Khenifiss Nationalpark () er en nationalpark i den sydvestlige del af Marokko, beliggende nær Akhfenir på Atlanterhavskysten i regionen Laâyoune-Boujdour-Sakia El Hamra. Den blev oprettet i 2006 og har et areal på 1.850 km². Nationalparken blev oprettet for at beskytte ørken, vådområder og kystklitter.

Historie
Parken blev først oprettet som et naturreservat i 1960, og i 1980 blev et område på 200 km² klassificeret som et Ramsarområde. I 1983 blev naturreservatet omdannet til en permanent biologisk reserve og i september   26. marts 2006 blev nationalparken oprettet.

Geografi
Parken ligger ved kysten af Atlanterhavet, nord for grænsen til Vestsahara, mellem byerne Tan-Tan (nord) og Tarfaya (syd). Den nationale vejrute 1, der løber langs den marokkanske atlanterhavskyst, passerer gennem parken.

Parken inkluderer en kystdel, Khenfiss-lagunen, den største lagune ved den marokkanske kyst og den indre del af landet, der ligger på ørkenplateauer. Lagunen er også en vigtig yngleplads for fugle. Rustand, marmorand, og Audouinsmåge er fast hjemmehørende i lagunen, og et stort antal arter kommer som vintergæster. Hvert år forbliver omkring 20.000 fugle i laguneområdet i vintersæsonen.

I den indre del af landet findes  og er typisk for Sahara-landskaber. Det inkluderer også klitter og kalkstensplateauer.

Verdensarvsstatus
Stedet blev føjet til UNESCOs verdensarvsliste tentativliste den 12/10/1998 i naturkategorien.

Referencer

Nationalparker i Marokko
IUCN Kategori II

Khenifiss Nationalpark


TNA One Night Only (2013) is a series of professional wrestling One Night Only events held by Total Nonstop Action Wrestling (TNA) in 2013.

X-Travaganza

One Night Only: X-Travaganza honored and paid tribute to the X-Division as the past, present, and future X-Division stars collided. As part of his retirement tour, this was Jerry Lynn's final match in TNA. It took place on January 12, 2013, from the Impact Zone in Orlando, Florida and aired on PPV on April 5, 2013.

 Xscape eliminations

Joker's Wild

One Night Only: Joker's Wild was made up of tag team matches in which the partners were randomly drawn in a lottery and teams had to work together to advance to the main event battle royal, with the grand prize of US$100,000. It took place on January 12, 2013, from the Impact Zone in Orlando, Florida and aired on PPV on May 3, 2013.

 Gauntlet battle royal

Hardcore Justice 2

One Night Only: Hardcore Justice 2 consisted of matches with various hardcore wrestling stipulations, and took place on March 19, 2013, from the Impact Zone in Orlando, Florida and aired on PPV on July 5, 2013.

 Hardcore gauntlet battle royal

 Six-man elimination tag team match

10 Reunion

One Night Only: 10 Reunion included stars from the early years of TNA returning. TNA's greatest feuds and rivalries from the past, were reignited for one night only. It took place on March 17, 2013, from the Impact Zone in Orlando, Florida and aired on PPV on August 2, 2013.

 Gauntlet battle royal

Knockouts Knockdown

One Night Only: Knockouts Knockdown was a series of matches featuring various Knockouts and independent wrestlers. The winners of these matches would advance to a gauntlet battle royal, with the winner being crowned the "Queen of the Knockouts". It took place on March 17, 2013, from the Impact Zone in Orlando, Florida and aired on PPV on September 6, 2013.

 Gauntlet battle royal

Tournament of Champions

One Night Only: Tournament of Champions included the top World Champions in TNA history battling to determine the greatest of all time. It took place on March 19, 2013, from the Impact Zone in Orlando, Florida and aired on PPV on November 1, 2013.

 Tournament bracket

World Cup

One Night Only: World Cup was an event which took teams of wrestlers from around the World and had them compete in Heavyweight, X Division, Tag Team and Knockouts Division matches to crown the TNA World Cup Champions. It took place on March 18, 2013, from the Impact Zone in Orlando, Florida and aired on PPV on December 6, 2013.

Teams and members

 Team USA
  Christopher Daniels
  James Storm
  Kazarian
  Kenny King
  Mickie James

 Team UK
  Douglas Williams
  Magnus
  Rob Terry
  Rockstar Spud
  Hannah Blossom

 Team International
  Funaki
  Mesias
  Petey Williams
  Sonjay Dutt
  Lei'D Tapa

 Team Aces & Eights
 D.O.C.
 Knux
 Mr. Anderson
 Wes Brisco
 Ivelisse

 Points

 Ten-person elimination tag team match

References

2013 in professional wrestling
Professional wrestling in Orlando, Florida
Events in Orlando, Florida
2013 in professional wrestling in Florida
2013

TNA One Night Only (2013)


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Niphella pulchra. Una ning gihulagway ni Bolívar, I. ni adtong 1900. Ang Niphella pulchra sakop sa kahenera nga Niphella, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 State of Tamil Nādu

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa State of Tamil Nādu
Niphella

Niphella pulchra


An Cyanoramphus cookii in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni George Robert Gray hadton 1859. An Cyanoramphus cookii in nahilalakip ha genus nga Cyanoramphus, ngan familia nga Psittacidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an duro. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cyanoramphus

Cyanoramphus cookii


Henri Theodore Young (gebore op 20 Junie 20 1911, verdwyn in 1972) was 'n Amerikaanse veroordeelde bankrower en moordenaar. Hy was bekend daarvoor dat hy aggressief was wanneer hy gyselaars geneem het.

Terwyl hy een van 'n reeks tronkstrawwe uitgedien het, het Young in 1939 saam met vier ander gevangenes probeer om van Alcatraz te ontsnap. Twee van hulle is geskiet en een, Arthur "Doc" Barker, is aan sy wonde dood. Die ander is dadelik gevang. Twee mans, Young en Rufus McCain, is vir drie jaar tot eensame opsluiting gevonnis. Elf dae nadat Young in 1942 weer in die algemene tronk opgeneem is, het hy McCain vermoor.

Geen motief vir die moord is ooit bekend gemaak nie. Young se verdediging het Alcatraz en die tronkstelsel die skuld gegee, en dit het gelei tot vrae oor hoe die gevangenis bestuur word. In 1948 is Young van Alcatraz oorgeplaas na die mediese sentrum vir federale gevangenes in Springfield, Missouri. Nadat hy sy federale tronkstraf uitgedien het, is hy na die Washington-staatsgevangenis in Walla Walla gestuur om lewenslange tronkstraf vir 'n moord in 1933 uit te dien.

Nadat Young uit Walla Walla ontslaan is, het hy in 1972 onder parool verdwyn. Dit is onbekend wat van hom geword het. Young is as 'n fiktiewe karakter met dieselfde naam uitgebeeld in die rolprent Murder in the First (1995), waarin hy deur Kevin Bacon vertolk word.

Verwysings

Skakels

Misdaad in die Verenigde State van Amerika
Alcatraz-eiland

Henri Young


Kaliwatan sa uk-ok ang Nesomylacris guarnacciai. Una ning gihulagway ni Eliécer E. Gutiérrez ni adtong 2013. Ang Nesomylacris guarnacciai sakop sa kahenera nga Nesomylacris, ug kabanay nga Ectobiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Puerto Rico

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Uk-ok sa Puerto Rico
Nesomylacris (Ectobiidae)

Nesomylacris guarnacciai


Keith Hanlon (* 1 September 1966) is 'n Ierse boogskutter. Hy het aan die Olimpiese Somerspele van 1996 deelgeneem.

Verwysings

Geboortes in 1966
Lewende mense
Olimpiese deelnemers

Keith Hanlon


Idealni rastvor ili idealna smjesa – u hemiji – je rastvor u kojem plinska faza pokazuje termodinamička svojstva analogna svojstvima smjese idealnog plina. Entalpija miješanja je nula  kao što je promjena zapremine miješanjem po definiciji: što je entalpija miješanja bliža nuli, to je ponašanje rastvora "idealnije". Pritisak pare u rastvoru slijedi ili Raoultov zakon ili Henryjev zakon (ili oba), a koeficijent aktivnosti svake komponente (koja mjeri odstupanje od idealnosti) jednak je jedinici.

Koncept idealnog rastvora je osnovni za hemijsku termodinamiku i njenu primjenu, kao što je upotreba koligativih svojstava.

Fizičko porijeklo

Idealnost rastvora analogna je idealnosti plinova, s važnom razlikom što su intermolekulske interakcije u tekućinama jake i ne mogu se jednostavno zanemariti, kao što je to slučaj kod idealnih plinova. Umjesto toga, pretpostavlja se da je srednja snaga interakcije jednake između svih molekula rastvora.

Formalnije, za kombinaciju molekula A i B, interakcije između njih,  za razliku od susjeda (UAB) i sličnih susjeda UAA i  UBB moraju biti iste prosječne jačine, tj. 2 UAB = UAA + UBB i interakcije dužeg dometa moraju biti nula (ili barem nerazlučive). Ako su molekulske sile iste između AA, AB i BB, tj. UAB = UAA = UBB, tada je rastvor automatski idealan.

Ako su molekule hemijski gotovo identične, npr. 1-butanol i 2-butanol, tada će rastvor biti gotovo idealan. Budući da su energije interakcije između A i B gotovo jednake, proizlazi da dolazi do vrlo male ukupne promjene energije (entalpije) kada se supstance miješaju. Što je priroda A i B različitija, to se očekuje da rastvor snažnije odstupa od idealnosti.

Formalna definicija
Predložene su različite povezane definicije idealnog rastvora. Najjednostavnija definicija je da je idealni rastvor onaj kojem se svaka komponenta (i), za sve kompozicije, ponaša sukladno Raoultovom zakonu Tako  je pritisak pare komponente i iznad rastvora,  je njegova molska frakcija i  je pritisak pare čiste supstance i, na istoj temperaturi.

Ova definicija ovisi o pritisku pare, koji je izravno mjerljivo svojstvo, barem za hlapljive komponente. Termodinamička svojstva se tada mogu dobiti iz hemijskog potencijala μ (ili delimične molarnosti Gibbsove energije g) svake komponente, za koju se pretpostavlja da je data idealnim formulom idealnog plina

.

Referentni pritisak  može biti  = 1 bar, ili kao pritisak smjese, radi olakšavanja rada. Supstitucijom vrijednosti   Raoultovog zakona,
.

Ova  jednadžba za hemijski potencijal može se koristiti kao alternativna definicija za idealni rastvor.

Međutim, para iznad rastvora možda se zapravo ne ponaša kao mješavina idealnih plinova. Neki autori stoga definiraju idealni rastvor za koji se svaka komponenta ponaša analogno fugabilnosti Raoultovog zakona ,

Ovdje je  komponenta  fugasnosti komponente  u rastvoru I  je fugasnost  kao čiste supstance. Budući da je fugabilnost definirana jednadžbom

ova definicija dovodi do idealnih vrijednosti hemijskog potencijala i drugih termodinamičkih svojstava, čak i kada pare komponenata iznad otopine nisu idealni plinovi. Ekvivalentna odrednica koristi termodinamičku aktivnost umjesto fugasnosti

Termodinamička svojstva

Zapremina
Ako razlikujemo ovu posljednju jednadžbu s obzirom na  na konstantu  , dobija se:

ali iz jednadžbe Gibbsovog potencijala zna se da je:

Ove dvije posljednje jednačine sastavljene daju:

Budući da je sve ovo, učinjeno za čistu supstancu, vrijedi I u smjesi, uz dodavanje indeksa  za sve  intenzivne varijable i izmjenom  u , što znači parcijalna molarna zapremina.

Primjenom prve jednadžbe ovog odjeljka na ovu posljednju jednadžbu koju smo dobili

što znači da ee u idealnoj smjesi volumen dobija dodavanje volumena njegovih komponenata:

Entalpija i toplotni kapacitet
Postupajući na sličan način, ali izveden u odnosu na, do sličnog rezultata dolazimo sa entalpijom

izvedenica s obzirom na T i pamćenje toga da je ona  pa dobijamo:

što je opet .

To znači da je entalpija smjese jednaka zbroju njezinih komponenata.

Od  and :

To je također lahko provjerljivo:

Entropija smjesa
Konačno,

Što znači da:

a budući da je Gibbsova slobodna energija po molu smjese

tada

Napokon možemo izračunati molarnu entropiju smjese, po obrascima  and

Posljedice
Interakcije rastvarač-rastvorena supstanca slične su interakcijama rastvorene supstance i druge rastvorene supstance

Budući da je entalpija miješanja (rastvora) jednaka nuli, promjena Gibbsove slobodne energije pri miješanju određuje se isključivo pomoću entropije miješanja. Stoga je molarna Gibbsova slobodna energija miješanja je

ili dvokomponentnog rastvora:

gdje m označava molarnost, tj. promjenu Gibbsove slobodne energije po molu otopine, i
 je molna frakcija komponente .

