Edwina Donnelly Mitchell (1894–1968) was the Superintendent (warden) of Julia Tutwiler Prison for Women located in Wetumpka, Alabama.

Background
Originally from Autauga County, Alabama, she was a graduate of Alabama College (now University of Montevallo) and a 1946 graduate of Vanderbilt University Law School.

Alabama attorney general Harwell Goodwin Davis appointed Mitchell as Assistant Attorney General of Alabama 1922–25. She held the position again in 1939, when she wrote the legislation to create the Alabama Pardons and Parole Board. She was the first woman to serve on the board, 1939–1949.

Tutwiler
In 1951, she was appointed Superintendent of Tutwiler. She believed harsh conditions and strict measures only hardened people whose lives had led them to prison, telling an interviewer, "The attorney general used to ask me to sit in on meetings for him when I was an assistant. I went out to see the institutions we were putting people in, and I was so upset I've never lost interest in the correctional field." Instead, she housed the women in shared cells, where they were allowed some personal items in their area. Spurred by proposed state legislation to revamp the prison system, based on allegations it was a financial liability by not being self-supporting, women's clubs toured Tutwiller to observe the situation for themselves. The visitors found prisoners growing their own food, and learning the textile trade. Mitchell explained her philosophy of teaching the prisoners how to get past their own hostilities, "I believe everybody can be improved with the right kind of self discipline."

Final years and death

After reaching retirement age for a state job, Mitchell was given a waiver to continue overseeing Tutwiler. Her personal physician urged her to retire when she reached the age of 70. Although the announcement was made in January 1965, no date was set. She was hospitalized with a heart attack in January 1966, and she officially retired July 16.

Mitchell died February 4, 1968. She was elected to the Alabama Women's Hall of Fame in 1973.

References

1894 births
1968 deaths
People from Autauga County, Alabama
Vanderbilt University alumni
University of Montevallo

Edwina Donnelly Mitchell


Greta Celeste Gerwig (født 4. august 1983) er en amerikansk instruktør og skuespiller.

Hun skrev og solo-instruerede sin første spillefilm Lady Bird, som udkom i 2017. For Lady Bird blev hun nomineret i kategorierne: Bedste film, Bedste originale manuskript og Bedste instruktør til Oscaruddelingen i 2018. Filmen udkom i 2018 i Danmark.

Hendes andet projekt som solo-instruktør var spillefilmen Little Women (2019), som er en filmatisering af Louisa May Alcotts roman af samme navn (Pigebørn på dansk) fra 1868, grundet Covid-19 blev filmens premiere i Danmark udsat fra 26. marts 2020 til 4. juni 2020.

Gerwig instruerede komedie- fantasyfilmen Barbie, som blev filmet i 2022 og udkom den 21. juli 2023. Hun blev den første kvindelige instruktør af en film, der indtjente over 1 milliard dollar, da Barbie-filmen gjorde netop dette den 6. august 2023. I filmen medspiller bl.a. Margot Robbie som Barbie og Ryan Gosling som Ken.

Biografi og liv
Greta Gerwig er født op opvokset i byen Sacramento i staten Californien. Hun har en bror og en søster. Gerwig har siden 2011 dannet par med den amerikanske filminstruktør Noah Baumbach, og parret fik i marts 2019 en søn.

Filmografi

Film
Som instruktør

Som skuespiller

Referencer

Eksterne henvisninger

Filminstruktører fra USA
Skuespillere fra Californien

Greta Gerwig


Misgolas trangae là một loài nhện trong họ Idiopidae.

Loài này thuộc chi Misgolas. Misgolas trangae được G. Wishart miêu tả năm 2006.

Chú thích

Tham khảo

Misgolas

Misgolas trangae


Osprey Publishing er en Oxfordbaseret forlæggervirksomhed, der er specialiseret i militærhistorie. De udgiver primært bøger med illustrationer, og mange af deres udgivelser indeholder hele sider med håndtegnede billede, kort og fotografier i fuld farveskala. De producerer over et dusin serier, der hver fokuserer på specifikke aspekter og perioder i krigsførsel. Osprey har produceret over 2.3000 bøger. De er bedst kendt for deres Men-at-Arms-serie, de rhar over 500 titler, hvor hver bog er dedikeret til en specifik historisk hær eller militærenhed. Osprey er ejet af Bloomsbury Publishing.

