Dal 2000 è il pilota ufficiale della safety car in Formula 1.

Biografia
Mayländer ha cominciato la carriera gareggiando coi Go-kart nella stagione 1988-1989, per poi arrivare alla Porsche Clubsport nel 1990 e alla Formula Ford l'anno successivo. Nel 1991 ha ottenuto un nono posto alla 24 Ore del Nürburgring.

Nel 1993 si è qualificato quarto alla 24 Ore del Nürburgring, vincendo poi sullo stesso circuito la Coppa Porsche sulla distanza dei 500 chilometri.

Passato all'International Porsche Trophy e alle formule monomarca della casa tedesca, nel 1994 ha vinto un campionato Porsche Carrera Cup (dopo un terzo posto l'anno precedente); ha partecipato in seguito ai campionati Porsche Supercup, ITC, DTM e dal 1997 al campionato FIA GT, ottenendo due quarti posti a Digione e Suzuka.

Nel 1994 ha ottenuto anche un secondo piazzamento alla 24 Ore di Daytona.

È arrivato secondo alla 24 ore di Le Mans nel 1999 nella classe GT, e nello stesso anno ha cominciato l'attività di pilota di Safety Car in Formula 3, che ha svolto fino al 2002.

Nel 2000 ha vinto la 24 Ore del Nürburgring su Porsche 911 GT3-R, e sempre nello stesso anno ha ottenuto un secondo posto nella Porsche Supercup. Nel 2001 ha corso nuovamente il campionato Deutsche Tourenwagen Masters, questa volta per Mercedes-Benz, ottenendo un primo posto a Hockenheim.

Dal 2000 è stato l'unico pilota della Safety Car di Formula 1, perdendo solo una gara nel 2001, in Canada, quando per un infortunio venne sostituito dallo svizzero Marcel Fässler. Dal 2006 ha abbandonato ogni altra competizione per dedicarsi solo a tale ruolo in Formula 1. È stato uno dei primi piloti professionisti assunto dalla FIA per quel ruolo, in precedenza svolto da Oliver Gavin ma ancora prima da piloti di F1 ritiratisi dalle corse.

Nel maggio 2005 è stato uno dei sei piloti della Mercedes-Benz a partecipare alla prestazione che gli ha valso un record mondiale di durata: 100.000 miglia in 30 giorni, 24 ore su 24, con una velocità media di 224,8 chilometri orari su Mercedes E320 CDI.

Altri progetti

Collegamenti esterni

Persone della Formula 1

Bernd Mayländer


ICD-11 er WHO's nuværende klassificering af anerkendte sygdomme. ICD er forkortelse for International Classification of Diseases and Related Health Problems (dansk: Den Internationale Klassifikation af Sygdomme og Relaterede Helbredsproblemer). Den erstattede den nuværende ICD-10 den 1. januar 2022 som WHO's standard for kodning af sundhedsoplysninger og dødsårsager. ICD-11 er ikke implementeret i Danmark, men der er planer om en implementering af en modificeret udgave. ICD-11 udvikles og opdateres årligt af Verdenssundhedsorganisationen (WHO).

Udviklingen af ICD-11 startede i 2007 og strakte sig over et årti. Arbejdet involverede over 300 specialister fra 55 lande. med yderligere 10.000 forslag fra mennesker over hele verden. Den endelige version af ICD-11 blev første gang frigivet den 18. juni 2018 og officielt godkendt af alle WHO-medlemmer den 25. maj 2019.

Ændringer
Der er 4 psykiatriske diagnoser, der bliver tilføjet ved indførelsen af ICD-11:

 Kompleks PTSD
 Forlænget Sorgreaktion
 Binge Eating Disorder, BED
 Gaming Disorder.

Referencer

5. https://glennhansson.eu/ICD-11--ROOT/danmark/i/ICD-11/ICD-11-indledning.html  (Oversættelse af hele ICD-11 til Dansk - Ikke autoriseret)

Klassifikation
Standardiseringsorganer
Sygdomme

ICD-11


Aloe mubendiensis  is a species of Aloe native to west Uganda.

References

mubendiensis
Plants described in 1942
Flora of Uganda

Aloe mubendiensis


早稲田大学高等学院・中学部の人物一覧(わせだだいがくこうとうがくいんのじんぶついちらん)は、早稲田大学高等学院・中学部に関係する主な人物の一覧記事。

歴代学院長
旧制(第一高等学院)
中島半次郎 / 1920年3月 - 1926年3月
野々村戒三 / 1926年3月 - 1940年7月
原田実 / 1940年7月 - 1945年9月
岡村千曳 / 1945年9月 - 1946年9月 ※第二高等学院長兼務
渡鶴一 / 1946年10月 - 1949年3月
旧制(第二高等学院)
杉山重義 / 1922年4月 - 1925年9月
定金右源二 / 1925年10月 - 1926年3月 ※学院長代行職
宇都宮鼎 / 1926年3月 - 1934年3月
杉森孝次郎 / 1934年4月 - 1944年4月
赤松保羅 / 1944年4月 - 1945年9月
岡村千曳 / 1945年9月 - 1946年9月 ※第一高等学院長兼務
竹野長次 / 1946年10月 - 1949年3月
新制
竹野長次 / 1949年4月 - 1954年10月(1962年7月25日没)
樫山欽四郎 / 1954年10月 - 1960年10月(1977年8月7日没)
高木純一 / 1960年10月 - 1962年10月(1993年10月29日没)
岡田幸一 / 1962年10月 - 1970年11月(1999年3月5日没)
高橋赳夫 / 1970年11月 - 1974年11月(1978年5月14日没)
長島健 / 1974年11月 - 1980年11月(1996年11月1日没)
濱部憲一 / 1980年11月 - 1986年11月
飯島洋一 / 1986年11月 - 1988年11月
本庄昭三 / 1988年11月 - 1992年11月
淺沼正明 / 1992年11月 - 1998年9月
伴一憲 / 1998年9月 - 2002年9月
大井恒昭 / 2002年9月 - 2004年9月
山西廣司 / 2004年9月 - 2016年9月
本杉秀穂 / 2016年9月 - 2021年3月
武沢護 / 2021年4月 -

出身者
(一)印のある者は旧制第一高等学院出身、(二)印のある者は旧制第二高等学院出身、(高予)印のある者は高等予科出身を表す。

退学者も含んでいる。

政界
赤松広隆 - 衆議院議員、衆議院副議長、立憲民主党、中学校は東海中学校
石橋湛山 - 元内閣総理大臣(高予)
伊藤忠彦 - 衆議院議員、自民党
宇佐美登 - 元衆議院議員、民主党
風見章 - 衆議院議員、元内閣書記官長、元司法大臣(高予)
久野統一郎 - 元衆議院議員、自民党、元郵政大臣久野忠治の長男 - 高1の時に私立東海高校(愛知県)より転校
河野洋平 - 衆議院議員、衆議院議長、元自民党総裁、副総理
住博司 - 衆議院議員、自民党
高橋勝浩 - 東京都稲城市長
竹下登 - 衆議院議員、自民党、元内閣総理大臣(一)
長谷川信 - 参議院議員、自民党、元法務大臣(一)
松岡満寿男 - 衆議院議員、参議院議員、満鉄会理事長、松岡洋右の甥(一)
宮崎謙介 - 元衆議院議員、自民党
杉島理一郎- 元埼玉県議会議員、埼玉県入間市長

官界
遠藤茂 - 元駐サウジアラビア特命全権大使、元外務省審議官
北原安定 - 日本電信電話公社副総裁、逓信官僚
山崎岳人 - 財務官僚、弁護士

法曹
大塚和成 - 弁護士、二重橋法律事務所
野元学二 - 弁護士
舛井一仁 - 弁護士、芝綜合法律事務所

実業界
相田雪雄 - 元野村證券会長(一)
秋草直之 - 富士通代表取締役会長、社団法人電子情報技術産業協会会長
石井敬太 - 伊藤忠商事社長
出井伸之 - ソニー最高顧問、日本経団連副会長、クォンタムリープ代表取締役ファウンダー&CEO
井深大 - ソニー創業者(一)
稲嶺一郎 - 琉球石油(現りゅうせき)創業者、参議院議員、南満州鉄道出身(一)
海老沢勝二 - 元NHK会長、元アジア太平洋放送連合会長
和田繁明 - 元西武百貨店社長、同会長、元そごう社長、元ミレニアムリテイリング社長、会長
角川歴彦 - 角川グループホールディングス代表取締役会長兼CEO
木下斉 - エリア・イノベーション・アライアンス代表理事、内閣官房地域活性化伝道師
隅修三 - 東京海上ホールディングス取締社長(代表取締役)、東京海上日動火災保険取締社長(代表取締役)、ロンドン名誉市民
斎藤十一 - 新潮社顧問、『藝術新潮』『週刊新潮』『FOCUS』の創刊者(一)
高橋正 - 広島銀行会長
神谷秀樹 - ロバーツ・ミタニ・LLC創業者
中島聡 - 元マイクロソフト、Windows 95・Windows 98・Internet Explorer 3.0/4.0のチーフアーキテクト
八田竹男 - 元吉本興業社長(一)
兼子眞 - チェッカーモータース創業者
村上太一 - リブセンス創業者、代表取締役
小暮真久 - TABLE FOR TWO International創設者、代表理事
佐々木卓 - TBSホールディングスおよびTBS代表取締役社長
大野暉 - サイバーセキュリティクラウド代表取締役社長
中村行宏- 元テレビ神奈川代表取締役社長

学界
小松芳喬 - 早稲田大学名誉教授、日本学士院会員、イギリス経済史学(一)
千葉眞 - 政治学者、国際基督教大学教授
西江雅之 - 言語学者、文化人類学者、早稲田大学名誉教授
西川潤 - 経済学者、早稲田大学名誉教授
福井文雅 - 東洋学者、早稲田大学名誉教授
村井資長 - 元早稲田大学総長、早稲田大学名誉教授(一)
柳谷晃 - 数学者、早稲田大学複雑系高等学術研究所研究員
大門毅 - 経済学者、早稲田大学国際教養学部教授
入江啓四郎 - 法学者、ジャーナリスト
上村達男 - 法学者、早稲田大学法学部教授、同学部長
島田陽一 - 法学者、早稲田大学大学院法務研究科教授
秋山靖浩 - 法学者、早稲田大学大学院法務研究科教授
松澤伸 - 法学者、早稲田大学法学部教授
石山修武 - 建築家、早稲田大学理工学部教授、日本建築学会賞(作品賞)
岩田孝 - インド哲学・仏教学者、早稲田大学文学部教授
大濱信泉- 元早稲田大学総長 法学者(高予)
西原博史 - 憲法学者、早稲田大学社会科学部教授
箱井崇史 - 商法学者、早稲田大学法学部教授
依田憙家 - 早稲田大学名誉教授
苦瀬博仁 - 東京海洋大学理事・副学長、教授
林洋次 - 早稲田大学教授
山路平四郎 - 国文学者、早稲田大学名誉教授(一)
藤田尚志 - 免疫学者、京都大学ウイルス研究所教授
洞富雄 - 歴史学者、早稲田大学教授(一)
中村星湖 - 文学者、山梨学院短期大学教授(高予)
石川恒夫 - 建築家、前橋工科大学大学院准教授
佐藤巧 - 建築学者、建築史家、東北大学名誉教授(一)
十河佑貞 - 歴史学者、早稲田大学教授(高予)
相田慎一 - 経済学者、専修大学名誉教授
大野實雄 - 法学者、早稲田大学教授(二)
川口浩 - 経済学者、早稲田大学名誉教授、元早稲田中学校・高等学校校長
紅野謙介 - 日本近代文学研究者、日本大学文理学部特任教授
笠原博徳 - 情報科学者・世界コンピュータ学会2018年会長・早稲田大学副総長(2018年-2022年)・早稲田大学理工学術院教授
宮坂力 - 化学者、桐蔭横浜大学医用工学部特任教授、東京大学先端科学技術研究センターフェロー

メディア
和田信賢 - NHKアナウンサー / 終戦詔書を放送(二)
池宮城秀意 - ジャーナリスト、琉球新報会長(一)
大谷昭宏 - ジャーナリスト
軽部真一 - フジテレビアナウンサー
高木大介 -フリーアナウンサー、 元テレビ愛知アナウンサー
高野孟 - ジャーナリスト、インサイダー編集長
露木茂 - 元フジテレビアナウンサー、ニュースキャスター、上智大学文学部新聞学科教授
永井公彦 - STVテレビアナウンサー
福井慶仁 - フジテレビアナウンサー
古澤琢 - テレビ朝日元アナウンサー
栗田晴行 - NHKアナウンサー
島村俊治 - 元NHKアナウンサー

本田親男 - ジャーナリスト(高予)
弓館小鰐 - 新聞記者(高予)

