Frank Bryan Ntilikina (Ixelles, 28 de julho de 1998) é um basquetebolista profissional francês que atualmente joga pelo Dallas Mavericks na National Basketball Association (NBA).

Ntilikina foi selecionado na 8ª posição do draft da NBA de 2017 pelo New York Knicks.

Em 2021 Nitilikina assinou contrato com o Dallas Mavericks.

Primeiros anos
Ntilikina nasceu em Ixelles, na Bélgica, em 28 de julho de 1998, filho de pais ruandeses. Ele se mudou para Estrasburgo, na França, aos três anos de idade. Ele começou a jogar basquete aos cinco anos de idade, jogando pelo St-Joseph Strasbourg, antes de ingressar nas divisões de base do Strasbourg IG aos 15 anos.

Ntilikina foi convidada para participar do Jordan Brand Classic International Game em abril de 2014, contabilizando seis pontos, três rebotes e uma assistência em 23 minutos. Ele ajudou o Strasbourg a conquistar o título da Liga Juvenil Francesa na temporada de 2014-15.

Em fevereiro de 2016, ele participou do "Acampamento Global do Basquete Sem Fronteiras" em Toronto, no Canadá, durante o fim de semana do All-Star da NBA.

Carreira profissional

Strasbourg IG (2015-2017)
Em dezembro de 2015, Ntilikina assinou um contrato profissional com o Strasbourg IG até 30 de junho de 2019. Ele fez sua estréia no nível profissional antes mesmo do acordo, tendo 15 minutos em 4 de abril de 2015 contra o Boulogne-sur-Mer.

Em 15 de outubro de 2015, Ntilikina registrou seus primeiros minutos na Euroliga, marcando um ponto em 12 minutos de jogo contra o KK Crvena Zvezda.

Ele jogou 32 jogos durante a temporada de 2015-2016, marcando 1,3 pontos por jogo e sendo eleito o Melhor Jogador Jovem da liga. Na temporada de 2016-17, Ntilikina se tornou uma parte fundamental da equipe, jogando 45 jogos e tendo uma média de 19,3 minutos por jogo. Sua campanha de sucesso o levou a ganhar seu segundo prêmio consecutivo de Melhor Jogador Jovem da liga.

New York Knicks (2017–2020)

Draft da NBA de 2017
Em abril de 2017, Ntilikina inseriu seu nome no Draft de 2017. Na noite anterior ao draft, Ntilikina jogou o Jogo 4 das finais da LNB Pro A Finals antes de viajar para o Brooklyn, para participar do draft pessoalmente.

Durante a preparação para o Draft, houve especulações pesadas de que o Dallas Mavericks estava pensando em selecionar Ntilikina com a 9ª escolha geral. Como os Knicks o selecionou, os Mavericks escolheram o armador Dennis Smith Jr.

Em 22 de junho de 2017, Ntilikina foi selecionado pelo New York Knicks com a oitava escolha do Draft de 2017.

Temporada de 2017-18
Em 5 de julho de 2017, Ntilikina assinou com os Knicks. Ele foi o segundo jogador mais jovem na NBA durante seu ano de estreia atrás do Ike Anigbogu. Ntilikina fez sua estréia na NBA em 19 de outubro de 2017, em uma derrota para o Oklahoma City Thunder, ele marcou seus primeiros pontos em 28 de outubro contra o Brooklyn Nets em uma vitória por 107-86. ele registrou 9 pontos, 2 rebotes, 5 assistências e um roubo de bola.

Em 15 de janeiro de 2018, Ntilikina registrou seu primeiro duplo-duplo com 10 pontos, 10 assistências, 7 rebotes, 2 bloqueios e um roubo de bola em uma vitória contra o Brooklyn Nets por 119-104.

Em 24 de janeiro de 2018, ele foi selecionado para representar o Team World no Desafio das Estrelas em Ascensão durante o All-Star Game. Sua temporada de estreia em Nova York foi considerada por muitos como desanimadora e ele foi definido como fracasso.

Dallas Mavericks (2021–Presente)

Em setembro de 2021 Ntilikina assinou contrato com o  Dallas Mavericks .

Já era um sonho dos Mavericks desde a escolha do draft de 2017.

Carreira na seleção
Ntilikina obteve médias de 7,4 pontos, 2,0 assistências, 1,6 rebotes e um roubo de bola por partida, a caminho de vencer o Campeonato Europeu Sub-16 de 2014 com a Seleção Francesa.

Ele também venceu o Campeonato Europeu Sub-18 de 2016, marcando 31 pontos na final contra a Lituânia. Ele fez uma média de 15,2 pontos, 4,5 assistências, 2,8 rebotes e 2,2 roubo de bola durante o torneio e ganhou o prêmio de MVP.

Estatísticas

NBA

Temporada regular

Fonte:

Ligações externas

Perfil na NBADraft.net

Naturais de Ixelles
Basquetebolistas da França
Basquetebolistas do Strasbourg IG
Basquetebolistas do New York Knicks
Basquetebolistas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2020

Frank Ntilikina


An Pimelodella cristata in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Müller ngan Franz Hermann Troschel hadton 1849. An Pimelodella cristata in nahilalakip ha genus nga Pimelodella, ngan familia nga Heptapteridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pimelodella

Pimelodella cristata


Premislia Christiana – czasopismo naukowe wydawane od 1987 roku w Przemyślu. Wydawcą jest Instytut Teologiczny w Przemyślu. Inicjatorem i pierwszym redaktorem pisma był ks. Tadeusz Śliwa.

W roczniku istnieją następujące działy:
 konferencje naukowe i sympozja
 artykuły, rozprawy, źródła
 teologia historyczna – źródła
 teologia historyczna – artykuły i rozprawy
 teologia systematyczna
 teologia pastoralna, filozofia, psychologia
 sprawozdania
 recenzje.

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Pismo w zbiorach Biblioteki Narodowej

Czasopisma w języku polskim
Czasopisma wydawane od 1987
Polskie czasopisma historyczne
Polskie czasopisma katolickie
Polskie czasopisma teologiczne
Prasa w Przemyślu (Polska Ludowa)
Roczniki wydawane w Przemyślu

Premislia Christiana


An Atherinella venezuelae in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Eigenmann hadton 1920. An Atherinella venezuelae in nahilalakip ha genus nga Atherinella, ngan familia nga Atherinopsidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Atherinella

Atherinella venezuelae


Kaliwatan sa alibangbang ang Atychia nycteropis. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1920. Ang Atychia nycteropis sakop sa kahenera nga Atychia, ug kabanay nga Brachodidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Atychia

Atychia nycteropis


Amir Selmane Ramy Bensebaini (Constantina, 16 de abril de 1995) é um futebolista profissional argelino que atua como zagueiro e lateral-esquerdo. Atualmente defende o Borussia Dortmund. Atua na seleção da Argélia.

Carreira

Renes
Em 5 de julho de 2016, ele assinou um contrato de quatro anos com o Rennes.

Borussia Mönchengladbach
Em agosto de 2019, Bensebaini foi contratado por 8 milhões de euros pelo Borussia Mönchengladbach, em um contrato de quatro anos. Estreou-se pela equipe na Bundesliga como titular em 14 de setembro de 2019, na vitória sobre o 1. FC Köln, onde teve uma atuação muito elogiada. Em 10 de novembro de 2019, ele marcou seu primeiro gol na partida contra o Werder Bremen. No mesmo jogo foi expulso.

Seleção argelina
Ramy Bensebaini representou o elenco da Seleção Argelina de Futebol no Campeonato Africano das Nações de 2017.

Ligações externas

Naturais de Constantina (Argélia)
Futebolistas da Argélia
Futebolistas do Stade Rennais Football Club
Futebolistas do Borussia Mönchengladbach
Futebolistas do Borussia Dortmund
Jogadores da Seleção Argelina de Futebol
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2017
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2019
Jogadores do Campeonato Africano das Nações de 2021

Ramy Bensebaini


BUO – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Burao (Somalia)

Buo


The 2018 Italian motorcycle Grand Prix was the sixth round of the 2018 Grand Prix motorcycle racing season. It was held at the Mugello Circuit in Scarperia on 3 June 2018.

Classification

MotoGP

 Michele Pirro suffered a concussion and dislocated shoulder in a crash during free practice and withdrew from the event.

Moto2

Moto3

Championship standings after the race

MotoGP

Moto2

Moto3

References

Italy
Motorcycle Grand Prix
Italian motorcycle Grand Prix
Italian motorcycle Grand Prix

2018 Italian motorcycle Grand Prix


Lejre kommuna (danskt: Lejre kommune), er ein kommuna í Roskilde Amt í Danmark. Lejre kommuna hevur umleið 26.989 íbúgvar (2014).

Kommunur í Danmark

Lejre kommuna


Kaliwatan sa alibangbang ang Nokona ferale. Una ning gihulagway ni John Henry Leech ni adtong 1888. Ang Nokona ferale sakop sa kahenera nga Nokona, ug kabanay nga Sesiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Nokona

Nokona ferale


An Egesina mjobergi in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1950. An Egesina mjobergi in nahilalakip ha genus nga Egesina, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Sarawak. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Egesina

Egesina mjobergi


Gabriela Rocha é o primeiro EP da cantora brasileira Gabriela Rocha, lançado em novembro de 2016 pela gravadora Sony Music Brasil.

A obra contém três músicas inéditas produzidas por Hananiel Eduardo, prévias do show Até Transbordar. Também lançadas como videoclipes dirigidos por Hugo Pessoa, as faixas alcançaram milhões de visualizações na VEVO.

Faixas
"Atos 2"
"Me Transformou"
"Meu Salvador"

EP de 2016
Álbuns lançados pela Sony Music Brasil
Álbuns de Gabriela Rocha

Gabriela Rocha (álbum)


Awais Qadir Shah is a Pakistani politician who had been a Member of the Provincial Assembly of Sindh, from August 2018 and from May 2013 to May 2018.

Early life and education
He was born on 12 October 1977 in Sukkur.

He has a degree in Bachelor of Engineering from Civil Mehran University in Jamshoro.

Political career

He was elected to the Provincial Assembly of Sindh as a candidate of Pakistan Peoples Party (PPP) from Constituency PS-4 SUKKUR-III (OLD SUKKUR-IV) in 2013 Pakistani general election.

He was re-elected to Provincial Assembly of Sindh as a candidate of PPP from Constituency PS-23 (Sukkur-II) in 2018 Pakistani general election.

On 15 October 2018, he was inducted into the provincial Sindh cabinet of Chief Minister Syed Murad Ali Shah and was appointed as Provincial Minister of Sindh for transport and mass transit.

References

Living people
Sindh MPAs 2013–2018
1977 births
Pakistan People's Party MPAs (Sindh)
Sindh MPAs 2018–2023

Awais Qadir Shah


The 2018 Indonesia President's Cup () was the third edition of Indonesia President's Cup, held by the Football Association of Indonesia (PSSI) as a pre-season tournament for the 2018 Liga 1. The tournament started on 16 January and ended on 17 February 2018.

The broadcasting rights were granted to Elang Mahkota Teknologi group; matches were aired by their channels: Indosiar and O-Channel.

The 2018 Indonesia President's Cup Final was played at the Gelora Bung Karno Stadium in Jakarta, with Persija defeating Bali United by 3–0 to win their first title. Arema were the title holders, but they were eliminated by Sriwijaya in the quarter-finals.

Teams
Initially, the tournament was planned to be competed by 20 teams: 18 teams from 2018 Liga 1 and 2 best placed teams from 2017 Liga 2. Then, Persipura Jayapura decided not to participate in this year's tournament. Kalteng Putra was confirmed to replace them.

Draw
The 20 teams were divided into five groups. Each group consisted of four teams.

Venues
Seven venues in seven cities were selected for the tournament. On 21 January 2018, the venue of Group E officially moved from Gajayana Stadium to Kanjuruhan Stadium after two matches because the pitch of Gajayana was heavily damaged by bad weather and bad drainage.

Regulations
Player registration regulations are as follows:
 Clubs can register at least 18 players and a maximum of 36 players;
 Clubs are required to register 7 players under the age of 23 (born on or after 1 January 1996);
 Clubs can register a maximum of 6 foreign players, including one slot for a player from AFC countries. But only 4 foreign players (3+1 Asia) are eligible in a match;
 Player registration is opened from 10 January 2018 until a day before the first match of each group.

Group stage
The Organising Committee (OC) announced the group draw on 9 January 2018. The group draw was determined by the host, the team's ranking in the 2017 Liga 1 competition, geographical factors, and commercial interests.

Group A

 All matches played in Bandung, West Java
 Times listed are local (UTC+7:00)

Group B

 All matches played in Tenggarong, East Kalimantan
 Times listed are local (UTC+8:00)

Group C

 All matches played in Surabaya, East Java
 Times listed are local (UTC+7:00)

Group D

 All matches played in Gianyar, Bali
 Times listed are local (UTC+8:00)

Group E

 Two matches played in Malang and four matches played in Malang Regency, East Java
 Times listed are local (UTC+7:00)

Ranking of runner-up teams

Knockout stage
Extra time would not be played in the quarter-finals. If a match ended with a draw, it would go straight to a penalty shoot-out to determine the winner. The away goals rule, extra time and penalty shoot-out would be used in the semi-finals, if necessary. The third place match would also go straight to a penalty shoot-out if tied after normal playing time. Extra time and penalty shoot-out would also be used in the final, if necessary.

Bracket

Quarter-finals
The draw for the quarter-finals was held at Sultan Hotel, Jakarta, on 31 January 2018.