Referencer

Eksterne henvisninger
 Official Osprey Publishing website

Forlag fra Storbritannien
Oxford
Etableret i 1968

Osprey Publishing


Khalid Fouhami (Casablanca, 25 de dezembro de 1972) é um ex-futebolista profissional marroquino que atuava como goleiro.

Carreira
Khalid Fouhami fez parte do elenco da Seleção Marroquina de Futebol na Campeonato Africano das Nações de 2008.

Goleiros de Marrocos
Futebolistas de Marrocos
Futebolistas do FC Dinamo București
Futebolistas do KSK Beveren
Futebolistas do Standard de Liège
Futebolistas da Associação Académica de Coimbra
Futebolistas do FC Alania Vladikavkaz
Futebolistas do Portimonense Sporting Clube
Futebolistas do Raja Casablanca
Jogadores da Seleção Marroquina de Futebol
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2000
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2004
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2008
Marroquinos expatriados na Roménia
Marroquinos expatriados na Bélgica
Marroquinos expatriados em Portugal
Marroquinos expatriados na Rússia

Khalid Fouhami


Vilémovice may refer to places in the Czech Republic:

Vilémovice (Blansko District), a municipality and village in the South Moravian Region
Vilémovice (Havlíčkův Brod District), a municipality and village in the Vysočina Region
Vilémovice, a village and part of Červené Janovice in the Central Bohemian Region

See also
Vilémov (disambiguation)
Wilamowice (disambiguation)

Vilémovice


Ordine di San Giacomo da Compostela o Ordine di Santiago – ordine monastico-militare del Regno di León
 Ordine di San Giacomo della Spada (Ordem Militar de Sant'Iago da Espada) – ordine cavalleresco portoghese
 Ordine di San Giacomo d'Altopascio – ordine religioso cavalleresco nato in Toscana

Ordine di San Giacomo


Hipotenuza je najduža stranapravouglog trouglaa na strani suprotnoj od pravog ugla. Dužina hipotenuze pravouglog trougla može se naći pomoću Pitagorine teoreme.

Kvadrat nad hipotenuzom jednak je zbiru kvadrata nad katetama.

Primjer

Katete imaju dužinu 3 cm i 4 cm.

Hipotenuza ima dužinu 5 cm.

Prema nekim izvorima, riječ hipotenuza dolazi od starogrčke riječi ὑποτείνουσα (hypoteinousa), koja predstavlja kombinaciju riječi hypo (što znaći ispod) i teinein (što znaći  razvući).

Drugi autori smatraju da je navedena riječ u stargorčkom jeziku u originalu korištena da označi stvar koja je nosila ili davala oslonac nečemu u smislu potpore, uporišta ili podupirača, a izvedena je od riječi hypo (ispo") i tenuse (strana).

U kineskom jeziku, za hipotenuzu se koristi termin hsien, koji označava žicu razvučenu između dvije tačke (kao kod muzičkih instrumenata), dok je hebrejska riječ 'yeter izvedena ili iz riječi mei'tar (sa značenjem žica) ili iz yo'ter (više od, u smislu duža od preostale dvije stranice).

Računanje hipotenuze

Prema Pitagorinoj teoremi imamo

Korištenjem kosinusne teorema imamo

Osobina

Dužina hipotenuze jednaka je zbiru dužina ortogonalnih projekcija kateta na hipotenuzu

Kvadrat dužine kateta jednak je proizvodu dužina njegovih ortogonalnih projekcije na hipotenuzu.
Isto tako je

