrymaceae) Deniseia wilmsii Kuntze
 (Piperaceae) Peperomia wilmsii C.DC.
 (Poaceae) Eragrostis wilmsii Stapf
 (Polygonaceae) Persicaria × wilmsii (Beck) Soják
 (Rosaceae) Alchemilla wilmsii Engl.

 (Salicaceae) Salix wilmsii Seemen
 (Sapotaceae) Boivinella wilmsii (Engl.) Aubrév. & Pellegr.
 (Scrophulariaceae) Lindernia wilmsii (Engl. & Diels) Philcox
 (Solanaceae) Solanum wilmsii Dammer
 (Thymelaeaceae) Lasiosiphon wilmsii C.H.Wright
 (Verbenaceae) Chascanum wilmsii (Gürke) Moldenke
 (Vitaceae) Cyphostemma wilmsii (Gilg & M.Brandt) Desc.

Referencias

Enlaces externos

Botánicos de Alemania del siglo XX
Botánicos de Alemania del siglo XIX
Profesores de Alemania
Exploradores de Alemania del siglo XIX
Profesores de la Universidad de Leiden
Exploradores de Alemania del siglo XX
Nacidos en Münster

Friedrich Wilms


Das Hamburger Tempelmodell ist ein barockes Architekturmodell des Salomonischen Tempels. Es hat eine Grundfläche von über 12 m² und ist aus Holz gefertigt. Die quadratische Vierflügelanlage umfasst neun Innenhöfe, von denen zwei in der Mittelachse zusammengefasst sind. Dort befindet sich das eigentliche Heiligtum, der israelitische Tempel des Königs Salomon.

Es wurde zwischen 1680 und 1692 von dem Hamburger Ratsherren und Opernpächter Gerhard Schott in Auftrag gegeben und befindet sich heute wieder in Hamburg im Museum für Hamburgische Geschichte.

Das Modell war zunächst in der Hamburger Oper ausgestellt. Von Schotts Erben wurde es, um einen Käufer zu finden, nach London gebracht. Dort wurde es ebenfalls ausgestellt und schließlich von einem Agenten Augusts des Starken erworben. 1732 wurde es nach Dresden gebracht, wo es im Zwinger als Teil der Judaica-Sammlung gezeigt wurde. Nach der Umstrukturierung dieser Sammlung Anfang des 19. Jahrhunderts gelangte das Modell über mehrere Besitzer schließlich 1910 ins Museum für Hamburgische Geschichte.

Schotts Modell steht in der Tradition zahlreicher Rekonstruktionsversuche in Renaissance und Barock, die aus theologischer, bibelkundlicher oder architekturtheoretischen Überlegungen sich der Originalgestalt des in der Bibel beschriebenen Tempels zu nähern suchten. Während die meisten Versuche eigenständig in schriftlicher oder grafischer Form veröffentlicht wurden, ist Schotts Modell nicht originär. Das Hamburger Modell folgt sehr genau der Vorlage des spanischen Jesuiten Juan Bautista Villalpando von  1604, die wiederum auf der Tempelvision des Propheten Ezechiel beruht.

Die eigentliche Motivation für die Anfertigung des teuren und aufwendigen Modells ist bis heute unklar. Das Tempelmodell wurde im Laufe seiner Geschichte mehrfach restauriert. Bei der letzten, 2015 abgeschlossenen Restaurierungskampagne erwies sich als besondere Schwierigkeit, dass man bei früheren Maßnahmen stark giftige Holzschutzmittel verwendet hatte, daher mussten aufwendige Schutzmaßnahmen für Restauratoren und Museumsbesucher getroffen werden.

Weblinks

  Das Modell des salomonischen-Tempels beim Hamburg Museum (Youtube-Video)

Literatur
 Michael Korey: Der Tempel Salomonis im Dresdener Zwinger, Facetten und Spiegelungen eines Barocken Architekturmodells. Dresdener Kunstblätter. 4/2009. S. 48–59. ,
 Michael Korey und Thomas Ketelsen (Hrg.): Fragmente der Erinnerung. Der Tempel Salomonis im Dresdner Zwinger; Facetten und Spiegelungen eines barocken Architekturmodells und eines frühen jüdischen Museums, Berlin, Deutscher Kunstverlag, 2010. ISBN 978-3-422-07019-6
 Gisela Jaacks: Abbild und Symbol, das Hamburger Modell des Salomonischen Tempels. Hamburg : Museum für Hamburgische Geschichte, 1982.
 Gisela Jaacks: Hamburg zu Lust und Nutz, Bürgerliches Musikverständnis zwischen Barock und Aufklärung (1660-1760), Verein für Hamburgische Geschichte, Hamburg 1997.
 Otto Lauffer: Das Modell des Tempels Salomonis. in: Jahresbericht des Museums für Hamburgische Geschichte für das Jahr 1910, Hamburg, Gräfe und Sillem 1911. S. 17–24
 Bernd Vogelsang: "Archaische Utopien", Materialien zu Gerhard Schotts Hamburger "Bühnenmodell" des Templum Salomonis. o. O. 1981, zugleich Köln, Univ., Philos. Fak., Diss., 1979

Einzelnachweise

Architekturmodell
Tempelmodell
Zwinger (Dresden)
Tempel (Architektur)
Museum für Hamburgische Geschichte
Jerusalemer Tempel
Stoffe und Motive (Altes Testament)
Werk der Bildenden Kunst (Barock)

Hamburger Tempelmodell


Meteoritul din Kamceatka a fost un eveniment de impact care a explodat în atmosfera Terrei, deasupra coastei de est a Peninsulei Kamceatka din estul Rusiei. La 18 decembrie 2018, ora locală 11:48, un asteroid de aproximativ 10 metri în diametru a intrat în atmosferă cu o viteză de 32 km/s, cu o energie echivalentă TNT de 173 kilotone și de zece ori mai puternică decât bomba atomică lnsată deasupra Hiroshimei în 1945. Obiectul a intrat într-un unghi extrem de puțin adânc, de numai 7 grade explodând la o altitudine de 25,6 kilometri.

Pe baza energiei și vitezei impactului, asteroidul avea o masă de 1600 tone și un diametru cuprins între 9 și 14 metri, în funcție de densitatea sa. NASA a anunțat impactul la 18 martie 2019 și este cel mai mare asteroid care a intrat în impact cu Pământul de la Meteoritul de la Celeabinsk din februarie 2013, și al treilea meteorit ca mărime înregistrat din 1900, după Fenomenul Tunguska.