文化・芸能
相原英雄 - 事業家、映画プロデューサー、テレビプロデューサー、映画監督
青島幸男 - 作家、タレント、元東京都知事
浅井博章 - DJ
東秀紀 - 作家、都市・建築史家、東京都立大学教授
石川達三 - 小説家、芥川賞(二)
井上純一 - 俳優、タレント
稲森宗太郎 - 歌人(一)
植草甚一 - 評論家、エッセイスト(一)
ACE - ギタリスト、元聖飢魔II
加藤武 - 俳優、文学座前代表
五味康祐(中退)- 小説家、芥川賞(二)
今官一 - 小説家、直木賞(一)
三枝昂之 - 歌人
佐藤オオキ - デザイナー
さねとうあきら - 児童文学作家、劇作家
三笑亭笑三(中退) - 落語家、落語芸術協会常任理事(二)
関屋晋 - 合唱指揮者(二)
清水敬一 - 合唱指揮者
嶋田洋一 - 俳人(二)
田岡典夫 - 小説家(一)
立花ハジメ - アーティスト
田中英光 - 小説家(一)
谷中敦 - 東京スカパラダイスオーケストラ
大門正明 - 俳優
津川雅彦(中退) - 俳優
戸井昌造 - 画家、民俗研究家(一)
中村八大 - 作曲家(一)
難波田史男 - 画家
西川箕乃助 - 日本舞踊家
丹羽文雄 - 小説家(一)
野村万作 - 狂言師(二)- 在学中に新制大学に移行
深町幸男 - 映画監督、紫綬褒章(一)
藤田宜永 - 小説家、直木賞
船山基紀 - 編曲家
古澤健 - 映画監督
火野葦平 - 小説家、芥川賞、日本芸術院賞(一)
北条誠 - 小説家
町山智浩 - 映画評論家
丸山豊(中退) - 詩人(一)
丸林久信 - 映画監督、脚本家、文筆家(二)
宮岡太郎 - 映画監督
本髙克樹 - アイドル、歌手、俳優
森繁久彌 - 俳優(一)
森秀人 - 評論家
山本薩夫 - 映画監督(一)
林家久蔵 - 落語家
杉山直 - 新朗読家、フリーアナウンサー
富家哲 - アーティスト
川口大輔 - アーティスト
一木広治 - TOKYO HEADLINE社長 二十一世紀倶楽部事務局長
金子光晴(中退) - 詩人(高予)
大手拓次 - 詩人(高予)
吉田一穂 - 詩人、評論家、童話作家(高予)
葉山嘉樹(除籍) - 作家、プロレタリア文学(高予)
牧野信一 - 小説家(高予)
前田晁 - 小説家(高予)
和田傳 - 作家(高予)
吉井勇 - 歌人、脚本家(高予)
水野葉舟 - 詩人、歌人(高予)
会津八一 - 歌人、書家(高予)
種田山頭火 - 歌人(高予)
山田壮晃 - サクソフォーン奏者 - 山田壮晃 & ザ・ビッグバン・オーケストラ
永野彰一 - プロ雀士
本木荘二郎 - 映画プロデューサー、映画監督(二)
宮内悠介 - 作家
山本祥彰 - YouTuber、QuizKnockライター
高野秀行 - 探検家、ノンフィクション作家
奥野奏 - YouTuber、SHOEBOYS代表

スポーツ
安倍昌彦 - スポーツライター
植芝吉祥丸 - 合気道二代目道主(一)
大西鐡之祐 - 元ラグビー日本代表監督、元早大ラグビー部監督(一)
小川良樹 - 下北沢成徳高等学校バレーボール部監督
川本泰三 - 元サッカー日本代表、同監督、元日本サッカー協会理事(一)
近藤貴司 - サッカー選手、愛媛FC
相良南海夫 - 元三菱重工相模原ダイナボアーズ監督、元早大ラグビー部監督
佐藤次郎 - テニスプレイヤー、ウィンブルドン(1933年)、全仏(1933年)、全豪(1932年)ベスト4。世界ランキング3位(高予)
高石勝男 - 水泳選手、1928年アムステルダムオリンピック800mリレー銀・100m自由形銅メダリスト、元日本水泳連盟会長
伊達正男 - 元アマチュア野球選手、野球殿堂(特別表彰)(二)
谷訯 - 水泳選手、メルボルンオリンピック日本代表
西大立目永 - 早稲田大学名誉教授、元アマチュア野球審判員、全日本野球会議審判技術委員長
藤田明 - 元日本水泳連盟会長、1932年ロサンゼルス五輪水球日本代表選手主将兼コーチ(一)
堀江忠男 - 早稲田大学名誉教授、経済学者、元サッカー日本代表(一)
森徹 - 元プロ野球選手、元中日ドラゴンズ
村形繁明 - 元サッカー審判員、第1回日本サッカー殿堂入り、元三井物産カルカッタ支店長(一)
吉岡信敬 - 早稲田大学応援隊長、「虎鬚彌次将軍」(高予)

その他
難波大助 - 虎ノ門事件の首謀者
上祐史浩 - 宗教団体ひかりの輪代表
広瀬健一 - 宗教法人オウム真理教元幹部
松村久義 - 政治活動家
村田春樹 - 政治活動家

わせたたいかくこうとうかくいん
いちらん
わせたたいかくこうとうかくいんのしんふついちらん

早稲田大学高等学院・中学部の人物一覧


Symbister, (norrønt Sunnbólstaðr), er størsta bygdin á Whalsay í Hetlandi.

Hetland

Symbister


John Charles Lounsbury Fish (June 3, 1870 -  June 15, 1962) was a Professor of Civil Engineering, Emeritus, at the School of Engineering, Stanford University. He is known for his works Mathematics of the Paper Location of a Railroad (1905), Earthwork Haul and Overhaul: Including Economic Distribution (1913), Technique of Surveying Instruments and Methods (1917), Engineering Economics: First Principles... (1923), The Engineering Method (1950), Linear Drawing and Lettering for Beginners, Lettering of Working Drawings, and Descriptive Geometry, and also as a coauthor of Technic of Surveying Instruments and Methods (with Walter Loring Webb, 1917), The Transition Curve... (with Charles Lee Crandall), and The Engineering Profession (with Theodore Jesse Hoover, 1941).

Fish provided the critical bridge between the pioneering effort of Arthur M. Wellington in his engineering economics work of the 1870s and the first publication of the Principles of Engineering Economy in 1930 by Eugene L. Grant.

Early life and career
John Charles Lounsbury Fish was born on June 3, 1870, in Erie County, Ohio, near Lake Erie to Job Fish (1828-1923) and Anna Elizabeth Peabody (1834-1904). He studied at Oberlin academy in 1886 and graduated as a civil engineer from Cornell University in 1892 and was an instructor for another year at that engineering school. In 1894, Fish married Ethelwyn L. Slaught (1867-1951) in LaPorte, Indiana. They had three children, Job (1895-1907) Lounsbury slaught (1899-1987) and Frances Cecelia (1901-1968). Their son Lounsbury was also to be a future Stanford University civil engineering graduate in 1921.

John Charles Lounsbury Fish died in Los Angeles, California on June 15, 1962.

Stanford University (1893-1935)
Fish left Cornell for Stanford University as an instructor in 1893. He became a professor of railroad engineering in 1909 and then of civil engineering in 1925 and civil engineering department chair for 1928-1935 when he retired as emeritus professor of civil engineering.

Civil engineering practice
While Fish was largely an engineering educator, he worked on a variety of civil engineering projects. In 1891, he worked on the construction of the Sandusky and Columbus Short-Line railroad which opened in 1893. In 1899, Fish worked for the U. S. Coast and Geodetic Survey as part of its efforts to produce an accurate topographic map the State of California. Fish worked on the primary triangulation for San Jacinto Peak and Santiago Peak. In 1899 he would return to the USGS as a field engineer for exploratory surveys for reservoir and dam sites in Monterey County, California.

Fish also did railway work and from 1900 thru 1909 worked on the Lake Shore and Michigan Southern Railway; first as a resident engineer and then in 1907-09 as a division engineer.

Bibliography
 Lettering of Working Drawings, New York: D. Van Nostrand Co., 1894.
 The Transition Curve: by offsets and by deflection angles.J. Wiley & sons, (1899)
 Mathematics of the Paper Location of a Railroad, (1905)
 Coordinates of elementary surveying. The author, 1909.
 Earth Work Haul and Overhaul Including Economic Distribution (1913)
 Engineering Economics, First Principles 1st edition, (1915) which was the leading text for the next 20 years. Fish completely rewrote the second edition in 1923 which proved to be more significant than his first.
 The Engineering Profession (1941)
 The Engineering Method (1950)

Legacy
Fish was a lifelong member of the American society of civil engineers and the American railway engineering association.

Contributions to engineering economics
Fish's contributions to engineering economics in the form of his book Engineering Economics: First Principles (1915, 1923) provided the critical bridge between the pioneering effort of Arthur M. Wellington in his work of the 1870s on the Economic location of railways and Eugene L. Grant's work on Principles of Engineering Economy in the 1930s. Fish wrote that
"Every engineering structure, with few exceptions, is first suggested by economic requirements; and the design of every part, excepting few, and of the whole is finally judged from the economic standpoint. It is therefore apparent that the so-called principles of design are subordinate to the principles which underlie economic judgment."
Fish wrote his text based upon his belief that to the civil engineer, "... working knowledge of first principles is as essential in the economics as in the mechanics' of structures." He also acknowledged influences such as Wellington's Economic theory of railway location (1886); Waddell's DePontibus," Horatio Alvah Foster's (1858-1913) "Engineering Valuation of Public Utilities and Factories," Halbert Powers Gillette's "Cost Data" and Henry Floy's "Valuation of Public Utility Properties".

Fish defined engineering economics primarily concerned with matters of economic selection and structure. Fish defined economic selection as a choice based solely upon a "long-run least cost." In modern engineering terminology, meeting a requirement implies some "sort of instrument which... will perform the service"

John Charles Lounsbury Fish is also the author of the coordinates of elementary surveying, a book that was first published in 1909.

See also
Engineering Economics
Engineering economics (civil engineering)

References

Sources
 Fish, L. Warren. (1948). The Fish family in England and America: genealogical and biographical records and sketches. Rutland, Vt.: Tuttle Pub. Co.. Accessed at  Sec. 203 for Job Fish (Father), Sec. 213 Williston Fish (Brother) Sec. 219 John Lounsbury Fish, page 54.

American civil engineers
American textbook writers
Textbook
1870 births
1962 deaths
Cornell University alumni

John Charles Lounsbury Fish


Mary Edmonia Lewis (Greenbush, 4 de julho de 1844 – Londres, 17 de setembro de 1907) foi uma escultora estadunidense que trabalhou boa parte da vida em Roma. Foi a primeira mulher de ascendência afro-americana e nativo-americana a alçar fama internacional e a ter reconhecimento como escultura e artista. Seu trabalho é conhecido por incorporar temas relacionados às suas origens com o estilo neoclássico da escultura. Seu nome começou a se tornar conhecido durante a Guerra de Secessão e no final do século XIX era a única negra a ser reconhecida no meio artístico do país. Em 2002, Edmonia Lewis foi incluída na lista dos 100 Grandes Afro-americanos.

Biografia

Vida pessoal
Edmonia nasceu em Greenbush, no condado de Rensselaer, no estado de Nova York. Seu pai nasceu no Haiti e sua mãe era da tribo Mississauga, uma das primeiras cinco nações da região do Lago Ontário, no Canadá, aparentada dos Ojibwe. A mãe de Edmonia era conhecida como uma excelente tecelã e artesã, enquanto seu pai era servo de um cavalheiro. A história e origem de sua família serviu de inspiração para muitos de seus trabalhos.

Aos 9 anos, seus pais faleceram: o pai em 1847. Duas de suas tias por parte de mãe a adotaram junto de seu meio irmão Samuel, nascido em 1835 de seu pai e sua primeira esposa no Haiti. A família acabou saindo do Haiti, indo para os Estados Unidos e Samuel acabou órfão de pai.

As duas crianças permaneceram com as tias, morando próximo às Cataratas do Niágara, por cerca de quatro anos, vendendo arte Ojibwe para prover o sustento da família, junto de blusas e sapatos mocassins para os turistas que visitavam as cataratas, Toronto e Buffalo. Por volta dessa época, Edmonia e seu irmão ganharam nomes nativo-americanos: ela era Fogo Selvagem e seu irmão era Raio de Sol. Em 1852, Samuel mudou-se para São Francisco, deixando Edmonia para cuidar de seu antigo patrão, mandando-lhe dinheiro para sua educação e instrução.

Em 1856, Edmonia matriculou-se no Colégio Central de Nova York, em McGrawville, uma escola batista e abolicionista. Nas férias de verão de 1858, Edmonia teve aulas preparatórias para a faculdade, mas ela acabou abandonando o curso, pois a achavam "muito selvagem".

Educação
Em 1859, aos 15 anos, Edmonia foi enviada para o Oberlin College para estudar arte, uma das primeiras instituições de ensino superior nos Estados Unidos a aceitar mulheres em suas classes de diferentes etnicidades. Deixou a instituição em 1859, tendo morado na casa do Reverendo John Keep e sua esposa, ambos brancos. John Keep era membro do conselho de curadores do Oberlin College, um abolicionista ávido e apoiador da educação conjunta.