Ova slobodna energija miješanja uvijek je negativna (budući da je svaki , svaki  ili njegovo ograničenje  mora biti negativno (beskonačno), tj. "Idealni rastvori uvijek se u potpunosti miješaju".

Gornja jednadžba može se izraziti u terminima hemijskog potencijala pojedinačnih je

Bilo koja komponenta  idealnog rastvor poštuje Raoultov zakon u cijelom rasponu sastava:

gdje
 je ravnoteža pritiska pare čiste komponente
 je molna frakcija komponente u rastvoru.

Također se može pokazati da su, za idealne rastvor,  količine strogo aditivne.

Neidealnost
Odstupanja od idealnosti mogu se opisati upotrebom Margulesovih funkcija  ili koeficijenata aktivnosti. Jedan Margulesov parametar može biti dovoljan da opiše svojstva rastvora, ako su odstupanja od idealnosti skromna; takvi rastvori nazivaju se pravi rastvor .

Za razliku od idealnih rastvora, gdje su količine strogo aditivne i miješanje je uvijek potpuno, volumen neidealnog rastvora, općenito, nije jednostavni zbir zapremina komponentnih čistih tekućina i topljivost nije zagarantovana u cijelom rasponu sastava. Može se odrediti mjerenjem gustina termodinamičke aktivnosti komponenata.

Također pogledajte
 Koeficijent aktivnosti
 Entropija miješanja
 Margulesova funkcija
 Normalni rastvor
 Pravi rastvor
 Prividno molarno svojstvo
 Jednadžba razblaživanja

Reference

Rastvori
Termodinamika
Hemijska termodinamika

Idealni rastvor


Administratibo nga balangay ang Desa Bajopulau sa Indonesya. Nahimutang ni sa administratibo nga balangay sa Desa Bajopulau, lalawigan sa West Nusa Tenggara, sa sentro nga bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod. Ang Desa Bajopulau nahimutang sa pulo sa Nisa Sanae.

Hapit nalukop sa kaumahan ang palibot sa Desa Bajopulau.  Ang klima nga savanna. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Pebrero, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Enero, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga subdibisyon sa West Nusa Tenggara

Desa Bajopulau


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Trigonidium mokuleia. Una ning gihulagway ni Carvalho, T. de ug D. Otte ni adtong 2006. Ang Trigonidium mokuleia sakop sa kahenera nga Trigonidium, ug kabanay nga Trigonidiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Hawaii

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Hawaii
Trigonidium (Trigonidiidae)

Trigonidium mokuleia


Kaliwatan sa isda ang Grammonus longhursti. Una ning gihulagway ni Cohen ni adtong 1964. Ang Grammonus longhursti sakop sa kahenera nga Grammonus, ug kabanay nga Bythitidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
sidlakang Kadagatang Atlantiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Atlantiko
Grammonus

Grammonus longhursti


Kaliwatan sa alibangbang ang Euproctis rufopunctata. Una ning gihulagway ni Walker ni adtong 1862. Ang Euproctis rufopunctata sakop sa kahenera nga Euproctis, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Euproctis

Euproctis rufopunctata


An Longipalpus apicalis in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Maurice Pic hadton 1926. An Longipalpus apicalis in nahilalakip ha genus nga Longipalpus, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Laos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Longipalpus

Longipalpus apicalis


Suba ang Kali Sumberbira sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Jawa Timur, sa habagatan-kasadpang bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod. Ang Kali Sumberbira nahimutang sa pulo sa Madura. Kali Sumberbira nidagayday paingon ngadto sa Dagat sa Java.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga suba nidagayday paingon ngadto sa Dagat sa Java
Mga suba sa Jawa Timur

Kali Sumberbira


An Hisonotus hungy in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Azpelicueta, Almirón, Casciotta ngan Koerber hadton 2007. An Hisonotus hungy in nahilalakip ha genus nga Hisonotus, ngan familia nga Loricariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hisonotus

Hisonotus hungy


Passaporte para a China: Crônicas de Viagem é um livro de crônicas de Lygia Fagundes Telles publicado em 2011. Nele, a escritora reuniu 29 crônicas de sua viagem à China realizada em 1960, quando o governo do país convidou escritores de todo o mundo a participarem das comemorações do 11.º ano da revolução de Mao Tsé-Tung. Samuel Wainer então pediu que a escritora relatasse suas impressões de viagem ao jornal Última Hora, o que foi feito cinquenta e um anos depois.

Obras de Lygia Fagundes Telles
Livros de 2011


An Alloeopage in uska genus han Lepidoptera. An Alloeopage in nahilalakip ha familia nga Geometridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Alloeopage

Alloeopage


Acanthurus sohal (), conosciuto comunemente come pesce chirurgo sohal, pesce chirurgo zebrato o pesce chirurgo arabo, è un pesce d'acqua salata appartenente alla famiglia Acanthuridae.

Distribuzione e habitat
È una specie endemica del Mar Rosso, dove popola la barriera corallina prediligendo le zone poco profonde e le pozze di marea, spingendosi fino a 10 metri di profondità. È comune anche nel Mar Arabico e nel Golfo di Aden, la sua presenza è segnalata lungo il litorale orientale africano fino alle Seychelles. Vive in acque con temperatura tra i 24 e i 27 °C.

Descrizione
Il pesce chirurgo presenta un corpo marcatamente ovale e la coda a forma di mezzaluna. La pinna dorsale è unica, nera bordata di azzurro, alla stessa stregua della pinna anale.
Si distingue facilmente per la tipica colorazione aposematica, con strisce orizzontali blu e grigie (da cui deriva il nome chirurgo zebrato) e per la presenza di due macchie gialle in corrispondenza della pinna pettorale e delle lame, ubicate ai lati del peduncolo caudale.
Gli esemplari adulti arrivano a misurare fino a 40 cm.

Biologia

Comportamento
Acanthurus sohal è un pesce territoriale, spesso aggressivo contro gli intrusi, a difesa del territorio.

Alimentazione
Come gli altri acanturidi, anche il pesce chirurgo sohal è erbivoro e si nutre principalmente di alghe.

Acquariofilia
Questa specie è allevata in acquari di barriera domestici e pubblici.

Altri progetti

Collegamenti esterni

Acanthuridae
Pesci d'acquario d'acqua salata
Taxa classificati da Peter Forsskål

Acanthurus sohal


The Isle of Love er en amerikansk stumfilm fra 1918 af Fred J. Balshofer.

Medvirkende
 Julian Eltinge som Clifford Townsend
 Frederick Ko Vert som Lyn Brook
 William Clifford som Dick Sayre
 Leo White som Halbere
 Virginia Rappe som Vanette

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1918
Dramafilm fra USA

The Isle of Love


Belvì (lokalno: Brebì) jest općina u provinciji Nuoro na Sardiniji. Nalazi se na nadmorskoj visini 787 metara i ima 634 stanovnika. Gustoća naseljenosti iznosi 35,02 st/km². Općina zauzima površinu 18,10 km².

Susjedne komune su Aritzo, Atzara, Desulo, Meana Sardo, Sorgono i Tonara.

Reference

Vanjski linkovi

Gradovi u Italiji
Općine u provinciji Nuoro

Belvì


An Psammophis trigrammus in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Albert Günther hadton 1865. An Psammophis trigrammus in nahilalakip ha genus nga Psammophis, ngan familia nga Colubridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Psammophis

Psammophis trigrammus


FIFA Kup konfederacija 2017 - grupa A je bila jedna od dvije grupe grupne faze takmičenja na FIFA Kupu konfederacija 2017. koje se odigralo u Rusiji. Takmičenje u grupi A igralo se od 17. do 24. juna 2017. godine. U grupi A nalazile su se četiri reprezentacije: domaćin Rusija, te Novi Zeland, Portugal i Meksiko. Portugal kao pobjednik grupe, te Meksiko kao drugoplasirana ekipa obezbjedili su nastavak učešća u polufinalu FIFA Kupa konfederacija.

Ekipe

Napomene

Tabela

Utakmice
Vremena odigravanja utakmica prikazana su po Moskovskom vremenu "MSK" (UTC +3).

Rusija – Novi Zeland

Portugal – Meksiko

Rusija – Portugal

Meksiko – Novi Zeland

Meksiko – Rusija

Novi Zeland – Portugal

Reference

Vanjski linkovi
 FIFA Kup konfederacija  na FIFA.com

A

FIFA Kup konfederacija 2017 - grupa A


Chun Wei Cheung (født 15. april 1972 i Amsterdam, død  14. oktober 2006 sammested) var en hollandsk roer.

Cheung var styrmanden i den hollanske otter, der vandt sølv ved OL 2004 i Athen efter en finale, hvor USA vandt guld mens Australien tog bronzemedaljerne. Resten af den hollandske båd bestod af Matthijs Vellenga, Gijs Vermeulen, Jan-Willem Gabriëls, Daniël Mensch, Geert-Jan Derksen, Diederik Simon, Michiel Bartman og Gerritjan Eggenkamp. Sølvmedaljerne kom i hus, efter at hollænderne var blevet nummer to i sit indledende heat og derpå vandt deres opsamlingsheat. I finalen kom hollænderne langsomt fra start og var blot nummer fem midtvejs, inden de i sidste halvdel af løbet var hurtigst og ved målstregen var lidt over et sekund efter de amerikanske vindere, men mere end halvandet sekund foran australierne på tredjepladsen.

Cheung vandt desuden en bronzemedalje som styrmand i toer med styrmand ved VM i 1996 med Leofwin Visman og Remco Schnieders ved årerne.

Cheung blev diagnosticeret med kræft i leveren i 2006 og døde af sygdommen senere samme år.

OL-medaljer
 2004:  Sølv i otter

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra Holland
Personer fra Amsterdam
Deltagere for Holland ved sommer-OL 2004
Olympiske sølvmedaljevindere fra Holland
Personer døde af kræft

Chun Wei Cheung


Ang Cañada del Mangrullo ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Cañada del Mangrullo (kalapukan), Provincia de Córdoba,

Uruguay

 Cañada del Mangrullo (suba), Departamento de Cerro Largo,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Uruguay

Cañada del Mangrullo


Feira da Mata là một đô thị thuộc bang Bahia, Brasil. Đô thị này có diện tích 1655,819 km², dân số năm 2007 là 6217 người, mật độ 3,75 người/km².

Ghi chú

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Bahia

Feira da Mata


Kaliwatan sa insekto ang Stenopsocus abnormis. Una ning gihulagway ni Liang, F., Fasheng Li ug X. Liu ni adtong 2017. Ang Stenopsocus abnormis sakop sa kahenera nga Stenopsocus, ug kabanay nga Stenopsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Laos

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Laos
Stenopsocus

Stenopsocus abnormis


O motim em Sucro foi um motim do exército romano acampado em Sucro, uma antiga fortaleza romana na Espanha, ocorrido no início de  durante a conquista romana da península Ibérica no contexto da Segunda Guerra Púnica. Os amotinados alegaram diversos motivos para a revolta, incluindo pagamentos atrasados e problemas nas linhas de suprimento, condições que já perduravam por alguns anos. A causa imediata foram rumores de que o comandante das tropas, o jovem Públio Cornélio Cipião (futuro "Africano"), estaria gravemente doente. Porém, os rumores se mostraram falsos e Cipião conseguiu não somente sufocar a revolta como também identificar e executar os seus líderes.

Estudiosos antigos consideravam este motim como sendo o mais importante evento dos primeiros anos da carreira militar de Cipião Africano.

Localização
Uma fonte indica que Sucro está localizado nas redondezas de Alzira, a poucos quilômetros a leste da foz do rio Júcar ("Sucro"). Segundo outra fonte, Sucro está localizada a meio caminho entre Cartagena e a foz do Ebro, uma localidade conhecida como Cullera, perto de Alzira, uma identificação confirmada por outras fontes. Lidell localiza a Sucro em algum lugar entre Cartagena e Tarraco. Finalmente, Scullard afirma que o acampamento de Sucro foi criado perto da foz do rio Sucro, em uma linha de comunicação para Nova Cartago criada por Africano ao sul de Sagunto.

Contexto
O motim irrompeu quando Africano, que comandava uma fortaleza com  soldados em Sucro, ficou gravemente doente durante a ocupação de Nova Cartago. Os rumores foram tão exagerados a ponto de os líderes, cerca de 35, considerarem que Africano estava morto ou à beira da morte e passaram a instigar abertamente os soldados a se revoltarem. Frustrados, os revoltosos acreditavam que o sucesso do motim faria com que suas preocupações fossem ouvidas e endereçadas pelo comando do exército.