Trigonometrijski odnos

Prema trigonometrijskim odnosima imamo

Izvori
hypotenuse

Hypotenuse

Reference

Dijelovi trougla
Trigonometrija
Pitagorina teorema

Hipotenuza


Die rotssiklus is 'n basiese konsep in geologie wat die oorgange deur geologiese tyd tussen die drie hoofgesteentes beskryf word: sedimentêr, metamorfies en stollingsvormig. Elke rotstipe word verander wanneer dit uit sy ewewigstoestande gedwing word. Byvoorbeeld, 'n stollingsgesteente soos basalt kan afbreek en oplos wanneer dit aan die atmosfeer blootgestel word, of 'n stollingsgesteente kan smelt as dit onder 'n kontinent afgetrek en onderdruk word. As gevolg van die dryfkragte van die rotssiklus, plaattektoniese siklus en die watersiklus, bly gesteentes nie in ewewig nie en verander soos hulle in nuwe omgewings inbeweeg. Die rotssiklus verduidelik hoe die drie rotstipes met mekaar verband hou en hoe prosesse oor tyd van die een tipe na 'n ander verander. Die aspeke van die siklusse maak rotsveranderinge 'n geologiese siklus, en op planete wat lewe bevat, 'n biogeochemiese siklus.

Oorgang na stollingsgesteente.
Wanneer rotse diep onder die aarde se oppervlak onderdruk word, kan dit in magma in smelt. As die omstandighede nie meer bestaan vir die magma om in 'n vloeibare toestand te bly nie, verkoel en verhard dit tot 'n stollingsgesteente. 'n Rots wat binne die aarde afkoel word indringend of plutonies genoem. Dit verkoel baie stadig, wat veroorsaak dat dit in 'n growwe korreltekstuur soos rotsgraniet verander. As gevolg van vulkaniese aktiwiteite kan magma (wat lawa genoem word wanneer dit die aarde se oppervlak bereik) baie vinnig afkoel as dit aan die aarde se atmosfeer blootgestel word. Hierdie gesteentes word ekstrusiewe of vulkaniese gesteentes genoem. Hierdie gesteentes is fyn en korrelrig en koel soms so vinnig af dat geen kristalle kan vorm nie. Dit verander dan in 'n natuurlike glas, soos obsidian. Alhoewel die mees algemene fyn en korrelrige rots as basalt bekend staan. Enige van die drie hooftipes gesteentes (stollingsgesteentes, sedimentêre en metamorfiese gesteentes) kan tot magma smelt en in 'n stollingsgesteente afkoel..

Sekondêre veranderinge
Epigenetiese veranderinge (sekondêre prosesse wat by lae temperature en druk plaasvind) kan onder 'n aantal verskillende tipes rotse gerangskik word, elk van wat tipies is van 'n groep rots- of rotsvormende minerale, hoewel gewoonlik meer as een van hierdie veranderinge in dieselfde rots aan die gang is. Silifisering: die vervanging van die minerale deur kristallyne of kriptokristallyne silika, is die mees algemene in felsiese rots, soos rhioliet, maar word ook in serpentyn gevind, ens. Kaolinisasie is die ontbinding van die veldspate, wat die mees algemene minerale in magmiese gesteentes is, in kaolien (saam met kwarts en ander kleiminerale) en word die beste in graniet en syeniete getoon. Serpentinisering is die verandering van olivien na serpentyn (met magnetiet); dit is tipies van peridotiete, maar kom in die meeste mafiese gesteentes voor. In uralitisering vervang sekondêre hornblende augiet; chloritisering is die verandering van augiet (biotiet of hornblende) na chloriet en word in baie diabase, dioriets en groenstene gesien. Epidotisering kom ook voor in rotse van hierdie spesifieke groep, en behels die ontwikkeling van die epidoot uit biotiet, hornblende, augiet of plagioklaasveldspaat.

Oorgang na metamorfiese rots
Rotse wat aan hoë temperature en druk blootgestel word, kan fisies of chemies verander word om 'n ander tipe rots te vorm, wat metamorfiese rotse genoem word. Regionale metamorfose verwys na die effekte op groot massa's rotse oor 'n wye gebied, tipies geassosieer met bergbou-gebeure binne orogeniese gordels. Hierdie rotse vertoon dikwels onderskeie bande van verskillende mineralogie en kleure, wat foliasie genoem word. 'n Ander belangrike tipe metamorfose word veroorsaak wanneer 'n liggaam van rots in kontak kom met 'n magmaliggaam wat die omliggende rots verhit. Hierdie kontakmetamorfose lei tot 'n rots wat deur die uiterste  hitte van die magma en/of die byvoeging van vloeistowwe vanuit die magma wat chemikalieë aan die omliggende rots toevoeg, verander en geherkristalliseer is (metasomatisme). Enige vooraf bestaande tipe rots kan deur die prosesse van metamorfose gewysig word.