Durante o ano letivo de 1859-1860, Edmonia se matriculou no Departamento Preparatório para Moças, que provia disciplina, etiqueta e habilitação para lecionar para jovens moças. No inverno de 1862, vários meses antes do início da Guerra de Secessão, enquanto ainda estudava no Oberlin College, um incidente aconteceu, envolvendo a ela e duas colegas de classe, Maria Miles e Christina Ennes. As três moças, todas hospedadas na casa de John Keep, planejavam andar de trenó com alguns rapazes mais tarde naquele dia. Antes do trenó, Edmonia serviu às amigas um copo de vinho com alguma substância. Pouco depois, Miles e Ennes ficaram gravemente doentes. Os médicos as examinaram e concluiu que as duas mulheres tinham algum tipo de veneno em seu sistema, aparentemente cantárida, um afrodisíaco bem conhecido. Dias depois, com a recuperação das duas moças, as autoridades decidiram não tomar nenhuma atitude e não havia evidência de que Edmonia as teria envenenado.

Notícias do incidente correram rápido pela cidade de Oberlin, cuja população conservadora não tolerava muito bem as ideias progressistas da faculdade. Um dia, voltando à noite para casa, Edmonia foi agredida por dois assaltantes desconhecidos, sendo espancada quase até à morte e abandonada na estrada. Depois da agressão, as autoridades prenderam Edmonia, acusando-a de envenenar as amigas. Um ex-aluno do Oberlin College, o único advogado afro-americano da cidade, a representou no tribunal. Apesar de testemunhas deporem contra ela, o juri a inocentou de todas as acusações.

O tempo restante no Oberlin College foi marcado pelo isolamento e preconceito. No mesmo ano de seu julgamento, Edmonia foi acusada de roubar material da faculdade, mas foi inocentada por falta de evidências. No entanto, ela foi proibida de se matricular para o último semestre pela diretora, Marianne Dascomb, que a impediu de se formar.

Carreira

Boston

Ao sair da faculdade, Edmonia mudou-se para Boston no começo de 1864, onde começou a busca por uma carreira como escultora. O Reverendo John Keeps escreveu uma carta de recomendação em nome de Edmonia para William Lloyd Garrison em Boston, que a apresentou a vários escultores bem estabelecidos da região, bem como escritores e jornalistas que trabalhavam na imprensa abolicionista. Encontrar um tutor, porém, não era tarefa fácil. Três escultores se recusaram a orientá-la antes que ela fosse apresentada ao famoso escultor Edward A. Brackett (1818–1908), especialista em bustos de mármore.

Alguns de seus clientes eram os mais importantes abolicionistas, incluindo Henry Wadsworth Longfellow, William Lloyd Garrison, Charles Sumner, e John Brown. Para ensiná-la, ele lhe dava pequenas cópias de esculturas feitas em argila e foi com o auxílio e apoio de Brackett que ela vendeu sua primeira peça, a escultura da mão de uma mulher, por 8 dólares. Anne Whitney, colega de escultura e amiga de Edmonia, escreveu uma carta para sua irmã contando que o relacionamento de Edmonia com seu tutor terminou de maneira não amigável, mas nunca revelou o motivo. Edmonia abriu seu estúdio para o público em sua primeira mostra solo em 1864.

A principal inspiração de Lewis era a vida dos abolicionistas e os heróis da Guerra de Secessão. Alguns de seus trabalhos em 1863 e 1864 incluíam os famosos abolicionistas John Brown e o Coronel Robert Gould Shaw. Quando conheceu o coronel Shaw, comandante do 54º Regimento Voluntário de Infantaria de Massachusetts, ela se inspirou e criou um busto seu, que impressionou tanto a família do coronel que eles logo arremataram a obra. Edmonia então fez reproduções de gesso do busto e vendeu mais de cem deles a 15 dólares a peça. Seu trabalho se tornou tão conhecido e entrava tanto dinheiro com a venda de suas peças que ela acabou se mudando para Roma.

DE 1864 a 1871, Edmonia foi entrevistada e teve a vida escrita por diversas pessoas do meio do jornalismo abolicionista. Através desses artigos, seu nome começou a circular com força na mídia e em jornais importantes, como o Independent. Edmonia sabia que nem todo mundo gostava de sua arte, mas fazia o que podia para conseguir dinheiro e advogar em favor da abolição da escravidão.

Roma

O sucesso e a popularidade de seus trabalhos em Boston a levaram a custear uma viagem a Roma em 1866. Em seu passaporte de 1865, está escrito:

Já em Roma, o famoso escultor Hiram Powers deu-lhe espaço para trabalhar em seu próprio estúdio. Edmonia entrou no círculo de artistas expatriados e solidamente garantiu seu espaço no antigo estúdio Antonio Canova. Recebeu apoio da atriz estadunidense Charlotte Cushman, figura importante no círculo artístico de Roma e de Maria Weston Chapman, importante ativista da causa abolicionista.

Roma foi o lugar onde Edmonia cresceu e amadureceu sua arte. O racismo menos pronunciado da Itália aumentou sua visibilidade e fama. Esculpindo em mármore no estilo neoclássico, suas obras começaram a ganhar, com naturalidade, temas variados e imagens relacionadas aos povos nativos norte-americanos e afro-americanos. O ambiente de Roma, com suas obras e esculturas clássicas também foram de grande influência em seu trabalho.

Seu estilo era único. Ela insistia em ampliar seus modelos de argila e cera em mármore, ao invés de contratar escultores italianos para fazê-lo para ela, que era a prática comum. Escultores homens eram em geral céticos com relação ao talento das mulheres e normalmente as acusavam de não fazerem seu trabalho direito. Edmonia também fazia esculturas antes de receber pagamento por isso ou enviava trabalhos não solicitados para seus apoiadores e admiradores em Boston, requisitando que eles levantassem dinheiro para a compra de materiais.

Mesmo estando no exterior, sua cultura ancestral era continuamente expressada em sua arte. Em seu trabalho mais expressivo e um dos mais famosos, "Forever Free", Edmonia retratou uma poderosa figura de um nativo-americano e uma mulher livrando-se dos grilhões da escravidão. Outra escultura famosa, The Arrow Maker", mostra um nativo-americano ensinando sua filha a fazer uma flecha.

Seu trabalho era altamente rentável. Em um artigo de 1873, no New Orleans Picayune, o jornalista afirmava que Edmonia tinha conseguido cerca de 50 mil dólares em vendas. Seu estúdio virou local turístico e várias exposições foram feitas com seus trabalhos, inclusive em Chicago, em 1870 e em Roma, em 1871.

Últimos anos

Um grande golpe em sua carreira foi participar na Exposição Centenária de 1876, na Filadélfia. Edmonia preparou uma monumental escultura de mármore de uma tonelada e meia, chamada "A Morte de Cleópatra", que retratava a morte da rainha egípcia. As notícias sobre a obra eram de que era uma incrível escultura na seção norte-americana da exposição. O público, por sua vez, ficou chocado com a explícita cena de morte da rainha, mas ainda assim ela teve mais de 3 mil visitas na exposição. Cleópatra era considerada como uma bela mulher, mas dotada de um poder demoníaco. Apesar de Cleópatra ser uma figura frequentemente retratada nas artes, Edmonia optou por retratá-la de uma maneira desgrenhada, desleixada, uma saída da abordagem vitoriana de representar a morte de maneira idílica. Mesmo que seus colegas esculpissem de maneira semelhante, o fato de ser mulher e negra acendeu a polêmica em torno da peça.

Com o fim da exposição, a escultura foi colocada em um depósito e movida em 1878, para a Exposição Interestadual de Chicago, mas não foi vendida. A escultura foi adquirida por um apostado chamado "Blind John" Condon que a arrematou para marcar o túmulo de um cavalo de corrida chamado "Cleópatra". Ela foi removida posteriormente para um depósito de construção, em Cicero, onde sofreu vários danos pela falta de cuidado. Um dentista então arrematou a obra e a levou para seu depósito particular no Forest Park Mall.

Posteriormente, uma curadora independente de arte, Marilyn Richardson, trabalhava na biografia de Edmonia Lewis e estava em busca de "A Morte de Cleópatra". Ao confirmar a localização exata da peça, ela contratou uma bibliógrafa e as duas conseguiram chamar a atenção do Museu Nacional de Arte Norte-americana, a escultura ficou em uma pista de corrida durante a Segunda Guerra Mundial e foi enfim doada para o Museu de Arte Norte-americana do Smithsonian em 1994. A escultura foi então reparada de seus danos a um custo de 30 mil dólares.

No final dos anos 1880, o neoclassicismo estava em declínio, bem como a popularidade do trabalho de Edmonia. Ela continuou esculpindo em mármore, especialmente para patronos católicos em Roma, mas perdeu fama ao longo dos anos, mudando-se para Londres, em 1901. O que aconteceu a ela deste ano em diante é desconhecido.

Família

Edmonia nunca se casou e não teve filhos. Seu meio-irmão Samuel tornou-se barbeiro em São Francisco, mudando-se posteriormente para os campos de mineração de Idaho e Montana. Em 1868, ele se estabeleceu na cidade de Bozeman, em Montana, abrindo uma barbearia. Samuel prosperou, acabou investindo em imóveis comerciais e, posteriormente, construiu sua própria casa que ainda está no número 308 da South Bozeman Avenue. Ele então se casou, em 1884, com Melissa Railey Bruce, uma viúva mãe de seis filhos. O casal teve um filho, Samuel E. Lewis (1886–1914). Samuel faleceu em 1896 de causas desconhecidas e foi enterrado no Cemitério de Sunset Hills, em Bozeman.

Morte
Edmonia morou na região de Hammersmith, ao redor de Londres, antes de sua morte em 17 de setembro de 1907 na enfermaria do Hospital Hammersmith Borough. Segundo a certidão de óbito, a causa da morte foi insuficiência renal crônica.

Lista dos maiores trabalhos

Medalhões de John Brown, 1864–65
Coronel Robert Gould Shaw (gesso), 1864
Anne Quincy Waterston, 1866
Mulher livre e sua criança, 1866
O fabricante de flechas e sua filhas, 1866
O Casamento de Hiawatha, 1866–67
Sempre livre, 1867
Coronel Robert Gould Shaw (mármore), 1867–68
Hagar no ambiente selvagem, 1868
Madonna segurando Cristo criança, 1869
Hiawatha, coleção do Museu de Newark, 1868
Minnehaha, coleção do Museu de Newark, 1868
Indian Combat, mármore, coleção do Museu de Arte de Cleveland, 1868
Henry Wadsworth Longfellow, 1869–71
Busto de Abraham Lincoln, 1870
Asleep, 1872
Awake, 1872
Poor Cupid, 1873
Moisés, 1873
Busto de James Peck Thomas, 1874, coleção do Museu de Arte Allen Memorial, seu único retrato de um ex-escravo
Hygieia, 1874
Hagar, 1875
A Morte de Cleópatra, mármore, 1876, coleção do Museu de Arte Norte-Americana do Smithsonian
John Brown, 1876, Roma, busto de gesso
Henry Wadsworth Longfellow, 1876, Roma, busto de gesso
General Ulysses S. Grant, 1877–78
Noiva de véu da Primavera, 1878
John Brown, 1878–79
A Adoração de Magi, 1883
Charles Sumner, 1895

Ligações externas

Escultores dos Estados Unidos
Naturais de Nova Iorque (estado)
!Mais Teoria da História na Wiki (Mais Pretas)

Edmonia Lewis


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Songella obscuripennis. Una ning gihulagway ni Lucien Chopard ni adtong 1927. Ang Songella obscuripennis sakop sa kahenera nga Songella, ug kabanay nga Gryllidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Tanzania

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Songella
Insekto sa Tansaniya

Songella obscuripennis


Jean-Marc Ayrault (sinh ngày 25 tháng 1 năm 1950 tại Maulévrier, Maine-et-Loire) là một nhà chính trị Pháp, Thủ tướng Pháp từ ngày 16 tháng 5 năm 2012. Ông là đảng viên Đảng Xã hội. Ông cũng là Thị trưởng Nantes, từng là lãnh đạo nhóm nghị sĩ của Đảng Xã hội tại Quốc hội Pháp từ năm 1997 đến năm 2012.

Tham khảo

Thủ tướng Pháp
Ngoại trưởng Pháp
Thị trưởng Nantes
Thị trưởng Saint-Herblain
Đảng viên Đảng Xã hội Pháp
Cựu sinh viện Đại học Nantes

Jean-Marc Ayrault


Lloyd Sherr (føddur 1956) er amerikanskur raddaleikari. Hann er eisini kendur við sínum kunstnaranavni Max Raphael, sum er ein samanseting av nøvnunum hjá børnum hansara Max and Raphael.

Hann er eitt nú kendur fyri at leggja rødd til ymiskir persónar í videospølum, t.d. Cronus í God of War II, bounty-veiðimaðurin Calo Nord í Star Wars: Knights of the Old Republic, Diego í Gothic 3 og EverQuest II. Innan sjónvarp hevur hann spælt leiklutin sum Vathek í W.I.T.C.H., Jibolba í Nickelodeon røðunum Tak and the Power of Juju, Everett í Barnyard og Back at the Barnyard, Pápin í Star Wars: The Clone Wars, og forteljari í Random! Cartoons.

Keldur

Slóðir úteftir
 Lloyd Sherr á Internet Movie Database

Amerikanskir sjónleikarar
Amerikanskir raddaleikarar
Amerikanskir skemtarar
Føðingar í 1959

Lloyd Sherr


An Nibea chui in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Ethelwynn Trewavas hadton 1971. An Nibea chui in nahilalakip ha genus nga Nibea, ngan familia nga Sciaenidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Nibea

Nibea chui


Sigur Rós er ein íslenskur tónleikabólkur úr Reykjavík.