Semi-finals

Persija won 5–1 on aggregate.

Bali United won 1–0 on aggregate.

Third place

Final

Statistics

Goalscorers

Awards
 Best supporters: Bobotoh (Persib)
 Best referee: Oki Dwi Putra
 Top scorer and best player: Marko Šimić (Persija, 11 goals)
 Best young player: Rezaldi Hehanusa (Persija)
 Fair-play award: Bali United

Tournament team rankings
As per statistical convention in football, matches decided in extra time were counted as wins and losses, while matches decided by penalty shoot-outs were counted as draws.

See also
 2018 Liga 1
 2018 Liga 2
 2018 Liga 3
 2018–19 Piala Indonesia

References

Piala Presiden
Piala Presiden

2018 Indonesia President's Cup


An Drepanoterma lacticaudellum in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Walsingham hadton 1897. An Drepanoterma lacticaudellum in nahilalakip ha genus nga Drepanoterma, ngan familia nga Gelechiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Drepanoterma

Drepanoterma lacticaudellum


Castagni e fattoria al Jas de Bouffan è un dipinto a olio su tela (92x73,7 cm) realizzato nel 1884 circa dal pittore Paul Cézanne.

È conservato presso il Norton Simon Museum di Pasadena.

Il quadro è stato dipinto al Jas de Bouffan, residenza estiva di proprietà della famiglia Cézanne, che è anche il soggetto del quadro. La residenza è ritratta in giallo, illuminata dal sole ed incorniciata da alcuni castagni, posti in primo piano sulla superficie pittorica.

Collegamenti esterni

Dipinti di Paul Cézanne
Paesaggi campestri
Dipinti nel Norton Simon Museum

Castagni e fattoria al Jas de Bouffan (Cézanne Pasadena)


A Boy and His Atom é um curta-metragem de 2013, desenvolvido pela IBM com a técnica de Stop motion, que, com 1min e 30seg de duração, é certificado pelo Guinness Book como o menor filme do mundo.

O filme foi a forma encontrada pela companhia norte-americana para tornar pública a pesquisa que tem vindo a desenvolver no sentido de conseguir armazenar informação ao nível atômico. Atualmente, para armazenar um simples bit de informação em um computador ou gadget, são necessários mais ou menos 1 milhão de átomos. Com a nova tecnologia, a empresa pretende gravar a mesma quantidade de dados em apenas 12 átomos.

Filmes dos Estados Unidos de 2013
IBM
Recordes mundiais

A Boy and His Atom


Quilly – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Grand Est, w departamencie Ardeny
 Quilly – miejscowość i gmina we Francji, w regionie Kraj Loary, w departamencie Loara Atlantycka

Quilly


The tyrT operon is a series of genes encoding the tRNA for tyrosine in Escherichia coli. It is activated in response to amino acid starvation.

Components
The tyrT operon consists of an upstream activation sequence, the gene for the tyrosine tRNA called tRNA1Tyr, and an RNA called rtT RNA which has an unknown function.

Regulation
Transcription of the tyrT operon is activated by the stringent response. Binding of the FIS protein to the operon's upstream activation sequence tightly bends the DNA, promoting transcription.

References

Escherichia coli genes
Operons

TyrT operon


Fangen paa Zenda er en britisk stumfilm fra 1915 af George Loane Tucker.

Medvirkende
 Henry Ainley som Rudolf Rasendyll / Rudolf V
 Jane Gail som Flavia
 Gerald Ames
 Arthur Holmes-Gore som Michael
 Charles Rock som Sapt

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra Storbritannien
Britiske film fra 1915

Fangen paa Zenda


Ang Kūh-e Mīān Kūh ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Kōh-e Miyān Kōh (bukid sa Apganistan, lat 36,78, long 71,37), Badakhshān,
 Kōh-e Miyān Kōh (bukid sa Apganistan, lat 37,39, long 71,29), Badakhshān,

Iran

 Kūh-e Mīān Kūh (bukid sa Kerman, lat 28,33, long 58,33),
 Kūh-e Mīān Kūh (bukid sa Ostān-e Tehrān, lat 35,97, long 51,25),
 Kūh-e Mīān Kūh (bukid sa Ostān-e Tehrān, lat 36,28, long 50,56),
 Kūh-e Mīān Kūh (bukid sa Kerman, lat 31,57, long 57,05),
 Kūh-e Mīān Kūh (bukid sa Ostān-e Golestān),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Iran

Kūh-e Mīān Kūh


Opalton is a rural locality in the Shire of Winton, Queensland, Australia. In the  Opalton had a population of 64 people. The Opalton township is located adjacent to the Opalton Opal Field, one of the largest and most extensively worked opal deposits in Queensland.

Geography
There are two protected areas within the locality:

 Bladensburg National Park in the north-west of the locality
 Lark Quarry Conservation Park in the centre of the locality
Apart from the protected areas, the land use is grazing on native vegetation.

History
In the  Opalton had a population of 64 people.

Attractions
Lark Quarry Conservation Park is at the end of Lark Quarry Access Road (). It has the world's only known dinosaur stampede site.

Scrammy Lookout is in Bladensburg National Park ().

The Opalton Opal Field is popular with tourists as a place for fossicking.

References

Shire of Winton
Mining towns in Queensland
Localities in Queensland

Opalton


Merko var en dansk kæde af større minimarkeder og små supermarkeder. Merko var ejet af Danske Købmænd A/S og det tyske selskab Edeka.

I starten af år 2000 blev der lancerede mindre Merkobutikker, som hed Merko Express.

Supermarkedskæder i Danmark

Merko


Ghardaia là một đô thị thuộc tỉnh Ghardaïa, Algérie. Dân số thời điểm năm 2002 là 87.599 người.

Tham khảo

Xem thêm

Đô thị của Algérie
Kiến trúc Berber
Thành phố và thị xã của Algérie
Khu dân cư ở tỉnh Ghardaïa
Tỉnh lỵ Algérie
Cộng đồng Do Thái lịch sử

Ghardaïa


Jörg Michael Peters (Saarbrücken-Altenkessel, 17 de abril de 1960) é bispo auxiliar na diocese de Trier .

Vida
Jörg Michael Peters estudou teologia e filosofia católica na Faculdade de Teologia de Trier . Em 18 de julho de 1987, ele foi ordenado sacerdote . Posteriormente, ele foi até 1990 capelão em Bendorf St. Medard e Weitersburg St. Mary, então até 1996 secretário e capelão episcopal do bispo Hermann Josef Spital . Em 1991, tornou-se Domvikar na Catedral de Trier St. Peter. Em 1996, o bispo Spital o nomeou pastor de Losheim am See, São Pedro e Paulo e Rimlingen Kreuzauffindung , desde 2000 também pastor de Bachem St. Willibrord . Em 2001, o Gabinete do Dean escolheu clero Jörg Michael Peters reitor da reitoria Losheim am See.

Em 9 de dezembro de 2003, o Papa João Paulo II nomeou o Bispo Titular de Peter do Forum Traiani e bispo auxiliar em Trier. Recebeu a consagração episcopal do bispo de Trier Reinhard Marx em 8 de fevereiro de 2004 na Catedral de Trier; Os co-conselheiros foram Hermann Josef Spital e bispo auxiliar Leo Schwarz .

Na Conferência Episcopal Alemã , o Bispo Auxiliar Peter é vice-presidente da Comissão Juvenil ; Também a Associated Comissão Litúrgica e da Sub-Comissão para as Relações Religiosas com os Judeus em  e é bispo responsável pela Juventude DJK Sports . Em setembro de 2017, a Conferência Episcopal o nomeou Delegado Nacional para o 52º Congresso Eucarístico Internacional em Budapeste (13 a 20 de setembro de 2020).

Peters está na diocese de Trier Bischofsvikar para o distrito de visitação Koblenz , que consiste na pertença à diocese das áreas de Trier do antigo distrito administrativo de Koblenz .

Brasão e lema
O sinal semi-circular, dividido acima e metade dobrado mostra em branco, prata, uma cruz vermelha, o brasão de obispados de Trier. Por baixo, no fundo vermelho, um dragão dourado lançado por lança (atributo de São Jorge e São Miguel, seu santo padroeiro), atrás de um fundo azul uma chave prateada, a chave de Pedro, indicando o sobrenome.

Atrás do sinal em pé, a Bishop's Cross, acima do Galero verde (Bischofshut) com os seis pedaços de borlas verdes (fiocchi).

Seu lema é: Deus fidelis ("Deus é fiel") de 1 Corinthians ( 1 Cor. 1,9  EU ).

Links da Web

 Darstellung des Bischofswappens auf der Bistumshomepage

Bispos da Alemanha
Teólogos da Alemanha

Jörg Michael Peters


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Podismopsis tumenlingensis. Una ning gihulagway ni Zhang, Fengling ug Bingzhong Ren ni adtong 1992. Ang Podismopsis tumenlingensis sakop sa kahenera nga Podismopsis, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Jilin Sheng

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Jilin Sheng
Podismopsis

Podismopsis tumenlingensis


An Apagomerina flava in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Maria Helena M. Galileo ngan Martins hadton 1989. An Apagomerina flava in nahilalakip ha genus nga Apagomerina, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Apagomerina

Apagomerina flava


Poziomy rozgrywkowe w obecnym województwie warmińsko-mazurskim od roku 1945 obejmują swym zasięgiem granice:
 1945 - 1975 Olsztyńskiego Okręgowego Związku Piłki Nożnej (województwo olsztyńskie)
 1975 -1998 Olsztyńskiego, Elbląskiego, Suwalskiego, Ciechanowskiego i Toruńskiego OZPN (województwa olsztyńskie, elbląskie, suwalskie, ciechanowskie i toruńskie)
 od 1998 Warmińsko-Mazurski Związek Piłki Nożnej (województwo warmińsko-mazurskie)

Historia systemu rozgrywek

Okręg Mazurski (1945)

Woj. olsztyńskie (1946-1975/1976)

 (?) - brak pewności co do istnienia danej klasy rozgrywkowej

Woj. olsztyńskie, elbląskie i suwalskie (1976/1977-1999/2000)

 O-Olsztyn, E-Elbląg, S-Suwałki, B-Białystok, Ł-Łomża, T-Toruń, Bd-Bydgoszcz
 fragmenty obecnego woj. warmińsko-mazurskiego znajdowały się w latach 1975-1998 w: woj. ciechanowskim (Działdowo i okolice) i woj. toruńskim (Nowe Miasto Lubawskie i okolice)

Woj. warmińsko-mazurskie (od 2000/2001)

Linki zewnętrzne
 Klubowa historia polskiej piłki nożnej do 1970 roku Suplement. Tabele.
 Orlęta Reszel
 Pawel Mogielnicki's Page
 90minut.pl

 70-lat historii polskiej piłki nożnej na terenie obecnego województwa warmińsko-mazurskiego

 Bałtycka Biblioteka Cyfrowa. Dziennik Bałtycki.

Rozgrywki piłkarskie w Polsce
Polska
Piłka nożna na Warmii i Mazurach
Okręgowe rozgrywki w piłce nożnej w Polsce

System ligowy piłki nożnej w województwie warmińsko-mazurskim


Cauchy primarily refers to Augustin-Louis Cauchy (1789-1857), French mathematician.

Many mathematical concepts have been named after him. See: List of things named after Augustin-Louis Cauchy

Cauchy may also refer to:

People
 Daniel Cauchy (1930–2020), French actor and producer
 Louis François Cauchy (1760–1848), French government official and the father of the mathematician
 Cauchy Muamba (born 1987), Congolese Canadian football player

Places
 Cauchy (crater), a small lunar impact crater
 Cauchy-à-la-Tour, a commune in Hauts-de-France, France
 Estrée-Cauchy, a commune in Hauts-de-France, France
 Sauchy-Cauchy, a commune in Hauts-de-France, France

See also
Cauchi, a Maltese surname

Cauchy (disambiguation)


Kaliwatan sa lumot ang Tricharia similis. Una ning gihulagway ni Vezda. Ang Tricharia similis sakop sa kahenera nga Tricharia, ug kabanay nga Gomphillaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Habagatang Amerika
Tricharia

Tricharia similis


Milladoiro è un gruppo di musica folk galiziano, formatosi sul finire degli anni settanta dall'unione del gruppo tradizionale di Faiscas do Xiabre con i musicisti Antón Seoane e Rodrigo Romaní. Questo gruppo musicale intende consapevolmente fondere le musiche celtiche di Irlanda, Scozia e Bretagna con le tradizionali melodie della Galizia.

Storia del gruppo

Prodotto di due gruppi musicali distinti, uno dei quali suonava musica medioevale e l'altro la tradizionale musica folk celtica, Milladoiro ha creato un sound unico che chiamano "folk da camera". La visione originale che ha condotto alla formazione dei Milladoiro è stata concepita dal multi-strumentalista jazz e storico della musica Xose A. Ferreiros nel novembre del 1978. Formata da ex-studenti dell'Università di Santiago di Compostela, il gruppo ha raccolto il suo vasto repertorio da antichi manoscritti e spartiti. Milladoiro ha poi continuato a basare il suo approccio alla musica su altri gruppi musicali di tendenza celtica. In un'intervista a Rodrigo Romani, questi ha spiegato: "Quando iniziammo volevamo fare lo stesso che i Chieftains o The Bothy Band stavano realizzando per la musica irlandese, o Alan Stivell per la musica bretone". Le tradizioni musicali della loro patria galiziana sono pure evidenti nel sound dei Milladoiro.