Note

2018
Impact cosmic
Meteoroizi

Meteoritul Kamceatka


A Universidade Católica de El Salvador (UNICAES) é uma instituição privada de ensino superior salvadorenha, fundada em 13 de abril de 1982, administrada pela Diocese Católica de Santa Ana sob a supervisão da Conferência Episcopal de El Salvador (CEDES).

Seu campus principal se encontra na cidade de Santa Ana e conta com outros campus avançados situados em Ilobasco e em Metapán.

Ligações externas

Universidades de El Salvador

Universidade Católica de El Salvador


El Complejo Ciclístico Ramón "Chaco" Pereyra es un complejo deportivo de la ciudad argentina de Rosario.

Nombre

El complejo lleva el nombre del campeón argentino de ruta Ramón "Chaco" Pereyra, que falleció el 17 de enero de 2006, a la edad de 36 años, en un accidente en la autopista Rosario-Córdoba, en el km 23.

Ubicación
El mismo se encuentra a orillas del Arroyo Ludueña, en el margen Oeste del Parque Alem de la ciudad de Rosario.

Uso del predio
Conocido como "La Zapatilla", el complejo se usa como lugar de entrenamiento y competencia de ciclismo.

Es de uso parcial, ya que es compartido por la Dirección de Tránsito de Rosario para el aprendizaje para conductores.

Los días habilitados por la Municipalidad de Rosario para entrenar ciclismo son los martes y jueves. Fuera de esos días, no es permitido, salvo expresa autorización.

Referencias

Velódromos de Argentina
Instalaciones deportivas de Rosario


The American Cancer Society (ACS) is a nationwide non-profit organization dedicated to eliminating cancer. Established in 1913, the society is organized into six geographical regions of both medical and lay volunteers operating in more than 250 Regional offices throughout the United States. Its global headquarters is located in the American Cancer Society Center in Atlanta, Georgia. The ACS publishes the journals Cancer, CA: A Cancer Journal for Clinicians and Cancer Cytopathology.

History

The society was founded on May 22, 1913, by ten physicians and five businessmen in New York City under the name "American Society for the Control of Cancer" (ASCC). The current name was adopted in 1944.

At the time of founding, it was not considered appropriate to mention the word "cancer" in public and information concerning this illness was cloaked in a climate of fear and denial. The top item on the founders' agenda was to raise awareness of cancer, before any other progress could be made in funding research. Therefore, a frenetic writing campaign was undertaken to educate doctors, nurses, patients and family members about cancer. Articles were written for popular magazines and professional journals. The ASCC undertook to publish their own journal, Campaign Notes, a monthly bulletin with information about cancer. They began recruiting doctors from all over the United States to help educate the public about cancer.

In 1936, Marjorie Illig, an ASCC field representative, suggested the creation of a network consisting of new volunteers for the purpose of waging "war on cancer". From 1935 to 1938 the number of people involved in cancer control in the US grew from 15,000 to 150,000. According to Working to Give, the Women's Field Army, a group of volunteers working for the ASCC, was primarily responsible for this increase.

The sword symbol, adopted by the American Cancer Society in 1928, was designed by George E. Durant of Brooklyn, New York. According to Durant, the two serpents forming the handle represent the scientific and medical focus of the society's mission, and the blade expresses the "crusading spirit of the cancer control movement".

In 1972, Offie Wortham, unaffiliated with ASCC and acting as a private citizen, suggested to the Philadelphia Chapter the creation of a button which said, "HELP! Your smoking is hazardous to my health."  Initially, 50,000 buttons were produced, the first evidence of a campaign against secondary smoke.  In 1973 the tobacco industry agreed not to advertise on billboards and in cinemas, and the first health warnings were displayed on cigarette packages in 1974.

In 2012 the American Cancer Society raised $934 million and spent $943 million prompting a national consolidation and cost-cutting reorganization in 2013. It centralized its operations and consolidated, merging previous regional affiliates into the parent organization. It also required all employees to reapply for their jobs.

In February 2021, Tennessee-based advertising agency Tombras Group was named the Society's agency of record. Karen E. Knudsen was named the chief executive officer in 2021. She is the first woman to lead the organization as CEO.

Activities and fund allocation

The ACS' activities include providing grants to researchers, including funding 49 Nobel Laureate researchers; discovering the link between smoking and cancer; and serving one million callers every year through its National Cancer Information Center. The Nobel Prize laureates include James D. Watson, Mario Capecchi, Oliver Smithies, Paul Berg, E. Donnall Thomas, and Walter Gilbert. The American Cancer Society's website contained a chronological listing of specific accomplishments in the fight against cancer in which the ACS had a hand, including the funding of various scientists who went on to discover life-saving cancer treatments, and advocating for increased use of preventative techniques.

The organization also runs public health advertising campaigns, and organizes projects such as the Relay For Life and the Great American Smokeout.  It operates a series of thrift stores to raise money for its operations. The ACS participates in the Hopkins 4K for Cancer, a 4000-mile bike ride from Baltimore to San Francisco to raise money for the society's Hope Lodge.

The society's allocation of funds for the fiscal year ending December 31, 2019, lists 79% of funds for Program Services (Patient Support 36%, Research 19%, Prevention 14%, Detection and Treatment 10%). The remaining 21% are allocated for supporting services (Fundraising 17%, and Management, General administration 4%). This meets the Better Business Bureau's Standards for Charity Accountability: Standard 8 (Program Service Expense Ratio) of at least 65% of total expenses spent on program activities.

In 2020, The American Cancer Society launched Gamers Vs Cancer, a series of charity online streams that feature professional gaming live streamers.

The ACS continues to sponsor many pledge-based activities such as the American Cancer Society Pennsylvania Perimeter Ride Against Cancer.

Dietary advice

The ACS recommends a healthy dietary pattern similar to the Mediterranean diet that consists mostly of plant-based foods (fruits, legumes, vegetables and whole grains) that are high in dietary fibre with fish and poultry whilst avoiding or limiting intake of red and processed meats to reduce cancer risk. The ACS also recommends people to avoid or limit sugar-sweetened beverages, highly processed foods and refined grains.

In 2020, the ACS in their "Diet and Physical Activity Guideline", stated "evidence that red and processed meats increase cancer risk has existed for decades, and many health organizations recommend limiting or avoiding these foods."