Limir
 Jón Þór "Jónsi" Birgisson
 Georg "Goggi" Hólm
 Kjartan "Kjarri" Sveinsson
 Orri Páll Dýrason

Útgávur

 1997 - Von
 1999 - Ágætis byrjun
 2002 - ( )
 2005 - Takk...
 2007 - Hvarf-Heim
 2008 - Með suð í eyrum við spilum endalaust
 2011 - Inni
 2012 - Valtari
 2013 - Kveikur
 2023 - Átta

Útvortis ávísing

 Heimasíða hjá Sigur Rós

Keldur

Íslendskir tónleikabólkar

Sigur Rós


An Hirasa approximaria in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni John Henry Leech hadton 1897. An Hirasa approximaria in nahilalakip ha genus nga Hirasa, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hirasa

Hirasa approximaria


Jardins do Cerrado é um bairro da cidade brasileira de Goiânia, localizado na região oeste do município.

O bairro foi fundado oficialmente em 13 de agosto de 2009 e projetado como uma localidade para moradias em condomínio fechado. As onze subregiões que dividem o bairro formam, juntas,  de extensão. O Jardins do Cerrado é considerado, por acadêmicos, mais um caso de segregação social em Goiânia, por sua localização distante dos bairros centrais da cidade.

Segundo dados do Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE), divulgados pela prefeitura, no Censo 2010 a população do Jardins do Cerrado era de  pessoas.

Bairros de Goiânia

Jardins do Cerrado


Walter Thurnherr (nascido em 11 de julho de 1963) é o Chanceler Federal da Suíça desde 1 de janeiro de 2016.

A vida e o trabalho
Nascido em Muri, Thurnherr graduou-se como um físico na ETH de Zurique. Em 1989, entrou para as fileiras da Suíça e do corpo diplomático. Em 2002, ele foi nomeado chefe de pessoal do Departamento Federal dos Negócios Estrangeiros no âmbito Federal Conselheiro de Joseph Deiss. No ano seguinte, foi nomeado chefe de pessoal do Departamento Federal de Assuntos Econômicos, em primeiro lugar em Pascal Couchepin, em seguida, Joseph Deiss, e, finalmente, Doris Leuthard. Ele seguiu Leuthard, quando ela assumiu o Departamento Federal de meio Ambiente, Transporte, Energia e Comunicações em 2011 como chefe de gabinete.

Chanceler Federal
Ele pôs-se à eleição para o sucesso Corina Casanova como Chanceler Federal da Suíça , em 9 de dezembro de 2015, o primeiro sem oposição do candidato em noventa anos de idade, e foi eleito pelo Swiss Federal de Montagem com 230 votos (234). Ele assumiu o cargo em 1 de janeiro de 2016.

Nascidos em 1963
Pessoas vivas
Políticos da Suíça

Walter Thurnherr


Ferogdates () foi um oficial sassânida do , ativo durante o reinado do xá  . Aparece no inverno de 578/579, quando foi enviado à corte de Constantinopla para negociar a paz com o imperador  . Enquanto estava na corte imperial, os emissários bizantinos Zacarias e Teodoro aguardavam-o na fronteira. Ele retornou à Pérsia com as propostas de paz de Tibério.

Bibliografia

Persas do século VI
Oficiais de Cosroes I
Diplomatas do Império Sassânida
Sassânidas envolvidos nas guerras bizantino-sassânidas
Guerra bizantino-sassânida de 572-591

Ferogdates


Kaliwatan sa lumot ang Aplanocalenia inconspicua. Una ning gihulagway ni Johannes Müller Argoviensis, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Lücking, Sérus.ugVezda. Ang Aplanocalenia inconspicua sakop sa kahenera nga Aplanocalenia, ug kabanay nga Gomphillaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika
 Madagascar
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Aprika
Abungawg-uhong sa Habagatang Amerika
Aplanocalenia
Abungawg-uhong sa Madagaskar

Aplanocalenia inconspicua


OpenBIOS è un firmware libero e a sorgente aperto che implementa Open Firmware, uno standard originariamente definito da Sun Microsystem che intende unificare le diverse interfacce firmware per le diverse architetture di calcolatori: x86, AMD64, PowerPC, ARM, Sparc e MIPS.
OpenBIOS è anche il nome del progetto di sviluppo e manutenzione di tale software.

La maggior parte delle versioni di OpenBIOS fanno uso di un livello firmware intermedio usato per la preliminare inizializzazione dell'hardware, come coreboot o Das U-Boot.

Voci correlate

LinuxBIOS
Open Firmware

Collegamenti esterni

Software di sistema liberi

OpenBIOS


Pony Girl is a Canadian indie art rock band from Ottawa, Ontario, formed in 2012. Their records have appeared on Canadian campus radio charts and in rotation on CBC Radio 2 as well as Radio-Canada.

History
Pascal Huot is the principal songwriter, as well as vocalist and guitarist. The other songwriters and members are guitarist Julien Dussault, bassist Greggory Clark, percussionist Jeff Kingsbury and multi-instrumentalist Yolande Laroche. Kingsbury joined the band in 2013.

Huot is also a filmmaker whose Pony Girl music videos have been selected by juried film festivals in Canada and the United States.

Pony Girl has toured extensively across Canada. In 2022 they signed to Paper Bag Records following earlier releases to So Sorry Records, an independent Canadian music label.

Discography
2013: Show Me Your Fears
2015: Foreign Life
2022: Enny One Wil Love You

Awards and nominations

See also

Canadian rock
List of bands from Canada

References

External links

 Pony Girl on CBC Music

2012 establishments in Ontario
Canadian indie rock groups
Canadian indie pop groups
Musical groups established in 2012
Musical groups from Ottawa

Pony Girl (band)


Out There Somewhere é um jogo eletrônico de ação para computador, desenvolvido pelo estúdio brasileiro MiniBoss.

O jogo foi lançado no dia 21 de fevereiro de 2012, e mistura elementos de jogos de plataforma e puzzle com um visual 16 bits.

Trilha-Sonora
Todas as músicas compostas por Iuri Rodrigues, exceto onde indicado.

Prêmios e Indicações

Jogos eletrônicos de 2012
Jogos eletrônicos independentes
Jogos eletrônicos de plataforma
Jogos eletrônicos de quebra-cabeça
Jogos eletrônicos desenvolvidos no Brasil
Jogos para Windows

Out There Somewhere


Zoologija () er en spillefilm fra 2016 af Ivan Tverdovskij.

Medvirkende
 Natalja Pavlenkova som Natasha
 Masja Tokareva som Katya
 Aleksandr Gortjilin
 Dmitrij Grosjev som Petja
 Olga Ergina

Referencer

Eksterne henvisninger

Russiske film fra 2016
Dramafilm fra Rusland

Zoologija


5. etape af Vuelta a España 2020 var en 184,4 km lang , som blev kørt den 24. oktober 2020 med start i  og mål i .

Resultater

Etaperesultat

Klassement efter etapen

Pointkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Bedste unge rytter

Holdkonkurrencen

Udgåede ryttere
  Grega Bole () – gennemførte ikke
  Francisco Ventoso () – gennemførte ikke
  Natnael Berhane () – gennemførte ikke

Referencer

Eksterne henvisninger

 Officielt websted

05

5. etape af Vuelta a España 2020


An Deremius fuscotibialis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Stefan von Breuning hadton 1981. An Deremius fuscotibialis in nahilalakip ha genus nga Deremius, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Deremius

Deremius fuscotibialis


Titanyl sulfate is the inorganic compound with the formula TiOSO4.  It is a white solid that forms by treatment of titanium dioxide with fuming sulfuric acid.  It hydrolyzes to a gel of hydrated titanium dioxide.  The structure consists of dense polymeric network with tetrahedral sulfur and octahedral titanium centers.  The six ligands attached to titanium are derived from four different sulfate moieties and a bridging oxide.  A monohydrate is also known, being prepared similarly to the anhydrous material.  In the hydrate, one Ti–OS bond is replaced by Ti–OH2.

References

Titanium compounds
Sulfates

Titanyl sulfate


An Leptotyphlops rubrolineatus in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Werner hadton 1901. An Leptotyphlops rubrolineatus in nahilalakip ha genus nga Leptotyphlops, ngan familia nga Leptotyphlopidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Leptotyphlops

Leptotyphlops rubrolineatus


Gul Nawaz Warraich () is a Pakistani politician who has served as the member of the Punjab Assembly.

References

Politicians from Gujrat, Pakistan
Punjab MPAs 1985–1988
Punjab MPAs 1993–1996
Living people
Year of birth missing (living people)

Gul Nawaz Warraich


Timesquare is a 2000 album and the second studio album by Marshmallow Coast

Track listing

References

2000 albums
Marshmallow Coast albums

Timesquare (album)


Jinshanwei () is a railway station on the Jinshan railway of the Shanghai Suburban Railway located in Jinshan District, Shanghai. It opened for intercity passenger service on September 28, 2012. Jinshanwei currently has four platforms. The station serves both express and local service trains. In April 2013, a Park and ride scheme was introduced,  encouraging commuters to park their cars at the station and continue their travels by train to downtown Shanghai.

Jinshanwei station is within walking distance of Jinshan City Beach, one of the few beaches within the city boundaries of Shanghai, as well as the historic Jinshanzui Fishing Village, billed as 'the last Fishing Village in Shanghai'.

References

Railway stations in Shanghai
Railway stations in China opened in 2012
Stations on the Jinshan railway

Jinshanwei railway station


An Pherotesia alterata in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Warren hadton 1905. An Pherotesia alterata in nahilalakip ha genus nga Pherotesia, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pherotesia

Pherotesia alterata


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Odontomelus brunneus. Una ning gihulagway ni Miller, N.C.E. ni adtong 1932. Ang Odontomelus brunneus sakop sa kahenera nga Odontomelus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Mozambique

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Odontomelus
Insekto sa Mosambik

Odontomelus brunneus


Tỉnh Huanca Sancos () là một tỉnh thuộc vùng Ayacucho của Peru. Tỉnh Huanca Sancos có diện tích 2862 km², dân số thời điểm theo điều tra dân số ngày 11 tháng 7 năm 1993 là 10213 người. Tỉnh lỵ đóng ở Huanca Sancos.

Chú thích

Tham khảo

Tỉnh của vùng Ayacucho
Tỉnh của Peru

Huanca Sancos (tỉnh)


Kaliwatan sa alibangbang ang Stigmella perplexa. Una ning gihulagway ni Antonius Johannes Theodorus Janse ni adtong 1948, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Malcolm J. Scoble ni adtong 1978. Ang Stigmella perplexa sakop sa kahenera nga Stigmella, ug kabanay nga Nepticulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Aprika
Stigmella

Stigmella perplexa


XXX kan have flere betydninger, heriblandt:

 Tallet 30 i romertal
 xXx - film fra 2002
 .xxx - generisk topdomæne tiltænkt pornografisk indhold
 "Ingen møntenhed" - kode i ISO 4217

Se også
 Amsterdams byvåben og flag, som indeholder tre andreaskors

XXX


Santa Clarita Diet é uma série de televisão americana de humor ácido, criada por Victor Fresco e protagonizada por Drew Barrymore e Timothy Olyphant. Ela é uma série Original Netflix.

A primeira temporada foi lançada em 3 de fevereiro de 2017, contendo 10 episódios. A primeira temporada recebeu críticas positivas, com críticos elogiando o elenco e a premissa, mas criticando o número de cenas gráficas (gore). Em 29 de março de 2017, foi anunciado que a Netflix renovou a série para uma segunda temporada, que estreou em 23 de março de 2018.

Em 8 de maio de 2018, a Netflix renovou a série para uma terceira temporada de 10 episódios que estreou em 29 de março de 2019. No dia 26 de abril de 2019, a Netflix cancelou a série após três temporadas.

Sinopse
Sheila e Joel são marido e mulher, corretores de imóveis com vidas um pouco descontentes em Santa Clarita, no subúrbio de Los Angeles, com sua filha adolescente Abby — até que Sheila passa por uma mudança radical que leva suas vidas a um caminho de morte e destruição… Mas de um jeito bom. Depois de ter alguns problemas, Sheila acaba vomitando uma estranha bola vermelha e passa a comer apenas carne humana. Sempre apoiada pela família, Sheila embarca nessa nova jornada morta-viva, ficando cada dia mais linda e disposta com a nova dieta milagrosa.

Elenco

Principal

 Drew Barrymore como Sheila Hammond
 Timothy Olyphant como Joel Hammond
 Liv Hewson como Abby Hammond
 Skyler Gisondo como Eric Bemis

Recorrente
 Ricardo Chavira como Dan Palmer
 Mary Elizabeth Ellis como Lisa Palmer
 Andy Richter como Carl Coby
 Richard T. Jones como Rick
 Joy Osmanski como Alondra
 Kaylee Bryant como Sarah
 Nathan Fillion como Gary West
 Natalie Morales como Anne Garcia
 Thomas Lennon como Principal Andrei Novak
 Ramona Young como Ramona
 Grace Zabriskie como Mrs. Bakavic
 DeObia Oparei como Loki Hayes
 Portia de Rossi como Dr. Cora Wolf
 Zachary Knighton como Paul
 Jaee Young Han como Marsha
 Matt Shively como Christian
 Goran Višnjić como Poplavić (temporada 3)
 Sydney Park como Winter

Participação

 Patton Oswalt como Dr. Hasmedi
 Ryan Hansen como Bob Jonas
 Derek Waters como Anton
 Ravi Patel como Ryan
 Joel McHale como Chris
 Maggie Lawson como Christa
 Gerald McRaney como Ed Thune
 Leo Howard como Sven

Produção
No dia 28 de março de 2016, foi anunciado que Drew Barrymore e Timothy Olyphant iriam protagonizar Santa Clarita Diet, nova comédia original que a Netflix prepara para o ano de 2017. Victor Fresco será o showrunner da série, que contará com Barrymore, Olyphant, Aaron Kaplan, Tracy Katsky, Chris Miller e Ember Truesdell como produtores executivos.