Oorgang na sedimentêre rots
Rotse wat blootgestel word aan die atmosfeer is veranderlik onstabiel en afhanklik aan die prosesse van verwering en erosie. Verwering en erosie breek die oorspronklike rots af in kleiner fragmente en dra opgesloste materiaal weg. Hierdie gefragmenteerde materiaal word versamel en begrawe deur addisionele materiaal. Terwyl n individuele sandkorrel nogsteeds 'n lid van die rotsklas waaruit dit gevrom was is, is n rots wat opgemaak is uit sulke korrels en saamgesmelt is sedimentêr. Sedimentêre rotse kan gevorm word uit die litifikasie van hierdie begrawe kleiner fragmente (klastiese sedimentêre rots), die akkumulasie en litifikasie van materiaal wat deur lewende organismes gegenereer word (biogenies sedimentêre rots - fossiele), of litifikasie van chemies neergeslaan materiaal uit 'n mineraaldraende oplossing as gevolg van verdamping (neerslag sedimentêre gesteente).Klastiese rotse kan gevorm word uit fragmente wat uitmekaar gebreek is van groter rotse van enige aard, as gevolg van prosesse soos erosie of van organiese materiaal, soos plantreste. Biogene en neerslaggesteentes vorm uit die afsetting van minerale uit chemikalieë wat uit alle ander rotstipes opgelos is.

Kragte wat die rotssiklus dryf

Plaattektoniek
Hoofartikel: Plate Tectonics

In 1967 publiseer J. Tuzo Wilson 'n artikel in Nature waarin die herhaalde opening en sluiting van oseaanbekkens beskryf word, veral met die fokus op die huidige Atlantiese Oseaan gebied.Hierdie konsep, 'n deel van die plaattektoniekrevolusie, het bekend geword as die Wilson cycle. Die Wilson cycle het diepgaande gevolge gehad vir die moderne interpretasie van die rotssiklus, aangesien plaattektoniek erken word as die dryfkrag vir die rotssiklus.

Spreirante
By die divergerende grense van die middel-oseaan word nuwe magma geproduseer deur mantelopwelling en 'n vlak smeltsone. Hierdie jong basaltmagma is 'n vroeë fase van die stollingsgedeelte van die siklus. Soos die tektoniese plate aan weerskante van die rant uitmekaar beweeg, word die nuwe rots van die rant weggedra, die interaksie van verhitte sirkulerende seewater deur breuke begin die retrograde metamorfose van die nuwe rots.

Subduksiesones
Die nuwe basaltiese oseaniese kors ontmoet uiteindelik 'n subduksie sone soos dit wegbeweeg van die spreidende rif. Soos hierdie kors in die mantel teruggetrek word, veroorsaak die toenemende druk- en temperatuur toestande 'n herstrukturering van die mineralogie van die rots, hierdie metamorfose verander die rots om eklogiet te vorm. Soos die plaat basaltkors en sommige ingeslote sedimente dieper gesleep word, word water en ander meer vlugtige materiale verdryf en styg in die oorliggende wig van rots bo die subduksiesone, wat teen 'n laer druk is. Die laer druk, hoë temperatuur en nou vlugtige ryk materiaal in hierdie wig smelt en die gevolglike dryfmagma styg deur die bo-oorliggende rots om eilandboog- of kontinentale marge-vulkanisme te produseer. Hierdie vulkanisme sluit meer silisiese lawas in hoe verder van die rand van die eilandboog of kontinentale marge is, wat 'n dieper bron en 'n meer gedifferensieerde magma aandui.Soms kan sommige van die gemetamorfoseerde afgaande plaat opstoot of op die kontinentale marge versper word. Hierdie blokke mantelperidotiet en die metamorfiese eklogiete word as ofiolietkomplekse blootgestel.

Die nuut uitgebarste vulkaniese materiaal is onderhewig aan vinnige erosie afhangende van die klimaatstoestande. Hierdie sedimente versamel binne die komme aan weerskante van 'n eilandboog. Soos die sedimente dieper begrawe raak, begin litifikasie en sedimentêre gesteentes ontstaan.