Evaluations and controversies

In 1994, The Chronicle of Philanthropy, a nonprofit industry publication, released the results of the largest study of charitable and non-profit organization popularity and credibility, conducted by Nye Lavalle & Associates.  The study showed that the American Cancer Society was ranked as the tenth "most popular charity/non-profit in America" of over 100 charities researched, with 38% of Americans over the age of 12 choosing "love" and "like a lot" for the ACS.

, the Better Business Bureau listed American Cancer Society as an accredited charity meeting all of its Standards for Charity Accountability.

In 1995, the Arizona chapter of the American Cancer Society was targeted for its extremely high overhead. Two economists, James Bennett and Thomas DiLorenzo, issued a report analyzing the chapter's financial statements and demonstrating that the Arizona chapter used about 95% of its donations for paying salaries and other overhead costs, resulting in a 22 to 1 ratio of overhead to actual money spent on the cause.  The report also asserted that the Arizona chapter's annual report had grossly misrepresented the amount of money spent on patient services, inflating it by more than a factor of 10.  The American Cancer Society responded by alleging that the economists issuing the report were working for a group funded by the tobacco industry.

For the 2009–2010 fiscal year, then-CEO John R. Seffrin received $2,401,112 salary and compensation from the charity. At that time, this was the second most money given to the head of a charity, according to CharityWatch. The money included $1.5 million in a retention benefit approved in 2001, "to preserve management stability". Seffrin's compensation for the fiscal year ending August 31, 2012, was $832,355.

The American Cancer Society was criticized in 2011 for turning down participation from the Foundation Beyond Belief in its Relay For Life "National Team" program.

, using data from 2019, the Charity Navigator gave the American Cancer Society a score of 80.88, earning it a 3-Star rating, with the finance category being scored as 73.13 (2-Star) and the Accountability & Transparency category being scored as 97.00 (4-Star).

See also

 American Cancer Society Cancer Action Network
 American Cancer Society Center
 Canadian Cancer Society
 Great American Smokeout
 Hope Lodge (American Cancer Society)
 National Cancer Institute
 National Comprehensive Cancer Network
 Programme of Action for Cancer Therapy
 Relay For Life, the signature event of the American Cancer Society

References

External links

 American Cancer Society Guideline for Diet and Physical Activity

1913 establishments in New York City
Breast cancer organizations
Charities based in Georgia (U.S. state)
Organizations established in 1913

American Cancer Society


Jacob Daniel Auchincloss (nasceu a 29 de janeiro de 1988)  é um político, empresário e veterano da Marinha americana que atua como representante dos EUA no 4º distrito congressional de Massachusetts desde 2021. Ele é membro do Partido Democrata.

Infância e educação
Auchincloss foi criado em Newton com seus dois irmãos e frequentou a Newton North High School. Ele estudou governo e economia no Harvard College, graduando-se com honras, e obteve um MBA em finanças do Instituto de Tecnologia de Massachusetts.

Carreira

Serviço militar
Depois de se formar na Universidade de Harvard, Auchincloss ingressou no Corpo de Fuzileiros Navais dos Estados Unidos, ganhando a sua comissão através da Escola de Candidatos a Oficiais em Quantico, Virgínia. Ele comandou a infantaria na província de Helmand em 2012 e uma unidade de reconhecimento no Panamá em 2014. Em Helmand, liderou patrulhas de combate por aldeias contestadas pelos Talibã. No Panamá, a sua equipa de fuzileiros navais de reconhecimento fez uma parceria com as operações especiais colombianas com o objetivo de treinar as Forças Públicas panamenhas em relação a estratégias para interdição de drogas.

Governo local
Depois de voltar para casa do serviço militar, Auchincloss concorreu ao conselho da cidade de Newton numa campanha em que defendeu a disponibilidade de jardim de infância em período integral e a expansão das ofertas pré-K. Ele foi eleito em 2015, derrotando o vereador em exercício. Ele foi reeleito para o conselho municipal de Newton em 2017 e 2019. Ele presidiu a comissão de transporte e segurança pública. No cargo, ele apoiou políticas progressivas de imigração, habitação e transporte sustentável.

Câmara dos Representantes dos EUA

Eleições

2020
Em 2 de outubro de 2019, Auchincloss anunciou sua candidatura ao vago 4º distrito congressional de Massachusetts para suceder a Joe Kennedy III, que concorreu sem sucesso ao Senado contra o democrata em funções Ed Markey.

A primária democrata ocorreu a 1 de setembro de 2020. Numa disputa com oito outros candidatos, Auchincloss venceu com 22,4% dos votos. A Associated Press demorou três dias para confirmar os resultados porque quase um milhão de votos foram enviados por correio devido à pandemia de COVID-19.

Nas eleições gerais de novembro, Auchincloss derrotou a candidata republicana Julie Hall. Ele assumiu o cargo a 3 de janeiro de 2021.

Posse
A 6 de janeiro de 2021, após o ataque de 2021 ao Capitólio dos Estados Unidos, Auchincloss twittou o seu a apoio em relação a apelos por parte de legisladores para remover o presidente Donald Trump do cargo, seja por meio da Vigésima Quinta Emenda à Constituição dos Estados Unidos ou por meio de impeachment. Auchincloss votou para certificar os resultados das eleições presidenciais de 2020 nos Estados Unidos na madrugada de 7 de janeiro de 2021. A 21 de janeiro, ele votou para aprovar a confirmação do Congresso em relação ao general Lloyd Austin, apontado pelo presidente Joe Biden para secretário de Defesa.

Comissões

 Comissão de Transporte e Infraestrutura
 Comissão de Serviços Financeiros
 Comissão do Partido Comunista Chinês

Referências

Republicanos de Massachusetts
Alunos do Harvard College

Jake Auchincloss


Roel Wiersma (15. april 1932 - 4. februar 1995) var en hollandsk fodboldspiller (højre back).

Wiersma spillede hele 53 kampe for Hollands landshold. Han debuterede i en venskabskamp mod Belgien i oktober 1954, mens hans sidste landskamp var et opgør mod Danmark i september 1962. Han nåede dog aldrig at repræsentere hollænderne ved nogen slutrunde.

På klubplan spillede Wiersma 11 år hos PSV Eindhoven, efterfulgt af én sæson hos lokalrivalerne EVV. Han vandt ét hollandsk mesterskab med PSV, i 1963.