Uma delas era o frequente atraso nos pagamentos, com alguns soldados reclamando de terem ficado anos sem receber. Outra reclamação era que os soldados não estariam recebendo a parte que consideravam justa dos saques. Eles estavam insatisfeitos também por problemas no recebimento das provisões necessárias e por causa dos longos períodos de inatividade, pois queriam lutar (o que criava condições para o saque) ou serem enviados de volta para Roma, especialmente os que já estavam servindo por períodos muito mais longos do que o normal. Finalmente, as tropas na Hispânia acreditavam que não haviam recebido o devido crédito pela expulsão dos cartagineses da região.

Uma das primeiras coisas que os amotinados fizeram foi demonstrar abertamente a falta de respeito pelos oficiais comandantes. Logo em seguida, eles prenderam os tribunos militares leais a Roma e os substituíram pela liderança do movimento. Já em revolta aberta, os soldados passaram a saquear toda a região à volta da fortaleza de Sucro. Durante todo este período, as insígnias militares romanas foram substituídas por fasces com machados (um símbolo da morte).

Revolta

Os amotinados e seus líderes esperavam notícias da morte de Cipião a qualquer momento e antecipavam a chegada dos detalhes do iminente funeral. Ao invés disto, chegaram informações de que Cipião estava vivo e bem de saúde. Dois líderes tribais da região, Indíbil, dos ilergetes, e Mandônio, dos ausetanos, que haviam se unido aos revoltosos no início do motim, voltaram para seus territórios e foram perdoados. A partir daí, os instigadores do rumor da morte de Cipião, líderes da revolta, passaram a afirmar que eram apenas pessoas inocentes que haviam passado adiante um rumor sem verificá-lo antes e temiam ser identificados como lideranças. Dois dos principais eram soldados comuns identificados pelos nomes Caio Átrio, da Úmbria, e Caio Álbio, de Cales — "Negro" e "Alvo/Branco" respectivamente. Sete tribunos militares em Sucro que ainda eram leais a Roma foram hostilizados por não se juntarem aos rebeldes e acabaram expulsos para Nova Cartago, onde estava Cipião.

Com seus  soldados em Nova Cartago em inferioridade em relação aos  amotinados em Sucro, Cipião decidiu não realizar uma punição sumária e assumiu uma posição pensada para evitar um confronto direto. Ele enviou os sete tribunos militares leais de volta para Sucro para descobrir os motivos reais do motim. Já em Sucro, eles conversaram calmamente com grupos de soldados em reuniões na tenda do comandante e com diversos soldados isoladamente, uma abordagem diplomática que ajudou a arrefecer as tensões. Ainda com o objetivo de evitar o confronto, os tribunos evitaram discutir o grave tema da traição da tropa. Uma vez satisfeitos, os tribunos voltaram para Nova Cartago e apresentaram suas conclusões a Cipião.

Solução
Os tribunos foram novamente enviados para Sucro com a missão de pedir aos amotinados que viessem até Nova Cartago para receber os pagamentos devidos, retirar as provisões e outros itens que necessitavam pois suas reivindicações pareciam razoáveis. Em paralelo, Cipião enviou emissários às cidades hispânicas para conseguir o dinheiro e os suprimentos necessários e fez questão de fazê-lo da forma mais ostensiva possível para que os soldados em Sucro recebessem relatos de que ele estaria de fato se esforçando para cumprir sua oferta. Finalmente, Cipião marcou a data para o evento.

O plano de Cipião, porém, era outro e parte dele foi encenar uma mobilização militar contra Indíbil e Mandônio, os líderes celtiberos que haviam desertado da aliança com Roma para se unir aos rebeldes. Suas tropas deixariam Nova Cartago na manhã anterior àquela na qual os amotinados deveriam aparecer para receber seus pagamentos. Os amotinados se sentiram confiantes de que estariam em posição vantajosa, pois o exército de Cipião estaria fora e apenas ele estaria na cidade para enfrentá-los. Durante as investigações, Cipião havia instruído que cada um dos sete tribunos militares deveria entregar o nome de cinco líderes. Oficiais de confiança de Cipião receberam ordens de seguirem ao encontro dos revoltosos e de se juntarem aos líderes da revolta.

Os líderes revoltosos foram recebidos com palavras gentis e com boa diplomacia quando chegaram e foram convidados para um banquete durante a noite. As ordens eram para que os sete tribunos os prendessem quando já estivessem bêbados. Todos foram agrilhoados e presos.

Na manhã seguinte, Cipião reuniu os  soldados amotinados no fórum do mercado e todos ficaram maravilhados quando ele próprio apareceu forte e em perfeita saúde. Neste momento, Marco Silano, o segundo-em-comando de Cipião, cercou os amotinados, que estavam desarmados, com seus  soldados preparados para batalha. Cipião discursou e acusou os soldados de alta traição contra Roma. Os soldados leiais então bateram com suas espadas em seus escudos, o que deixou os amotinados bastante assustados. Cada um dos líderes foi chamado pelo nome, despido até a cintura e levado até o centro do fórum, onde foram surrados, amarrados a uma estaca e decapitados enquanto as tropas assistiam horrorizadas. Depois que os corpos foram retirados, os amotinados receberam os pagamentos atrasados, mas somente depois de removerem suas insígnias dos fasces com machado. Todos foram obrigados a jurar novamente lealdade a Roma e a Cipião e que jamais se amotinariam novamente. Cipião, apesar da inferioridade numérica, conseguiu então recuperar suas tropas e acabar com o motim sem derramamento de sangue.

Eventos posteriores
Quando Cipião retornou a Roma, em , celebrou os jogos (ludos) que havia prometido durante o motim e dedicou-os ao seu sucesso em sufocar o motim em Sucro e não às suas vitórias sobre os cartagineses na Hispânia.

Bibliografia

Fontes primárias

 Apiano, História de Roma VI
 Lívio, Ab Urbe Condita, XXVIII
 Políbio, Histórias, XI

Fontes secundárias

 Boix, Vicente, Memoria histórica de la inundacion de la Ribera de Valencia en los dias 4 y 5 de Noviembre de 1864, Imprenta de La Opinion, á cargo de José Domenech, 1865
 Chrissanthos, Stefan G., 'Scipio and the Mutiny at Sucro, 206 B.C.' in Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte, Bd. 46, H. 2 (2nd Qtr., 1997), pp. 172–184. [Requer assinatura do JSTOR.]
 Flórez, Enrique,  España sagrada: Trata de la Provincia Cartaginense..., Volume 5 , Real Academia de la Historia, 1839, Original from the Complutense University of Madrid.
 Gabriel, Richard A., Scipio Africanus: Rome's greatest general, pp. 132–134, Potomac Books, Inc., 2008, ISBN 1-59797-205-3
 Granell, John B., Swedish History, from the earliest times to the present, Importing Swedish, 1807
 Liddell Hart, Sir Basil Henry, A greater than Napoleon: Scipio Africanus, Edinburgh ; London : Blackwood, 1927; repr. New York: Biblo & Tannen, 1971, ISBN 0-8196-0269-8
 Murray J.,  A classical manual: being a mythological, historical, and geographical commentary on Pope's Homer and Dryden's Aeneid of Virgil, 1833

 Sluiter, Ineke, Free speech in classical antiquity, BRILL, 2004, ISBN 90-04-13925-7
 Scullard, H. H., Scipio Africanus: Soldier and Politician (London 1970) 100-1

Ligações externas

Batalhas da Segunda Guerra Púnica
206 a.C.
Conquista romana da Hispânia

Motim em Sucro


The Sony Xperia XA2 is an Android smartphone manufactured and marketed by Sony. Part of the Xperia X series, the device was announced to the public along with the Xperia XA2 Ultra and Xperia L2 at the annual 2018 Consumer Electronics Show on January 8, 2018. This was the last Sony phone to have the Sony logo above the screen on the front of the Phone.

Specifications

Hardware
The device features a  1080p screen.

The rear-facing camera of the Xperia XA2 is 23 megapixels. The front facing camera is 8 MP.

Software
The Xperia XA2 is preinstalled with Android 8.0 Oreo with Sony's custom interface and software. It is upgradable to Android 9 Pie.

References

External links

Android (operating system) devices
Sony smartphones

Sony Xperia XA2


Figlia è la persona femminile generata dai genitori. La controparte maschile è il figlio.

A volte il termine figlia può essere usato come epiteto affettuoso rivolto da una persona anziana o degna di riverenze o considerazione nei confronti di una ragazza o di una giovane, ma anche di una donna adulta, in espressioni appunto di vocazione affettuosa ma anche di compatimento.

La figlia nella società
Nelle società patriarcali, le figlie hanno diritti familiari differenti o minori rispetti ai figli maschi. In alcune società è anche consuetudine che una figlia sia "venduta" ad un marito, che paga un cosiddetto prezzo della sposa.

Di solito nei paesi poveri le figlie vengono vendute o sposate giovani e possono anche rimanere incinte.

Esempi di uso comune della parola figlia
 Brava figlia - brava ragazza o brava donna
 Povera figlia! - povera ragazza o povera donna
 Le figlie di Eva - le donne
 Figlie di Maria - donne appartenenti a diverse associazioni religiose
 Figlie della notte - le ombre
 La violenza è figlia dell'odio
 La superbia è figlia dell'ignoranza

Voci correlate
Donna
Ragazza
Femmina
Moglie
Famiglia
Bambina

Altri progetti

Famiglia
Riproduzione

Figlia


Kaliwatan sa murag-anay ang Bulbitermes constricticeps. Una ning gihulagway ni Light ug Wilson ni adtong 1936. Ang Bulbitermes constricticeps sakop sa kahenera nga Bulbitermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Bulbitermes

Bulbitermes constricticeps


Ochotnicki Potok – potok, prawy dopływ potoku Rolnickiego. Jego zlewnia znajduje się we wsi Ochotnica Dolna w województwie małopolskim, w powiecie nowotarskim, w gminie Ochotnica Dolna.

Potok wypływa na wysokości 1120 m pod szczytem Lubania na północnych stokach Pasma Lubania w Gorcach. Spływa w kierunku północnym, w dolnym biegu zakręcając na północny zachód. Uchodzi do potoku Rolnickiego na wysokości ok. 720 m. Z prawej strony do Ochotnickiego Potoku uchodzi 5 niewielkich cieków wodnych wcinających się w zbocza Pasterskiego Wierchu.

Cała zlewnia Ochotnickiego Potoku znajduje się na porośniętych lasem stromych zboczach górskich należących do miejscowości Ochotnica Dolna. W dolinie potoku znajdują się zarastające lasem polany, m.in. polana Rynsztoki.

Przypisy

Dorzecze Ochotnicy
Ochotnica Dolna
Wody Gorców

Ochotnicki Potok


Kaliwatan sa murag-anay ang Microcerotermes apricitatis. Una ning gihulagway ni Fuller ni adtong 1925. Ang Microcerotermes apricitatis sakop sa kahenera nga Microcerotermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Microcerotermes

Microcerotermes apricitatis


Panoa fiordensis là một loài nhện trong họ Desidae.

Loài này thuộc chi Panoa. Panoa fiordensis được miêu tả năm 1970 bởi Raymond Robert Forster.

Chú thích

Tham khảo

biologie|2011|10|14}}

Panoa

Panoa fiordensis


Durval Sarmento da Rosa Borges (Recife, 18 de agosto de 1912 - São Paulo, 10 de julho de 1999) foi um médico brasileiro.

Formou-se em medicina na Faculdade Nacional de Medicina da Universidade do Brasil e logo em seguida transferiu-se para São Paulo.
 Foi assistente da cadeira de microbiologia e imunologia aplicadas;
 Atendeu no Instituto de Aposentadoria e Pensões dos Bancários;
 Trabalhou no Hospital da Beneficência Portuguesa.

Foi o primeiro brasileiro a pisar na Antártida.

Escritor, com vários livros publicados.

Foi também pecuarista, criador de gado.