No dia 28 de novembro, a Netflix divulgou as primeiras imagens e a data de estreia de Santa Clarita Diet, 3 de fevereiro de 2017.

Episódios

1.ª temporada (2017)

2.ª temporada (2018)

3.ª temporada (2019)

Recepção
A série recebeu críticas geralmente positivas dos críticos. No Rotten Tomatoes, a classificação da temporada é de 75%, com base em 64 avaliações, com uma avaliação média de 7.18/10. No consenso crítico do local diz, "Santa Clarita Diet serve acima de um molde excelente, de risos frequentes, e de uma premissa ajustada - mas o nível do gore não pôde ser ao gosto de todos." No Metacritic, tem 67 dos 100 pontos, com base em 30 críticos, indicando "opiniões geralmente favoráveis".

Webséries da Netflix
Webséries dos Estados Unidos de 2017
Webséries de humor negro dos Estados Unidos
Webséries de humor negro da década de 2010
Webséries em língua inglesa
Programas de televisão dos Estados Unidos encerrados em 2019

Santa Clarita Diet


SS Roger B. Taney was a Liberty ship built in the United States during World War II. She was named after Roger B. Taney, who was the fifth Chief Justice of the Supreme Court, holding that office from 1836 until his death in 1864. Prior to joining the Supreme Court, Taney served as the United States Attorney General and United States Secretary of the Treasury under President Andrew Jackson.

Construction
Roger B. Taney was laid down on 21 June 1941, under a Maritime Commission (MARCOM) contract, MCE hull 17, by the Bethlehem-Fairfield Shipyard, Baltimore, Maryland; and was launched on 6 December 1941.

History
She was allocated to Waterman Steamship Corp., on 29 January 1942.

On 8 February 1943, she was attacked by , at . A torpedo wake had been spotted at midnight  ahead of the bow of the unescorted Roger B. Taney. The ship made a 90° turn but U-160 was able to maneuver into position to fire another torpedo that struck Roger B. Taney in the starboard side at the engine room. Her Armed guards, while remaining onboard while the crew abandoned ship, fired five rounds in the direction the torpedo had come from. Around 02:30 another torpedo struck the #4 hold causing a tremendous explosion. The Armed guard abandoned ship after this last attack.

U-160 then surfaced, and after questioning the survivors, left the area.

In total, eight officers, twenty-nine crewmen, one passenger, and nineteen Armed guards had managed to abandon the ship in two lifeboats before it sunk.

One officer and two crewmen had been killed in the initial attack. While the two boats tried to stay together, after 36 hours they became separated. The British  was able to rescue one of the boats on 1 March 1943, and dropped the crew off at Bahia, 6 March 1943. On 22 March 1943, the Brazilian merchant ship Bagé was able to rescue the other lifeboat  off the coast of Brazil. The boat had traveled more than  from the sinking location.

References

Bibliography

Liberty ships
Ships built in Baltimore
1941 ships
Ships sunk by German submarines in World War II
World War II shipwrecks in the Atlantic Ocean

SS Roger B. Taney


An Pyrsarcha hypsicrates in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Edward Meyrick hadton 1932. An Pyrsarcha hypsicrates in nahilalakip ha genus nga Pyrsarcha, ngan familia nga Tortricidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pyrsarcha

Pyrsarcha hypsicrates


Jessy Pi (Manosque, 24 de setembro de 1993) é um futebolista profissional francês que atua como meia.

Carreira
Jessy Pi começou a carreira no .

Futebolistas da França
Futebolistas da Association Sportive de Monaco Football Club
Futebolistas da Espérance Sportive Troyes Aube Champagne
Futebolistas do Toulouse Football Club
Futebolistas do Stade Brestois 29
Futebolistas do Stade Malherbe Caen

Jessy Pi


Kaliwatan sa insekto ang Psococerastis breviollis. Una ning gihulagway ni Li, Fasheng ni adtong 2001. Ang Psococerastis breviollis sakop sa kahenera nga Psococerastis, ug kabanay nga Psocidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Psococerastis

Psococerastis breviollis


Molagavita là một khu tự quản thuộc tỉnh Santander, Colombia. Thủ phủ của khu tự quản Molagavita đóng tại Molagavita Khu tự quản Molagavita có diện tích 191 ki lô mét vuông. Đến thời điểm ngày 28 tháng 5 năm 2005, khu tự quản Molagavita có dân số 8145 người.

Tham khảo

Tỉnh Santander
Khu tự quản của Colombia

Molagavita


An Clypeobarbus pleuropholis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni George Albert Boulenger hadton 1899. An Clypeobarbus pleuropholis in nahilalakip ha genus nga Clypeobarbus, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Clypeobarbus

Clypeobarbus pleuropholis


Huyện Kosinsky () là một huyện hành chính tự quản (raion), của Vùng Perm, Nga. Huyện có diện tích 3297 km², dân số thời điểm ngày 1 tháng 1 năm 2000 là 9800 người. Trung tâm của huyện đóng ở Kosa.

Tham khảo

Huyện của Vùng Perm
Huyện của Nga

Kosinsky (huyện)


Il tallonatore (ing. Hooker) è un ruolo del rugby. Insieme ai due piloni forma la prima linea del pacchetto di mischia. Indossa la maglia numero 2.

Nella mischia ordinata il tallonatore si posiziona fra i due piloni e tenta di catturare il pallone con i piedi "tallonandolo" all'interno del proprio pacchetto di mischia. A causa dell'enorme pressione esercitata sul suo corpo durante la mischia, questo è ritenuto uno dei ruoli più pericolosi. I tallonatori operano anche la rimessa laterale in gioco della palla nell'azione di touche, in parte perché sono i più bassi, in parte perché sono coloro che possiedono più tecnica tra i giocatori di mischia.

I tallonatori possiedono più caratteristiche in comune con i giocatori di terza linea rispetto ai piloni e ai giocatori di seconda linea poiché a loro è assegnato un incarico costante nelle touche e, all'interno della mischia, non spingono così tanto quanto fanno i giocatori di seconda linea. In più, i tallonatori, possono giocare come piloni extra nella mischia ordinata, aumentando la potenza d'impatto contro la mischia avversaria piuttosto che cercando di guadagnare il pallone.

Nella International Rugby Hall of Fame sono annoverati tallonatori quali Sean Fitzpatrick (Nuova Zelanda) e Keith Wood (Irlanda e Lions).

Note

Altri progetti

Ruoli del rugby

Tallonatore


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Homoeogryllus deviatus. Una ning gihulagway ni Desutter-grandcolas ni adtong 1985. Ang Homoeogryllus deviatus sakop sa kahenera nga Homoeogryllus, ug kabanay nga Phalangopsidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Tunga-tungang Aprikanhong Republika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Tunga-tungang Aprikanhong Republika
Homoeogryllus (Phalangopsidae)

Homoeogryllus deviatus


Punta ang Toro Jambotah sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Nusa Tenggara Timur, sa sentro nga bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.

Ang yuta sa Toro Jambotah lain-lain. Sa amihang-kasadpan, dagat ang pinakaduol sa Toro Jambotah. Ang kinahabogang dapit sa palibot dunay gihabogon nga  ka metro ug  km sa habagatan sa Toro Jambotah. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Toro Jambotah may kaayo gamay nga populasyon.. Ang kinadul-ang mas dakong lungsod mao ang Komodo,  km sa amihanan-kasadpan sa Toro Jambotah. Sa rehiyon palibot sa Toro Jambotah, mga lawis, mga luuk, ug kapuloan talagsaon komon.

Ang klima nga savanna. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Hunyo, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga lawis sa Provinsi Nusa Tenggara Timur

Toro Jambotah


An Amethysphaerion submetallicum in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Martins ngan Dilma Solange Napp hadton 1992. An Amethysphaerion submetallicum in nahilalakip ha genus nga Amethysphaerion, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Amethysphaerion

Amethysphaerion submetallicum


Esta é a lista de prefeitos e vice-prefeitos do município de Brusque, estado brasileiro de Santa Catarina.

Histórico
Inicialmente, o município de Brusque começou com a instalação da Colônia Itajahy, por volta de 1860, sendo o dirigente maior o Administrador da Colônia.

O período colonial encerrou-se com a criação oficial do município de São Luiz Gonzaga em 23 de março de 1881, e sua definitiva instalação em 8 de julho de 1883, nomenclatura que perdurou apenas sete anos.

Guilherme Krieger foi o prefeito que mais vezes ocupou a cadeira, assumindo nos anos de 1886, 1889, 1902, 1907. Os prefeitos Nicolau Gracher e João Schaefer faleceram durante o exercício de seus mandatos.

A partir de 1970 foi criado o cargo de vice-prefeito e Alexandre Merico foi o primeiro a ocupá-lo, em 1973 e, mais tarde, em 1977, ele se tornou prefeito.

Colônia Itajahy
1860 - Barão von Schneeburg
1868 - Frederico Kitzing
1869 - Firmino Corrêa
1870 - Major João Detzi
1872 - Luiz Betim Paes Leme
1876 - Olímpio Pitanga
1877 - João Borges Júnior
1880 - Benjamin Lima
1881 - Jacinto Pantoja

São Luiz Gonzaga
1883 - Germano Willerding
1885 - Pedro Jacob Heil
1886 - Guilherme Krieger
1887 - Germano Thieme
1889 - Guilherme Krieger

Brusque

Brusque

Lista de prefeitos de Brusque


Jakow Borisowicz Biełopolski (ros. Яков Борисович Белопольский, ur.  w Kijowie, zm. 5 maja 1993 w Moskwie) – radziecki architekt.

Życiorys
Był uczniem Borisa Iofana, w latach 1932–1937 studiował w Moskiewskiej Akademii Architektury, gdzie następnie wykładał, 1937–1941 brał aktywny udział w projektowaniu Pałacu Rad, wnętrz sali przyjęć rządowych, projektu placu przed budynkiem, sali wejściowej pawilonu na Wystawie Światowej w Nowym Jorku w 1939 roku. Uczestniczył również w konkursie na pomnik 26 komisarzy bakijskich, bohaterów Perekopu i osetyjskiego poety Kosty Chetagurowa. W 1946 wraz z Jewgienijem Wuczeticzem rozpoczął pracę nad Pomnikiem Żołnierzy Radzieckich w Berlinie w Treptower Parku, ukończonym w 1949. Był również jednym z wiodących architektów w pracach nad powojenną odbudową i zabudowywaniem Moskwy, jednym z głównych autorów projektów planowania i zabudowy jej rejonu południowo-zachodniego, a także projektów zbudowanych w latach 60. Pałacu Młodzieży, cyrku na prospekcie Wiernadskiego, bibliotek Akademii Nauk ZSRR, Akademii Nauk Medycznych ZSRR i Uniwersytetu Przyjaźni Narodów im. Lumumby. Pochowany na Cmentarzu Dońskim w Moskwie.

Odznaczenia i nagrody
 Order Lenina
 Order "Znak Honoru"
 Nagroda Stalinowska (1950)
 Nagroda Leninowska (1970)
 Tytuł Ludowego Architekta ZSRR (1988)
i medale.

Przypisy

Bibliografia
 http://ruspekh.ru/people/item/belopolskij-yakov-borisovich (ros.)
 http://www.m-necropol.ru/belopolskiy-ya.html (ros.)

Laureaci Nagrody Leninowskiej
Laureaci Nagrody Stalinowskiej
Ludzie urodzeni w Kijowie
Odznaczeni Orderem Lenina
Odznaczeni Orderem "Znak Honoru"
Radzieccy architekci
Radzieccy Żydzi
Urodzeni w 1913
Zmarli w 1993
Pochowani na Cmentarzu Dońskim w Moskwie
Radzieccy artyści socrealizmu

Jakow Biełopolski


Kaliwatan sa isda ang Prochilodus reticulatus. Una ning gihulagway ni Achille Valenciennes ni adtong 1850. Ang Prochilodus reticulatus sakop sa kahenera nga Prochilodus, ug kabanay nga Prochilodontidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Prochilodus

Prochilodus reticulatus


Sllovë là một xã trong quận Dibër thuộc hạt Dibër, Albania. Dân số năm 2005 là 4492 người.

Chú thích

Tham khảo

Khu dân cư ở hạt Dibër

Sllovë


The Open Door (El bab el maftuh) is a 1960 novel by Egyptian writer Latifa al-Zayyat. It won the inaugural Naguib Mahfouz Medal for Literature. The novel, written in colloquial Egyptian Arabic explores a middle-class Egyptian girl's coming of age, against the background of the growing Egyptian nationalist movement before the 1952 Egypt revolution. The book was made into a 1963 Egyptian film directed by Henry Barakat with Faten Hamama, Mahmoud Moursy, and Saleh Selim.