Titler
Æresdivisionen
 1963 med PSV Eindhoven

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra PSV Eindhoven
Fodboldspillere fra FC Eindhoven

Roel Wiersma


Fiyat endeks sayıları belirli bir istatistiksel olaya ait değerlerin, bu halde belirli tek bir mal veya hizmet veya belirli bir grup mal/hizmetle ilgili fiyatların, zamana ya da yere göre farklılık göstermelerini özetleyen bir sayısal ölçüdür. Fiyat endeks sayıları iktisat bilimi ve uygulaması içinde (özellikle makro-iktisat ve iktisat politakası konuları içinde) çok önemli rol oynar. Diğer taraftan fiyat endeks sayıları hesaplanması ve değerlendirilmesi istatistik biliminin önemli bir konusudur ve özel olarak yalnız fiyatların zaman içinde değişmesini inceleyen bir zaman serisi özetlemesi olarak görülür.

Fiyat endeks çeşitleri

Dünyanın gelişmiş ve gelişmekte olan her ekonomisi için, adları biraz değişik olmakla beraber, şu çeşit fiyat endeksleri hazırlanmakta ve fiyatların zaman içinde değişmesini incelemek için kullanılmaktadır:
 perakende fiyat endeksleri,
 üretici fiyat endeksleri,
 ücret endeksleri.
Türkiye için TÜİK (Türkiye İstatistik Kurumu) değişik bazlı ve değişik ağırlıklı bir seri
TÜFE (tüketici fiyatları endeksi) hesaplamaktadır. Bu fiyat endeksleri ekonomideki gelişmelerin incelenmesi ve ekonomi politikasının uygulanması için çok önemli bir rol oynamaktadır.

Finansal alanda gelişme gösteren ekonomilerde Menkul Kıymetler Borsaları bulunmakta ve bu borsalarda ticaret içinde gelişen hisse senetleri ve diğer menkul kıymet fiyatları
 menkul kıymetler borsaları için fiyat endeksleri
tarafından yansıtılmaktadır. Önemli menkul kıymetler borsaları için fiyat endekslerine özel isimler verilmekte ve bu adlı fiyat endeksleri enternasyonal medya tarafından devamlı yayınlanmaktadır. (Örneğin New York Borsası için Dow-Jones hisse fiyatlar endeksi, Londra Borsası için Footsie-100 olarak adlandırılan FTSE100 fiyat endeksi.) Türkiye'de [BIST100] (Borsa İSTANBUL 100) 'Ulusal-100', 'Ulusal-50' ve 'Ulusal-30' adları verilen hisse senedi satış fiyatları için endeks sayıları hazırlamaktadır. Bunlardan 'BIST Ulusal-100' resmi adlı hisse fiyatları endeksi, daha çok IMKD-100 adı ile, yaygın olarak kullanılmaktadır.

Burada hemen bildirmek gerektir ki diğer çeşit endeks sayılar da hesaplamak ve kullanmak mümkündür. Bu değişik endeks sayılarından en önemlileri miktar endeks sayılarıdır. Bunlara örneğin ihracat endeksi ve ithalat endeksi olur ve her ikisi de binlerce mal kapsayan ihracatın veya ithalatın miktarının hacminin zaman içinde değişmesini miktar endeks sayıları ile ölçme amacıyla hazırlanmışlardır.

Tek mal veya hizmet için fiyat endeksleri

Tek bir mal veya hizmet için zaman içinde fiyat değişmelerini göstermek için kullanılan fiyat endeks sayıları çeşitidir.

Basit fiyat endeksi
En çok kullanılan fiyat endeks çeşididir. Fiyat relatifi olarak da adlandırılır.

Basit fiyat endeksi için formül

şeklindedir. Burada

: cari t yılı için basit fiyat endeksi;
 : cari t yılındaki fiyat;
 : temel (baz) 0 yılındaki fiyat.

Zincirleme fiyat endeksi

Bu fiyat endeksinde temel yıl yoktur. Herhangi bir yıla ait endeks, bir önceki yılın fiyatı temel alınarak hesaplanır. Zincirleme fiyat endeksinde asıl amaç, fiyatın zamanda yıllık değişmelerini incelemek yani her bir yıl bir önceki yıla ait fiyatın ne oranda arttığını ya da azaldığını belirlemektir.

Zincirleme fiyat endeksi için formül

şeklindedir. Burada
: cari t yılı için zincirleme fiyat endeksi;
 : cari t yılındaki fiyat;
 : cari yıldan bir önceki yıldaki fiyat.

Tek mal/hizmet fiyat endeksleri için örnek

Örnek 1: Aşağıda tek bir mal için 2000-2005 yılları arasındaki fiyatlar (sütun 2de) verilmiştir. Temel (baz) yıl 2001 olarak (yani 2001=100) her yıl hesaplanan basit fiyat endeksi
sütun 3de gösterilmektedir. Zincirleme fiyat endeksi son sütunda bulunmaktadır.

Çok mal veya hizmet için bileşik ağırlıklı fiyat endeksleri

İçinde birden fazla mal veya hizmet içeren bir mal veya hizmet grubu için bileşik fiyatların zaman içinde değişmesini gösteren bir endeks sayılar serisi çeşididir. Örneğin her birinci sınıf birinci sömestr için kullanılan 5 ders kitabı için hazırlanan tek bileşik bir fiyat endeks serisi üniversite birinci sınıf birinci sömestr ders kitabı fiyatlarının zaman içinde nasıl değiştiğini gösterir. Her bir yıl tek bir fiyat endeks sayısı hesaplanır ve amaç bu tek fiyat endeks sayısının zaman içinde değişmesini incelemektir.

Bu tip fiyat endeks hazırlanmasında kullanılan ana prensip tek bir standart miktarlar sepetinin belirlenmesidir. Bu tek standart miktar sepetinde bulunan her bir miktar o mal/hizmetin grup içinde önemini veya ağırlığını ifade eder. Bu standart miktar sepeti cari yıl fiyatları ile değerlendirir ve temel (baz) yıl fiyatları ile değerlenir ve iki değerinin oranı cari yıl için endeks sayısı olur. Standard miktar sepetindeki miktarların seçimi iki değişik tip fiyat endeksi hesaplanabilmesine neden olur.

Temel yıl ağırlıklı Laspeyres fiyat endeksi

Bu fiyat endeksinde sadece temel (baz) yıl ait miktarlar standart miktar sepetine koyulur yani temel yılına ait miktarlar sepeti önce cari yıl fiyatlarıyla değerlendirilir ve ayni temel yılı miktarları sepeti sonra temel yılı fiyatları ile değerlendirilir. Bu iki değer oranı Laspeyres Fiyat Endeksi'ni oluşturur.