Rodrigo Romaní e Antón Seoane nel 1978 pubblicano l'album Milladoiro cercando di combinare strumenti e sonorità venendo premiati dalla critica nello stesso anno.

Acquisendo i componenti del gruppo Faiscas do Xiabre, nell'anno successivo nasce l'album A Galicia de Maeloc.

Man mano usciranno gli altri album con un crescente seguito di fan.

Tra gli altri album Solfafria, del 1984, il quale è stato registrato a Dublino con la partecipazione di Paddy Moloney dei The Chieftains; Galicia no pais das maravillas, del 1986, il quale è l'album con più musiche utilizzate nel film La mitad del cielo; nel 1993 la band partecipò in uno spettacolo teatrale di magia (nell'album A Via Lactea), e nel 1994 realizzò un album con l'English Chamber Orchestra agli studi di Abbey Road.

Discografia

 1978, Milladoiro.
 1979, A Galicia de Maeloc.
 1980, O Berro Seco.
 1982, Milladoiro 3.
 1984, Sofafria.
 1986, Galicia no pais das Marabillas.
 1987 - Divinas Palabras.
 1989 - Castellum Honesti.
 1991 - Galizia no Tempo.
 1993 - A Via Lactea.
 1993 - A Xeometria da Alma.
 1994 - Iacobus Magnus.
 1995 - Gallaecia Fulget.
 1995 - As Fadas de Extraño Nome (live).
 1999 - No confin do verdes castros.
 1999 - Auga de Maio
 2002 - O niño do Sol.
 2005 - XXV.
 2008 - A quinta das lágrimas.

Formazione

Originaria

 Rodrigo Romaní, arpa celtica, chitarra, bouzouki, ocarina e voce.
 Antón Seoane, chitarra, fisarmonica, altre tastiere di strumenti a fiato (tipo l'organo)
 Xose V. Ferreiros, cornamuse tipo gaita e uillean pipe, whitles, mandolino e bouzouki
 Nando Casal, gaita, clarinetto, whistles.
 Xose A. F. Méndez, flauto traverso.
 Moncho García, bodhrán, tamburi, percussioni.
 Laura Quintillan, violino.

Varie successioni nella formazione

La violinista fu successivamente sostituita da Michel Canada (1980-1993), Anton Seijo (1993-1999) e Harry C. dal 1999 ad oggi.

Nel 2001 Rodrigo Romaní lasciò i Milladoiro per intraprendere la carriera da solista venendo così sostituito dai musicisti Manu Conde, chitarrista e Roi Casal (figlio dell'altro musicista dei Milladoiro, Nando Casal) arpista di arpa celtica.

Formazione attuale

 Xose V. Ferreiros, cornamuse, mandolino, tin whistles, bouzouki, oboe, percussioni.
 Nando Casal, clarinetto, tin whistles, cromorno, voce, percussioni.
 Antón Seoane, tastiere, viella, fisarmonica, voce,
 Xose A. Mendez, flauti
 Moncho García Rei, Bodhran, percussioni, voce.
 Roi Casal, arpe, bouzouki, ocarina, percussioni,
 Harry C., violino
 Manu Conde, chitarre, bouzouki.

Note

Voci correlate
 Musica celtica

Altri progetti

Collegamenti esterni

 La maggior parte delle musica di questo gruppo

Milladoiro


Love and Hate er en amerikansk stumfilm fra 1916 af James Vincent.

Medvirkende
 Bertha Kalich som Helen Sterling.
 Stuart Holmes som George Howard.
 Kenneth Hunter som Robert Sterling.
 Madeleine Le Nard som Rita Lawson.
 Jane Lee som Willie Sterling.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1916

Love and Hate


O Ilyushin Il-12 (Designação OTAN: Coach) foi uma aeronave bimotora produzida na União Soviética, desenvolvida na década de 1940 para rotas de aviação comercial de curta e média distância, além de servir como aeronave para transporte militar.

Projeto e desenvolvimento
O Il-12 foi projetado como uma iniciativa privada pela Ilyushin a partir do outono de 1943 e deveria substituir o Lisunov Li-2, uma versão produzida sob licença do Douglas DC-3. A nova aeronave seguiu um plano clássico para uma aeronave bimotora de transporte com estrutura metálica, monoplano e uma seção de cauda convencional. Uma grande melhoria em relação ao projeto do Li-2 foi o trem de pouso triciclo, que permitiu uma melhor visibilidade durante o taxi, decolagem e pouso. Inicialmente o Il-2 foi projetado para 29 passageiros em uma fuselagem pressurizada, com alcance máximo previsto de 5.000 km em uma velocidade de cruzeiro de 400 km/h. A aeronave utilizaria quatro motores M-88B, já utilizados no Ilyushin Il-4.

Entretanto, durante o projeto, os motores M-88B tiveram de ser substituídos por dois motores a diesel ACh-31 (cada um produzindo 1.500 hp). Os planos para uma fuselagem pressurizada foram abandonados e o número de passageiros reduzido para 27. O Il-12 fez seu voo inaugural em 15 de Agosto de 1945. Logo então foi decidido motorizar a aeronave com os motores radiais Shvetsov ASh-82, tendo seu voo inaugural com os novos motores no dia 9 de Janeiro de 1946.

O Il-12 teve problemas com vibração durante os testes, características ruins no caso de perda de motor e necessitou um reforço na parte traseira da fuselagem para prevenir o tombamento durante o carregamento durante problemas de centro de gravidade. Outros problemas foram a utilização de magnésio próximo aos motores que no caso de fogo em algum dos motores poderia levar a um fogo não controlável, danificando a estrutura da asa (isso foi revelado posteriormente após a queda de um Ilyushin Il-12 próximo a Voronezh, matando todos os ocupantes após um fogo no motor. Subsequentemente, como resultado da investigação do acidente, o magnésio foi substituído por ligas de alumínio e o sistema de extinção de fogo redesenhado.) Entretanto, uma vez que esses problemas foram resolvidos, os pilotos de teste aplaudiram a nova aeronave, que contribuiu na decisão de lançar o Il-12 na produção em série.

Veja também
 Aeronaves relacionadas:
 Ilyushin Il-14
 Lisunov Li-2

Referências

Ligações externas

Aviões produzidos na União Soviética e Rússia
Aviões da Segunda Guerra Mundial
Aviões militares a pistão
Aviões monoplanos
Aviões bimotor
Il-12

Ilyushin Il-12


La ex strada statale 638 del Passo di Giau (SS 638), ora strada provinciale 638 del Passo di Giau (SP 638), era una strada statale italiana di collegamento locale. Attualmente classificata come strada provinciale, si snoda interamente nei comuni di Cortina d'Ampezzo, Colle Santa Lucia, Selva di Cadore e San Vito di Cadore.

Percorso
Ha inizio in località Pocol (nel comune di Cortina d'Ampezzo), dalla ex strada statale 48 delle Dolomiti, ed è una tipica strada di montagna, con tratti malagevoli e curvilinei. Valica il Passo di Giau (2233 m s.l.m.) e digrada quindi fino ad arrivare a Selva di Cadore, dove si innesta sulla ex strada statale 251 della Val di Zoldo e Val Cellina.

Storia
Già contemplata nel piano generale delle strade aventi i requisiti di statale del 1959, è
solo col decreto del Ministro dei lavori pubblici del 19 agosto 1971 che viene elevata a rango di statale con i seguenti capisaldi d'itinerario: "Innesto strada statale n. 48 a Pocol - Passo di Giau - Selva di Cadore".

In seguito al decreto legislativo n. 112 del 1998, dal 1º ottobre 2001, la gestione è passata dall'ANAS alla Regione Veneto che ha provveduto al trasferimento al demanio della Provincia di Belluno; dal 20 dicembre 2002 la gestione della tratta è passata alla società Veneto Strade.

Note

Voci correlate
 Passo di Giau

Altri progetti

 638
Veneto Strade

Strada statale 638 del Passo di Giau


Giro dell'Appennino 2021 var den 82. udgave af det italienske cykelløb Giro dell'Appennino. Linjeløbet blev kørt i Appenninerne den 24. juni 2021 med start i Pasturana og mål i Genova. Løbet var en del af UCI Europe Tour 2021.

Resultat

Hold og ryttere

Eksterne henvisninger

2021
UCI Europe Tour 2021

Giro dell'Appennino 2021


An Hyphessobrycon condotensis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Regan hadton 1913. An Hyphessobrycon condotensis in nahilalakip ha genus nga Hyphessobrycon, ngan familia nga Characidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Hyphessobrycon

Hyphessobrycon condotensis


Sibundoy là một khu tự quản thuộc tỉnh Putumayo, Colombia. Thủ phủ của khu tự quản Sibundoy đóng tại Sibundoy Khu tự quản Sibundoy có diện tích 64 ki lô mét vuông. Đến thời điểm ngày 28 tháng 5 năm 2005, khu tự quản Sibundoy có dân số 8904 người.

Tham khảo

Tỉnh Putumayo
Khu tự quản của Colombia

Sibundoy


Boris Rytsarev (russisk: Борис Владимирович Ры́царев) (født den 30. juni 1930 i Moskva i Sovjetunionen, død den 25. november 1995 i Moskva i Rusland) var en sovjetisk filminstruktør.

Filmografi
 Aladdins forunderlige lampe (Волшебная лампа Аладдина, 1966)
 Ivan da Marja (Иван да Марья, 1974)
 Prinsessen på ærten (Принцесса на горошине, 1977)
 Ledjanaja vnutjka (Ледяная внучка, 1980)
 Na zlatom kryltse sideli (На златом крыльце сидели, 1986)

Referencer

Eksterne henvisninger

Filminstruktører fra Sovjetunionen

Boris Rytsarev


Il Fotbalový klub Baumit Jablonec, o, più semplicemente, Jablonec, è una società calcistica ceca con sede nella città di Jablonec nad Nisou. Milita nella 1. liga, la massima serie del campionato ceco di calcio.

I suoi colori sociali sono il verde e il bianco. Disputa le partite in casa nello Stadion Střelnice (6.108 posti).

Storia
Fondato nel 1945 con il nome di Cesky SK Jablonec, ha cambiato varie volte denominazione, per assumere quella attuale di Fotbalový klub Baumit Jablonec nel 2015. Esordì nella massima serie cecoslovacca nella stagione 1974-1975 e vi rimase per due annate, prima della retrocessione del 1976.

Vincendo il campionato ceco di seconda divisione nel 1993-1994, esordì nella massima serie ceca nel 1994-1995, tornando così in massima divisione nel nuovo stato. Terzo nel 1996-1997, si qualificò per la Coppa UEFA 1997-1998, in cui ottenne due vittorie e due pareggi, eliminando gli azeri del  e venendo estromesso dagli svedesi dell'. Nel 1997-1998 vinse la Coppa della Repubblica Ceca battendo in finale per 2-1 dopo i tempi supplementari il  allo Stadio Evžen Rošický di Praga. Si assicurò così la qualificazione alla Coppa delle Coppe 1998-1999, in cui uscì ai sedicesimi di finale contro i ciprioti dell'.

Finalista della Coppa della Repubblica Ceca 2006-2007, si qualificò per le coppe europee (nello specifico la Coppa UEFA 2007-2008) dato che l'altra finalista, lo  si era qualificata per la UEFA Champions League vincendo il campionato.

Nel 2009-2010 si classificò secondo in campionato, miglior piazzamento nella storia del club, ad un solo punto dallo Sparta Praga campione. Qualificatosi dunque per la UEFA Europa League 2010-2011, lo Jablonec uscì contro i ciprioti dell'. Nel 2010-2011 giunse terzo in campionato e piazzò il proprio attaccante David Lafata al primo posto della classifica dei marcatori con 19 gol. Nella UEFA Europa League 2011-2012 eliminò gli albanesi del , ma uscì contro gli olandesi dell'. Con 25 gol nel campionato 2010-2011, Lafata si laureò ancora una volta capocannoniere del torneo, ma lo Jablonec giunse ottavo. Lafata segnò poi 13 gol in 16 presenze nella prima parte del campionato ceco 2012-2013, prima di passare allo Sparta Praga. Il 17 maggio 2013 vinse per la seconda volta la coppa nazionale battendo per 5-4 ai tiri di rigore il , dopo lo 0-0 dei 90 minuti.

Nella 1. liga 2017-2018 conclude al terzo posto con 56 punti (dietro a Viktoria Plzen e Slavia Praga), piazzamento che consente ai cechi di qualificarsi automaticamente per la fase a gironi di UEFA Europa League 2018-2019. Il cammino europeo, però, non è semplice ed il raggruppamento K con Dinamo Kiev, Astana e Rennes viene concluso al quarto posto con 5 punti.

Cronistoria

Palmarès

Competizioni nazionali

1997-1998, 2012-2013

2013

1993-1994

1991-1992

Altri piazzamenti

Secondo posto: 2009-2010
Terzo posto: 1995-1996, 1996-1997, 2010-2011, 2014-2015, 2017-2018, 2020-2021

Finalista: 2002-2003, 2006-2007, 2009-2010, 2014-2015, 2015-2016, 2017-2018
Semifinalista: 1994-1995, 2011-2012, 2013-2014, 2021-2022

Statistiche

Statistiche nelle competizioni UEFA
La squadra ha preso parte alla fase a gironi di UEFA Europa League 2018-2019, inserita nel raggruppamento K con Astana, Dinamo Kiev e Stade Rennes. Conclude il cammino al quarto posto con 5 punti, frutto di due pareggi ed una vittoria (avvenuta alla sesta giornata in casa degli ucraini, già sicuri del primato del girone).