References

1960 novels
Egyptian novels

The Open Door (Latifa al-Zayyat novel)


Hawaiian Airlines (IATA-kode: HA, ICAO-kode: HAL, Roepsein: Hawaiian) is 'n Amerikaanse lugredery gebaseer in Hawaii. Die redery se hooflughawe is Daniel K. Inouye Internasionale Lughawe in Honolulu.

HAL het kodedeelooreenkomste met die volgende rederye:

 Air China
 American Airlines
 China Airlines
 Delta Air Lines
 Japan Airlines
 JetBlue
 Korean Air
 Philippine Airlines
 Turkish Airlines
 United Airlines
 Virgin Australia

Hawaiian Airlines het in 1929 as Inter-Island Airways begin met vlugte van Honolulu na Hilo via Molokai en Maui. In 1941 is die naam verander na Hawaiian Airlines.

Bestemmings
Hawaiian Airlines bied die volgende bestemmings aan in Maart 2013:

Binnelands
Hilo, Honolulu, Kahului, Kailua, Las Vegas, Lihue, Los Angeles, New York, Oakland (Kalifornië), Portland (Oregon), Phoenix, Sacramento, San Diego, San Francisco, San José (Kalifornië), Seattle/Tacoma.

Internasionaal
Auckland, Fukuoka, Manila, Osaka, Pago Pago, Papeete, Sapporo, Seoel (Incheon Internasionale Lughawe), Sydney, Tokio (Lughawe Haneda)

Vloot
Die vloot van Hawaiian Airlines het in Februarie 2020 bestaan uit:

Verwysings

Eksterne skakel
 Hawaiian Airlines

Honolulu
Lugrederye

Hawaiian Airlines


Trichoniscus bulgaricus là một loài chân đều trong họ Trichoniscidae. Loài này được Andreev miêu tả khoa học năm 1970.

Chú thích

Tham khảo

Trichoniscus

Trichoniscus bulgaricus


Ang Nāw-e Ghār ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Nāw-e Ghār (suba nga anhianhi sa Apganistan), Wardak,
 Nāw-e Ghar, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Ghōr,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Nāw-e Ghār


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Goethalsiella tridens. Una ning gihulagway ni Morgan Hebard ni adtong 1927. Ang Goethalsiella tridens sakop sa kahenera nga Goethalsiella, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Panama

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Panama
Goethalsiella

Goethalsiella tridens


Trelstrup Skov (dansk) eller Drelsdorfer Forst (tysk) er et skovområde beliggende sydøst for Østeråen og øst for landsbyen Trelstrup (-Østermark) på gesten i det vestlige Sydslesvig. Skoven strækker sig administrativt over kommunerne Trelstrup (hovedparten), Fjolde (i øst) og Bomsted (i syd) i Nordfrislands kreds i den nordtyske delstat Slesvig-Holsten. Den statsejede skov blev i 1890 anlagt for at stoppe sandflugten, som hærgede gesten mellem Husum og Bredsted. Skovens areal udgør ca. 350 ha sammenhængende skov. Den er en blandingsskov med såvel nåle- som løvskov, som giver en mere stabil skov. Før stormene i 2013/2014, hvor næsten en tredjedel af træerne forsvandt, var der især nåletræer.

Nærliggende landsbyer er Lyngsted, Nordsted og Spinkebøl (Fjolde Sogn i øst), Kolkærhede (i nord i Joldelund Sogn) og Bomstedmark (i Trelstrup Sogn i syd). Lidt syd for Trelstrup Skov ligger skoven Haaks.

Noter

Skove i Sydslesvig

Trelstrup Skov


Żubry kresowe albo wileńskie albo litewskie – nieformalne ugrupowanie ziemiańskie skupiające konserwatystów byłego Wielkiego Księstwa Litewskiego.

Za organ prasowy "żubrów" uznawany był wileński dziennik "Słowo".

Stanisław Mackiewicz pisał o nich:Kim byli "żubrowie"? Pamięci niektórych panów (…) przypominamy genezę nazwy żubr, oczywiście nie w jego lingwistycznym znaczeniu, a w politycznej przenośni. Otóż "żubrami" nazywali Moskale tych polskich właścicieli ziemskich, którzy siedzieli po kresach i okrainach Polski i nie dawali się stamtąd wynieść, wygryźć ani wyrzucić. Mówimy o kresach prawdziwych, a nie Wilnie, Grodnie (…), które w pojęciach niewielu warszawiaków również za kresowe strażnice uchodzić zaczęły. Rusyfikatorzy naszego kraju pewni swego zwycięstwa w guberni mińskiej, mohylewskiej etc. powiadali, że mieszkają tam co prawda jeszcze Polacy, ale są to ostatnie żubry. Tradycja taka nie ma w sobie nic nieładnego, przeciwnie, uważamy, że żubr wytrwałego oporu ładniejszym jest symbolem niż Mickiewiczowski raróg nowatorstwa.Negatywnie oceniali oni traktat ryski, zawarty w marcu 1921 roku z Rosją Sowiecką (między innymi za odstąpienie Mińska), oraz domagali się autonomii Wileńszczyzny w ramach II RP. Sprzeciwiali się też tzw. reformie rolnej.

Konserwatyści wileńscy i fundatorzy "Słowa"
 Aleksander Meysztowicz (1864-1943)
 Stanisław Wańkowicz (1860-1937)
 hr. Marian Broel-Plater (1873-1951)
 Antoni Albrecht Wilhelm Radziwiłł (1885-1935)
 ks. Eustachy Sapieha (1881-1963)
 hr. Jan Tyszkiewicz (1896-1939)
 prof. Marian Zdziechowski (1861-1938)

Przypisy

Kresy Wschodnie II Rzeczypospolitej
Partie i ugrupowania II Rzeczypospolitej

Żubry kresowe


An Sangaris polystigma in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Bates hadton 1881. An Sangaris polystigma in nahilalakip ha genus nga Sangaris, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha:
 Panamá.
 Venezuela.

Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Sangaris

Sangaris polystigma


An Jordanoleiopus polymistus in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni William Lucas Distant hadton 1905. An Jordanoleiopus polymistus in nahilalakip ha genus nga Jordanoleiopus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Jordanoleiopus

Jordanoleiopus polymistus


Robert Kennedy (20 January 1916 – 28 May 2004) was a British athlete. He competed in the men's high jump at the 1936 Summer Olympics.

References

1916 births
2004 deaths
Athletes (track and field) at the 1936 Summer Olympics
British male high jumpers
Olympic athletes for Great Britain
Place of birth missing

Robert Kennedy (high jumper)


Norskahavið er tann parturin av Atlantshavinum, ið er millum Noreg, Bjarnoynna, Jan Mayen, Svalbarð og Ísland. Tað er 2,6 milliónir km² í vídd. Føroyar liggja á markinum millum tvey stór havøki. Eystan- og norðanfyri er eitt øki, sum vit nevna Norðurhøvini, ið er eitt felagsnavn fyri tey trý Norskahavið, Grønlandshavið og Íslandshavið. Vestan- og sunnanfyri Føroyar er Norðuratlantshavið. Markið millum Norðuratlantshavið og Norðurhøvini er ein undirsjóvarryggur: Grønlands-Skotlandsryggurin. Í støðum er hann djúpari enn 500 metrar, og tey ovastu løgini av sjógvi ferðast frítt yvir honum; men hann forðar tí serliga á stórum dýpi Norðuratlantshavið frá Norðurhøvunum. Norðan fyri Norðurhøvini liggur Íshavið, eystanfyri er Barentshavið og sunnanfyri Norskahavið og eystanfyri Stórabretland er Norðsjógvurin.

Sambært einari frágreiðing í 2014 arbeiða 24.000 fólk á boripallum í Norskahavinum . Av teimum eru 12,5 prosent kvinnur. Í kanningini sæst eisini, at 90 prosent eru norðmenn. Av útlendingunum eru amerikanarar best umboðaðir. Teir eru 400 í tali. 300 danir eru á pallunum, 270 sviar og 220 bretar. Longri niðri á listanum sæst, at finnarnir eru 43 í tali, íslendingar somuleiðis 43, og at 24 føroyingar eru í teirri skrásetingini. IRIS (International Research Institute of Stavanger), sum hevur gjørt frágreiðingina, ger vart við, at tølini umfata ikki tey, sum eru við veitingarskipum, sum liggja hjá pallunum og heldur ikki tey, sum arbeiða uppi á landi í arbeiði, sum hevur tilknýti til pallarnar.

Næststørsta fiskileið hjá føroyingum í 2012 var ICES øki IIa1 og IIa2 við Jan Mayen í Norskahavinum, har góð 100 000 tons vóru fiskað, herav góð 81 000 tons var makrelur.

Keldur

Høv

Norskahavið


Lipopolisaharidi (LPS), poznat i kao lipoglikani i endotoksini, su velike molekule koje se sastoje od lipida i polisaharida,  sastavljeni od O-antigena, vanjskog i unutrašnjeg jezgra povezanih  kovalentnom vezom. Nalaze se u vanjskom membranama gram negativnih bakterija  i izazivaju snažan imuni odgovor kod životinja.
Termin lipooligosaharid ("los") se koristi za oblik bakterijskih lipopolisaharida male molekulske težine.

Otkriće
Toksičnu  aktivnost LPS je prvi put otkrio  (i označio kao  "endotoksin") Richard Friedrich Johannes Pfeiffer. Za razliku od eksotoksina, koji je klasificiran kao otrov koji  bakterije oslobađaju u okolinu, za endotoksin je smatrao da otrov zadržava  "unutar" bakterijskih ćelija, a  ispušta ga  tek nakon uništenja bakterijskog  ćelijog zida. Kasniji rad je pokazao je da oslobađanje LPS iz gram negativnih mikroba ne mora nužno zahtijevati uništavanje bakterijskog ćelijog zida, već se LPS luči kao dio normalne fiziološke aktivnosti membrane ljudskih vezikula (ćelijskih mjehurića) u obliku vezikula bakterijske vanjski membrane (OMV), koji također mogu sadržavati i druge faktore virulencije i proteina.

Danas se pojam 'endotoksin' uglavnom koristi kao sinonim za LPS, iako postoji nekoliko molekula koje izlučuju druge bakterije koje se ne odnose na LPS, kao što je tzv. delta endotoksin – protein koji  luči Bacillus thuringiensis.

Funkcije u bakterija
LPS je glavna komponenta vanjske membrane Gram-negativnih bakterija; u velikoj mjeri doprinosi strukturnom integritetu bakterija, a štiti membranu od nekih vrsta hemijskih napada. LPS također povećava negativni naboj za ćelijska membranawćelijske membrane i pomaže stabiliziranju ukupne strukture membrane. To je od ključne važnosti za gram-negativne bakterije, koje uginu ako je mutirao ili uklonjen. LPS izaziva snažan odgovor imunog sistema  normalnih životinja Također je upleten u ekologiju nepatogenih bakterija, uključujući površinsko prianjanje, osjetljivost na bakteriofage i interakcije sa predatorima, kao što su amebe.

LPS je neophodan za pravilnu konformaciju djelovanja omptina; međutim, glatki LPS će sterno ometati omptine.

Sastav

Lipopolisaharid se sastoji od tri dijela:
O antigen (ili O polisaharid)
Oligosaharidno jezgro
Lipid A

O-antigen
Ponavljajući  polimer glikana  unutar LPS se naziva O antigen, O polisaharid ili O karika bakterijskog lanca. O antigen je pričvršćen za oligosaharidno jezgro, a sastoji se od najudaljenije domene LPS molekula. Sastav O lanca varira od tipa do tipa. Primjerice, postoji više od 160 različitih struktura O antigena samo u produkciji različitih sojeva E. colii. Prisustvo ili odsustvo O lanaca određuje da li se LPS smatra hrapavim ili glatkim. Puna dužina  O-lance LPS čini glatkim, dok njen izostanak smanjenje O-lanace LPS i postaju hrapavi.  Bakterije sa hrapavim LPS obično imaju probojnija ćelijske membrane za  hidrofobne antibiotike, jer je hrapavi LPS  hidrofobniji. O antigen je izložen na samoj vanjskoj površini bakterijske ćelija, i, kao posljedica toga, je meta za prepoznavanje odbrambenog sistema antitijela domaćina-

Jezgro

Jezgro domene uvijek sadrži oligosaharidnu komponentu koja se montira izravno na lipid A i obično sadrži šećere kao što su heptoza i 3-deoksi-D-manooktulosonska kiselina (također poznata kao KDO, keto-deoksioktulosonat). LPS jezgro mnogih bakterija također sadrž neugljične hidratne komponente, kao što su fosfat, aminokiseline i supstituenti etanolamina.

Lipid A

Lipid A je, u normalnim okolnostima, fosforilisani glukozamin disaharid obogaćen sa više masnih kiselina. Ovi lanci hidrofobnih masnih kiselina vežu LPS u bakterijske membrana, a ostatak LPS struktura uz  površinu ćelije. Domena lipida je odgovorna za većinu toksičnosti gram-negativnih bakterija. Kada bakterijske ćelije pored nasumičnog imunog sistema, sa fragmentima membrane koje sadrže lipid A uđu u krvotok, izazivaju groznicu, proljev, a moguć je i  fatalni endotoksinski šok (također nazvan septički šok). Polovina lipid A  je vrlo konzervirana komponenta LPS.