Bu tariften anlaşılır ki her yıl için yapılan hesapta oranın paydası (temel yılın miktarlarının temel yıl fiyatları ile değerlendirilmesi olduğu için) değişmemekte ve her yıl için aynı kalmaktadır. Böylece sadece bir kere miktar sayımı, sadece yani temel yıla ait miktar sayımı yeterli olmakta ve her yıl için miktar sayımı yapılmasına gerek kalmamaktadır.

t yılı için Laspeyres Fiyat Endeksi  için formül

şeklindedir. Burada

 : i mal/hizmeti için cari t yılındaki fiyatlar;

 : i mal/hizmeti için temel 0 yılındaki miktarlar;

 : i mal/hizmeti için temel 0 yılındaki fiyatlar;

Grup içinde bulunan i (1'den n'ye kadar) mal ve hizmetleri üzerinde yapılan toplama işlemi  ile ifade edilmekte ve 100 ile çarpma ise endeksin normalize edilip 1 yerine 100 olmasını sağlamaktadır.

Cari yıl ağırlıklı Paasche fiyat endeksi

Bu fiyat endeksinde ise standart miktarlar sepeti (yani kullanılan miktar ağırlıkları) cari yıla aittir. Bu nedenle her yıl, kullanılan miktarlar değişirse, değişik miktarlar sepeti (ağırlıklar) kullanılır. Cari yıldaki endeksi bulmak için cari yıl miktarları cari fiyatlarla değerlendirilir ve ayni cari yıl miktarları temel yıl fiyatları ile değerlendirilir; bu iki değerin oranı o cari yıl için Paasche fiyat endeksi olur. Bu demektir ki her yıl için yapılan hesapta oranın hem payı hem de paydası değişmekte ve değişik yıllar için standart miktar sepeti değişik olmaktadır.

t yılı için Paasches Fiyat Endeksi  için formül

şeklindedir. Burada

 : i mal/hizmeti için cari t yılındaki fiyatlar;

 : i mal/hizmeti için cari t yılındaki miktarlar;

 : i mal/hizmeti için temel 0 yılındaki fiyatlar;

Grup içinde bulunan tüm i (1'den n'ye kadar) mal ve hizmetleri üzerinde yapılan toplama işlemi
 ile ifade edilmekte ve 100 ile çarpma ise endeksin normalize edilip 1 yerine 100 olmasını sağlamaktadır.

Fisher'in ideal fiyat endeksi

Fisher'in ideal fiyat endeksi
her yıl o yılki Laspeyres  ile o yılki Paasche fiyat endeksi ' nin geometrik ortalaması hesaplanarak elde edilir.

şeklindedir.

Çok mal/hizmet için bileşik ağırlıklı fiyat endeksleri örnekleri

Örnek 2: 2000 yılını temel yıl olarak alıp (yani 2000=100) A ve B mallarının fiyat endekslerini, Laspeyres, Paasche ve Fisher fiyat endeksleri olarak hesaplarsak şu tabloyu elde ederiz:

İçsel kaynaklar

 Fiyat endeks formülleri listesi
 Miktar endeks sayıları

Dışsal kaynaklar

 İMKB Hisse Senetleri Endeksleri
 Tüketici Fiyatları Endeksi (TÜFE) MetaVeri

Fiyat endeks sayıları


An Neurolepis nana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Lynn G. Clark. An Neurolepis nana in nahilalakip ha genus nga Neurolepis, ngan familia nga Poaceae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Neurolepis

Neurolepis nana


بلدية ماكايل , هي بلدية تقع في مقاطعة المرية. جنوب شرق إسبانيا. يبلغ عدد سكانها 6.091 نسمة.

توأمة
لماكايل اتفاقيات توأمة مع كل من:
 إسبلوغيس دي يوبريغات
 جاري

وصلات خارجية
  (بالإسبانية)

مراجع

أماكن مأهولة في المرية
بلديات المرية

ماكايل


Ellen Brandt-Forster, auch Ellen Forster-Brandt (* 11. Oktober 1866 in Wien; † 16. Juli 1921 in Baden bei Wien) war eine österreichische Opernsängerin (Sopran).

Leben
Ellen Brandt-Forster studierte am Wiener Konservatorium und trat 1885 in Danzig erstmals auf. Von 1887 bis 1906 trat sie an der Wiener Oper auf. 1897 wurde sie Kammersängerin.

Sie galt als hervorragende Wagner-Interpretin, trat aber auch im Konzertsaal, besonders mit Hugo-Wolf-Liedern, erfolgreich auf.

Auf der Grammophon-Platte 43 239 ist sie mit der Cavatine der Agathe aus Dem Freischütz (III. Akt, 2. Szene) zu hören.

Literatur

Einzelnachweise

Opernsänger
Sopran
Österreichischer Kammersänger
Person (Cisleithanien)
Österreicher
Geboren 1866
Gestorben 1921
Frau

Ellen Brandt-Forster


An Tillandsia jaguactalensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Ivón Mercedes Ramírez Morillo, Germán Carnevali ngan F.Chi. An Tillandsia jaguactalensis in nahilalakip ha genus nga Tillandsia, ngan familia nga Bromeliaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tillandsia

Tillandsia jaguactalensis


Tysklands U/17-fodboldlandshold er Tysklands landshold for fodboldspillere, som er under 17 år og administreres af Deutscher Fußball-Bund (DFB).

U/17-fodboldlandshold
U/17-fodboldlandshold i Europa

Tysklands U/17-fodboldlandshold


Agrilus hilaris é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Waterhouse, 1889.

Referências

hilaris

Agrilus hilaris


කඳු වැටියක් හෝ හෙල් වැටියක් යනු පේළියට පිහිටා ඇති සහ උස් බිමකින් එකිනෙකට යා වී ඇති කඳු හෝ හෙල් මාලාවකි. කඳු පද්ධතියක් හෝ කඳු වලල්ලක් යනු  සැදිල්ල, ව්‍යුහය, සහ සාමාන්‍යයෙන් පර්වතකාරක චලනයක් වන නිමැවුම් හේතුවෙන් වන දිශානතිය ඒකාකාර වන කඳුවැටි කාණ්ඩයකි. කඳු වැටි සැදෙන්නේ විවිධාකාර භූවිද්‍යාත්මක ක්‍රියාවලියන් නිසා වන අතර, ඒ අතුරින් පෘථිවිය මත වඩාත් සුවිශේෂ වන්නේ   භූස්තර චලනයෙහි ප්‍රතිඵලයක් වීමයි. සෞරග්‍රහ මණ්ඩලයෙහි බොහෝ ග්‍රහ වස්තූන් තුලච කඳු වැටි තිබෙන අතර බොහෝ භෞමික ග්‍රහයන්ගේ ලක්ෂණයක් බවට සිතනු ලැබේ.