Kontinentale botsing
Op die slotfase van die klassieke Wilson-siklus, twee kontinentale of kleiner terranes ontmoet by 'n konvergente sone. As die twee massas van kontinentale kors ontmoet, kan nie een onderdruk word nie want albei is lae digtheid silicium klip. As die twee massas bots word geweldige drukkragte verdraai en verander die betrokke rots. Die resultate is streeks metamorfose binne die binnekant van die opvolgende orogenie of bergbougeleentheid. As die twee massas saamgepers, gevou en foutief in ń bergreeks deur die kontinentale botsing die hele suite van voorafbestaande stollings en sedimentêre en vroeër metamorfiese rots eenhede aan hierdie nuwe metamorfiese gebeurtenis onderwerp.

Versnelde erosie
Die hoë bergreekse geproduseer by kontinentale botsings is onmiddellik onderworpe aan die kragte van erosie. Erosie verslyt die berge en massiewe hope sediment word ontwikkel in aangrensende oseaan marges, vlak see, en as kontinentale afsettings. Wanneer hierdie sediment hope dieper begrawe is word hulle verligt in sedimentêre rots. Die metamorfiese, stollings, en sedimentêre rotse van die berge word die nuwe hope van sedimente in die aangrensende wasbakke en uiteindelik sedimentêre rots.

'n Proses van ontwikkelling
Die plaattektoniek rotssiklus sluit 'n proses van ontwikkeling in. Die generasies van magma, beide in die verspreiding van rigagtige omgewings en binne in die wig bo die subduksiesone, bevorder die uitbarsting van 'n meer silika-ryk en vlugtige material in die kors of boonste mantel. Die digtigheid van die materiaal word verlaag en veroorsaak dat die materiaal neig om binne-in die kors te bly, in plaas van om terug in die mantel onderdruk te word. Die magmatiese aspekte van die plaattektoniek neig na geleidelikke segregasie tussen-in of binne-in die mantel en kors. Soos magma form, bestaan die oorspronklike smelting uit meer silisiese fases met laer smeltpunte. Die proses lei na gedeeltelike smelting en nog segregasie van die litosfeer. Daarby, word die silisiese kontinentale kors se dryfvermoë, as relatief beskou en word normaalweg nie terug in die mantel gesubduseer nie. Soos die tyd vorder, groei die kontinentale massas.

Die rol van water
Die teenwoordigheid van 'n oormate van water op die Aarde, speel 'n belangrike rol in die rotssiklus. Beide die erosieproses en die verweringsproses is afhanklik van water. Water, in die vorm van neerslag en suur grondwater is redelik effektief om minerale en gesteentes op te los – veral stollingsgesteente, metamorfiese gesteente en mariene sedimentêre gesteente wat as onstabiel onder naby-ondervlak en atmosferiese toestande beskou word. Die water vervoer ione wat in 'n oplossing en afgebreekte fragmente: produkte van verwering, opgelos is. Lopende water vervoer 'n groot aantal sediment van riviere terug in die oseaan en binnelandse komme in. Die opgehoopte en begrawe sedimente word weer in rots omskep.

'n Minder ooglopende rol van water is die metamorfiese proses wat in die vars volkaniese rots op die vars seebodem wanneer seewater, soms verhit, deur die frakture en krake van klip vloei. Die metamorfiese prosesse word deur serpentinisering geïllustreer en speel 'n belangrike rol in die vernietiging van vulkaniese gesteentes.

'n Belangrike deel can die rossiklus, sluit die rol van water in, asook ander vlugtige stowwe in die smelting van bestaande rots in die aardse kors binne-in die wig bo 'n subduksiesone. Water, asook die teenwoordigheid van koolstofdioksied en ander koolstofverbindings van oorvloedige mariene kalksteen binne die sedimente bo-op die afgaande plaat is bronne van die smelting van smelt-induserende vlugtige stowwe. Dus, is die koolstofsiklus 'n deel van die rotssiklus.

  Migmatite – Mengsel van metamorfiese gesteente en stollingsgesteente.