Tabella aggiornata alla fine della stagione 2021-2022.

Organico

Rosa 2020-2021

Rosa 2018-2019
Aggiornata al 5 luglio 2018.

Rosa 2014-2015

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Fotbalový klub Baumit Jablonec


Eumorpha fasciatus é uma mariposa da família Sphingidae. É encontrada desde o norte da Argentina, Bolívia, Paraguai, Uruguai, Brasil, Colômbia, Equador e Peru na América do Sul, norte da América Central como México, Belize, Guatemala, Honduras, Nicarágua, Costa Rica e Panamá) ao sul da Califórnia e sul do Arizona, leste do Texas, Mississipi, Flórida e Carolina do Sul, nos Estados Unidos, onde também há registros mais ao norte no Missouri, Michigan, Indiana, Pensilvânia, Nova Jersey, Nova York e Nova Escócia, e ainda no Caribe.

Características
A mariposa adulta mede entre 8,7 a 9,6 cm, de hábitos crepusculares e noturnos, alimentando-se de néctar; tem chamativas faixas brancas nas asas, com fundo marrom que a distingue da espécie parecida, e menos difundida, E. Vitis.

Embora a lagarta mais comumente tenha cor verde, o colorido da fase larval é bastante variado; com espirais pretas ou com listas brancas diagonais rumo à cabeça, noutras vezes tem listas verdes ou amarelas, rosas e pretas, os pés vermelhos e listas longitudinais amarelas ou verdes com espirais vermelhas; essas cores variam de acordo com os cinco ínstares de seu desenvolvimento: no quinto assume a cor verde característica, ou a variante mais colorida.

Reprodução e fase larval
Seus ovos são grandes, esféricos e lisos, depositados na superfície inferior das folhas onde irá se alimentar quando larva, preferindo a parte do meio da lâmina foliar.

Em locais de clima frio e estações definidas, a lagarta se enterra no outono, hibernando durante o inverno para, na primavera, eclodirem como mariposa entre maio a agosto.

Galerias

Larvas e pupas

Mariposa adulta

Sphingidae
Lepidópteros descritos em 1776
Lepidópteros do Brasil

Eumorpha fasciatus


An Sabera in uska genus han Lepidoptera. An Sabera in nahilalakip ha familia nga Hesperiidae.

Ilarom nga taxa

 Sabera albifascia
 Sabera aruana
 Sabera autoleon
 Sabera barina
 Sabera baxta
 Sabera biaga
 Sabera bicolor
 Sabera bona
 Sabera caesina
 Sabera chota
 Sabera dobboe
 Sabera dorena
 Sabera edna
 Sabera expansa
 Sabera fuliginosa
 Sabera fusca
 Sabera hanova
 Sabera hypomelaena
 Sabera jona
 Sabera kumpia
 Sabera lina
 Sabera louisa
 Sabera luna
 Sabera meforica
 Sabera misola
 Sabera oharina
 Sabera sanghamitta
 Sabera silativa
 Sabera sudesta
 Sabera tabla

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Sabera

Sabera


Kaliwatan sa karpa ang Puntius punjabensis. Una ning gihulagway ni Francis Day ni adtong 1871. Ang Puntius punjabensis sakop sa kahenera nga Puntius, ug kabanay nga karpa.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Karpa
Karpa sa Asya
Puntius

Puntius punjabensis


Lekebergs kommuna (svenskt: Lekebergs kommun), er ein kommuna í Örebro län í Svøríki. Lekebergs kommuna hevur umleið 7 289 íbúgvar (2013).

Keldur

Kommunur í Svøríki

Lekebergs kommuna


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Endecous arachnopsis. Una ning gihulagway ni Henri Saussure ni adtong 1878. Ang Endecous arachnopsis sakop sa kahenera nga Endecous, ug kabanay nga Phalangopsidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Endecous (Phalangopsidae)

Endecous arachnopsis


Ang Tesha ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Darah-ye Tēshah, suba nga anhianhi, Wardak,

Rusya

 Tësha, suba, Nizhegorodskaya Oblast',

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Rusya

Tesha


Kaliwatan sa lupoy ang Tenualosa ilisha. Una ning gihulagway ni Hamilton ni adtong 1822. Ang Tenualosa ilisha sakop sa kahenera nga Tenualosa, ug kabanay nga lupoy. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Lupoy
Lupoy sa Kadagatang Indyan
Tenualosa

Tenualosa ilisha


Il lago Balqaš (in kazako: Балқаш Көли), altresì scritto secondo la traslitterazione dal russo: Balchaš (da Озеро Балхаш) o Balkhash, è un lago del Kazakistan sud-orientale, il più grande per estensione dell'Asia centrale. Fa parte del bacino endoreico che include il mar Caspio.

Storia
Dal 103 a.C. all'VIII secolo, il Balqaš fu sotto il controllo dei cinesi, che lo chiamarono Pu-Ku o Bu-Ku. A partire dall'VIII secolo la regione a sud del lago, tra di esso e i monti Tian Shan, venne indicata come i «Sette Fiumi» (Jetisu in turco, Semirechye in russo). Questa fu la regione in cui i turchi e i mongoli nomadi mischiarono la propria cultura con quella dei popoli sedentari dell'Asia centrale. Durante la dinastia cinese Qing (1644-1911), il lago formò la regione più nord-occidentale dell'Impero.

Nel 1864 il lago e le aree adiacenti vennero cedute alla Russia imperiale in base a quello che i cinesi consideravano un trattato ineguale, il trattato Sino-Russo sui confini nord-occidentali. Con la dissoluzione dell'Unione Sovietica nel 1991, il lago divenne parte del Kazakistan.

Caratteristiche
Il lago attualmente ricopre 16.996 km², ma, come il lago d'Aral, si sta prosciugando a causa della deviazione delle acque dei fiumi che lo alimentano. Il lago ha una profondità media di 5,8 m e una massima di 25,6 m. La metà occidentale del lago è formata da acqua dolce, mentre quella orientale è salata. La profondità media della parte orientale è 1,7 volte inferiore rispetto all'altra.

Il bacino idrografico del Balqaš comprende sette fiumi; il più importante tra questi è l'Ili, che incrementa le acque profonde del lago, mentre il Karatal provvede ad incrementare quelle superficiali e sottosuperficiali. Le acque dell'Ili provengono dalle precipitazioni (soprattutto nevose) dei monti della regione cinese del Xinjiang. Il bacino del Balqaš è endoreico - cioè non ha emissari - e il lago soffre gli stessi problemi degli altri laghi endoreici.

Economia
Le acque dell'Ili e del Balqaš sono di vitale importanza economica per il Kazakistan. L'Ili fornisce energia idroelettrica alla città di Kaptchagayskoye e le sue acque vengono utilizzate per l'irrigazione agricola e a scopi industriali. Il Balqaš incrementa una locale industria della pesca.

Clima

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

 "Central Asia: Kazakhstan, aid bodies work to save major lake" 13 March 2007 RadioFreeEurope/RadioLiberty

Balqaš
Balqaš

Lago Balqaš


Artik Basketball Club, also known as Artik Man Holding for sponsorship reasons, is a professional basketball team based in Artik, Armenia. It currently plays in the Armenia Basketball League A.

History
Founded in 2017, the club is one of the seven founders of the Armenia Basketball League A. In the first season, the club ended as runner-up of the league.

In 2019, the club did not register in the League A.

Season by season

Current roster

References

External links
 Eurobasket.com Artik BC page

Basketball teams in Armenia
Basketball teams established in 2017
2017 establishments in Armenia

Artik BC


FV4030/4 Challenger 1 ili kraće Challenger 1, je britanski glavni borbeni tenk koji je britanska vojska koristila od 1983. do sredine 1990-ih kada je tenk zamijenjen naprednijom verzijom - Challenger 2.
Trenutno taj tenk koristi jordanska vojska kao glavni borbeni tenk, nakon jačih modifikacija na njemu. Tako su jordanski Challenger 1 tenkovi nadograđeni na Challenger 2 standard.

Historija
Challenger 1 proizvodila je britanska vojna industrija Royal Ordnance Factories - ROF. 1986. godine je ROF Leeds preuzeo kompaniju Vickers Defence Systems (kasnije preimenovana u Alvis Vickers). Projekat tenka izradila je kompanija Military Vehicles and Engineering Establishment - MVEE, iz grada Chobhama u pokrajini Surrey.

Historija tenk veže se uz 1974. kada je Iran od britanske kompanije Royal Ordnance Factories naručio tenkove pod nazivom SHIR, kao poboljšanu verziju tadašnjeg tenka Chieftain. To su bili Chieftain Mk5(P)- FV4030/1, FV4030/2 Shir (Lion) 1 i 4030/3 Shir 2. Nakon što je iranski šah svrgnut s vlasti i početkom Iranske revolucije 1979. godine, došlo je do kolapsa projekta koji je u Velikoj Britaniji bio poznat pod kodnim imenom MBT80.
Svejedno, tenk je nastavila razvijati firma MVEE s ciljem da tenk zadovolji zapadnoeuropske zahtjeve, dok je klijent tenka postala vojska Velike Britanije kojoj su prvi primjerci predani 1983. Također, velik dio tenkova prodan je i Jordanu pod nazivom Khalid.
Kratko vrijeme tenk je nosio naziv Cheviot, prije nego što je postao Challenger, a ime je preuzeto od jednog tenka iz 2. svjetskog rata.

Karakteristike
Najrevolucionarniji aspekt Challenger 1 tenka bio je Chobham oklop koji je pružao daleko superiorniju zaštitu od monolitnog homogenog oklopa koji je bio standardan u tenkovima. Taj oklop usvojen je od drugih tenkova, od kojih je najpoznatiji M1 Abrams.
Također, hidropneumatski ovjes pruža odlične performanse za vožnju u cross-country uvjetima te kontrolu pri protivničkim udarcima u tenk.

Glavno oružje tenka je 120 mm top sličan onome na Leopardu 2. Kao dodatno naoružanje, na kupolu su postavljena dva 7,62 mm mitraljeza. Tenk je pokretao dizelski motor Rolls-Royce CV12 snage 895 kW (1200 KS), dok mu je najveća brzina bila 56 km/h, uz domet od 450 km.

Testiranje
Challenger 1 takmičio se 1987. na kanadskom javnom konkursu za kupovinu novog tenka za potrebe kanadske vojske. Uz postojeći britanski tenk, natjecali su se i francuski Leclerc, američki M1 Abrams i njemački Leopard 2.
Na testiranju je postigao najviše direktnih pogodaka. Kao glavni nedostatak na tenku navedeni su loš sistem upravljanja vatrom zbog čega je tenk imao najsporiju paljbu od svih tenkova na testu. Na kraju tenk je rangiran na zadnjem mjestu od svih tenkova.

Kasnije je kompanija Vickers Defence Systems projektovala poboljšani Challenger 2. Taj tenk imao je znatno više mogućnosti. Nasljednik se temelji na istom MVEE trupu, ali s novim Mk 7 izgledom, kupolom i Chobham oklopom.

Također, izrađena je i Challenger Marksman SPAAG verzija s Marksman kupolom.

Operativna upotreba

Prvi primjerci tenka odmah su poslani britanskim vojnim jedinicama u Zapadnoj Njemačkoj.
180 Challenger 1 tenkova bilo je raspoređeno u Saudijskoj Arabiji tokom operacije Granby, britanske vojne operacije tokom Zalivskog rata. Challenger 1 je tokom tog rata potvrdio uništenje 300 protivničkih oklopnih vozila, bez vlastitih gubitaka. Također, isti tenk je u vojnoj historiji rekorder po najvećoj udaljenosti s koje je tenk pogodio i uništio protivnički tenk. Tako je Challenger 1 uništio irački tenk na udaljenosti od 4700 metara.

Britanska vojska koristila je tenk i u Bosni i Hercegovini te na Kosovu u okrilju NATO snaga, tokom operacije Joint Guardian.

Korisnici

Trenutni korisnici
: 392 Challenger 1. King Abdullah II Design and Development Bureau je nadogradio jordanske Challenger 1 tenkove koji su poznati pod nazivom Al-Hussein. Jordanski Challenger 1 će biti izbačeni iz upotrebe i planira se njihova zamjena sa 141 talijanskim lovcem tenkova B1 Centauro 8x8 i njemačkim borbenim vozilima pješadije Marder.

Bivši korisnici
: 420 u upotrebi, zamijenjeni sa Challenger 2 tenkom.

Reference

Britanski tenkovi

Challenger 1


Ashtown Castle () er et beboelsestårn, der ligger i Phoenix Park i Dublin, Irland.

Det blev fundet gemt af vejen inde i murene af en meget støre og yngre georgiansk bygning, Under Secretary's Lodge også kendt som Ashtown Lodge, der blev brugt af den pavelige nuntius indtil 1978. På dette tidspunkt blev fundet at være strukturelt umulig at reparere grundet råd. Da bygningen blev revet ned blev Ashtown Castle opdaget. Den er nu blevet restaureret og er en del af the Phoenix Park Visitor Centre.

Den menes at være opført i 1430'erne, da den blev bygget efter dimensioner der passer med regerings politik på dette tidspunkt, hvor personer der ønskede at opføre en borg til deres egen sikkerhed blev tilbudt £10. Borgen blev senere inkorporeret i konstruktionen af Ashtown Lodge der var officielt residens for Under Secretary fra 1782.

The Phoenix Park Visitor Centre
The Phoenix Park Visitor Centre ligger omkring borgen, og har information og udstilling om Phoenix Park History, der går fra omkring 4500 f.v.t. til nutiden.