කඳු වැටිය


(în , ) a fost un politician și un jurnalist bulgar din Macedonia de Nord. Din anii 1930 a fost un ideolog al naționalismului macedonean.

Biografie
S-a născut la 8 noiembrie 1878 în orașul Kilkis din Imperiul Otoman. A fost fratele revoluționarilor Gheorghi Vlahov, Hristo Vlahov și Nikola Vlahov și nepotul inginerului Hristo Stanișev, unul dintre liderii Comitetului Suprem din Macedonia de la Adrianopol. A absolvit școala exarhică bulgară din Kilkis. Între 1894-1897 a studiat la Școala bulgară de gimnastică din Salonic, dar a fost exclus din cauza participării sale la rebeliunea școlară. Mai târziu, a absolvit Liceul de Teatru din Sofia, după care a lucrat ca profesor la Belogradcik. În această perioadă Vlahov a devenit membru al Partidului Social Democrat al Muncitorilor din Bulgaria (în , BRSDP) și a avut legături cu Grupul Socialist Macedonean (). Mai târziu a studiat chimia la mai multe universități din Germania și Elveția și s-a învârtit mai ales prin cercuri socialiste. El a stabilit, de asemenea, la Geneva o asociație de anarhiști a Comitetului Revoluționar Secret Macedonean (în ). În această perioadă, Vlahov a devenit francmason și a fost asociat cu cercurile sioniste. A absolvit în 1903 Universitatea din Sofia.

Din 1903, Vlahov a studiat la Școala de Ofițeri din Sofia, dar în timpul revoltei Ilinden (în ) împotriva Imperiului Otoman a părăsit Bulgaria și s-a întors în Macedonia. După suprimarea revoltei, s-a mutat la Gimnaziul Solun din Bulgaria pentru a lucra ca profesor. El a fost membru al Organizației Revoluționare Interne Macedoneană (ORIM) (în ), ales în Comitetul Central și numit șef al organizației din Salonic, alături de Georgi Monșev. În vara anului 1904, a fost arestat pentru activități revoluționare și a fost demis din gimnaziu, în 1905 a fost eliberat și s-a întors în Bulgaria, unde a fost condamnat la trei luni de închisoare pentru dezertare din armată. A continuat să lucreze ca profesor la Kazanlăk, în 1908 s-a întors la Gimnaziul din Tesalonic.

După Revoluția Tinerilor Turci din 1908, Vlahov s-a alăturat vieții politice a bulgarilor macedoneni. El a fost unul dintre liderii din Salonic al Partidului Federativ Popular (secțiunea bulgară). În 1908, în alegerile parlamentare, el a intrat ca deputat în Parlamentul Otoman. Partidul Federativ Popular a fost desființat în 1911 și a devenit membru al Partidului Socialist Otoman. În 1912, din partea acestui partid, a fost ales din nou deputat în Parlamentul Otoman și a sprijinit ideea formării unui stat evreiesc și mutarea tuturor evreilor din lume acolo. David Ben-Gurion, care în 1911 s-a mutat la Salonic pentru a studia limba turcă și pentru a primi o diplomă în Drept, a declarat în mod paradoxal că "Vlahov urmărește și sprijină obiectivele sioniste, ca toți evreii socialiști". În 1912, Vlahov a fost ales Președinte al Primului Congres al Sindicatului Muncitorilor din Industria Tutunului din Salonic. În 1913, autoritățile elene l-au arestat și l-au extrădat în Bulgaria ca potențial spion (acesta a fost vârful celui de-al doilea război balcanic).

În timpul războaielor balcanice și al primului război mondial, Vlahov a lucrat în cadrul Ministerului Afacerilor Externe: cu sprijinul lui Simeon Radev, a fost numit șef al departamentului consular. El a fost consul bulgar în Odssa, cu ajutorul său financiar din 1914 până în 1915, a publicat Vocea Balcanilor în Odessa, prin care a cerut unificarea Macedoniei și Bulgariei. După izbucnirea primului război mondial, Vlahov a fost mobilizat în armată și a fost numit comandant al orașelor ocupate Știp și Priștina, precum și consul general bulgar la Kiev. Sfârșitul primului război mondial și formarea Organizației Revoluționare Interne Macedoneană (ORIM) în 1920 au permis lui Vlahov să intre în Comitetul Central ca reprezentant al aripii stângi. De asemenea, a fost secretar al Camerei de Comerț din Varna. Todor Alexandrov , șeful ORIM nou înființate, l-a numit pe Vlahov responsabil pentru stabilirea relațiilor diplomatice dintre Bulgaria și Rusia Sovietică și, de asemenea, l-a pus să obțină sprijin din partea bolșevicilor pentru organizație.

La întoarcerea din URSS, Vlahov a raportat în raport că URSS simpatizează cu mișcarea de eliberare macedoneană și că dorește să mențină contacte ulterioare. Dimitar însuși a format curând Institutul Științific Macedonean, iar în 1924 a fost numit reprezentant comercial al Bulgariei la Viena.

Din momentul în care Vlahov a refuzat să coopereze cu organizația principală ORIM și a devenit membru al Comitetului Central al ORIM "Unită", serviciile speciale sovietice au devenit interesate de activitățile sale. Din acel moment, Vlahov a devenit un agent ilegal al GPU (NKVD al RSFSR). Din 1925 până în 1944, Vlahov a fost membru al Partidului Comunist Bulgar, între 1924 și 1932 a fost editorul ediției în limba franceză a Federației Balcanice. În 1931, Cominternul a cerut partidelor comuniste să discute despre problemele drepturilor popoarelor la autodeterminare și la secesiune și, astfel, în 1932, membrii ORIM au pus problema poporului macedonean pe ordinea de zi pentru prima dată [17]. În 1934, Cominternul a emis o rezoluție prin care a recunoscut macedonenii ca pe un popor separat de bulgari. În 1936, din această cauză, instanța bulgară la condamnat în absență timp de 12 ani și jumătate în închisoare.  Din 1936 până în 1944, Vlahov a trăit în Uniunea Sovietică, a colaborat cu Josip Broz Tito, care locuia la Moscova și lucra la Secretariatul Balcanic al Cominternului. În 1944 s-a dus în Noua Iugoslavie, în Republica Socialistă Macedonia, unde a avut funcții înalte de stat și politice.