Associações científicas
 Associação Paulista de Medicina - Dirigiu o Departamento de Previdência e criou o selo médico
 Academia de Medicina de São Paulo
 Rotary Club de São Paulo

Livros publicados
 Estudos sobre a Sífilis,1941
 Socialização  da  Medicina, 1943
 Seguro Social no Brasil, 1948
 Um Brasileiro na Antártida, 1959
 Amanhã pode Chover, 1978
 Nove Histórias Fantásticas e uma verdadeira, 1981
 Rio Araguaia – Corpo e Alma, 1987

Naturais do Recife
Nascidos em 1912
Mortos em 1999
Médicos do estado de São Paulo
Escritores do estado de São Paulo
Médicos escritores

Durval Sarmento da Rosa Borges


An Pterocryptis wynaadensis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Francis Day hadton 1873. An Pterocryptis wynaadensis in nahilalakip ha genus nga Pterocryptis, ngan familia nga Siluridae. Ginklasipika han IUCN an species komo nangangarat-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pterocryptis

Pterocryptis wynaadensis


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Repapa denticulata. Una ning gihulagway ni Andrey Vasil'evich Gorochov ni adtong 2016. Ang Repapa denticulata sakop sa kahenera nga Repapa, ug kabanay nga Gryllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sabah (estado)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sabah (estado)
Repapa

Repapa denticulata


O Prêmio Eli Lilly de Química Biológica () é um prêmio em ciências concedido anualmente pela seção bioquímica da American Chemical Society e patrocinado pela Eli Lilly and Company.

O prêmio foi estabelecido em 1934 com o intuito de apoiar jovens pesquisadores, que antes dos 38 anos de idade realizaram pesquisas de destaque na área da bioquímica.

Recipientes

1935 William M. Allen
1937 Harold S. Alcott
1938 Abraham White
1939 George Wald (Nobel de Fisiologia ou Medicina 1967)
1940 Eric G. Ball
1941 David Rittenberg
1942 Earl A. Evans
1943 Herbert E. Carter
1944 Joseph Stewart Fruton
1945 Max A. Lauffer
1946 John D. Ferry
1947 Sidney Colowick
1948 Dilworth Woodley
1949 Irving M. Klotz
1950 William Shive
1951 John M. Buchanan
1952 David M. Bonner
1953 Nathan O. Kaplan
1954 Harvey A. Itano
1955 William F. Neuman
1956 Robert A. Alberty
1957 Harold Scheraga
1958 Lester J. Reed
1959 Paul Berg (Nobel de Química 1980)
1960 James Watson (Nobel de Fisiologia ou Medicina 1962)
1961 Frederick Crane
1962 Jerald Hurwitz
1963 William Jencks
1964 Bruce Ames
1965 Gerald Edelman (Nobel de Fisiologia ou Medicina 1972)
1966 Phillips W. Robbins
1967 Gordon G. Hammes
1968 Charles C. Richardson
1969 Mario Capecchi (Nobel de Fisiologia ou Medicina 2007)
1970 Lubert Stryer
1971 David F. Wilson
1972 Bruce Alberts
1973 C. Fred Fox
1974 James E. Dahlberg
1975 Mark Ptashne
1976 Joan A. Steitz
1977 Robert Gayle Roeder
1978 Charles R. Cantor
1979 Christopher Thomas Walsh
1980 Phillip Allen Sharp (Nobel de Fisiologia ou Medicina 1993)
1981 Roger Kornberg (Nobel de Química 2006)
1982 Harold M. Weintraub
1983 Richard Axel (Nobel de Fisiologia ou Medicina 2004)
1984 David Goeddel
1985 Gerald Mayer Rubin
1986 James Rothman (Nobel de Fisiologia ou Medicina 2013)
1987 Jacqueline Barton
1988 Peter Walter
1989 Michael M. Cox
1990 George L. McLendon
1991 Peter G. Schultz
1992 William F. DeGrado
1993 Stuart Schreiber
1994 Peter S. Kim
1995 Jeremy Mark Berg
1996 Gregory L. Verdine
1997 Allana Schepartz
1998 John Kuriyan
1999 Chaitan Khosla
2000 Xiaodong Wang
2001 Jennifer Doudna
2002 Kevan M. Shokat
2003 Andreas Matouschek
2004 Benjamin Cravatt
2005 Dewey G. McCafferty
2006 Linda Hsieh-Wilson
2007 Anna K. Mapp
2008 Paul J. Hergenrother
2009 Scott K. Silverman
2010 Alice Y. Ting
2011 Nathanael Gray
2012 Christopher Chang
2013 Matthew D. Disney
2014 Yi Tang
2015 Minkui Luo
2016 Elizabeth M. Nolan
2017 Howard Hang

Ligações externas
Eli Lilly Award in Biological Chemistry – The Eli Lilly Award (pdf; 46 kB), Recipientes desde 1935, acessado em 24 de janeiro de 2017.

Prêmios de bioquímica
Prêmios de medicina
Condecorações da American Chemical Society

Prêmio Eli Lilly de Química Biológica


Kaliwatan sa alibangbang ang Euproctis enochra. Una ning gihulagway ni Collenette ni adtong 1949. Ang Euproctis enochra sakop sa kahenera nga Euproctis, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Euproctis

Euproctis enochra


Alella (Catalansk udtale: [əˈleʎə]) er en by og kommune i Catalonien i det nordøstlige Spanien.

Alella ligger  2,5 km fra Middelhavets kyst  19 km nordøst for Barcelona. Kommunen dækker et areal på og har  indbyggere. Den ligger i comarcaet Maresme i provinsen Barcelona. Byen er kendt for sine vine, cava og parfumer, men fungerer også som soveby for Barcelona.

Berømte bysbørn
 Francesc Ferrer i Guàrdia (1859–1909), mest kendt som Francisco Ferrer, spansk anarkist og fritænker.

Referencer

Eksterne henvisninger

Byer i Catalonien

Alella


An Sybra djampeana in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1966. An Sybra djampeana in nahilalakip ha genus nga Sybra, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Sybra

Sybra djampeana


Giglio Campese è una frazione del comune italiano di Isola del Giglio, nella provincia di Grosseto, in Toscana.

Geografia fisica
Giglio Campese è una moderna località balneare situata sulla costa occidentale dell'isola, davanti ad un'ampia spiaggia racchiusa in una baia, la cui estremità meridionale è delimitata dal suggestivo Faraglione dell'isola del Giglio, mentre l'estremità settentrionale è chiusa dalla cinquecentesca Torre del Campese. Presso la torre di guardia sorge un approdo turistico per piccole imbarcazioni di turisti e di pescatori.

Monumenti e luoghi d'interesse

Architetture religiose
 Chiesa di San Rocco al Campese, moderno edificio di culto costruito nel 1990 nei pressi della torre medicea.

Architetture militari
 Torre del Campese, all'estremità settentrionale della spiaggia di Giglio Campese, fu fatta costruire nella seconda metà del XVI secolo da Cosimo I de' Medici con funzione di difesa antisaracena, oggi restaurata ma adibita a residenza privata.

Società

Evoluzione demografica
Quella che segue è l'evoluzione demografica della frazione di Giglio Campese.

Cultura

Eventi
Il 16 agosto si tiene al Campese la festa del patrono San Rocco, con show, concerti, spettacoli in piazza e fuochi d'artificio.

Note

Voci correlate
 Isola del Giglio
 Giglio Castello
 Giglio Porto

Altri progetti

Collegamenti esterni
Emanuele Repetti, «Giglio Campese», Dizionario Geografico Fisico Storico della Toscana, 1833-1846.

Frazioni di Isola del Giglio

Giglio Campese


Biografia
Tra il 1970 e il 1980 compone diverse colonne sonore, tra le quali le musiche per la serie Lady Oscar, la seconda serie tratta dal manga Jenny la tennista (e il film omonimo) e altri anime quali Hello Spank!, L'incantevole Creamy e Sandy dai mille colori. Ha composto inoltre le musiche del film giapponese The Happiness of the Katakuris, uscito nel 2002.

Collegamenti esterni

Compositori di musiche per anime
Compositori di musiche per film

Kōji Makaino


Criatura Crunch - O Monstro é um jogo de aventura point-and-click para computador lançado em 1996 pela TechToons e distribuído pela Class6 Interactive. O jogador vive a história de Wesley, um garoto que é transformado em um híbrido de meio humano e meio monstro por um cientista maluco. Ele precisa explorar os quartos e comer objetos inimagináveis para ganhar poderes especiais e poder derrotar os monstros que protegem a mansão onde foi aprisionado. Tudo para poder voltar para casa.

O jogo conta com as vozes dos comediantes renomados Martin Short e Eugene Levy.

Enredo
Em um dia nublado, Wesley acaba se perdendo enquanto passeava de bicicleta. Um trovão ecoa, a chuva começa a cair e logo se torna um forte temporal. Wesley, agora perdido e molhado, resolve fazer uma parada numa mansão muito suspeita para tentar se abrigar da chuva. Quando toca a campainha, o chão se abre e ele cai, sendo então capturado pelo terrível Dr. Drod para ser cobaia de mais um de seus experimentos malucos. O experimento dá errado e menino é transformado em meio monstro. Com a ajuda de Brian (um cérebro em conserva), Wesley precisa conseguir um jeito de escapar da mansão assombrada de Dr. Drod.

Comendo os objetos certos espalhados pela mansão, o garoto-monstro pode se transformar em diversos monstros (ex. Wesley come um maçarico e se transforma em um monstro cuspidor de fogo) e com isso derrotar os monstros que defendem a mansão.

Recepção
No site A Entertainment Weekly, Bob Strauss descreveu o jogo Criatura Crunch como "satisfatoriamente divertido". O estilo de arte do jogo o lembrou de John Kricfalusi.

Ligações externas
 Site Oficial (em inglês)

Jogos eletrônicos de 1996
!Esboços sobre jogos eletrônicos
Jogos para Windows

Creature Crunch


An Rampylla lophotalis in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Heinrich hadton 1956. An Rampylla lophotalis in nahilalakip ha genus nga Rampylla, ngan familia nga Pyralidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Rampylla

Rampylla lophotalis


O Campeonato Mundial de Luge de 2004 foi a 35ª edição da competição e foi disputada entre os dias 13 e 15 de fevereiro em Nagano, Japão.

Medalhistas

Quadro de medalhas

2004
Desporto no Japão em 2004
2004 no desporto

Campeonato Mundial de Luge de 2004


David Matthew Krmpotich (født 20. april 1955 i Duluth, Minnesota, USA) er en amerikansk tidligere roer.

Krmpotich var en del af den amerikanske firer uden styrmand, der vandt sølv ved OL 1988 i Seoul. Bådens øvrige besætning var Thomas Bohrer, Raoul Rodriguez og Richard Kennelly. Den amerikanske båd sikrede sølvmedaljen efter en finale, hvor Østtyskland vandt guld, mens Vesttyskland fik bronze. Det var det eneste OL han deltog i.

Krmpotich vandt desuden én VM-medalje, en bronzemedalje i otter ved VM 1986 i Nottingham.

OL-medaljer
 1988:  Sølv i firer uden styrmand

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra USA
Personer fra Minnesota

David Krmpotich


Dalma is a rural locality in the Rockhampton Region, Queensland, Australia. In the , Dalma had a population of 78 people.

History
Dalma Provisional School opened on 5 March 1889 and closed on 1893.

Dalma Road Provisional School opened on 25 February 1901. On 1 January 1909, it became Dalma Road State School. It closed in 1934. It was at 32 Harding Road in the present-day locality of Alton Downs (north-west corner of Nicholson Road, ).

Dalma Scrub Provisional School opened in May 1920. In 1926 it became Dalma Scrub State School. In 1947, it was renamed Dalma State School. It was "mothballed" on 30 January 2006 and closed on 31 December 2006. It was at 5 Shannen Road ().

In the , Dalma had a population of 78 people.

Education
There are no schools in Dalma. The nearest government primary schools are Ridgelands State School in neighbouring Ridgelands to the north and Stanwell State School in neighbouring Stanwell to the south. The nearest government secondary school is Rockhampton State High School in Wandal, Rockhampton.

References

Suburbs of Rockhampton Region
Localities in Queensland

Dalma, Queensland


:
 Šišava (Travnik), naselje u općini Travnik.

:
 Šišava (Vlasotince), naselje u općini Vlasotince.

Šišava


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Solepa variegata. Una ning gihulagway ni Otte, D. ni adtong 1988. Ang Solepa variegata sakop sa kahenera nga Solepa, ug kabanay nga Gryllidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Solepa

Solepa variegata


Cheiracanthium angolensis là một loài nhện trong họ Miturgidae.

Loài này thuộc chi Cheiracanthium. Cheiracanthium angolensis được miêu tả năm 2007 bởi Lotz.

Chú thích

Tham khảo

Cheiracanthium

Cheiracanthium angolensis


Chrysoperla qinlingensis là một loài côn trùng trong họ Chrysopidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được C.-k. Yang & X.-k. Yang miêu tả năm 1989.

Chú thích

Tham khảo

Chrysoperla

Chrysoperla qinlingensis


The women's 10000 metres elimination races event at the 2017 Summer Universiade was held on 21 August at the Yingfeng Riverside Park Roller Sports Rink (A).