Referencer

Eksterne henvisninger

Slotte i Irland
Castle
Seværdigheder i Dublin

Ashtown Castle


La necropoli di Anghelu Ruju è un sito archeologico prenuragico situato a nord della città di Alghero, in località I Piani, a lato della strada provinciale 42 dei Due Mari al km 21+390.

Storia
Nel 1904 l'archeologo Antonio Taramelli aveva condotto uno scavo che è considerato il primo di ampio respiro e che aveva prodotto esiti apprezzabili, in particolare si poté provare che la tomba era attribuibile alla Cultura di san Michele, pubblicati nel 1909.

Descrizione
Si tratta della più vasta necropoli della Sardegna prenuragica.

La necropoli fu scoperta casualmente nel 1903 durante gli scavi per la costruzione di una casa colonica nell'area della azienda vinicola di Sella&Mosca. Furono in quell'occasione trovati un cranio umano e un vaso tripode.

In seguito a questi ritrovamenti l'archeologo Antonio Taramelli effettuò, l'anno seguente, i primi scavi del sito su dieci domus de janas. In seguito ne vennero alla luce altre 21 ed ulteriori lavori di ricerca portarono a 38 le domus scoperte; i picchi di pietra utilizzati per scavarle furono ritrovati numerosi all'interno delle tombe.

I numerosi ritrovamenti (vasi, statuette di dea madre, armi, vaghi di collana ed altro ancora) permettono di ascrivere la necropoli al Neolitico finale (cultura di Ozieri 3200-2800 a.C.) e attestano il suo utilizzo fino all'età del Rame e del Bronzo (culture di Abealzu-Filigosa, di Monte Claro, del Vaso campaniforme, di Bonnanaro: tra il 2800 e il 1600 a.C.).

La necropoli è costituita da due gruppi, di 7 e 31 unità, di domus de janas ipogee; una soltanto è monocellulare mentre le altre hanno planimetrie più articolate e una di esse contiene fino a undici vani. Sono del tipo "a proiezione verticale e orizzontale", ossia accessibili attraverso un pozzetto verticale oppure un dromos discendente, quasi sempre provvisto di gradini, che immettono nel vestibolo.

Elementi decorativi-cultuali

Tomba XXVIII
All'interno della tomba sono presenti elementi decorativi cultuali. L'ipogeo è costituito da sette ambienti e da un ingresso a pozzetto, da qui si accede ad un locale a pianta ellissoidale: sulla parete di fondo,  ai lati del portello, sono scolpite a bassorilievo due protomi.
Quella di destra si compone di doppie corna ad arco che sovrastano la testa rettangolare e, all'interno della testa, sono scolpiti a martellina due cerchi concentrici.

Antropologia fisica

Studi antropologici effettuati sui resti umani rinvenuti nella necropoli e appartenenti alla cultura del vaso campaniforme e di Bonnanaro,  hanno rilevato la presenza di due tipi umani principali: uno maggioritario dolicomorfo (84%) indigeno e uno minoritario brachimorfo (16%) tipico dei portatori del vaso campaniforme, l'altezza media era di 1,62 cm con un'oscillazione fra il 1,42 m e il 1,72 m.

Etimologia
Il nome, Angelo Ruju, è quello del proprietario della tenuta in cui furono scoperte. Anghelu Ruju è anche il nome di un vino prodotto dalla cantina di Sella&Mosca, che si trova nelle immediate vicinanze del sito. Ha circa 18 gradi alcolici e rientra nella categoria dei vini rossi liquorosi.

Galleria d'immagini

Note

Bibliografia
 A. Taramelli, Scavi nella necropoli a grotte artificiali di Anghelu Ruju, in Notizie degli Scavi di Antichità, 1904, pp. 301–351;
 A. Taramelli, Alghero: nuovi scavi nella necropoli preistorica di Anghelu Ruju, in Monumenti Antichi dei Lincei, XIX, 1909, coll. 397-540;
 Doro Levi, La necropoli di Angelu Ruju e la civiltà eneolitica della Sardegna, in Studi Sardi, X-XI, 1952, pp. 5–51;
 Jacques Audibert, Préhistoire de la Sardaigne-Résultats de mission archéologique, in Bulletin di Musée d'Anthropologie préhistorique de Monaco, 5, 1958, pp. 189–246;
 Ercole Contu, Notiziario Sardegna, in Rivista di Scienze Preistoriche, 1968, pp. 421–430;
 Giuseppa Tanda, Jngeborg Mangold, L'arte delle Domus de Janas, Chiarella, Sassari, 1985

Voci correlate
Necropoli di Santu Pedru

Altri progetti

Collegamenti esterni

Anghelu Ruju
Località della Riviera del Corallo
Angelu Ruju
Siti archeologici preistorici

Necropoli di Anghelu Ruju


Iván Vladimir  Banista Castillo (El Chorillo, Distrito de Panamá, Panamá, 7 de agosto de 1977) mais conhecido como El Roockie na América Latina e The Roockie nos Estados Unidos, e é um cantor de Reggae.

Músicos do Panamá
Compositores do Panamá

El Roockie


Cupid Angling er en amerikansk stumfilm fra 1918.

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1918
Dramafilm fra USA

Cupid Angling


An Phaea janzeni in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Chemsak hadton 2000. An Phaea janzeni in nahilalakip ha genus nga Phaea, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha:
 Costa Rica.
 Honduras.
 Panamá.

Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Phaea

Phaea janzeni


Palmeira é uma localidade de Cabo Verde, situada na costa oeste da Ilha do Sal.

Situa-se junto ao mar, possuindo uma porto e único porto ativado na ilha desde anos de 1960 com rodovias de mar com outros ilhas, São Nicolau, Boa Vista e indiretamente Santiago e São Vicente.  Na zona oeste na costa possuindo algumas praias de Fontana e Buracona.

Pesca

Patrimónios
Igreja de São José
Igreja Nazareno
Biblioteca Municipal Jorge Barbosa

Sal (Cabo Verde)
Aldeias de Cabo Verde

Palmeira (Sal)


Stuart Wilson é um sonoplasta e diretor de som estadunidense. Foi indicado ao Oscar de melhor mixagem de som em três ocasiões: na edição de 2013 por War Horse, na edição de 2016 por Star Wars: The Force Awakens e na edição de 2017 pelo filme Rogue One: A Star Wars Story.

Ligações externas

Engenheiros de som

Stuart Wilson (sonoplasta)


An Drombus simulus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Smith hadton 1960. An Drombus simulus in nahilalakip ha genus nga Drombus, ngan familia nga Gobiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Drombus

Drombus simulus


Die fynbossterappel (Diospyros glabra) is 'n klein boom. Die spesie is endemies aan die Noord-Kaap en die Wes-Kaap. Dit kom voor vanaf die Bokkeveldberge-eskarp by Nieuwoudtville, suidwaarts tot by Worcester en die Kaapse Skiereiland en ooswaarts tot by tot by Uniondale en is deel van die fynbos.

Die boom se FSA-nommer is 603.1. In Engels staan die boom bekend as Fynbos Star-apple.

Sien ook
 Alfabetiese lys van Suid-Afrikaanse bome

Verwysings

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

Bome van Afrika
Diospyros
Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika

Diospyros glabra


Chloé Zhao, rođena Zhao Ting (pojednostavljeni kineski: 赵婷; tradicionalni kineski: 趙婷; pinyin: Zhào Tíng, rođena 31. marta 1982.), kineska je filmska rediteljka, poznata prvenstveno po svom radu na nezavisnim filmovima. Zhaoin debitantski dugometražni film, Songs My Brothers Taught Me (2015), premijerno je prikazan na Sundance Film Festivalu uz pohvale kritike i nominiran za nagradu Independent Spirit za najbolji prvi igrani film . Njen drugi dugometražni film, The Rider (2017), bio je hvaljen od strane kritike i nominiran za nagradu Independent Spirit za najbolji film i najbolju režiju.

Zhao je stekla međunarodno priznanje vesternom Nomadland (2020), koji je osvojio brojna priznanja, uključujući Zlatnog lava na Venecijanskom filmskom festivalu, nagradu People's Choice na Međunarodnom filmskom festivalu u Torontu . Dobivši četiri nominacije za Oskara za film, Zhao je osvojila i najbolji film i najbolju režiju, postavši druga žena u istoriji koja je osvojila potonju nakon Kathryn Bigelow  2010.  i prva žena obojene kože koja je osvojila ovu kategoriju. Osvojila je i nagrade za režiju na nagradama Udruženja američkih režisera, Zlatnim globusima i Filmskim nagradama Britanske akademije, postavši druga ženska dobitnica svake od njih. Film nije bio prikazan u Kini, uz spekulacije da je to zbog njenih prethodnih komentara o naciji, a vijesti o njenoj osvojenoj za najbolju režiju na dodjeli Oskara također su cenzurirane.

Zhaoin najnoviji film je film o superherojima Marvel Cinematic Universe Eternals, koji je napisala i režirala, a objavljen je 5. novembra 2021.

Reference

Vanjski linkovi

Rođeni 1982.
Živi ljudi
Independent Spirit za najboljeg režisera
BAFTA za najbolju režiju
Oscar za najbolju režiju

Chloé Zhao


Carbon Hill er en by i den nordvestlige del af delstaten Alabama i USA. Byen har  indbyggere og ligger i det amerikanske county Walker County.

Referencer

Ekstern henvisning

Byer i Alabama

Carbon Hill (Alabama)


An Amphionthe caudalis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Schwarzer hadton 1929. An Amphionthe caudalis in nahilalakip ha genus nga Amphionthe, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Costa Rica. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Amphionthe

Amphionthe caudalis


Pleistocen je epoha je kenozoika. Imenovan je po grčkim riječima pleistos (= većina) i ceno (= nov). Pleistocenu je prethodila epoha pliocen, a nastavlja se u recentnu holocensku. Treća je epoha geološkog perioda neogen, odnosno 6. epoha ere kenozoik. Trajao je od prije oko 1,81 milion do prije 11.550 godina.

U arheologiji, kraj pleistocena odgovara kraju starijeg kamenog doba (paleolit)

Datiranje pleistocena
U 2005. je Međunarodna komisija za stratigrafiju (tijelo Međunarodne unije geoloških nauka) odredila da se kaopočetak pleistocena uzima 1,81 milion, tj. 11.550 godina prije današnjice, pri čemu je kraj izražen u radiougljičnim godinama. Pokriva veći dio razdoblja učestalih glacijacija, sve do konačnog zahlađenja zvanog Mlađi Dryas, čiji je je datiran na oko 9.600. godinu p.n.e., odnosno prije 11.550 kalendarskih godina.

GSSP za početak pleistocena je u referentnoj sekciji u Vrici, 4 km južno od Crotonea na Kalabriji u južnoj Italiji, lokaciji čije je točno datiranje nedavno bilo potvrđeno analizom izotopa stroncijuma i kisika, isto kao i planktonskim foraminiferama. Kao i u primjerima drugih geohronoloških kategorija, naslage stijena koje definiraju početak pleistocena, dobro su definirane, ali pouzdano datiranje njihovih početaka i kraja perioda nije sasvim sigurni. Naziv ove epohe je trebao pokrivati period učestalih glacijacija, ali je početak datiran prekasno, a poznato je da je zahlađenja i glacijacija bilo i prije oko 100 miliona godina, tj. u pliocenu. Neki klimatolozi smatraju da bi se ta odrednica mogla pomjeriti na oko 2,5 miliona prije našg vremena.

Za opis posljednjeg ledenog doba, u upotrebi je termin plio-pleistocen.

Konstante u historiji pliocenskih i pleistocenskih klimatskih promjena u pliocena i pleisticenu, jedan su od razloga zašto je Međunarodna komisija za stratigrafiju obeshrabrila korištenje izraza "Kvartar". Nakon toga, pleistocen se smatra epohom neogena.

Pleistocenska klima i geografija

Recentni kontinenti su suštinski bili na današnjim pozicijama već tokom pleistocena, otkada se nisu pomjerili više od 100 km.

Pleistocenska klima je bila obilježena pojavov devet manjih ledenih udara koji se grupiraju u četiri poznate glacijacije, između kojih su trajali kraćia razdoblja otopljavanja (interglacijacije) klimu su Za vrijeme oledbi, kontinentalni ledenjaci su, mjestimice, napredovali sve do 40. paralele. Na vrhuncu glacijalnih udara, oko 30% Zemaljske površine je bilo pod ledom, a se zona vječnog leda se, u Sjevernoj Americi i Evroaziji prostirala nekoliko stotina kilometara južno od ledenog pokrivača.

Svaki od pomenutih prodora leda je velike količine vode vezao u kontinentalne ledenjake, koji su dosezali debljinu i do 1500–3000 m, što je dovelo do privremenog pada razine mora od 100 m ili više na cijeloj površini Zemlje. Između oledbi vladala je klima slična današnjoj, sa čestim je poplavljenjem obala.

Glacijalni učinci su bili globalni. Antarktik je, cijelim tokom pleistocena, bio pokrivena ledom, isto kao i u prethodnom pliocenu. Ande i Patagonija su također bile pokrivene polarnom kapom. Ledenjaci su bili i na Novom Zelandu i Tasmaniji. Danas nestajući ledenjaci na Mount Kenyiji, Kilimanjaru i Gorju Ruwenzori na istoku i središtu Afrike bili su daleko veći, a postojali sum i oni na planinama Etiopije i na zapadu, na masivu Atlasa.