În 1948, la o întâlnire a Comitetului Central al Partidului Comunist Macedonean, el a susținut că decizia ORIM (Unită) din 1932 privind formarea unei etnii macedonene separate a fost o greșeală politică, deoarece aproape toți locuitorii Macedoniei erau vorbitori de limbă bulgară. În cartea sa Momentele istoriei poporului macedonean din 1950, Vlahov a propus introducerea unei singure limbi în Iugoslavia prin fuziunea celor deja existente. Mai târziu, a fost treptat dat la o parte din pozițiile sale înalte din cercul pro-iugoslav din jurul lui Lazar Koliševski. Vlahov a murit la Belgrad în 1953. Fiul său, Gustav, a scris în 1968 cartea Amintiri ale tatălui meu.

Note

Legături externe
  Biografia lui Dimitar Vlahov, Skopje, 1966

Vezi și
 Listă de bulgari
 Listă de macedoneni

Nașteri în 1878
Decese în 1953
Scriitori bulgari
Politicieni bulgari
Politicieni iugoslavi
Francmasoni bulgari
Ambasadori ai Bulgariei

Dimitar Vlahov


Adriano José Pires Rodrigues, mais conhecido por Adriano Pires é um economista brasileiro.

Biografia
Sócio-diretor do Centro Brasileiro de Infraestrutura (CBIE) com mais de 30 anos atuando na área de energia. A última experiência no governo foi na Agência Nacional de Petróleo (ANP), onde atuou como assessor do diretor-geral, superintendente de Importação e Exportação de Petróleo, Seus Derivados e Gás Natural e Superintendente de Abastecimento. Na Universidade Federal do Rio de Janeiro, exerceu a função de professor, pesquisador e consultor junto a empresas e entidades internacionais. Como experiência, desenvolveu atividades de pesquisa e ensino nas áreas de economia da regulação; economia da infraestrutura; aspectos legais e institucionais da concessão dos serviços públicos e tarifas públicas. E doutor em Economia Industrial pela Universidade Paris XIII, mestre em Planejamento Energético pela COPPE/UFRJ e formado em 1980 pela Universidade Federal do Rio de Janeiro em economia.

Indicado pelo presidente Jair Bolsonaro para presidir a Petrobras em 28 de março de 2022, Pires recusou assumir o cargo após processos de análise de conflitos de interesses da empresa indicaram possíveis conflitos com clientes de sua consultoria.

Economistas do Brasil
Professores universitários do Brasil
Alunos da Universidade Federal do Rio de Janeiro

Adriano Pires


مجموعة الآلهة أو بانثيون (من اليونانية Πάνθειον تعني حرفيا معبد كل الآلهة) هي مجموعة الآلهة في ديانة أو ميثولوجيا متعددة الآلهة.

مراجع

آلهة وإلهات
أساطير إغريقية
تعدد الآلهة
واحدية (فلسفة)

مجموعة الآلهة


Buckingham Castle var en middelalderborg nord for floden Great Ouse i byen Buckingham i Buckinghamshire i England.

Borgen nævnes første gang i 1154 og blev muligvis revet ned 1208–1215. Det er muligt, at det var Giffard-familien der ejede den. Den blev fuldstændigt fjernet i 1777 for at etablere den kirkegård, som nu ligger på stedet. En del af de ydre stenmure findes stadig og er kirkegårdsmure. En lignende stenmur findes i flere haver i Castle Street.

Se også
 Liste over borge og slotte i England

Eksterne henvisninger
Buckingham Castle
Fry, Plantagenet Somerset, The David & Charles Book of Castles, David & Charles, 1980.

Slotte i Buckinghamshire

Buckingham Castle


Seoska kuća Ivanice Beović u mjestu Povljima, općina Selca, predstavlja zaštićeno kulturno dobro.

Opis dobra
Vrijeme nastanka je oko 18. do 19. stoljeća. Seoska kuća Ivanice Beović u Povljima na otoku Braču građena je na kosom terenu. Jedan dio zgrade je prizemnica s dvije prostorije, a pod drugim dijelom s jednom prostorijom, je konoba čija dva zida čini živa stijena. Zidovi su od priklesanog kamena vezanog vapnenim mortom, osim zabatnog zida koji je građen u suhozidu. Krov je na dvije vode pokriven kamenim pločama. Nadvratnik ulaznih vrata u konobu je drveni, s rasteretnim lukom. Na gornjoj razini su ulazna vrata s kamenim dovratnicima, a iz kuhinje se na sjevernom pročelju izlazi u vrt. Na zapadnom pročelju je jedan kvadratni prozor s kamenim okvirima.

Zaštita
Pod oznakom RST-0459-1970. zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - pojedinačna, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "stambene građevine".

Izvori

Zaštićene stambene građevine u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Građevine u Povljima

Seoska kuća Ivanice Beović u Povljima


Anonyme Briefe heißen die Filme
 Anonyme Briefe (1949), deutscher Kriminalfilm
 Anonyme Briefe (1962), britischer Kriminalfilm

Anonyme Briefe


M-26 is a  state trunkline highway in the U.S. state of Michigan, running from  east of Rockland to its junction with US Highway 41 (US 41) in Copper Harbor. It generally runs southwest-to-northeast in the western half or Michigan's Upper Peninsula. The northernmost segment, which closely parallels the shore of Lake Superior on the west side of the Keweenaw Peninsula, is highly scenic.

M-26 previously reached the Wisconsin border, but a section of the highway became US 45. Other changes on the northern end of M-26 incorporated highways that were previously numbered M-111 and M-206 in the Eagle Harbor and Eagle River area.

Route description

Southern terminus to Houghton
M-26 starts at an intersection with US 45 east of Rockland in Michigan's Ontonagon County. From there it runs through the town of Mass City to the junction with M-38 east of Greenland. The two highways join for a short distance before M-26 separates turning northeast to Winona across the Houghton County line. In Twin Lakes M-26 passes the shores of the namesake lakes and Twin Lakes State Park. M-26 passes through wooded, hilly terrain in western Houghton County. The segment of roadway in South Range was recently realigned to smooth out curves in the roadway. From there north, M-26 runs generally downhill on approaching the western business district of Houghton and the Portage Lake Lift Bridge from the west. It enters and runs through the middle of Dakota Heights before re-entering Houghton and continuing to approach the bridge.