Lipooligosaharidi
Lipooligosaharidi (LOS) su glikolipidi u vanjskim membranama nekih vrsta gram negativnih bakterija, kao što su Neisseria spp. i Haemophilus spp. Termin je sinonim za nizak oblik molekulske težine bakterijskih LPS. LOS imaju centralnu ulogu u održavanju integriteta i funkcionalnosti vanjske membrane Gram negativnih ćelija. Lipooligosaharidi su važni i u patogenezi pojedinih bakterijskih infekcija, jer su sposobni da djeluju kao imunostimulatori i imunomodulatori. Osim toga, LOS molekule su odgovorne za sposobnost nekih sojeva bakterija ispoljavaju molekulske mimikrije i antigene različitosti, pomaganje u izbjegavanju imune odbrane i na taj način doprinosi virulentnosti ovih bakterijskih sojeva.
Hemijski, lipooligosaharidima nedostaje O-antigen i imaju samo vanjsku membransku komču, baziranu na polovini A-lipida, kao i oligosaharidno jezgro. U slučaju Neisseria meningitidis lipid A je dio molekula koji ima simetrične strukture, a unutrašnje jezgro se sastoji od 3-deoksi-D-Manno-2-oktulosonske kiseline (KDO) i polovina heptoze (HEP). Vanjsko jezgro oligosaharidnog lanca varira ovisno o bakterijskom soju. Termin lipooligosaharid se koristi za nizak oblik molekularne težine bakterijskih lipopolisaharida, koji se mogu svrstati u dva oblika:
visoke molekularne težine (g, ili glatki) oblik posjeduje visoke molekularne težine, ponavljajući polisaharid O-lanca, dok
niske molekularne mase (nisko-g, hrapavi ili grub) oblik, kojem nedostaje O-lanac, ali na svom mjestu ima kratki oligosaharid.

Modifikacije lipopolisaharida
LPS mogu biti modificirane kako bi se ispoljile specifične strukture šećera. Oni se mogu prepoznati od drugih LPS (koji omogućavaju  inhibiciju LPS toksina) ili glikoziltransferaze koje koriste te strukturne šećere dodavanjem više specifičnih šećera. Nedavno je pokazano da specifični enzim u crijevima (alkalna fosfataza) može detoksificirati  LPS uklanjanjem dvije fosfatne grupe koje se nalaze na LPS ugljikohidratu. To može funkcionirati kao adaptivni mehanizam u pomoći domaćinu za upravljanje potencijalno toksičnim efekatima gram negativnih bakterija, koje se normalno nalaze u tankom crijevu. Različiti enzimi mogu obaviti detoksikaciju LPS kada uđe ili se proizvodi u životinjskom tkivu. Neutrofili, makrofagi, i dendritske ćelije  proizvode lipaze, aciloksiacil hidrolaze (AOAH), da iz lipida A deaktiviraji LPS, uklanjanjem dva  srednja acil lanca. Ako im se daje LPS parenteralno, miševi koji nemaju AOAH razvijaju visok titar nespecifičnih antitijela, razvijaju produženu hepatomegaliju i produženu endotoksinsku toleranciju. Nakon parenteralne izloženosti LPS, za povratak životinja u homeostazu, može biti potrebna inaktivacija LPS.

Biosinteza i transport

Imuni odgovor
LPS se ponaša kao prototip endotoksina jer vezuje kompleks CD14 / TLR4 / MD2 receptora u mnogim vrstama ćelija, ali posebno u monocitima, dendritskim ćelijama, makrofagima i B ćelijama, kojiđi promoviraju izlučivanje pro-upalnih citokina, dušik oksida  i eikosanoida .
Kao dio ćelijskog odgovora na stres, superoksid je jedan od glavnih ROS vrsta izazvana LPS u raznim vrstama  ćelija TLR, u  izražavanjima.
LPS je i egzogeni  pirogen (vanjska supstanca za izazivanje groznice).
Budući da su od ključnog značaja za gram negativne bakterije, ove molekule su ciljni kandiditi za nove antimikrobne agense.

Neki istraživači sumnjaju u generalizaciju da se svi toksični efekti mogu pripisati lipopolisaharidima, posebno za cijanobakterije.

Funkcija LPS je nekoliko godina važna tema u eksperimentalnim istraživanjima, zbog svoje uloge u aktiviranju mnogh faktora transkripcije. LPS proizvodi mnoge vrste posrednika uključenih u septički šok. Ljudi su osjetljivijiji na LPS od drugih životinja (npr. miševa). Doza od 1 g/kg izaziva šok kod ljudi, ali miševi će tolerirati doze i do hiljadu puta veće. Ovo se može objasniti razlikama u nivou cirkulirajućih prirodnih antitijela između dvije vrste. Pokazalo se  da LPS uzrokuje IL-10-ovisnu inhibiciju širenja i funkcije CD4 T-ćelija, kije reguliraju PD-1 etaže na monocitima, što dovodi do proizvodnje IL-10 u monocitima,  nakon vezivanja PD-1 iz PD-L1.
Endotoksini su velikim dijelom odgovorni za dramatične kliničke manifestacije infekcija patogenim gram-negativnim bakterijama, kao što su Neisseria meningitidis, patogen koji izaziva meningokokne bolesti, uključujući [[meningokokemija|mwningokokemiju, Waterhouse-Friderichsenov sindrom i meningitis.

Bruce Beutler je dobila dio Nobelove nagrade za fiziologiju ili medicinu, 2011. godine za svoj rad koji pokazuje da je LPS receptor – TLR4.
Dijelovi LPS iz nekoliko sojeva bakterija su pokazali hemijsku sličnost sa  molekulama površine ljudskih  ćelija domaćina. Sposobnost nekih bakterija da na njihovoj površini ispolje molekule koje su hemijski identične ili slične površinskim molekulama nekih vrsta ćelija domaćina se naziva molekulska mimikrija. Naprimjer, u Neisseria meningitidis L2,3,5,7,9 , terminalni tetrasaharidni dio oligosaharida (lakto-N-neotetraoza) je isti tetrasaharid koji se nalazi u paraglobozidu, prekursoru za ABH glikolipidni antigen na ljudskim eritrocitima (vidi: ABO sistem krvnih grupa). U drugom primjeru, terminalni trisaharid je dio (laktotriaoze) oligosaharida iz patogenih Neisseria spp. LOS se također nalazi i u laktoneoserijama glikosfingolipida ljudskih ćelija. Većina meningokoka iz grupe B i C, kao i gonokokom, pokazali su da je ovaj trisaharid dio njihove LOS strukture. Pojava da se površina ljudskih ćelija  'imitira', pored ostalog, djeluje kao "kamuflaža" od imunog sistema, što ima ulogu u ukidanju imunološkog tolerancije kada se domaćina zarazi  određenim ljudskim leukocitnim antigenim (HLA) genotipovima, kao što je HLA-B35.

Uticaj varijabilnosti na imuni odgovor

O-antigeni (vanjski ugljukohidrati) su najvarijabilniji dio LPS molekula, prenoseći antigene specifičnosti. Nasuprot tome, lipid A je najkonzerviraniji dio. Međutim, sastav lipida A također može varirati (npr. u broju i prirodi acil lanaca, čak unutar ili između rodova). Neke od tih varijacija mogu prenositi antagonističke osobine ove ploče. Na primjer, difosforil lipid A (RsDPLA) Rhodobacter sphaeroides je moćan antagonist LPS u ljudskim ćelijama, ali je agonist u ćelijama hrčka i konja.

Spekuliše se  da je stožasti  lipid A (npr. iz E. coli) više agonističan nego manje stožast lipid A kao kod Porphyromonas gingivalis, što  može aktivirati drugačiji signal (TLR2 umjesto TLR4) i potpuno cilindričnog lipida A, kao što je kod Rhodobacter sphaeroides  koji je antagonističan za TLR.

Klaster LPS gena jako varira između različitih sojeva, podvrsta, vrsta bakterijskih patogena biljaka i životinja.

Normalnan ljudski krvni serum sadrži anti LOS antitela, koja su baktericidna i kod pacijenata koji imaju infekcije uzrokovane serotipski različitih sojeva koji posjeduju anti-LOS antitijela koja se razlikuju u  specifičnosti u usporedbi sa normalnim serumu. Ove razlike u humoralnom imunom odgovoru na različite vrste LOS, mogu se pripisati strukturu LOS molekula, prije svega u strukturi oligosaharidnog dijela LOS molekula. U Neisseria gonorrhoeae  je dokazano da se antigenost LOS molekula može promijeniti tokom infekcija, zbog sposobnosti ove bakterije da sintetizira više od jedne vrste LOS. Ta karakteristika je poznata kao fazna varijacija. Pored toga, Neisseria gonorrhoeae, kao i Neisseria meningitidis i Haemophilus influenzae, su sposobni da dalje menjaju svoje LOS in vitro, naprimjer, putem sialijlacije (modifikacije ostataka sijalične kiseline), a kao rezultat toga su u mogućnosti da povećaju svoju otpornost na dopunski posrediovan ubijanje ili čak reguliranja aktiviranja dopuna  ili izbjegavanje efekta baktericidnih antitijela. Sialijlacija može doprinijeti otežavanju vezanja  nneutrofila i fagocitoze preko ćelija imunog sistema, kao i smanjenje oksidativnog rafala. Haemophilus somnus, patogen goveda, također je pokazao LOS fazu varijacija, što je osobina koja može pomoći u imunološkoj obrani goveda – domaćina. Uzeto zajedno, ova zapažanja ukazuju na to da varijacije u molekulama bakterijske površine,  kao što su LOS može pomoći patogenima da izbjegnu oba humoralna (antitijela i komplement-posredovani) i ćelijski posredovane (ubijanje po neutrofili, na primjer) imunie odbrane domaćina.

Zdravlje

Endotoksemija
Prisustvo endotoksina u krvi se zove endotoksemija. Ako se ozbiljno ne ispolji  imuni odgovor,  može dovesti do septičkog šoka. Osim toga, smatra se da je endotoksemija crijevnog porijekla, posebno u domaćin-patogen sučeljavanju, važan faktor u razvoja alkoholnog hepatitisa, koji se vjerovatno  razvija na osnovu sindroma prekomjernih bakterija tankog crijeva  i povećane crijevne propusnosti.

Lipid A može dovesti do nekontroliranog aktiviranja imunog sistema sisara s proizvodnjom upalnih medijatora koji mogu dovesti do septičkog šoka. Ova upalna reakcija je  posredovana Toll-sličnim receptorom 4 koji je odgovoran za aktiviranje ćelija imunološkog sistema. Oštećenja endotelnog sloja krvnih sudova uzrokovana ovim upalnim medijatorima mogu dovesti do sindroma kapilarnog curenja, širenja krvnih sudova i smanjenja srčane funkcije, pa može izazvati  septički šok.  Takvo dopunsko aktiviranje može se uočiti kasnije u toku procesa, kada se bakterije razmnožavaju u krvi. Velika bakterijska proliferacija izazva destruktivna oštećenja endotela, što može dovesti do diseminirane intravaskularne koagulacije (DIK). uz gubitak funkcije pojedinih unutrašnjih organa kao što su bubrezi, nadbubrežne žlijezde i pluća, a zbog ugroženog dotoka krvi. Koža može ispoljiti efekte vaskularnog oštećenja, često u kombinaciji sa iscrpljivanjem koagulacije u obliku petehije, purpura i ekhimoze. Udovi mogu također biti pogođeni, ponekad sa štetnim posljedicama, kao što su razvoj gangrene, koja zahtijeva naknadnu amputaciju. Gubitak funkcije nadbubrežne žlijezde može uzrokovati adrenalnsku insuficijenciju, a dodatno krvarenje u nadbubrežnoj žlijezdi uzrokuje Waterhouse-Friderichsenov sindrom; oba oboljenja mogu biti opasna po život. Također je izviješteno da gonokokni LOS može dovesti do oštećenja ljudske Fallopijeve tube.

Auto-imuna bolest
Molekulska mimikrija nekih LOS molekula se smatra izazivačem autoimuno baziranih odgovora domaćina, kao što su napadi multiple skleroze. Drugi primjeri bakterijske mimikrije struktura domaćina putem LOS nalaze se kod infekcije  bakterijom Helicobacter pylori ili Campylobacter jejuni, organizmi koji izazivaju gastrointestinalne bolesti kod ljudi i Haemophilus ducreyi koji uzrokuje kankroid. Određeni C. jejuni  LPS serotipovi (sa polovinama određenih tetra- i pentasaharidnih jezgara oligosaharida), također su uključeni u Guillain-Barre sindrom i varijantu Guillain-Barre zvani Miller-Fisher sindrom.

Link za gojaznost
Epidemiološke studije su prethodno pokazale da je povećana opterećenja endotoksinima, što može biti posljedica povećane populacije endotoksinskih bakterija u  probavnom traktu, povezana  sa određenim vezane za gojaznost u proučavanoj grupi pacijenata. Druge studije su pokazale da pročišćeni endotoksini iz Escherichia coli mogu izazvati gojaznost i insulin-otporne fenotipove kada  su ubrizgavani u zametke modela miš. Nedavna studija je otkrila ulogu potencijalnog doprinosa Enterobacter cloacae B29  pretilosti i otpornosti na insulin u ljudskih pacijenta. Pretpostavljeni mehanizam za asocijaciju endotoksina sa gojaznosti je da endotoksin izaziva posredovani put zapaljenja i doprinosi podložnosti za gojaznost i otpornost na insulin.