Record

Results

Note: EL=Eliminated.

References

Roller sports at the 2017 Summer Universiade

Roller Sports at the 2017 Summer Universiade – Women's 10000 metres elimination races


An Supercrambus albiradialis in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni George Francis Hampson hadton 1919. An Supercrambus albiradialis in nahilalakip ha genus nga Supercrambus, ngan familia nga Crambidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Supercrambus

Supercrambus albiradialis


Tolchin is a surname derived from the name of the town of Tulchin, Ukraine.

Notable people with this surname include:
 Jonah Tolchin, American musician
 Martin Tolchin (1928–2022), American journalist
 Susan Tolchin (1941–2016), American political scientist

References

Tolchin


Ngọc Trung là một xã thuộc huyện Ngọc Lặc, tỉnh Thanh Hóa, Việt Nam.

Xã có diện tích 14,67 km², dân số năm 1999 là 5394 người, mật độ dân số đạt 368 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Ngọc Trung


Media tożsamościowe – pojawiające się w polskiej debacie publicznej określenie mediów uznających za główny cel swej działalności budowanie tożsamości narodowej Polaków.

Cezary Michalski wywodzi pojęcie mediów tożsamościowych od tekstu Pawła Lisickiego Dekalog redaktora. Lisicki, dziennikarz związany z takimi tytułami, jak Rzeczpospolita czy Uważam Rze, napisał w kwartalniku Nowe Media tekst, w którym opisał swoich 10 rad dla publicystów. Punkt 6 brzmi Pilnuj własnej tożsamości. Lisicki uznaje w nim tożsamość za klucz do zrozumienia, kim są i kim być powinni publicyści. Zauważa dalej konflikt kulturowy w społeczeństwach zachodnich. Po jednej stronie stoją zwolennicy tradycji, po drugiej natomiast ich oponenci, uprawiający dziennikarstwo zwane często mainstreamowym, których Lisicki określa jako zwolenników dalszej emancypacji, przypisując im zarazem znaczną przewagę zarówno w wymiarze materialnym, jak i politycznym. Lisicki przestrzega przed uleganiem tej przewadze. Prognozuje, że w konflikcie zwycięży ta strona, która będzie potrafiła wyciągnąć wnioski z przedstawionej sytuacji, będą potrafili być najważniejszym głosem formowania się środowisk. O ile wspomniane dziennikarstwo mainstreamowe (głównego nurtu) stawia sobie za cel bezstronność, w opinii Lisickiego oraz Jacka i Michała Karnowskich nie udaje mu się jej osiągnąć. Dziennikarze głównego nurtu starają się przedstawiać wszystkie nurty i wszystkie punkty widzenia, nie trzymając strony żadnego z nich. Wedle opinii wspomnianych autorów opis taki promuje jednak liberalny punkt widzenia, który uznają za ideologię.

Samo pojęcie mediów tożsamościowych zostało spopularyzowane zarówno przez samego Lisickiego, jak również przez braci Karnowskich od 2013.

Lisicki w wyrazie sprzeciwu wobec bezstronności szkodzącej jego zdaniem przedstawianym poglądom tradycjonalistycznym, wprowadzał inne dziennikarstwo, pozytywnie wartościując teksty wyraziste, sprzyjające poglądom tradycyjnym, prawicowym, motywowanym religijnie. Stronił jednakże od bliższego związku z jakąkolwiek partią polityczną, nawet reprezentującą podobny punkt widzenia. Inaczej widzieli swą misję Karnowscy, którzy bardziej zbliżyli się do środowiska związanego z partią Prawa i Sprawiedliwości.

O ile media głównego nurtu miały za cel możliwie bezstronne podawanie informacji, nowy typ mediów stara się raczej kreować poglądy społeczeństwa, krok po kroku wpajać swój punkt widzenia, jak określił to Jacek Karnowski, w celu budowania wspólnoty, mają stać na jej straży, pomagać w mobilizacji i integracji zwolenników określonych wyżej poglądów. Jacek Karnowski porównywał media do wieży w walce o poglądy.

Początkowo za media tożsamościowe uchodziły takie portale, jak wPolityce.pl, Niezalezna.pl i Fronda.pl. Sytuacja zmieniła się po wyborach parlamentarnych w 2015, kiedy to wielu dziennikarzy pracujących poprzednio w mediach tożsamościowych zatrudnionych zostało w mediach państwowych (np. Samuel Pereira). W podobny sposób funkcjonować zaczęły także programy informacyjne telewizji publicznej TVP pod nadzorem Jacka Kurskiego. Taki typ funkcjonowania mediów spotyka się jednak z krytyką. Zarzuca im się działania propagandowe, przekłamania, rozpowszechnianie treści populistycznych, insynuacje, nadmierne opieranie się na emocjach, w tym negatywnych, poczuciu odrazy i zagrożenia, a nawet budowanie go oraz autorytarny styl myślenia.

Przypisy

Media w Polsce
Polska propaganda polityczna

Media tożsamościowe


Anno
 345 o 345 a.C.

Codici
 345 (astronomia) – Codice che designa l'Osservatorio astronomico Sobaeksan Optical Astronomy Observatory, nella provincia di Kyonggi, della Corea del Sud

Matematica
 345 – numero

345 (disambigua)


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Acridurus robustus. Una ning gihulagway ni Perez-gelabert, Dominici, Hierro ug D. Otte ni adtong 1995. Ang Acridurus robustus sakop sa kahenera nga Acridurus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Dominikanhong Republika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Dominikanhong Republika
Acridurus

Acridurus robustus


Lug Subotički je naseljeno mjesto u sastavu općine Koška, Osječko-baranjska županija, Republika Hrvatska.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Našice.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Lug Subotički je imao 335 stanovnika.

Napomena: Iskazuje se kao naselje od 1948. U 1991. pripojen nenaseljeni dio područja naselja Budimci (općina Podgorač).

Popis 1991.

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Lug Subotički je imalo 581 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

Popis 1910.

Lug Subotički se kao samostalno naselje iskazuje od 1948. godine, te nema podataka sa popisa stanovništva 1910. godine.

Literatura

  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
 Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Hrvatskoj
Naselja u Osječko-baranjskoj županiji

Lug Subotički


Skała z Krzyżem – jedna z Nielepickich Skał na grzbiecie wzgórza Dymniok w miejscowości Nielepice w województwie małopolskim, w powiecie krakowskim, w gminie Zabierzów. Znajduje się w mezoregionie Garb Tenczyński na Wyżynie Krakowsko-Częstochowskiej. Jest najwyższą z grupy 4 skał (pozostałe to Pośredniok, Dymniok Szary i Dymniok Biały.

Nazwa skały pochodzi od tego, że na jej szczycie stoi krzyż. Pierwszy krzyż zamontowali parafianie Nielepic w 1874 r. W 1901 r. zastąpił go krzyż ufundowany przez hrabiów Potockich z Krzeszowic. W 1913 zniszczył go piorun. Do odbudowy krzyża wzywał ks. Józef Łobczowski. Odbudowała go własnym kosztem hrabina Krystyna Potocka. Wytrzymał do 1970 r., kiedy to zniszczyła go wichura i burza. Z inicjatywy mieszkańców Nielepic niezwłocznie zakupiono krzyż, a sami mieszkańcy wykonali dwumetrowej głębokości otwór w skale i osadzili w nim krzyż. Na jego ramionach zawiesili sylwetkę Chrystusa. Poświęcono go 25 kwietnia 1971 r. i od tego czasu krzyż stał się miejscem pielgrzymek. Mieszkańcy Nielepic idą z procesją do krzyża m.in. w dniu 3 maja i w Wielki Piątek na zakończenie drogi krzyżowej. Drewniany krzyż z czasem zaczął jednak niszczeć i mógł ulec zawaleniu. W 2010 r. osadzono nowy krzyż o wysokości 15,6 m i rozpiętości ramion 6 m. Wykonano solidne schody umożliwiające łatwe i bezpieczne wejście na skałę, a u jej podstawy we wnęce ostatnią stację drogi krzyżowej.

Pionowe ściany skały są celem wspinaczy skalnych. Wytyczyli oni na niej 10 dróg wspinaczkowych. Obok nazwy drogi podano stopień trudności i asekurację; r – ringi, rz – ringi zjazdowe):
 Dziecięca krucjata VI.1+ (3r + rz);
 Plantacja porzeczek VI.3+ (3r + rz);
 Bździochy 1410 VI.4 (3r + rz);
 Calatrava VI.4+ (4r + rz);
 Krak des Chevaliers VI.5 (4r + rz);
 Królestwo niebieskie VI.2+ (4r + rz);
 No to po malborku VI+ (3r + rz)
 Wallenrod VI- (3r + rz);
 Komtur VI (3r + rz);
 Przez żmiję VI/VI+
Skała ma wysokość 6–8 m. Z płaskiego szczytu skały rozciąga się szeroka panorama widokowa na Wyżynę Olkuską, Garb Tenczyński i Rów Krzeszowicki.

Szlaki turystyczne
  Szlak spacerowo – edukacyjny wokół Nielepic: Nielepice, centrum – okopy z 1944 r. – kamieniołom wapienia Nielepice – Bukowa GóraDębowa Góra – Jaskinia przy Kamyku (Jaskinia Pańskie Kąty) – Pajoki – Nielepickie Skały – Nielepice. Jest to zamknięta pętla o długości około 8 km

Przypisy

Formacje skalne Wyżyny Krakowsko-Częstochowskiej
Tereny wspinaczkowe
Nielepice

Skała z Krzyżem (Nielepice)


高山警察署(たかやまけいさつしょ)は、岐阜県警察が管轄する警察署の一つである。

管轄地域に飛騨山脈があり、山岳警備隊飛騨方面隊の拠点がある。基本的には飛騨山脈の岐阜県側が管轄である。

所在地
岐阜県高山市大新町5丁目68番地1

管轄区域
 高山市全域
 大野郡白川村

沿革
 1875年(明治8年)- 第12出張所が設置される。
 1876年(明治9年)- 始め第8警察出張所に、その後第5区出張所と改称される。
 1877年(明治10年)- 高山警察署と改称。
 1947年(昭和22年)- 高山市警察と国家地方警察大野地区警察署に再編。
 1954年(昭和29年)- 岐阜県警察発足に伴い、岐阜県高山警察署となる。
 1968年(昭和43年)- 高山市役所西向かいに庁舎を新築。
 2005年(平成17年) - 古川警察署(現飛騨警察署)の管轄であった高山市国府町と、神岡警察署(現神岡警部交番)の管轄であった高山市上宝町、奥飛騨温泉郷が高山警察署に移管される。
 2018年(平成30年) - 庁舎を高山市大新町の久美愛厚生病院の跡地へ新築移転する。

組織
署長、副署長、課長、(課長代理)、(総括係長)、係長、交番所長、主任など

 会計課 - 会計係
 警務課 - 警務係、安全相談係、留置管理係
 生活安全課 - 生活安全係、事件係
 地域課 - 地域係、山岳係、機動警ら係
 下記の5交番
 下記の13駐在所
 刑事課 - 捜査庶務係、強行係、盗犯係、鑑識係、組織犯罪・知能・国際捜査係
 交通課 - 交通総務係、交通指導係、交通捜査係
 警備課 - 警備係

交番
 駅前交番(高山市昭和町)
 石浦交番(高山市石浦町)
 安川交番(高山市片原町)
 久々野交番(高山市久々野町無数河)
 奥飛騨交番(高山市奥飛騨温泉郷田頃家)

警察官駐在所
 上枝警察官駐在所(高山市下切町)
 緑ケ丘警察官駐在所(高山市山田町)
 大八賀警察官駐在所(高山市松之木町)
 丹生川駐在所(高山市丹生川町坊方)
 朝日警察官駐在所(高山市朝日町万石)
 清見警察官駐在所(高山市清見町三日町)
 荘川警察官駐在所(高山市荘川町新渕)
 高根警察官駐在所(高山市高根町上ケ洞)
 上宝警察官駐在所(高山市上宝町本郷)
 宮警察官駐在所(高山市一之宮町)
 国府警察官駐在所(高山市国府町広瀬町)
 鳩ヶ谷警察官駐在所(大野郡白川村大字鳩谷)
 平瀬警察官駐在所(大野郡白川村大字平瀬)
2020年時点。

臨時施設
 平湯臨時派出所(高山市奥飛騨温泉郷平湯)
 安房トンネル開通にともない、2006年(平成18年)4月から臨時派出所として設置。平湯温泉を管轄とする。
 新穂高臨時派出所(新穂高登山指導センター)(高山市奥飛騨温泉郷神坂)
 登山者シーズンの春夏秋冬の4回に1週間から2ヶ月ほど常駐の派出所として設置。新穂高温泉の新穂高ロープウェイ新穂高温泉駅付近にあり、登山届・下山届の受理、山岳情報の提供、登山相談、安全指導、山岳事故発生時の情報収集を行う。
 穂高岳山荘常駐警備
 登山者シーズンの春夏秋冬の4回に1週間から2ヶ月ほど山岳警備隊員が常駐。登山者に対する安全指導、遭難者の救助活動を行う。
 航空隊現地常駐待機(鍋平ヘリポート)
 登山者シーズンの春夏秋冬の4回に1週間から2ヶ月ほど航空隊員とヘリコプターが待機。遭難者の救助活動、山岳パトロール、山岳情報の収集を行う。

脚注

関連項目
 高山市警察

外部リンク

岐阜県の警察署
高山市の建築物
1875年開業の施設
2018年竣工の日本の建築物

高山警察署


Newcastle Shot Tower, also known as Newcastle railway station, served the city of Newcastle-upon-Tyne, Tyne and Wear, England from 1839 to 1847 on the Newcastle & Carlisle Railway.