Portage Lake Lift Bridge

The Portage Lake Lift Bridge connects the cities of Hancock and Houghton, Michigan by crossing over the Portage Waterway, an arm of Portage Lake which cuts across the Keweenaw Peninsula with a canal linking the final several miles to Lake Superior to the northwest.

As its name states, the bridge is a lift bridge with the middle section capable of being lifted from its low point of four feet clearance over the water to a clearance of thirty two feet to allow boats to pass underneath. The Portage Lake Lift Bridge is the widest and heaviest double decked vertical lift bridge in the world. The lower deck of the bridge was originally open to rail traffic, but this level is now closed to trains and is used in the winter for snowmobile traffic. Throughout the 1960s, 70s and 80s, the bridge was painted the same color as the Mackinac Bridge — cream and forest green — however, in the early 1990s, it was repainted in a cream and robins egg blue color scheme—exactly the same colors as the National Park Service's ship Ranger III—to some denoting Houghton as the "Gateway to Isle Royale".

Hancock to Copper Harbor

On the north end of the bridge, M-26 turns east while US 41 turns west into Hancock. M-26 passes through Ripley at the base of the Mt. Ripley Ski Area before turning north to Dollar Bay on the shore of the heavy polluted Torch Lake. Next are the twin communities of Lake Linden and Hubbell. M-26 forms the main streets of these as it passes north from Hubbell into Lake Linden. The highway then runs back to the west to rejoin US 41 in Calumet. US 41/M-26 connects with the northern end of M-203 on the north side of town before heading out to Keweenaw County. In the town of Phoenix, M-26 separates from US 41 one last time, turning west for a stretch along the northern shoreline of the Keweenaw Peninsula. It passes through the communities of Eagle River (county seat of Keweenaw County) and Eagle Harbor.

M-26 in Eagle River crosses the namesake river on the glue-laminated Eagle River Timber Bridge. The  bridge features two timber frame arches of  and  in length. The connecting work between the wood elements is steel. There are hinge points in the center of each arch. The deck is wood covered with an asphalt driving surface. Enough wood was used in construction to fabricate three or four average-sized homes. All the wood was pressure-treated, and the steel was galvanized and epoxy-coated. Reapplication of preservative and tightening bolts will be the routine maintenance required every three years.

Past Eagle Harbor, M-26 meets the highly scenic Brockway Mountain Drive. The northern terminus of M-26 is located in Copper Harbor. The terminus is just past the second intersection with Brockway Mountain Drive near the marina and the location of the Isle Royale Queen ferry to Isle Royale National Park.

History
Before it was a state highway, many parts of the original route of M-26 were used as a military road, connecting Fort Wilkins at Copper Harbor with Fort Howard at Green Bay, Wisconsin. From 1919 until 1934, M-26 was routed southward to the Wisconsin state line to a connection with STH-26 along what is now US 45.

The original northern terminus of M-26 was in Laurium at M-15 (now US 41); it was extended by 1927 along US 41 to Mohawk and then replacing M-83 to Gay. This extension would be reversed in 1933 when the Mohawk to Gay routing was turned over to Keweenaw County control. A second extension in 1935 along US 41 to Phoenix replaced M-129 between Phoenix and Eagle Harbor. At this time, M-206 was designated from M-26 to the Eagle Harbor light house. A rerouting of M-26 in November 1940 moved it between Phoenix and Eagle River, replacing M-111. The segment between Phoenix and Eagle River along Copper Falls Mine Road was turned over to Keweenaw County at this time.

In 1979, M-26 was rerouted through Dakota Heights, bisecting it. Park Avenue had formerly served as the main route from Houghton to Atlantic Mine, but this was replaced by the new route of the highway.

The Lake Shore Drive Bridge, which had carried M-26 over the Eagle River, was relegated to pedestrian use in 1990 after the adjacent Eagle River Timber Bridge opened for traffic.

In 2006, the Michigan Department of Transportation (MDOT) opened a bypass around the southwest and southern edge of South Range in order to provide a safer route through the town. As of 4 October 2006, MDOT has transferred jurisdiction of the necessary pieces of roadway to complete the M-26 bypass of South Range.

M-111

After 1938, the M-111 designation was given to an old M-6 routing in the Keweenaw Peninsula that ran between Eagle River and Phoenix along what is, now, modern-day M-26 parallel to Eagle River. That incarnation lasted two years until M-111 was deleted and M-26 was realigned over it. The M-111 designation has not been used since being deleted in 1940.

M-206

M-206 was a state highway that served as a spur route from M-26 into Eagle Harbor and the Eagle Harbor Lighthouse in Keweenaw County in 1935.

Major intersections

See also

References

External links

M-26 at Michigan Highways
Former M-111 at Michigan Highways

026
Lake Superior Circle Tour
Transportation in Ontonagon County, Michigan
Transportation in Houghton County, Michigan
Transportation in Keweenaw County, Michigan

M-26 (Michigan highway)


La  est l'une des quatre circonscriptions législatives que compte la préfecture de Nagasaki au Japon. Cette circonscription comptait  électeurs en date du .

Description géographique

La première circonscription de la préfecture de Nagasaki correspond à la majeure partie de la ville de Nagasaki.

Députés

Notes et références

Voir aussi

Articles connexes
 Chambre des représentants du Japon

Circonscription législative au Japon

Première circonscription de la préfecture de Nagasaki


Otwaschnoje (russisch ) ist der Name folgender Ortschaften in Russland:
 Otwaschnoje (Amur), Dorf in der Oblast Amur
 Otwaschnoje (Kaliningrad), Siedlung in der Oblast Kaliningrad (bis 1946 Wickbold, Kreis Königsberg Land/Samland und Braxeinswalde, Kreis Preußisch Eylau, Ostpreußen)
 Otwaschnoje, historischer Name der Siedlung Gudkowo (Kaliningrad) im Rajon Neman, Oblast Kaliningrad (bis 1938: Jonienen, 1938 bis 1946 Tilsenau, Kreis Ragnit/Tilsit-Ragnit, Ostpreußen)

Siehe auch:
 Maloje Otwaschnoje, Siedlung in der Oblast Kaliningrad (bis 1946 Klein Wickbold, Kreis Königsberg Land/Samland, Ostpreußen)

Otwaschnoje