Veći broj ledenih ploha Sjeverne hemisferej stopio se u jedan veliki. Cordillerski ledeni pokrov se prostirao na sjeverozapadu Sjeverne Amerike, dok je istok jbio pokriven Laurentideom. Skandinavski ledeni pokrivač je bio pritisnuo sjevernu Evropu, uključujući Britaniju, a led je okovao i Alpe. Manji kompleksi ledenjaka su bili i u Sibiru i na arktičkoj plohi, a sjeverna mora su bila zamrznuta. Zbog blokade vodenih tokova i smanjenog isparavanja usljed hladnijeg zraka, južno od ledenog pokrivača akumulirala su se ogromna jezera. Sjeverni dio središta Sjeverne Amerike je u potpunosti bio pokriven jezerom Agassiz. Na zapadu Amerike, oko 100 bazena, sada uglavnom isušenih, bilo je ispunjeno vodom. Jezero Bonneville, na primjer, je bilo tamo gdje je danas Veliko slano jezero. U Evroaziji su također nastala velika jezera, kao posljedica prodora ledenjaka. Rijeke su bile veće, sa više pritoka, a sve su i imale stabilniji tok. Afrička jezera su također bila veća, vjerovatno zbog smanjenog ispravanja. S druge strane, pustinje su bile suhlje i prostranije. Zbog smanjenja okeanskog i drugog ispravanja, bilo je manje kiša.

Palaeociklusi
Rezultanta povremenih činitelja koji djeluju na Zemljinu površinu ponavlja se u određenim ciklusima, što se osobito odnosi na klimu, okeaske strujei, vjetrove, temperaturu i druge. To je posljedica cikličnih promjena u kretanju planeta i njihovog odnosa prema Suncu, uključujući i Zemlju. Smatra se da je poklapanje u ciklusima tih faktora uvjetovalo učestale glacijacije u pleistocenu (vidi: Apsolutna geohronologija)

Milankovićevi ciklusi
Klimatske promjene u pleistocenu odedilo je devet glacijacijalnih udara svrstanih u četiri velike glacijacije i tri interglacie. Hladni udari tokom glacijacija označavaju se kao stadijali, a topliji periodi između njih – inetrstadijali. Iako je bilo više pretpostavki om uzrocima ovih promjena, danas se vjeruje da su njihova glavna odrednica bili Milankovićevi ciklusi. To su periodičkle varijacije u regionalnoj solarnoj radijaciji uzrokovane promjenama u kretanju Zemlje, tj. dužine perihela, ekscentričnosti Orbite i nagiba ekliptike.

Također se vjeruje, da Milankovićevi ciklusi nisu mogli biti jedini faktor tih promjena, jer oni ne mogu objasniti početak ni kraj pleistocenskog ledenog doba, kao ni učestala ledena doba. Najbolje služe kao model unutar pleistocena te se na temelju njega mogu odrediti ledena doba svakih 100.000 godina. Kao zanimljiv detalj, prema zapisima hroničara, može biti činjenica da je ideja o poklapanju pomenutih ciklusa Milankoviću došla u jednoj beogradskoj kafani, uz čašu crnog vina.

Ciklusi razine izotopa kisika
Kao dijagnosički postupak za utvrđivanje promjena okeanske temperature oristi se analiza razine izotopa kisika, na osnovu varijacije u odnosu dva izotopa kisika O-18 prema O-16 spektrometrijom mase) prisutnih u kalcitu s okeanskih temeljenih uzoraka, a samim tim i promjene klime. Hladniji okeani su bogatiji s O-18, prisutnim u školjkama mikroorganizama koje luče kalcit.

Novija verzija uzimanja uzoraka koristi današnje ledene pokrove. Iako siromašniji u kisiku O-18 od morske vode, snijeg koji je pada na ledenjake svake godine je svejedno sadržavao O-18 i O-16 u razini ovisnoj o srednjoj temperaturi.

Ako se kreira temperaturni grafikon, uočava se cikličnost promjena klime. Temperaturne koordinate se pojavljuju u obliku devijacije od današnjih srednjih godišnjih temperatura, koje predstavljaju nulu. Ovakav oblik grafikona se temelji na drugoj razini izotopa tokom vreemena. Razine se pretvaraju u procentne razlike (δ) od odnosa pronađenog u stanardnoj srednjoj okeanskoj vodi(SMOW).

Grafikon u oba oblika se pojavljuje kao val s alikvotnim tonovima. Jedna polovina perioda je morski izotopni stadij (MIS, koji označava glacijaciju (ispod nule) ili interglacijal (iznad). Alikvotni tonovi su stadijali ili interstadijali.

Prema ovih nalazima, na Zemlji su se zbila 44 MIS stadija, počevši od prije 2,4 miliona godina, u pliocenu. Pliocenski stadiji su bili plitki i česti. Kasniji su bili intenzivniji i duži.

Stadijali se obično numeriraju od holocena, koji predstavlja MIS1; dobijaju parni, a interglacijali neparni broj. Prva veća glacijacija bila je MIS22 prije 850.000 godina, a najveće se glacijacije su bile 2., 6. i 12., dok su najtoplija inetrglacijacije 1., 5., 9. i 11.

Fauna
Za pleistocen ili holocen nisu određeni nikakvi faunski stadiji. I morska i kontinentalna fauna je u suštini bila kao i današnje. Postoje nedvojbeni dokazi da je čovjek, u recentni oblik, evoluirao tokom pleistocena.

Masovno izumiranje krupnih sisara (megafauna|megafaune), koje je uključivalo mamute, mastodonte, sabljozube tigrove, gliptodonte i kopnene ljenivce je započelo krajem pleistocena i nastavilo se u holocenu.

Masovna izumiranja su bila posebno oštra u Sjevernoj Americi gdje su nestali nestali domaći konji i kamile.

Datiranje i glavna obilježja
U raspoloživim izvorima sa područja bivše Jugoistočne Evrope, pleiston se obično dijeli na:
Gornji ili Kasni,
Srednji, i
Donji ili Rani.
U zapadnoj literaturi, ova epoha je najčešće podijeljena na doba ili stadije:
Tarantian: 0,126–0,0117
Ionian: 0,781–0,126
Calabrian: 1,80–0,781
Gelasian: 2,58–1,80(u milionima godina).

Reference

Također pogledajte
Apsolutna geohronologija
Relativna geohronologija
Geohronološki metod

Vanjski linkovi
 Vrica

Geološke epohe
Kvartar
Pleistocen

Pleistocen


Cao Thượng là thị trấn huyện lỵ của huyện Tân Yên, tỉnh Bắc Giang, Việt Nam.

Địa lý
Thị trấn Cao Thượng nằm ở phía đông huyện Tân Yên, có vị trí địa lý:
Phía đông giáp xã Hợp Đức
Phía tây giáp xã Cao Xá
Phía nam giáp Liên Chung và xã Việt Lập
Phía bắc giáp xã Liên Sơn và xã Phúc Hòa.

Thị trấn Cao Thượng có diện tích 9,44 km², dân số năm 2018 là 13.323 người, mật độ dân số đạt 1.411 người/km².

Lịch sử
Trước năm 1945, Cao Thượng là một xã thuộc tổng Mục Sơn, phủ Yên Thế, tỉnh Bắc Giang.

Sau Cách mạng Tháng Tám, xã Cao Thượng hợp nhất với các xã Đạm Phong, Mục Sơn và Dương Sơn thành xã Cương Lập.

Cuối năm 1955, xã Cương Lập chia thành hai xã Cương Lập và Liên Sơn. Đến năm 1971, xã Cương Lập đổi tên thành xã Cao Thượng.

Ngày 18 tháng 2 năm 1997, Chính phủ ban hành Nghị định 14/CP. Theo đó, thành lập thị trấn Cao Thượng trên cơ sở 238,96 ha diện tích tự nhiên và 3.810 người của xã Cao Thượng; 28,3 ha diện tích tự nhiên và 781 người của xã Cao Xá; 1,88 ha diện tích tự nhiên và 72 người của xã Liên Sơn.

Sau khi thành lập, thị trấn Cao Thượng có 269,14 ha diện tích tự nhiên và 4.663 người. Xã Cao Thượng còn lại 627,79 ha diện tích tự nhiên và 5.909 người.

Đến năm 2018, thị trấn Cao Thượng có diện tích 2,58 km², dân số là 6.756 người, mật độ dân số đạt 2.619 người/km², gồm 3 phố: Hoàng Hoa Thám, Phố Mới, Ngô Xá và 10 khu: Ngò, Đồng Mới, Chợ, Đông, Vườn Đình, Đình Giã, Thiếm, Nguộn, Đầu, Đồi Đỏ. Xã Cao Thượng có diện tích 6,86 km², dân số là 6.567 người, mật độ dân số đạt 957 người/km², gồm 13 thôn: Hòa Sơn, Chám, Trong Thượng, Đình, Bậu, Bùi, Hợp Tiến, Tân Lập, Tân Tiến, Chùa, Trong Hạ, Ngoài Hạ, Phố Bùi.

Ngày 21 tháng 11 năm 2019, Ủy ban Thường vụ Quốc hội ban hành Nghị quyết số 813/NQ-UBTVQH14 về việc sắp xếp các đơn vị hành chính cấp xã thuộc tỉnh Bắc Giang (nghị quyết có hiệu lực từ ngày 1 tháng 1 năm 2020). Theo đó, sáp nhập toàn bộ diện tích và dân số của xã Cao Thượng vào thị trấn Cao Thượng.

Chú thích

Xem thêm
Danh sách thị trấn tại Việt Nam

Huyện lỵ Việt Nam

Cao Thượng (thị trấn)


Pseudicius reiskindi – gatunek pająka z rodziny skakunowatych.

Gatunek ten został opisany w 1992 roku przez Jerzego Prószyńskiego na podstawie parki okazów: samca i młodocianej samicy. Epitet gatunkowy honoruje Jona Reiskinda, który odłowił materiał typowy.

Samiec ma karapaks o długości 1,77 mm, jasnobrązowy z ciemniejszym polem ocznym i szerokim paskiem białych szczecinek nad brzuszną krawędzią. Opistosoma samca ma 2,21 mm długości, żółtawobrązowe boki i pas środkowy, dwa pasy białych szczecin po bokach środkowego oraz 3 pary ciemno pigmentowanych plamek. Przednie odnóża samca są rudobrązowe. U młodocianej samicy karapaks i przednie odnóża są żółtawe, a opistosoma biaława z 3 parami rudobrązowych kropek. Nogogłaszczki samca różnią się od tych u P. philippinensis grubszą apofizą goleniową, od P. samoensis wspomnianą apofizą bardziej zakrzywioną, a od P. tamaricis ową apofizą znacznie krótszą.

Gatunek orientalny, znany tylko z Brunei na Borneo, gdzie zamieszkuje lasy namorzynowe.

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Rysunki diagnostyczne Pseudicius reiskindi w Monograph of the Salticidae (Araneae) of the World 1995-2015 Part II - Global Species Database of Salticidae (Araneae)  Jerzego Prószyńskiego

Skakunowate (pająki)
Pająki Azji
Gatunki i podgatunki zwierząt nazwane w 1992 roku

Pseudicius reiskindi


Tjelovek na svojom meste () er en sovjetisk spillefilm fra 1972 af Aleksej Sakharov.

Medvirkende
 Vladimir Menshov som Semjon Bobrov
 Anastasiya Vertinskaya som Klara Veresova
 Armen Dzhigarkhanyan som Artasjes Kotjarjan
 Lev Durov som Ivan Gorbatjov
 Viktor Avdyushko som Vasilij Serov

Referencer

Eksterne henvisninger

Sovjetiske film fra 1972
Dramafilm fra Sovjetunionen

Tjelovek na svojom meste


Kaliwatan sa isda ang Aspasmodes briggsi. Una ning gihulagway ni Smith ni adtong 1957. Ang Aspasmodes briggsi sakop sa kahenera nga Aspasmodes, ug kabanay nga Gobiesocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Seychelles

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Seychelles
Aspasmodes

Aspasmodes briggsi


Slučajna zavojnica je polimerna konformacija  u kojoj su monomerne podjedinice orijentirane nasumično, a još uvijek su vezane do susjedne jedinice. To nije jedan specifični oblik, već statistička raspodjela oblika za sve lance u populaciji makromolekula . Ime konformacije izvedeno je iz ideje da će, u nedostatku specifičnih, stabilizacijskih interakcija, polimerna okosnica nasumično uzorkovati" sve moguće konformacije. Mnogi linearni, nerazgranati homopolimeri  – u  rastvoru ili iznad njihovih temperatura topljenja –  pretpostavljaju (približno) slučajne zavojnice.

Model slučajnog hoda: Gaussov lanac

Postoji ogroman broj različitih načina po kojima se lanac može presaviti u relativno kompaktnom obliku, poput raspetljane kuglice kanapa s puno otvorenog prostora, a  relativno je malo načina na koje može biti više ili manje ispružen. Dakle, ako svaka konformacija ima jednaku vjerovatnoću ili statističku  težinu, lanci će mnogo vjerojatnije biti loptasti nego što će se produžiti – što je čisto entropijski učinak . U statističkom ansamblu lanaca, većina njih će, prema tome, biti labavo skupljena. Ovo je oblik kojeg će svaki od njih imati većim tokom vremena.