Verwysings

Bronne
 Fichter, Lynn S., (2000), The Wilson Cycle and a Plate Tectonic Rock Cycle, James Madison University, Department of Geology and Environmental Science. Retrieved 18 Aug. 2005.
 Die ses fundamentele konsepte oor die aarde se geologie - NASA
 Wilson-siklus - 'n gedetailleerde plaattektoniese rotssiklus
 Modelleer die rotssiklus met STELLA
 Wilson siklus
 'n Sirkelvormige Wilson-siklus? Archived

Rotssiklus


An Plectranthias rubrifasciatus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Pierre Fourmanoir ngan Randall hadton 1979. An Plectranthias rubrifasciatus in nahilalakip ha genus nga Plectranthias, ngan familia nga Serranidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Plectranthias

Plectranthias rubrifasciatus


Kaliwatan sa alibangbang ang Eurukuttarus pileatus. Una ning gihulagway ni George Francis Hampson ni adtong 1891. Ang Eurukuttarus pileatus sakop sa kahenera nga Eurukuttarus, ug kabanay nga Psychidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Eurukuttarus

Eurukuttarus pileatus


Menaceur là một đô thị thuộc tỉnh Tipaza, Algérie. Dân số thời điểm năm 2002 là 22.684 người.

Tham khảo

Xem thêm

Khu dân cư ở tỉnh Tipaza
Đô thị của Algérie

Menaceur


Garik Barseghian (orm. Գարիկ Բարսեղյան; ur. 15 września 1986) – ormiański zapaśnik walczący w stylu wolnym. Zajął jedenaste miejsce na mistrzostwach świata w 2017. Zdobył brązowy medal na mistrzostwach Europy w 2014. Siódmy na igrzyskach europejskich w 2015 i ósmy w 2019. Zajął szesnaste miejsce na Uniwersjadzie w 2013. Zawodnik Armenian State Institute of Physical Culture w Erywaniu.

Przypisy

Ormiańscy zapaśnicy
Urodzeni w 1986

Garik Barseghian


Anselmo Farabulini Júnior ou apenas Farabulini Júnior, como era mais conhecido (São Paulo, 10 de outubro de 1921 - São Paulo, 11 de novembro de 2013), foi um advogado e político brasileiro. Iniciou sua carreira política como vereador de São Paulo, depois candidatou-se a deputado estadual, obtendo três legislaturas, mas teve seus direitos políticos cassados durante a Ditadura Militar no Brasil. Retornou anos mais tarde exercendo os mandatos de deputado federal constituinte, entre 1982 e 1988.

História
Filho de Anselmo Farabulini e Maria Farabulini, formou-se em Química pela Escola Americana de Química Aplicada Mackenzie, em 1945. Três anos após, terminava o curso de Contabilidade na Escola Técnica de Comércio. No ano de 1949, iniciava na Faculdade de Direito da Universidade de São Paulo, se formando em 1954. Foi casado com Conceição Casciane Farabulini, com quem teve um filho.

No dia 11 de novembro de 2013, faleceu na Clínica Santa Marie, capital de São Paulo, em decorrência de uma insuficiência cardiorrespiratória aguda.

Carreira Política
Foi vereador de São Paulo pelo Partido Republicano (PR), entre os anos de 1952 e 1954, e deputado estadual, cumprindo três mandatos (de 1954 a 1964), pelo Partido Trabalhista Nacional (PTN) e no Movimento Trabalhista Renovador (MTR). Em 31 de março de 1964, o Golpe Militar que destituiu o Presidente João Goulart e tomou o poder no país, fez com que seu mandato fosse cassado, em 8 de junho desse mesmo ano, a partir do Ato Institucional nº1 (AI-1). Sem exercer atividades políticas, ajudou na fundação e exerceu o cargo de diretor na Faculdade de Filosofia 9 de Julho e na Faculdade Nova Piratininga, entre os anos de 1973 e 1978. Na Escola Normal 9 de Julho, também foi diretor e lecionava Matemática e Estudos Brasileiros.

Em 1979, devido a extinção do bipartidarismo, filiou-se ao Partido Trabalhista Brasileiro (PTB), legenda na qual elegeu-se deputado federal por São Paulo, em novembro de 1982. Quando tomou posse, tornou-se titular a Comissão de Segurança Nacional da Câmara dos Deputados e, suplente a Comissão de Relações Exteriores.