Bakterijski rodovi koji su povezani sa endotoksinima u vezi sa pretilosti su: Escherichia, Enterobacter.

Laboratorijska istraživanja i biotehnološki sistemi
Lipopolisaharidi su česte kontaminanat u plazmidnoj DNK u manipulaciji  bakterijama ili proteinima izazvana je od bakterija, i moraju se ukloniti iz DNK ili proteina da se izbjegne zagađenje eksperimenta i toksičnost proizvoda pomoću industrijske fermentacije.

Također je i  ovalbumin često kontaminiran endotoksinima. To je jedan od intenzivno proučavanih proteina u životinjskim modelima i uspostavljeni model testiranja  alergena za disajne puteve (AHR). Komercijalno dostupan ovalbumin koji je kontaminiran LPS može u potpunosti aktivirati endotelne stanice u in vitro testu prvog koraka upale, a to falsifikuje rezultate istraživanja, jer neprecizno odražava učinak jedinog proteinskog antigena u fiziologiji životinja.

U farmaceutskoj proizvodnji, iz kontejnera za proizvodnju lijeka je potrebno ukloniti sve tragove endotoksina, jer čak i njegove male količine će uzrokovati bolest kod ljudi. U tu svhu se  koriste pećnica za  depirogenaciju. Temperature su u njima više od 300 °C i mogu destruirati ovu supstancu. Definirana stopa smanjenja endotoksina je korelacija između vremena i temperature. Na temelju primarne ambalaže kao šprice ili bočice, čašu, na  temperaturi od 250 °C i vrijeme održavanja 30 minuta, tipski se  postigne smanjenje nivoa endotoksina za faktor od 1000.

Standardni test za otkrivanje prisutnosti endotoksina je limulus amebocit lizat (LAL) test, koristeći krv iz Horseshoe rakova. Veoma nizak nivo LPS može uzrokovati koagulaciju u limulus lizata, zbog moćnog  povećanja kroz enzimske kaskade. Međutim, s obzirom na sve manjih populacija potrebnih rakova, kao i činjenicu da postoje faktori koji ometaju LAL test, učinjeni su napori da se razviju alternativnih testovi, sa onima koji najviše obećavaju, kao što su ELISA testovi pomoću rekombinantne verziju proteina u LAL testu, Faktor C.

Također pogledajte
Bioaerosol
Depirogenacija
Egzotoksini
Mukopolisaharidi

Reference

Vanjski linkovi
http://www.nature.com/ismej/journal/vaop/ncurrent/full/ismej2012153a.html
http://www.wakopyrostar.com/blog/post/the-detection-of-endotoxins-via-the-lal-test-the-chromogenic-method/
http://www.horseshoecrab.org/research/sites/default/files/TIBTECH-rFC.pdf
http://www.jbc.org/cgi/reprint/243/7/1578?maxtoshow=&HITS=10&hits=10&RESULTFORMAT=&fulltext=3-Deoxy-D-mannooctulosonic+Acid+&searchid=1&FIRSTINDEX=0&volume=243&issue=7&resourcetype=HWCIT
http://jb.asm.org/cgi/pmidlookup?view=long&pmid=11948150
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=8988391
http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/medicine/laureates/2011/press.html
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=22168423

Glikolipidi
Bakterijski toksini
Membranski-aktivni molekuli

Lipopolisaharid


T-24 je bio sovjetski srednji tenk iz 1931. godine. Ukupno su proizvedena 24 primjerka ovog tenka, radi se o prvom tenku koji se proizvodio u fabrici KhPZ, u Ukrajini. Sovjeti su kasnije podvozje T-24 tenka koristili za razvoj artiljerijskih traktora.

Proizvodnja
Biro za projektovanje tenkova bio je osnovan 1928. godine u Harkivskoj fabrici KhPZ. Prvi projekat ovog biroa bio je tenk T-12, veća verzija T-18 tenka sa snažnijim motorom. Prvi prototip je izgrađen 1930. i odlučena je proizvodnja 30 komada, što se nije desilo.

Projekat je ponovno označen kao T-24, posao je dovršen rješavanjem problema s prijenosom i sistemom goriva, te većom kupolom. Početna testiranja su provedena, tokom kojih je pronađena odgovarajuća varijanta, motor prototipa se zapalio, pa je odlučeno da se kupola prenese na model T-12. Izgrađena su ukupno 24 primjerka, koji su originalno bili naoružani samo sa puškomitraljezima, tek u idućoj godini na tekove su montirani topovi kalibra 45 mm.

Artiljerijski traktori
Komitern artiljerijski traktor - temeljio se na osnovu podvozja T-12 tenka (50 napravljenih od 1930.), te kasnije na osnovu podvozja T-24 tenka (2000 napravljenih od 1935. do 1941.), bili su pogonjeni motorom od 131 KS.
Vorošilovec teški artiljerijski traktor - također temeljen na osnovu podvozja T-24 tenka. Koristio je V-2 dizelski motor, koji je bio također ugrađivan na T-34 i BT-7M tenkove.

Literatura
Zaloga, Steven J.; James Grandsen (1984). Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two. London: Arms and Armour Press. .

Vanjski linkovi
http://worldwar2headquarters.com/HTML/transport/Russian/voroshilovets.html
https://web.archive.org/web/20160117180913/http://www.o5m6.de/komintern.html
http://russian-tanks.com/medium-tanks1.php

Sovjetski tenkovi između dva svjetska rata

T-24


This is a list of the teams which took part at the 1972 Rugby League World Cup.

Australia
Coach: Harry Bath
Graeme Langlands (c) fullback from St. George
Arthur Beetson, prop/second row forward from Eastern Suburbs
Ray Branighan, centre/wing from Manly-Warringah
Bob Fulton, five-eight/centre form Manly-Warringah
John Elford, second row forward from Western Suburbs
John Grant, centre/wing/fullback from South Brisbane
Mark Harris, centre/wing from Eastern Suburbs
Fred Jones, hooker from Manly-Warringah
Stephen Knight, centre/wing from Western Suburbs
Bob McCarthy, second row forward from South Sydney
John O'Neill, prop-forward from Manly-Warringah
Bob O'Reilly, prop forward from Parramatta
Tommy Raudonikis, half-back from Western Suburbs
Paul Sait, centre/lock/second row from South Sydney
Geoff Starling, centre/wing/fullback from Balmain
Gary Stevens, second row forward from South Sydney
Gary Sullivan, lock forward from Newtown
Dennis Ward, half-back from Manly-Warringah
Elwyn Walters, hooker from South Sydney

France
Initially called up as a starting member playing as back, Maurice de Matos was replaced by Raymond Toujas due to an injury before the tournament.
Coach:Antoine Jimenez

Francis de Nadai (c) (Limoux)
Michel Anglade (Saint-Gaudens)
Élie Bonal (Carcassionne)
Jean-Marie Bonal (Carcassonne)
Jacques Franc (Saint-Jacques)
Marius Frattini (Cavaillon)
Jacques Garzino (Avignon)
Serge Gleyzes (Carcassonne)
Bernard Guilhem (Carcassonne)
Jean-Marie Imbert (Avignon)
Serge Marsolan (Saint-Gaudens)
Michel Mazaré (Villeneuve-sur-Lot)
Michel Molinier (Saint-Gaudens)
Guy Rodriguez (Toulouse)
André Ruiz (Carcassonne)
Jean-Paul Sauret (Villefranche)
Victor Serrano (Saint-Gaudens)
Raymond Toujas (Carcassonne)
Charles Zalduendo (Toulouse)

Great Britain
Coach: Jim Challinor

Clive Sullivan (c), wing from Hull
John Atkinson, wing from Leeds
Paul Charlton, fullback from Salford
Terry Clawson, prop/second row forward from Leeds
Colin Dixon, second row/loose forward from Salford
Chris Hesketh, centre/stand-off from Salford
John Holmes, stand-off from Leeds
Robert Irving, second row forward from Oldham
David Jeanes, prop forward from Leeds
Tony Karalius, hooker from St. Helens
Brian Lockwood, second row forward from Castleford
Phil Lowe, second row forward from Hull Kingston Rovers
Steve Nash, scrum half from Featherstone Rovers
George Nicholls, loose forward from Widnes
Dennis O'Neill, stand-off from Widnes
David Redfearn, wing from Bradford Northern
Mike Stephenson, hooker from Dewsbury
John Walsh, utility back from St. Helens

New Zealand
Coach:Des Barchard
Roy Christian (c)
Mocky Brereton
Bill Burgoyne
Tony Coll
Warren Collicoat
Graeme Cooksley
Murray Eade
Doug Gailey
Peter Gurnick
Don Mann
Mita Mohi
John O'Sullivan
Phillip Orchard
Bob Paul
Brian Tracey
Rodney Walker
John Whittaker
Dennis Williams
John Wilson

External links
World Cup 1972 at Rugby League Project

1972 in rugby league
Rugby League World Cup squads

1972 Rugby League World Cup squads


Carlos Peña (ur. 1978) – dominikański baseballista
 Carlos Peña (ur. 1983) – hiszpański piłkarz występujący na pozycji obrońcy lub pomocnika
 Carlos Peña (ur. 1990) – meksykański piłkarz występujący na pozycji pomocnika

Carlos Peña


Kanał Kopernika, Kanał Baudy (niem. Kleine Baude, polska powojenna nazwa to Strużyna) – zabytkowy (nr w rej. zabytków: 1305 z 27.06.1968), sztuczny przekop o długości ok. 5 km wykonany przed 1427 r., łączący rzekę Baudę z pobliskim miastem Frombork.

Jego celem miało być dostarczenie energii dla fromborskiego młyna i wody pitnej dla mieszkańców rozrastającego się miasta, gdyż po spaleniu w 1275 katedry w Braniewie przeniesiono tu siedzibę kapituły warmińskiej. Ponadto spełniał też rolę higieniczno-sanitarną, przeciwpowodziową i przeciwpożarową. Regulował też stan wód podskórnych; po zasypaniu części kanału ich wzrost odczuli mieszkańcy domów na tzw. dolnym tarasie, ponieważ wówczas wzrosło zawilgocenie w ich domach.

Kanał ciągnie się od tamy spiętrzającej rzekę Baudę, wzdłuż zbocza naturalnej wyżyny. Trasa Kanału – użytkowanego do 1944 roku – została zaplanowana w ten sposób, aby wykorzystać naturalny spadek terenu, który obniża się w swej drodze od Wysoczyzny Elbląskiej do Zalewu Wiślanego.

Istnienie kanału spowodowało, że Frombork stał się na pewien czas przodującym w Europie miastem w dziedzinie techniki wodociągowej. W roku 1571 w mieście wybudowano nowoczesny wodociąg ciśnieniowy. Stało się to wcześniej niż np. w Londynie, gdzie tego typu instalacja pojawiła się w roku 1582. Przed Fromborkiem w Europie był tylko niemiecki Augsburg, gdzie nowoczesny wodociąg ciśnieniowy zbudowano w roku 1548.

Twórcą nowoczesnego jak na tamte czasy dźwigu wodnego (zwanego również paternoster), napędzanego kołem wodnym i podnoszącego wodę na wysokość ponad 20 m – był Walenty Hendell, rurmistrz z Wrocławia. Znajdował się on w istniejącej do dziś, również zabytkowej, wieży wodnej. Był to zespół czerpaków przymocowanych do łańcucha, poruszanych prądem wody płynącej w kanale, który podawał wodę na szczyt wieży do rury, z której płynęła ona do zbiornika położonego na wzgórzu miejskim i rozchodziła się do odbiorców oraz zasilała studnię wewnątrz murów Wzgórza Katedralnego. Wieżę wodną wybudowano naprędce i niezbyt starannie, na istniejącej już budowli, prawdopodobnie dawnego młyna.

Kanał Kopernika na skutek działań wojennych w okresie luty-marze 1945 roku przestał funkcjonować. Po 1945 r. został zdewastowany, a urządzenia na kanale – jaz, śluzy, stawidła zostały zniszczone w latach 50. i 60. XX w.

Dodatkowo w latach 70. – w czasie czynionych przygotowań do obchodów kopernikowskich – mimo protestów ze strony miłośników miasta zasypana została część kanału biegnąca przez miasto.
Częściowej rewitalizacji Kanał Kopernika doczekał się w 2015 roku.

Zabytkowy charakter
Kanał Kopernika, jako najstarsza budowla hydrotechniczna w północnej Polsce, zbudowana w XIV wieku, został 27 czerwca 1968 roku wpisany do rejestru zabytków pod poz. nr w rej. zabytków: 1305. Z kanałem związane są mosty: kolejowy i drogowy, wpisane do rejestru zabytków. Do rejestru pod osobną pozycją wpisana jest także wieża wodna.

Zobacz też
 Wieża wodociągowa we Fromborku

Przypisy

Kanały wodne w województwie warmińsko-mazurskim
Zabytki we Fromborku
Obiekty budowlane we Fromborku

Kanał Kopernika