Ako se linearni polimer smatra slobodno povezanim lancem s podjedinicama N, svake dužine
, tada zauzims  nula volumena, tako da niti jedan dio lanca ne isključuje drugi s bilo kojeg mjesta. Segmenti svakog takvog lanca u ansamblu mogu se smatrati izvedbom slučajnog hoda (ili "slučajnog leta") u tri dimenzije, ograničene samo time da svaki segment mora biti povezan sa svojim susjedom. Ovo je matematički model  idealnog lanca.  Jasno je da je maksimalna, potpuno povećana dužina "L" lanca
. Ako pretpostavimo da svaka moguća konformacija lanca ima jednaku statističku težinu, može biti prikazano da je vjerojatnoća P (r) polimernog lanca u statističkoj populaciji, da bi udaljenost r između krajeva bila u skladu s karakteristikom raspodjelom opisanom formulom

Prosjek  (korijen srednjeg kvadrata) udaljenosti od kraja do lanca, , ispada da je  puta kvadratni korijen iz N — drugim riječima, prosječna udaljenost  mjeri  se s N0,5.

Iako se ovaj model naziva "Gaussovim lancem", funkcija distribucije nije Gausova (normalna) raspodjela. Funkcija raspodjele vjerovatnoća udaljenosti od kraja do kraja Gaussova lanca nije nula samo za r > 0.
 U stvari, funkcija distribucije Gaussovog lanca također je nefizička za stvarne lance, jer ima vjerojatnoću koja se  razlikuje od nule za dužine veće od produženog lanca. To dolazi iz činjenice da, strogo rečeno, formula vrijedi samo za ograničavajući slučaj beskonačno dugog lanca. Međutim, to nije problematično jer su vjerojatnoće vrlo male.

Pravi polimeri
Pravi polimer nije slobodno spojen.  A–C–C– pojedinačna veza ima fiksni ugao tetraedar od 109,5 strpeni. Vrijednost L dobro je definirana za, recimo, potpuno produženi polietilen ili najlon, ali manja je za  N &xnbsp; l zbog cik-cak okosnice. Međutim, oko mnogih lančanih veza postoji slobodna rotacija. Gore navedeni model može se poboljšati. Duža, "efektivna" dužina jedinice može se definirati tako da se lanac može smatrati slobodno spojenim, zajedno s manjim N, tako da se ograničenje i dalje poštuje. To, također, ima Gaussovu distribuciju. Međutim, specifični slučajevi također se mogu precizno izračunati. Prosječna udaljenost od kraja do kraja za  slobodno rotirajući  (neslobodno spojen) polimetilen (polietilen sa svakom strukturom –CC– koja se smatra podjedinicom) je L = N x l puta kvadratni korijen iz 2N , povećano za faktor od oko 1,4. Za razliku od nultog volumena pretpostavljenog u proračunu slučajnog hoda, svi stvarni polimerni segmenti zauzimaju prostor zbog van der Waalsovog radijusa svojih atoma, uključujući glomazne supstituentske grupe koje ometata rotacija veza. To se također može uzeti u obzir u izračunima. Svi takvi učinci povećavaju srednju udaljenost između krajeva.

Budući da je njihova polimerizacija stohastički saveznička, dužine lanaca u bilo kojoj stvarnoj populaciji sintetskih polimera podvrgavat će se statističkoj raspodjeli. U tom slučaju,  za prosječnu vrijednost treba uzeti N. Također, mnogi polimeri imaju nasumično grananje.

Čak i s korekcijama za lokalna ograničenja, model slučajnog hoda zanemaruje sterne smetnje između lanaca i između distalnih dijelova istog lanca. Lanac se često ne može premjestiti iz određene konformacije u usko povezanu,  malim pomicanjem, jer bi jedan njegov dio morao proći kroz drugi dio ili kroz susjeda. Još se uvijek može nadati da će model idealnog lanca sa slučajnom zavojnicom biti barem kvalitativna indikacija oblika i dimenzija stvarnih polimera u rastvoru i u amorfnom stanju, sve dok postoje samo slabe fizičko-hemijske interakcije između monomera. Ovaj model i Flory-Hugginsova teorija rastvora, za koju je Paul Flory dobio Nobelovu nagradu za hemiju, 1974., tobože se odnosi samo na idealne, razrijeđene rastvore. Ali postoji razlog za vjerovanje (npr.  studije neutronske difrakcije ) da se učinci isključenog volumena mogu poništavati, tako da, pod određenim uvjetima, dimenzije lanca u amorfnim polimerima imaju približno idealan proračun veličine.

Kada odvojeni lanci međusobno međusobno djeluju, kao u stvaranju kristalnih područja u čvrstoj termoplastici, mora se koristiti drugačiji matematički pristup.

Čvršći polimeri kao što su spiralni polipeptidi, kevlar i dvolančana DNK mogu se tretirati modelom zvanim crvoliki lanac.

Čak će se i kopolimerni monomeri nejednake dužine raspodijeljuju u slučajnim zavojnicama ako podjedinicama nedostaju ikakve specifične interakcije. Dijelovi razgranatih polimera mogu također pretpostavljati slučajne zavojnice.

Ispod njihovih temperatura topljenja, većina termoplastičnih polimera (polietilen, najlon, itd.) Ima amorfnu regiju u kojoj se lanci približavaju slučajnim zavojnicama, izmjenjujući se s regijama koje su kristalna linija. Amorfna područja doprinose elastičnosti, a kristalna područja čvrstoći i krutosti.

Složeniji polimeri poput proteina, s različitim hemijskim grupama, koji međusobno djeluju, pričvršćeni su na njihove okosnice,  samookupljeni u dobro definirane strukture. No, za segmente proteina i polipeptida kojima nedostaje sekundarna struktura često se smatra da imaju konformaciju slučajne zavojnici, u kojoj je jedini fiksni odnos spajanje susjednih aminokiselinskih ostataka  peptidne veze. To zapravo nije slučaj, jer će statistička  cjelina]] biti energija ponderirana zbog interakcija između aminokiselinslih  bočnih lanaca, s nižom energijom konformacije koja je češće prisutna. Pored toga, čak i proizvoljne sekvence aminokiselina pokazuju određene vodikove veze i sekundarnu strukturu. Zbog toga se povremeno daje prednost izrazu "statistička zavojnica". Konformacijska entropija, povezana sa stanjem slučajne zavojnice, značajno doprinosi njegnoj energetskoj stabilizaciji i čini velik dio energetske barijere za savijanje proteina.

Spektroskopija
Konformacija slučajne zavojnice može se otkriti spektroskopskim tehnikama. Raspored ravninskih amidnih veza rezultira prepoznatljivim signalom u kružnom dihroizmu. Hemijski pomak aminokiselina u konformaciji slučajne zavojnice dobro je poznat u nuklearnoj magnetnoj rezonanciji (NMR). Odstupanja od ovih obrazaca često ukazuju na prisustvo neke sekundarne strukture, a ne na potpunu slučajnu zavojnicu. Nadalje, u višedimenzikskim NMR eksperimentima postoje signali koji ukazuju da stabilne, nelokalne interakcije aminokiselina izostaju za polipeptide u konformaciji slučajne zavojnice. Isto tako, na slikama dobivenim eksperimentima kristalografijom, segmenti slučajne zavojnice jednostavno rezultiraju smanjenjem elektronske gustoće ili kontrastom. Slučajno namotano stanje za bilo koji polipeptidni lanac može se postići sistemom denaturacija. Međutim, postoje dokazi da proteini nikada nisu uistinu slučajne zavojnice, čak i kada su denaturirani (Shortle & Ackerman

Također pogledajte
Savijanje proteina
Prirodno stanje
 Rastaljena kugla
 Vjerovatnoća

Reference

Vnjski linkovi
polymer statistical mechanics
A topological problem in polymer physics: configurational and mechanical properties of a random walk enclosing a constant are
D. Shortle and M. Ackerman, Persistence of native-like topology in a denatured protein in 8 M urea, Science 293 (2001), pp. 487–489
Sample chapter "Conformations, Solutions, and Molecular Weight" from "Polymer Science & Technology"  courtesy of Prentice Hall Professional publications

Fizika polimera
Fizička hemija
Proteini
Biofizika

Slučajna zavojnica


An Bothriopsis medusa in uska species han Viperidae nga ginhulagway ni Richard Sternfeld hadton 1920. An Bothriopsis medusa in nahilalakip ha genus nga Bothriopsis, ngan familia nga Viperidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Bothriopsis

Bothriopsis medusa


The 1978 Wyoming gubernatorial election took place on November 7, 1978. Incumbent Democratic Governor Edgar Herschler ran for re-election to a second term. After winning a contested Democratic primary, he advanced to the general election, where he faced former State Senator John Ostlund, the Republican nominee. Despite the strong Republican performance nationwide, Herschler's personal popularity allowed him to narrowly win re-election to Ostlund, making him the first Democratic Governor to win re-election since Lester C. Hunt in 1946.

Democratic primary

Candidates
 Edgar Herschler, incumbent Governor
 Margaret McKinstry, member of the Laramie County Community College Board of Trustees

Results

Republican primary

Candidates
 John Ostlund, former State Senator
 Gus Fleischli, former State Representative
 Jim Bace, real estate agent

Results

Results

References

1978 Wyoming elections
1978
Wyoming
November 1978 events

1978 Wyoming gubernatorial election


An Platypharodon extremus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Herzenstein hadton 1891. An Platypharodon extremus in nahilalakip ha genus nga Platypharodon, ngan familia nga cyprinidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Platypharodon

Platypharodon extremus


Margrete af Frankrig (, ; 1158 – 18. september 1197) var dronning af England gennem sit ægteskab med Henrik den Unge Konge og dronning af Ungarn og Kroatien gennem sit ægteskab med Béla 3. af Ungarn.

Liv
Hun var den ældste datter af Ludvig 7. af Frankrig fra hans andet ægteskab med Konstance af Kastilien. Hendes ældre halvsøstre, Marie og Alix, var også ældre halvsøstre af hendes fremtidige mand.

Hun blev forlovet med Henrik den Unge Konge den 2. november 1160. Henrik var den anden af fem sønner født i ægteskabbet mellem Kong Henrik 2. af England og Eleonora af Aquitanien. Han var fem år gammel ved aftalens indgåelse, mens Margrete var tre år. Margretes medgift var den vitale og meget omstridte territorium Vexin.

Dronning af England
Hendes mand sin fars medkonge i 1170. Fordi ærkebiskop Thomas Becket var i eksil, blev Margrete ikke kronet sammen med sin mand den 14. juli 1170. Denne undladelse og kroningen, der blev håndteret af en stedfortræder, gjorde hendes far meget vred. For at behage den franske konge fik Henrik 2. sin søn og Margrete kronet sammen i Winchester Cathedral den 27. august 1172. Da Margrete blev gravid, opholdt hun sig i Paris, hvor hun den 19. juni 1177 fødte en for tidligt født søn, parrets eneste søn Vilhelm, som døde tre dage senere den 22. juni. Hun fik ingen yderligere børn.

I 1182 blev hun beskyldt for at have haft et kærlighedsaffære med William Marshal, 1. jarl af Pembroke, dog betvivlede samtidige krønikeskrivere sandheden af disse beskyldninger. Henrik har muligvis startet processen mod at få deres ægteskab annulleret tilsyneladende på grund af hendes utroskab, men i virkeligheden fordi hun ikke kunne føde en arving. Margrete blev sendt tilbage til Frankrig ifølge E. Hallam (The Plantagenets) og Amy Kelly (Eleonore of Aquitaine og the four kings) for at holde hende i sikkerhed under borgerkrigen mod den unge Henriks bror Richard Løvehjerte. Hendes mand døde i 1183, mens han var på felttog i Dordogne-regionen i Frankrig. I kraft af sit ægteskab med Henrik den Unge Konge, hertugen af Anjou, blev hun indsat som hertuginde. Den krone, som han og hun ville have båret, blev beskrevet omkring 1218 som "Huset Anjous traditionelle ring af roser krone". Margrete kan have taget hendes krone med til Ungarn i 1186, da hun giftede sig med kong Bela 3. En ring af roser krone blev fundet i en klostergrav i Budapest i 1838, som måske er den samme.

Dronning af Ungarn
Efter at have modtaget en betydelig pension i bytte for overgivelse af sin medgift, bestående af Gisors og Vexin, blev hun Béla 3. af Ungarns anden hustru i 1186.

Hun blev enke for en anden gang i 1196 og døde på pilgrimsrejse til Det hellige Land i Akko i 1197, hvortil hun var ankommet blot otte dage før sin død. Hun blev begravet i Katedralen i Tyrus, ifølge Ernoul, krønikeskriveren, der fortsatte Vilhelm af Tyrus' krønike.

Referencer

Dronninger af Ungarn
Huset Árpád
Huset Plantagenet
Huset Capet
Dronninger af England
Prinsesser af Frankrig

Margrete af Frankrig (1158-1197)


Warren Joseph Cole (12. september 1940 - 17. juli 2019) var en newzealandsk roer og olympisk guldvinder.

Ved OL 1968 i Mexico City vandt Cole en guldmedalje i firer med styrmand, sammen med Ross Collinge, Dudley Storey, Dick Joyce og styrmand Simon Dickie. Newzealænderne vandt guldmedaljen foran Østtyskland, der fik sølv, mens Schweiz sikrede sig bronzen. Fire år senere, ved OL 1972 i München, deltog han i samme disciplin, hvor newzealænderne sluttede på sjettepladsen.

Cole vandt desuden en VM-bronzemedalje i otter ved VM 1970 i Canada.