History
The station opened on 21 October 1839 by the Newcastle & Carlisle Railway. It was situated on Railway Street, near the junction at Tyneside Road. The first passenger train at this temporary terminus was on 21 May 1839, which was for a special trip and regular passenger services began exactly five months later. A landslide occurred a few days after the station opened but it reopened on 2 November 1839. It closed on the same day as the second Newcastle station was opened on 1 March 1847.

References

External links

Disused railway stations in Tyne and Wear
Railway stations in Great Britain opened in 1839
Railway stations in Great Britain closed in 1847
1839 establishments in England
1847 disestablishments in England

Newcastle (Shot Tower) railway station


Jefim Dsigan (russisk: Ефим Львович Дзиган) (født den 14. december 1898 i Moskva i det Russiske Kejserrige, død den 31. december 1981 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk filminstruktør, skuespiller og manuskriptforfatter.

Filmografi
 Matroserne fra Kronstadt (Мы из Кронштадта, 1936)
 Hvis i morgen er krig (Если завтра война, 1938)
 Zjeleznyj potok (Железный поток, 1967)

Referencer

Eksterne henvisninger

Filminstruktører fra Sovjetunionen

Jefim Dsigan


Kaliwatan sa alibangbang ang Antispila freemani. Una ning gihulagway ni Lafontaine ni adtong 1973. Ang Antispila freemani sakop sa kahenera nga Antispila, ug kabanay nga Heliozelidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Antispila

Antispila freemani


Łysa Puścizna – torfowisko w obrębie miejscowości Chyżne w województwie małopolskim, w powiecie nowotarskim, w gminie Jabłonka, blisko granicy ze Słowacją. Pod względem geograficznym znajduje się w Kotlinie Orawsko-Nowotarskiej. Z torfowiska wypływa potok Chyżnik uchodzący do Jeziora Orawskiego, torfowisko znajduje się więc w zlewisku Morza Czarnego. Położone jest na wysokości 666 m n.p.m. w odległości 2,8 km od trasy europejskiej E77.

Po ustąpieniu lodowca cała Kotlina Orawsko-Nowotarska była wielkim rozlewiskiem młak i jezior, które stopniowo zamulane było niesionymi przez wodę osadami  tworzącymi stożki napływowe, równocześnie też podlegało zarastaniu, w którym wielki udział miał mech torfowiec. Z jego obumarłych szczątków tworzył się torf. Zarastanie to zaczęło się około 10-11 tysięcy lat temu. Rocznie przybywa około 1 mm torfu. Torfowisko  tworzy specyficzne warunki życia dla roślin. Charakteryzują się one bardzo kwaśnym odczynem, dużą wilgotnością i ubóstwem składników pokarmowych. W takich warunkach na torfowisku rozwijają się specyficzne, charakterystyczne dla torfowisk gatunki roślin.

Łysa Puścizna to torfowisko wysokie stopniowo zarastające sosną zwyczajną, brzozą i wierzbą. Zachowała się struktura kępkowo-dolinkowa. Na kopule torfowiska rośnie dobrze wykształcony bór bagienny, dobrze wykształcony jest również jego okrajek. Jest nieco przesuszone przez odpływ wody rowem odwadniającym. Przesuszone miejsca zajmuje śmiałek darniowy. Na torfowisku stwierdzono występowanie m.in. takich rzadkich w Karpatach gatunków roślin, jak: bagno zwyczajne, przygiełka biała, turzyca skąpokwiatowa, żurawina drobnoowocowa. Planuje się utworzenie na Kotlinie Nowotarskiej specjalnych obszarów ochrony pod nazwą "Torfowiska Orawsko-Nowotarskie". Mają one objąć obszar 7363,4 ha. Na Łysej Puściźnie należałoby zwiększyć nawodnienie torfowiska przez wykonanie zastawki na rowie odwadniającym, zmniejszyć nachylenie skarpy oraz zadrzewienie przez usunięcie części drzew.

W niewielkiej odległości w kierunku na północ od Łysej Puścizny znajduje się torfowisko Jasiowska Puścizna. Czasami obydwa traktowane jako jedno torfowisko.

Przypisy

Kotlina Orawsko-Nowotarska

Łysa Puścizna


An Anaptilora basiphaea in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Turner hadton 1919. An Anaptilora basiphaea in nahilalakip ha genus nga Anaptilora, ngan familia nga Gelechiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Anaptilora

Anaptilora basiphaea


Ang Kuram Mandeh ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Kuṟam Māndêh, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Zābul,
 Kūṟam Māndêh, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Zābul,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Kuram Mandeh


O Perth Lynx é um clube profissional de basquetebol feminino australiano sediado em Perth, Austrália Ocidental. A equipe disputa a Women's National Basketball League .

História
Perth Lynx foi fundado em 1988.

Ligações externas
Sítio oficial

Clubes de basquetebol da Austrália
Times da Women's National Basketball League

Perth Lynx


An Reganella depressa in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Rudolf Kner hadton 1853. An Reganella depressa in nahilalakip ha genus nga Reganella, ngan familia nga Loricariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Reganella

Reganella depressa


Kaliwatan sa insekto ang Macrophthalmothrips quadricolor. Una ning gihulagway ni Heinrich Hugo Karny ni adtong 1923. Ang Macrophthalmothrips quadricolor sakop sa kahenera nga Macrophthalmothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indonesya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Indonesya
Macrophthalmothrips

Macrophthalmothrips quadricolor


Il Garibaldi è un cocktail tra i più semplici e conosciuti, a base di succo d'arancia e bitter, anche se ne esiste una versione meno diffusa in cui all'aranciata gassata si aggiunge lo spumante. Può essere bevuto sia come aperitivo sia come long drink.

Il nome rende omaggio all'eroe dei due mondi Giuseppe Garibaldi, in quanto il rosso del bitter ne ricorda la celebre giubba rossa e le arance lo sbarco in Sicilia.

Ingredienti
3/10 bitter
7/10 succo d'arancia

Varianti o cocktail simili
Molto diffusa, soprattutto in Centro Italia, è la versione con aranciata amara al posto del succo d'arancia, denominata Cardinale.

Altri progetti

Bevande a base di arance
Giuseppe Garibaldi nella cultura di massa
Cocktail a base di amaro

Garibaldi (cocktail)


Bờ Ngoong là một xã thuộc huyện Chư Sê, tỉnh Gia Lai, Việt Nam.

Xã Bờ Ngoong có diện tích 38,39 km², dân số năm 2005 là 5.451 người, mật độ dân số đạt 142 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Bờ Ngoong


Tað latínska stavraðið er eitt stavrað (alfabet), sum upprunaliga var tilpassað tað latínska málið, og sum síðan hevur breitt seg til nógv onnur mál, og sum nú er tað mest brúkta stavraðið í heiminum. Tað verður fyrst og fremst nýtt í Vesturheiminum, har ið nógv indoevropeisk mál eru, og í londum sum hava verið vesturlendsk hjálond. Tað verður enntá nýtt í ávísum málum, sum hava onnur stavrøð, eitt nú í tí japanska, har nevnt  ローマ字, rōmaji, og í kinesiskum, har tað verður brúkt í pinyin. Navnið á tí latínska stavraðnum eitur á latínskum abecedarium Latinum (forn úttala: [abɛkɛ'daːrɪʊm la'tiːnʊm]) ella alphabetum Latinum (forn úttala: [alfa'beːtʊm la'tiːnʊm]).

Fornlatínska stavraðið
Tað latínska stavraðið mentist frá tí etruskiska stavraðnum (tað gamla italska stavraðið) sum í sínari tíð mentist úr tí euboiiska grikska stavraðnum. Upprunaliga talið av bókstavum var 21:

Bókstavurin C var ein vesturlendskur variantur av tí grikska bókstavinum Γ (gamma), men hann verður nýttur bæði til at vísa eitt g-ljóð og eitt k-ljóð, møguliga sum ein ávirkan frá tí etruskiska málinum, sum manglaði g-ljóð. Bókstavurin Z var ikki neyðugur fyri at skriva á latíni og varð í 200-talinum f.Kr. býttur út við tann nýggja bókstavin G, eitt C við einari lítlari vatnrættari striku.

Eftir at rómverjar høvdu vunnið á Grikkalandi vóru bókstavirnir Y og Z lagdir afturat fyri at skriva griksk lániorð. Klassiskt latín hevði tí 23 bókstavir:

Hesir bókstavir vóru í longdini troyttandi at skriva, og tí mentist við tíðini ein kursiv hondskrift, sum gjørdist upprunin til teir lítlu bókstavirnir í nýggjari tíð. Man skrivaði heilt einfalt tað ið man helt hava týdning og kursiveraði restina.

Nýtíðar latínska stavraðið

Í germanskum málum finnist v-ljóð, sum manglar í tí klassiska latínska. Í 600-talinum, tá ið anglosaksarnir fóru burtur frá at nýta rúnir, til at nýta tað latínsku skriftina, hildu tey tó fast við rúnuna ƿ wynn fyri hetta ljóðið. Seinni fóru tey í staðin at skriva VV, sum við tíðini varð bleiv til W. At man í ávísum málum nevnir W fyri dupult V (t.d. í føroyskum, donskum, svenskum, fronskum) meðan bókstavurin w á øðrum málum verður nevndur dupult U (á engskum) vísir, at tað tá í tíðini ikki hevur verið gjørdur munur ímillum V og U. Den raka formen V användes i början av ord, medan den runda formen U användes i mitten eller slutet, uttan at ávirka úttaluna. Tað fyrsta býtið millum tveir ymiskir bókstavir kemur úr gotiska stavraðnum frá 1386, har ið V kemur í staðin fyri U. Í 1500-talinum kom V at standa fyri eitt hjáljóð og U fyri eitt sjálvljóð, júst sum tað ger tað í dag.

Á líknandi hátt brúkti man J og I fyrst og síðst í einum orði, óansæð hvussu úttalan var, men í 1500-talinum kom J at standa fyri hjáljóðinum, og I kom at standa fyri sjálvljóðinum.

Soleiðis kom tað nýtíðar latínska stavraðið altso at hava 26 bokstavir:

Keldur

Stavrað

Latínska stavraðið


Short Creek is a stream in the U.S. state of Tennessee. It is a tributary to the Tennessee River.

Short Creek was so named on account of its relatively short length.

References

Rivers of Hardin County, Tennessee
Rivers of Wayne County, Tennessee
Rivers of Tennessee

Short Creek (Tennessee River tributary)


Harriet and the Piper er en amerikansk stumfilm fra 1920 af Bertram Bracken.

Medvirkende
 Anita Stewart som Harriet Field
 Ward Crane som Royal Blondin
 Charles Richman som Richard Carter
 Myrtle Stedman som Isabelle Carter
 Margaret Landis som Nina Carter
 Byron Munson som Ward Carter
 Loyola O'Connor
 Irving Cummings som Anthony Pope
 Barbara La Marr

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920
Dramafilm fra USA

Harriet and the Piper


Nadnica za strah () jest francusko-italijanski dramski triler snimljen 1953. u režiji Henri-Georgesa Clouzota, u kojem glavnu ulogu tumači Yves Montand. Film je snimljen na osnovu istoimenog francuskog romana iz 1950. autora Georgesa Arnauda. Radnja filma dešava se u Meksiku kada se jedna naftna bušotina u vlasništvu američke kompanije zapalila, pa kompanija zapošljava četiri radnika evropskog porijekla, koji su bili u očajnom finansijskom stanju, da prevezu dva kamiona prepuna nitroglicerina preko zapuštenih planinskih cesta. Nitroglicerin je bio potreban da bi se ugasio požar na bušotini. Film je Clouzotu donio međunarodnu slavu i omogućio mu da kasnije režira Đavolice (Les Diaboliques). U Francuskoj je film bio na četvrtom mjestu po zaradi te godine s gotovo sedam miliona prodanih karata. Film je prvobitno cenzuriran kad je prvi put prikazivan u SAD-u 1955, dvije godine nakon što je osvojio Zlatnu palmu na Kanskom filmskom festivalu. Veći dio izbačenih snimaka ima veze s američkom naftnom kompanijom, koja je u filmu nazvana Southern Oil Company, čiji inicijali S.O.C. vizuelno ukazuju na američkog giganta Standard Oil. Ljudi koji vode kompaniju su prikazani kao da nemaju kajanje o zloupotrebi ljudi za svoje ciljeve. Oni zapošljavaju vozače iz sela, jer oni nisu u sindikatu i nemaju porodice, tako da ne postoji niko ko bi se žalio i tužio ako neko od njih pogine. Filmski kritičar James Kendrick ocjenjuje Clouzotov film kao "otvorenu optužnicu prema američkoj poslovnoj praksi, gdje se stavlja profit ispred svega ostalog."

Film Nadnica za strah je uticao na razne druge filmove kao što su Divlja horda i Brzina. William Friedkin, režiser filmova Francuska veza i Egzorcist, snimio je novu verziju Nadnice sredinom '70-ih pod nazivom Čarobnjak u kojoj je glavnu ulogu tumačio Roy Scheider, a većina snimanja se vršila na originalnoj lokaciji. Prema riječima kritičara Jamesa Berardinellija, film je izuzetno dobro napravljen iako je više pažnje posvećeno tehničkim aspektima snimanja nego interakciji likova. Objavljen 1977, ubrzo nakon Clouzotove smrti, film je ujedno bio posvećen čovjeku koji je prvi prenio priču na ekran.

Godine 2010. magazin Empire rangirao je Nadnicu za strah na 9. mjesto od 100 najboljih filmova svjetske kinematografije. Trenutno drži vrlo rijedak rejting na spisku filmova sa 100% rejtingom na Rotten Tomatoesu sajtu na kojem je prikupljeno 40 kritičkih osvrta.

Radnja
Francuzi Mario i Jo, Holanđanin Bimba i Italijan Luigi zaglavili su se u izolovanom mjestu Las Piedras u južnom Meksiku. Okružen pustinjama, grad je povezan sa vanjskim svijetom samo preko malog aerodroma. Evropljani se nalaze u nezavidnom finansijskom stanju i nisu u mogućnosti da kupe avionske karte. Malo je prilika za zapošljavanje osim kod američkih korporacija koje dominiraju gradom. Jedna od njih je Southern Oil Company (SOC), koja posluje na obližnjim naftnim poljima i posjeduje ograđeni kompleks u gradu. SOC je osumnjičena za nemoralan način poslovanja, kao što je korištenje lokalnih radnika i preuzimanja zakona u svoje ruke, ali mještani su primorani da sve to mirno trpe. Mario je sarkastični korzikanski zavodnik, koji sa prezirom tretira svoju vjernu ljubavnicu Lindu. Jo je stari bivši gangster koji se tek nedavno zadesio nasukan u gradu. Bimba je snažan i miran pojedinac čiji je otac ubijen od strane nacista, koji je i sam radio tri godine u rudniku soli. Luigi koji je Mariov cimer, je veseo i vriedan čovjek, koji je upravo saznao da umire od cementne prašine u plućima. Mario se sprijateljuje sa Jo-om zbog njihovih zajedničkih iskustava dok su živjeli u Parizu. Jo dolazi u sukob sa redovnim gostima kantine zbog njegove borbene i arogantne naravi.

Ogroman požar izbija na jednom od naftnih polja SOC-a. Jedini način da se ugasi požar i zatvori izvor je eksplozija koja bi bila izazvana nitroglicerinom. Za vrlo kratko vrijeme i sa nedostatkom odgovarajuće opreme, nitroglicerin se mora prevesti u kantama natovarenim u dva velika kamiona od sjedišta SOC-a koje se nalazi na 300 milja udaljenosti. Zbog lošeg stanja puteva i veoma nestabilne prirode nitroglicerina, posao se smatrao previše opasnim za članove sindikata zaposlenih u SOC-u. Poslovođa kompanije, Bill O'Brien, zapošljava vozače kamiona iz lokalne zajednice. Uprkos opasnostima, mnogi dobrovoljci iz reda lokalnog stanovništva, privučeni su visokom plaćom: 2,000 američkih dolara po vozaču. To predstavlja bogatstvo za njih, a u novcu se vidi jedini izlaz iz njihovog životnog ćorsokaka. Izbor kandidata se suzio na četiri izabrana vozača: Marija, Bimbu i Luigija, zajedno sa jednim njemačkim državljaninom po imenu Smerloff. Smerloff se nije pojavio na dan putovanja, tako da je Jo, koji je poznavao O 'Briena još iz doba kada se bavio krijumčarenjem, ušao je u igru umjesto Smerloffa. Drugi vozači sumnjaju da je Jo ubio Smerloffa kako bi dobio posao.

Jo i Mario transportuju nitroglicerin u jednom kamionu; Luigi i Bimba su u drugom, sa ukupno trideset minuta razdvajanja, kako bi ograničili potencijal mogućih žrtava. Vozači su prisiljeni da se suočavaju sa nizom fizičkih i mentalnih prepreka, uključujući pojas izuzetno grube ceste, građevinske barikade koje ih prisiljavaju da se klackaju oko truhle platforme iznad provalije, i sa stijenama koje blokiraju put. Jo smatra da njegovi živci nisu više kao što su nekada bili, dok se ostali suočavaju sa Jo-om i njegovim sve većim kukavičlukom. Konačno, Luigijev i Bimbov kamion eksplodira bez upozorenja i oboje ih ubija na licu mjesta. Mario i Jo stižu na mjesto eksplozije gdje samo nailaze na veliki krater koji se brzo napunio uljem iz cjevovoda koji je pukao usljed eksplozije. Jo izlazi iz vozila da pomogne Mariu u navođenju kamiona preko kratera prepunog ulja. Kamion je, međutim, u opasnosti da se zaglibi i tokom mahnitog pokušaja da se ne zaglavi, Mario prelazi preko Jo-a. Iako se vozilo konačno izvuklo iz gliba, Jo je smrtno ranjen. Po dolasku na naftno polje, Mario i Jo su dočekani kao heroji, ali Jo umire i Mario se ruši od iscrpljenosti. Nakon oporavka, Mario se odvozi do kuće u istom kamionu, ali sada bez svog opasnog tereta. On dobija dvostruko veću plaću zbog smrti svojih prijatelja, i odbija šofera kojeg mu je dodijelio SOC. Mario sav ushićen vozi niz planinski put, dok se istovremeno u gradu u kantini održava proslava gdje Mariovi prijatelji željno očekuju njegov dolazak. Mario vozi riskantno i bezobzirno, imajući na umu da je prevario smrt toliko puta na istom putu. Na jednoj krivini on ulijeće prebrzo i ruši ogradu na cesti i survava se u sigurnu smrt. Linda koja pleše u kantini, čini se kao da će se onesvijestiti.

Uloge
 Yves Montand – Mario
 Charles Vanel – Jo
 Folco Lulli – Luigi
 Peter van Eyck – Bimba
 Véra Clouzot – Linda
 William Tubbs – Bill O'Brien
 Darío Moreno – Hernandez
 Jo Dest – Smerloff
 Luis De Lima – Bernardo
 Antonio Centa – šef kampa
 Darling Légitimus – Rosa

Snimanje
Clouzot je prvobitno planirao snimati film u Španiji, ali Montand je odbio raditi tamo zbog fašističkog diktatora Franciska Franka, koji je tada bio na vlasti. Snimanje je premješteno na jug Francuske, u blizini Saint-Gillesa, u pokrajini Camargue. Selo koje se moglo vidjeti u filmu potpuno je izgrađeno za film.

Snimanje je počelo 27. augusta 1951, a trebalo je trajati devet sedmica. Međutim, tokom snimanja izbili su brojni problemi. Na jugu Francuske te godine nastala je neuobičajeno kišna sezona, uzrokujući zaglavljivanje vozila u blatu, padanje dizalica i uništavanje pojedinih setova. Režiser Clouzot slomio je gležanj a Véra Clouzot razboljela se. Snimanje je koštalo 50 miliona franaka iznad budžeta. Do kraja novembra bilo je završeno samo pola filma. Zbog nadolazeće zime dani su postajali kraći, a snimanje je odgođeno za šest mjeseci. Druga polovina filma konačno je završena u ljeto 1952.

Jean Gabin odbio je ulogu (koja je na kraju pripala Charlesu Vanelu) jer je smatrao da ga njegovi ljubitelji ne bi voljeli vidjeti kako glumi "kukavicu". Ovo je bila prva dramska uloga za Montanda, kao i za Véru Clouzot, režiserovu suprugu. Ona je glumila u samo tri filma i sva tri su bila u režiji njenog muža.

Kritike
Preglednik filmova Rotten Tomatoes izvještava da je 100% kritičara dalo filmu rejting "Certified Fresh", na osnovu 40 recenzija sa prosječnom ocjenom od 8,9/10, s konsenzusom kritičara koji navodi: "Klasik egzistencijalne neizvjesnosti, Nadnica za strah stapa neprekidnu neizvjesnost sa zajedljivom satirom; njegov uticaj se i dalje osjeća na današnje trilere." Film je kritički pozdravljen u svom originalnom izdanju. Bosley Crowther iz The New York Timesa, napisao je "da uzbuđenje potpuno proizlazi iz svijesti o nitroglicerinu s kojim se rukuje s oprezom i bez daha. Naprosto sjediš i čekaš za pozorište eksplodira." Godine 1982. Pauline Kael nazvala ga je "egzistencijalnim trilerom. Najoriginalnija i najšokantnija francuska melodrama '50-ih godina... Kada postoji mogućnost da budeš dignut u zrak u bilo kojem trenutku, samo budala može vjerovati da lik određuje sudbinu... Ako to nije parabola čovjekovog položaja u modernom svijetu, onda je u najmanju ruku ilustracija toga... Nasilje... se koristi da forsira viziju ljudske egzistencije." Godine 1992. Roger Ebert navodi da "sekvence s proširenom napetošću u filmu zaslužuju mjesto među velikim ostvarenjima filma".

Slijedi izabrana kritika:

Reference

Vanjski linkovi

 Criterion Collection  esej pisca Dennisa Lehanea

Filmovi iz 1953.
Filmovi na francuskom jeziku
Francuski filmovi
Francuski crno-bijeli filmovi
Francuski dramski filmovi
Francuski trileri
Italijanski filmovi
Italijanski dramski filmovi
Italijanski trileri
Filmovi u režiji Henri-Georgesa Clouzota
Dobitnici Zlatne palme
Dobitnici Zlatnog medvjeda
Avanturistički dramski filmovi
Dramski trileri
Filmovi s radnjom u Južnoj Americi
Filmovi o smrti
Filmovi o prijateljstvu

Nadnica za strah (film)


Kaliwatan sa insekto ang Holomenopon tumidum. Una ning gihulagway ni Piaget ni adtong 1885. Ang Holomenopon tumidum sakop sa kahenera nga Holomenopon, ug kabanay nga Menoponidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Holomenopon

Holomenopon tumidum


Kaliwatan sa lumot ang Koerberiella wimmeriana. Una ning gihulagway ni Gustav Wilhelm Körber, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Stein. Ang Koerberiella wimmeriana sakop sa kahenera nga Koerberiella, ug kabanay nga Lecideaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Kadagatang Artiko
 Uropa ug Asya
 Amihanang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Kadagatang Artiko
Abungawg-uhong sa Uropa
Abungawg-uhong sa Amihanang Amerika
Koerberiella

Koerberiella wimmeriana


Vlădeni là một xã thuộc hạt Botoșani, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 4993 người.

Chú thích

Liên kết ngoài

Xã của hạt Botoșani

Vlădeni, Botoșani


Carlos Robles Piquer (13 October 1925 – 8 February 2018) was a Spanish diplomat and politician.

Political career
His political career started in 1962, when he was named director general of information. Robles was then appointed director general of the popular culture and entertainment. He served as minister of education between 1975 and 1976, before assuming the office of Secretary of State for Foreign Affairs. After a stint as Director General of RTVE, Robles was elected to the Congress of Deputies from Madrid. He left the national legislature in 1987, and became a member of the European Parliament for Spain until 1999.

Robles' marriage to Elisa Fraga Iribarne, the sister of Manuel Fraga Iribarne, produced a son, José María Robles Fraga, who is also a politician.