OL-medaljer
 1968:  Guld i firer med styrmand

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra New Zealand
Olympiske medaljevindere i roning
Olympiske mestre fra New Zealand
Medaljevindere ved sommer-OL 1968

Warren Cole


An Strangalia occidentalis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Linsley ngan Chemsak hadton 1976. An Strangalia occidentalis in nahilalakip ha genus nga Strangalia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Strangalia

Strangalia occidentalis


An Schultzea beta in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Hildebrand hadton 1940. An Schultzea beta in nahilalakip ha genus nga Schultzea, ngan familia nga Serranidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Schultzea

Schultzea beta


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Bufonacris terrestris. Una ning gihulagway ni Walker, F. ni adtong 1871. Ang Bufonacris terrestris sakop sa kahenera nga Bufonacris, ug kabanay nga Tristiridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Santa Cruz
 Región de Magallanes y de la Antártica Chilena

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Región de Magallanes y de la Antártica Chilena
Bufonacris
Insekto sa Departamento de Santa Cruz

Bufonacris terrestris


An Noturus crypticus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Burr, Eisenhour ngan Grady hadton 2005. An Noturus crypticus in nahilalakip ha genus nga Noturus, ngan familia nga Ictaluridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Noturus

Noturus crypticus


San Pedro de los Canichanas é um pequeno povoado no Departamento de Beni, (Bolívia), onde atualmente vivem cerca de 100 famílias em condições precárias.

Atualmente a economia da região é dominada por latifundiários que tem fazendas de criação de gado bovino. Maioria da população da região tem que aceitar ser mão de obra barata nessas fazendas.

Foi fundado como uma redução jesuítica em 1697, por Agustín Zapata, agrupando 1.200 nativos da etnia canichana.

Na época das reduções foi a sede do governo central das reduções na região de "Llanos de Mojos", onde chegaram a habitar cerca de 5.000 pessoas.

No início do Século XVIII, os jesuítas chegaram a construir uma fundição de metais, onde foram construídos sinos utilizados em várias Igrejas da região e, até mesmo, exportados para países da Europa, apesar das dificuldades de transporte. No local também foram fabricados canhões e munições para combater invasões de bandeirantes.

No local também foram fabricados objetos de arte sacra e instrumentos musicais, até mesmo os mais complexos como órgãos de tubos.

Após a expulsão dos jesuítas, o local entrou em decadência.

Cidades fundadas por jesuítas

San Pedro de los Canichanas


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Stenobothrus minor. Una ning gihulagway ni Tokuichi Shiraki ni adtong 1910. Ang Stenobothrus minor sakop sa kahenera nga Stenobothrus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Republika sa Tsina

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Republika sa Tsina
Stenobothrus

Stenobothrus minor


An Sericoptera area in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Cramer hadton 1775. An Sericoptera area in nahilalakip ha genus nga Sericoptera, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Sericoptera

Sericoptera area


An Pterolophia ochreosignata in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1974. An Pterolophia ochreosignata in nahilalakip ha genus nga Pterolophia, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Philippines. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pterolophia

Pterolophia ochreosignata


Paroctopus is a small genus of octopuses  from the family Octopodidae.

Paroctopus are small-bodied; short mantled, pouch like octopuses with short, stocky arms which are 2 or 3 times the length of the mantle. The males have 1-3 enlarged suckers on each arm with their right third arm being hectocotylised and shorter than its opposite arm. There are stylets and these are non-mineralised. One to 3 enlarged suckers on all arms of males only.  The ligula is of medium size with a short calamus. Their gills have 6‑8 lamellae per outer demibranch.  Paroctopus lays small to medium-sized eggs which are on very short stalks and are attached singly in small clusters within the empty shells of gastropods and bivalves. They are uniformly coloured with little variation in pattern and they lack a patch and groove system. There is a faint frontal white spot complex. The integument lacks large primary papillae.

The species of Paroctopus are distributed in the northeastern Pacific Ocean off Mexico and the Gulf of California and in the western Atlantic Ocean, the Caribbean Sea and the Gulf of Mexico.

Species
The following species are assigned to Paroctopus:

Paroctopus araneoides * Taki, 1964
Paroctopus digueti (Perrier & Rochebrune, 1894)
Paroctopus mercatoris (Adam, 1937)

The species listed above with an asterisk (*) are taxon inquirendum and need further study to determine if they are valid species or synonyms.

References

Octopuses
Cephalopod genera
Taxa named by Adolf Naef

Paroctopus


Blues for Willadean is a 2012 American drama film written and directed by Del Shores and starring Beth Grant and Octavia Spencer.  It is based on Shores' 2003 play The Trials and Tribulations of a Trailer Trash Housewife.

Plot
The story is about Willadean, a woman who explores the shame, emotions and privacy of battered women. A film mixed with drama, humor, pain but which offers just hope to abused women. Willadean, wife of a truck driver, tries to escape from the small prison she built thanks to a friend and friend LaSonia who is always close to her and is a blues singer and encourages her with music.

Cast
Beth Grant as Willadean Winkler
Octavia Spencer as LaSonia Robinson
Dale Dickey as Rayleen Hobbs
David Steen as J.D. Winkler
Debby Holiday as Blues Singer
Louise Beard as Mrs. Garrison

Production
The film was shot in Atlanta.

References

External links

2012 films
American drama films
Films shot in Atlanta
Films shot in Georgia (U.S. state)
American films based on plays
2012 drama films
2010s English-language films
2010s American films

Blues for Willadean


Johannes Weißenfeld (født 19. august 1994 i Herdecke, Tyskland) er en tysk roer og tredobbelt verdensmester.

Weißenfeld vandt en sølvmedalje ved OL 2020 i Tokyo, hvor han sammen med Laurits Follert, Olaf Roggensack, Torben Johannesen, Jakob Schneider, Malte Jakschik, Richard Schmidt, Hannes Ocik og styrmand Martin Sauer udgjorde den tyske otter. Tyskerne blev i finalen besejret med knap et sekund af guldvinderne fra New Zealand, mens Storbritannien vandt bronze.

Weißenfeld har desuden vundet hele tre VM- og tre EM-guldmedaljer i otter, i henholdsvis 2017, 2018 og 2019.

OL-medaljer
 2020:  Sølv i otter

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra Tyskland
Olympiske medaljevindere i roning
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2020
Olympiske sølvmedaljevindere fra Tyskland
Medaljevindere ved sommer-OL 2020
Personer fra Nordrhein-Westfalen

Johannes Weißenfeld


The Netherlands women's national under-20 volleyball team represents Netherlands in international women's volleyball competitions and friendly matches under the age 20 and it is ruled by the Dutch Volleyball Association That is an affiliate of International Volleyball Federation FIVB and also a part of European Volleyball Confederation CEV.

Results

FIVB U20 World Championship
 Champions   Runners up   Third place   Fourth place

Europe U19 Championship
 Champions   Runners up   Third place   Fourth place

Team

Current squad
The following is the Dutch roster in the 2016 European U19 Championship.

Head coach:  Julien Van De Vyver

References

External links
Official website

National women's under-20 volleyball teams
Volleyball
Volleyball in the Netherlands

Netherlands women's national under-21 volleyball team


Bob Roth (born October 10, 1950) is an American Transcendental Meditation (TM) teacher and author. He is the CEO of the David Lynch Foundation and a director of the Center for Leadership Performance.

Early life and education
Bob Roth was born in Washington, D.C., U.S.A. He is the son of Dr. Merall Roth, a radiologist, and Susan Roth, a teacher. He attended Redwood High School in Larkspur, California, and graduated from the University of California at Berkeley.

Career
Roth is the CEO of the David Lynch Foundation and has taught TM for nearly 50 years. His students include thousands of at-risk students in underserved schools, military veterans, women and children who have experienced domestic violence, and numerous celebrities like Tom Hanks, Oprah Winfrey, Hugh Jackman, Martin Scorsese, Katy Perry, Russell Brand, and others.

Roth learned TM at the Berkeley TM Center in 1969. In 1972, he took a semester off college to travel to Spain and study with Maharishi Mahesh Yogi. After six months of study, Roth became a TM teacher himself.

Roth is the author of Maharishi Mahesh Yogi's Transcendental Meditation and the 2018 New York Times bestseller Strength in Stillness: The Power of Transcendental Meditation. As CEO of the David Lynch Foundation, Roth has helped bring Transcendental Meditation to more than one million students in underserved schools in 35 countries, to military veterans and their families who suffer from post-traumatic stress, and to women and children who are survivors of domestic violence. Roth also directs the Center for Health and Wellness, which is bringing meditation to Fortune 100 companies, government agencies, and nonprofit organizations. Roth is the host of the iHeartRadio podcast "Stay Calm," and on his Sirius XM radio show, Success without Stress, Roth sits down with prominent meditators to discuss their practices and the influence of Transcendental Meditation on their lives. Roth has spoken about the "science of meditation" to industry leaders at such gatherings as Google Zeitgeist, Aspen Ideas Festival, Aspen Brain Conference, Wisdom 2.0, Summit, Global Wellness Summit, and CURA's Unite To Cure at The Vatican.

Personal life
Roth resides in New York, N.Y. He has three siblings: his sister, Ellen, and brothers Bill and Tom. Having grown up in the San Francisco Bay Area, Roth is a fan of the San Francisco Giants and Golden State Warriors. He idolized Willie Mays in his youth and is a big fan of Stephen Curry today.

Awards
In 2015, Roth was the recipient of the Disruptor Award from the Tribeca Disruptive Innovation Awards for David Lynch Foundation's innovative work serving at-risk populations.

Publications and works
 Maharishi Mahesh Yogi's Transcendental Meditation. Plume, 1988. 978-1556110856
 Strength in Stillness: The Power of Transcendental Meditation. Simon & Schuster, 2018. 978-1501161216

References

American male writers
American motivational speakers
Living people
1950 births

Bob Roth


An Luscinia pectardens in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni David hadton 1877. An Luscinia pectardens in nahilalakip ha genus nga Luscinia, ngan familia nga Muscicapidae. Ginklasipika han IUCN an species komo harani ha karat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Luscinia

Luscinia pectardens


An Umbrivaga pygmaea in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Edward Drinker Cope hadton 1868. An Umbrivaga pygmaea in nahilalakip ha genus nga Umbrivaga, ngan familia nga Colubridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Umbrivaga

Umbrivaga pygmaea


Syngenes arabicus là một loài côn trùng trong họ Myrmeleontidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Kimmins miêu tả năm 1943.

Chú thích

Tham khảo

Syngenes

Syngenes arabicus


Sucupira là một đô thị thuộc bang Tocantins, Brasil. Đô thị này có diện tích 1025,515 km², dân số năm 2007 là 1667 người, mật độ 1,63 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Tocantins

Sucupira


Aurelio Menéndez Menéndez, first Marquess of Ibias (1 May 1927 – 3 January 2018) was a Spanish lawyer and politician who was the Minister of Education between 1976 and 1977.

References

1927 births
2018 deaths
20th-century Spanish lawyers
Academic staff of the Autonomous University of Madrid
Education ministers of Spain
Union of the Democratic Centre (Spain) politicians
University of Oviedo alumni
People from Gijón

Aurelio Menéndez


Dvojnospecifična protein-kinaza CLK3 je enzim koji je kod ljudi kodiran genom CLK3.
CLK3 kodira serin/treonin tip proteinskih kinaza sa nekonzrviranim N-terminalnim domenom. Duga i kratka izoforma (phclk3 i pclk3/152) nastaju iz alternativne prerade i koegzistiraju u različitim tkivima. Izoforma phclk3/152 nema domen kinaze.

Aminokiselinska sekvenca

Dužina polipeptidnog lanca je 638 aminokiselina, a molekulska težina   73.515 Da..

Simboli

C:  Cistein
D: Asparaginska kiselina
E: Glutaminska kiselina
F:  Fenilalanin
G:  Glicin
H:  Histidin
I:  Izoleucin
K: Lizin
L: Leucin
M:  Metionin
N:  Asparagin
P:  Prolin
Q:  Glutamin
R:  Arginin
S:  Serin
T:  Treonin
V:  Valin
W:  Triptofan
Y:  Tirozin

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Geni na hromosomu 15
Ljudski proteini
Proteomika

CLK3


SN 1996ah was a supernova located in the spiral galaxy NGC 5640 in the constellation of Camelopardalis. It was discovered on June 6, 1996 by American astronomer Jean Mueller, who was using the 1.2-m Oschin Schmidt telescope in the course of the second Palomar Sky Survey.

SN 1996ah had magnitude about 18 and was located 5" west and 1" south of the center of NGC 5640. It was classified as type Ia supernova.

See also
 Supernova
 NGC 5640
 Camelopardalis (constellation)

References

Supernovae
19960606
Camelopardalis

SN 1996ah


Ang Kūh-e Nīl ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Kōh-e Nīl (bukid sa Apganistan, Sar-e Pul),
 Kōh-e Nīl (bukid sa Apganistan, Wilāyat-e Bāmyān),

Iran

 Kūh-e Nīl (bukid sa Ostān-e Kohgīlūyeh va Bowyer Aḩmad),
 Kūh-e Nīl (bukid sa Ostān-e Tehrān),
 Kūh-e Nīl (bukid sa Ostān-e Lorestān),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Iran

Kūh-e Nīl


An Somatidia longipes in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Sharp hadton 1878. An Somatidia longipes in nahilalakip ha genus nga Somatidia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Somatidia

Somatidia longipes


KAV – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Kavanayen (Venezuela)

Kav


Binta Senghor (ur. 4 sierpnia 1992) – senegalska zapaśniczka walcząca w stylu wolnym. Siódma na igrzyskach afrykańskich w 2015. Brązowa medalistka mistrzostw Afryki w latach 2014 – 2015.

Przypisy

Senegalscy zapaśnicy
Urodzeni w 1992

Binta Senghor