References

1925 births
2018 deaths
Spanish diplomats
Education ministers of Spain
People's Alliance (Spain) politicians
MEPs for Spain 1986–1987
MEPs for Spain 1987–1989
MEPs for Spain 1989–1994
MEPs for Spain 1994–1999
Politicians from Madrid
Members of the Senate of Spain
Members of the 1st Assembly of Madrid
Members of the AP–PDP–UL Parliamentary Group (Assembly of Madrid)
Secretaries of State for Foreign Affairs (Spain)

Carlos Robles Piquer


La Moto Guzzi GT è una motocicletta sottocanna costruita alla fine degli anni 1920 dalla casa motociclistica di Mandello del Lario.

Chiamata anche "la moto dell'impresa" la Moto Guzzi GT è stata la protagonista del celebre raid compiuto nel 1928 da Giuseppe Guzzi, partito da Mandello e arrivato al circolo polare artico in 28 giorni, consumando 182 litri di benzina e tre pneumatici; in onore appunto del raid a Capo Nord coronato da successo il modello acquisì il nome Norge in ricordo del famoso dirigibile omonimo che aveva esplorato la regione artica.

La GT fu anche la prima moto ad essere dotata di telaio elastico che offre più comfort al pilota, senza compromettere le doti di stabilità. Il motore era un monocilindrico a 4 tempi da 498,4cm³ di cilindrata alimentato a carburatore e il cambio era a tre marce.

Il modello e la sua impresa sono stati anche ricordati con la rievocazione del 2006 effettuata a bordo delle nuove Norge 1200.

Caratteristiche tecniche

Note

Voci correlate
 Raid a Capo Nord

Altri progetti

Collegamenti esterni

GT Norge

Moto Guzzi GT "Norge"


San Giorgio II è un dipinto a olio su tela (107x95 cm) realizzato nel 1911 dal pittore Vasilij Kandinskij.

È conservato nel Museo di Stato Russo di San Pietroburgo.

Altri progetti

Dipinti di Vasilij Kandinskij
Dipinti a soggetto astratto
Dipinti nel Museo russo

San Giorgio II


An Odontophorus melanotis in uska species han Aves nga ginhulagway ni Osbert Salvin hadton 1865. An Odontophorus melanotis in nahilalakip ha genus nga Odontophorus, ngan familia nga Odontophoridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 O. m. melanotis
 O. m. verecundus

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Odontophorus

Odontophorus melanotis


Louis Grenville "Lou" Abell (21. juli 1884 - 25. oktober 1962) var en amerikansk roer og dobbelt olympisk guldvinder, født i New Jersey.

Abell vandt, som styrmand i den amerikanske otter, en guldmedalje ved OL 1900 i Paris. Fire år senere, ved OL 1904 i St. Louis, vandt han sin anden guldmedalje i disciplinen. Han var den ene af kun to af guldvinderne fra Paris der var med i båden igen i 1904 (den anden var John Exley).

OL-medaljer
 1900:  Guld i otter
 1904:  Guld i otter

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra USA
Personer fra New Jersey
Medaljevindere ved sommer-OL 1900
Medaljevindere ved sommer-OL 1904
Olympiske mestre fra USA
Olympiske medaljevindere i roning

Louis Abell


Kaliwatan sa alibangbang ang Frisilia heliapta. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1887. Ang Frisilia heliapta sakop sa kahenera nga Frisilia, ug kabanay nga Lecithoceridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Frisilia

Frisilia heliapta


Rywalizacja w dwójce podwójnej wagi lekkiej kobiet w wioślarstwie na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2016 rozgrywana była między 8 a 12 sierpnia na Lagoa Rodrigo de Freitas.

Do zawodów zgłoszonych zostało 20 osad.

Terminarz
Wszystkie godziny podane są w czasie brazylijskim (UTC-03:00).

Rekordy

Wyniki

Eliminacje
Do półfinałów A/B awansowały dwie pierwsze osady z każdego biegu. Pozostałe osady wzięły udział w repasażach.

 Bieg 1

 Bieg 2

 Bieg 3

 Bieg 4

Repasaże
Dwie pierwsze osoady awansowały do półfinałów A/B. Pozostałe osady awansowały do półfinałów C/D.

Repasaż 1

Repasaż 2

Półfinały

Półfinały C/D
Trzy pierwsze osady z każdego z półfinałów awansowały do finału C. Pozostałe osoady awansowały do finału D.

Półfinał 1
 Bieg 3

Półfinał 2

Półfinały A/B
Trzy pierwsze osady z każdego z półfinałów awansowały do finału A. Pozostałe osady awansowały do finału B.

Półfinał 1

Półfinał 2

Finały

Finał D

Finał C

Finał B

Finał A

Przypisy

Bibliografia

Wioślarstwo na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2016

Wioślarstwo na Letnich Igrzyskach Olimpijskich 2016 – dwójka podwójna wagi lekkiej kobiet


I Lusitani furono una popolazione indoeuropea che abitò la parte più occidentale della penisola iberica che diventò in seguito la provincia romana della Lusitania, corrispondente all'incirca all'odierno Portogallo a sud del fiume Duero e alla regione di confine portoghese con l'attuale Estremadura spagnola. I portoghesi moderni considerano i Lusitani come i loro antenati ed il termine è talvolta usato come sinonimo di portoghesi.

Etimologia
Non ci sono più certezze sull'etimologia del loro nome. Plinio il Vecchio scrisse che il nome "Lusitania" potrebbe derivare dal termine lusus ("gioco") associato a Bacco.  Ma l'etimologia più comunemente accettata, basata su prove epigrafiche, combina i morfemi lus e tanus, forse derivati dalle radici indoeuropee luks ("luminoso") e tan ("gruppo, tribù").

Storia

Origini

I Lusitani erano un gruppo di popoli riuniti sotto un nome generico che in realtà si riferiva a un piccolo popolo o gruppo di tribù: i Lusitani, che vivevano tra i fiumi Tago e Duero, in particolare nella regione di Beira. Storici e archeologi sono indecisi sulle origini dei Lusitani, che potrebbero essere giunti dalle Alpi e essersi stabiliti nella regione intorno al II secolo a.C.. Sebbene esista la teoria di un'origine celtica, la maggior parte degli autori moderni li considera nativi pre-celtici della penisola iberica, che passarono sotto il dominio celtico prima di staccarsi dai Celti per diffondere il loro insediamento in Estremadura, prima di essere infine sottomessi e integrati dai Romani.

Uno studio genetico pubblicato nel 2019 conferma queste ipotesi. I campioni risalenti all'età del bronzo finale (dal 1200 al 700 a.C.), prelevati dalla grotta di Medronhal (Arrifana, Coimbra, Portogallo), mostrano che gli scheletri studiati sono discendenti di persone della cultura campaniforme provenienti dall'Europa centrale e portatori dell'aplogruppo R1b-M269. I manufatti suggeriscono una datazione all'inizio del I millennio a.C., confermata dalla datazione al radiocarbonio del perone umana: 890-780 cal BCE.

Lusitani e romani
La prima menzione dei Lusitani si trova in Tito Livio, che li descrive come mercenari al soldo dei Cartaginesi nel 218 a.C.; compaiono anche accanto ai Celtiberi che devastano gli alleati di Roma nel 186 a.C.. I Lusitani furono duramente sconfitti nel 185 a.C. dal pretore C. Atinio ad Hasta e poi più volte dal pretore Manlio nel 181 a.C.

Nel 177 a.C., il pretore Lucio Postumio Albino celebrò un trionfo per le sue vittorie sui Lusitani10 ma, nel 154 a.C., sotto il comando dei generali Punico, probabilmente di origine cartaginese, e poi Cesaro, i Lusitani inflissero notevoli perdite ai Romani nei pressi delle Colonne d'Ercole, dove Lucio Mummio Acaico li sconfisse definitivamente con difficoltà.

Il pretore Servio Sulpicio Galba concluse una tregua con i Lusitani e, con il pretesto di concedere loro terre fertili, li fece massacrare e vendette i superstiti come schiavi, violando i loro giuramenti. Questo tradimento portò alla rivolta nota come Guerra del Fuoco o Guerra Lusitana, guidata da un sopravvissuto al massacro, Viriato, che fu assassinato da traditori al soldo dei Romani nel 139 a.C. I Romani ottennero altre vittorie sotto Decimo Giunio Bruto Callaico (tra il 137 e il 113 a.C.), estendendo la dominazione romana verso ovest e più a nord, tra i fiumi Duero e Minho. Decimo Giunio Bruto Callaico divenne proconsole in Lusitania con Mario nel 113 a.C., ma i Lusitani resistettero a lungo, conducendo una costante guerriglia contro Roma, di cui fecero a pezzi l'esercito nel 105 a.C. Si unirono alle truppe del generale romano rinnegato Sertorio, nel quale videro un nuovo Viriato, e fu solo sotto Augusto che la Lusitania fu finalmente pacificata.

Provincia romana
Dal 197 a.C., la Lusitania fece parte della successiva provincia romana di Hispania, insieme ai territori delle Asturie e della Galizia. Questi ultimi furono assimilati alla provincia di Hispania Citerior Tarraconensis durante la riforma di Augusto del 13 a.C., mentre il resto divenne provincia Lusitania et Vettones, una provincia imperiale con un legato di rango pretorio, con Augusta Emerita (Merida) come capitale.

Il confine settentrionale di quest'ultima era costituito dal fiume Duero, mentre quello orientale andava da Salmantica a Caesabrogia fino al fiume Ana (la Guadiana), che la separava dalla Betica.

Cultura

La classificazione della cultura lusitana in generale, compresa la lingua, si rivela difficile e controversa. Alcuni ritengono che fosse essenzialmente una cultura iberica pre-celtica con sostanziali influenze celtiche, mentre altri sostengono che fosse una cultura essenzialmente celtica con forti influenze indigene pre-celtiche associate alla Cultura del vaso campaniforme.

Lingua

Il lusitano è una lingua scarsamente attestata documentata in una zona che va dall'attuale Portogallo centro-meridionale (a sud del fiume Duero) e a una parte dell'altopiano dell'odierna Estremadura (Spagna).

La lingua lusitana era una lingua paleoispanica che appartiene chiaramente alla famiglia indoeuropea. La precisa appartenenza della lingua lusitana alla famiglia indoeuropea è tuttora dibattuta: c'è chi sostiene che si tratti di una lingua para-celtica con un'evidente celticità nella maggior parte del lessico, oltre a molti antroponimi e toponimi. Una seconda teoria mette in relazione il lusitano con le lingue italiche; basandosi sui nomi delle divinità lusitane con altri elementi grammaticali dell'area.

La lingua lusitana potrebbe infatti essere stata un italoceltico basale, un ramo indipendente dal celtico e dall'italico, separatosi precocemente dalle popolazioni proto-celtiche e proto-italiche che si diffusero dall'Europa centrale all'Europa occidentale dopo le nuove migrazioni Jamna nella valle del Danubio. In alternativa, un ramo europeo dei dialetti indoeuropei, definito "indoeuropeo nord-occidentale" e associato alla cultura del vaso camapaniforme, potrebbe essere stato ancestrale non solo al celtico e all'italico, ma anche al germanico e al balto-slavo. Si è ipotizzato inoltre che la lingua celtica del galleiciano e il lusitano fossero un'unica lingua (non lingue separate) della variante celtica "P".

Note

Bibliografia
  Trad. it.:

Voci correlate
 Celtiberi
 Iberi
 Lusitania
 Spagna preromana
Mitologia lusitana

Collegamenti esterni

Lusitani


Ang Kōl-e Bakhtyārān ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Qōl-e Daryā Āb (suba nga anhianhi sa Apganistan), Wilāyat-e Kābul,
 Kōl-e Bakhtyārān (lugut sa Apganistan), Wilāyat-e Kābul,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Kōl-e Bakhtyārān


Die Olifantsrivierboswilg (Combretum petrophilum) is 'n struik of klein boompie wat aan die familie Combretaceae behoort. Die plant is endemies aan Limpopo en Mpumalanga. Dit kom in die Waterberg, Strydpoortberge, Loskopdam en die Drakensberge in Mpumalanga voor. Die spesie word nie bedreig nie en word as seldsaam beskou.

Die boom se FSA-nommer is 542.1.

Sien ook
 Alfabetiese lys van Suid-Afrikaanse bome

Verwysings

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

Combretum
Bome van Afrika
Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika

Combretum petrophilum


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Drymadusella nativa. Una ning gihulagway ni Stolyarov ni adtong 1970. Ang Drymadusella nativa sakop sa kahenera nga Drymadusella, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Nasod nga Afghano

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Nasod nga Afghano
Drymadusella

Drymadusella nativa