Votou a favor da Emenda Dante de Oliveira, no dia 25 de abril de 1984, a qual propunha a volta das eleições diretas para Presidente da República, porém a emenda não alcançou o número de votos necessários para ser aprovada.

Também participou da Comissão de Serviço Público e foi membro titular a Subcomissão do Poder Legislativo, da Comissão da Organização dos Poderes e Sistema de Governo,além de suplente na Subcomissão dos Direitos e Garantias Individuais, da Comissão da Soberania e dos Direitos e Garantias do Homem e da Mulher.

Das votações mais importantes da Constituinte que participou, foi contra a ruptura das relações diplomáticas com países que apresentavam políticas de discriminação racial, a legalização do aborto, ao mandado de segurança coletiva, a proposta que limitaria o direito de propriedade privada, a que promoveria a estatização do sistema financeiro e ao mandato de cinco anos para o presidente José Sarney. Em contrapartida, era a favor da aprovação da pena de morte, da formação de um fundo para apoio da reforma agrária, do presidencialismo, da unicidade sindical e da legalização do jogo do bicho.

Em outubro de 1990, candidatou-se a reeleição, porém, dessa vez, não obteve muito sucesso e acabou deixando a Câmara do Deputados no ano seguinte, quando chegou ao fim seu mandato.

Referências

Deputados federais do Brasil por São Paulo
Deputados federais da Assembleia Nacional Constituinte de 1987–1988
Naturais da cidade de São Paulo

Farabulini Júnior


Bukovička banja je banja u Aranđelovcu, Srbija. Banja se nalazi u samom podnožju planine Bukulja.

Voda
Banja je poznata po ljekovitoj mineralnoj vodi, koju Specijalna bolnica za rehabilitaciju "Bukovička banja" Aranđelovac koristi zajedno sa glinom, za liječenje oboljenja gastrointestinalnog i hepatolibijarnog sistema, bolesti respiratornog sistema i povreda lokomotornog sistema.

U novembru 1935. otkriven je novi izvor vode. Banja je 1936. ustupljena Dunavskoj banovini, pod uslovom da izgradi veliki hotel u sljedećim godinama.  Bazen od 36x17 metara je izgrađen 1938, a novi hotel i kupatilo u junu 1939.

Galerija

Također pogledajte

 Kompleks "Park Bukovička banja"
 Paviljon Knjaz Miloš

Reference

Banje u Srbiji
Geografija Aranđelovca

Bukovička banja


Cuguolo foi uma vila do atual Mali situada em algum ponto da atual circunscrição de Sicasso, na região de Sicasso. Aparece em 1858, quando mostrou atividades hostis contra o fama Daulá Traoré  do Reino de Quenedugu. Em resposta, foi atacada por Daulá que ordenou a decapitação de todos os idosos e indefesos da vila.

Bibliografia

Localidades do Mali
Localidades do Reino de Quenedugu

Cuguolo


Return of Saturn è il quarto album in studio della band statunitense No Doubt, pubblicato l'11 aprile 2000.

Descrizione
Pubblicato l'11 aprile 2000 dalla Interscope Records, è il primo disco che la band ha realizzato come quartetto. Infatti il tastierista Eric Stefani, che aveva lasciato il gruppo già nel 1994, aveva partecipato sia all'album The Beacon Street Collection (1995), che a Tragic Kingdom (1995), l'album che consacrò i ND a livello planetario.

L'avvio delle registrazioni dell'album si tennero dopo che la band aveva portato in tutto il mondo Tragic Kingdom con una serie di concerti. Il lavoro si fece più duro del previsto, dal momento che ci furono circa due anni di transizione dall'inizio delle registrazioni, dovuti ad alcuni problemi interni al gruppo e ad altre difficoltà con l'etichetta. Infatti il precedente produttore Matthew Wilder decise di non collaborare più con i No Doubt, che furono costretti a spostarsi a New York per contattare Michael Beinhorn. Anche questi però ebbe dei disguidi con l'etichetta e quindi la band si affidò a Glen Ballard, già produttore di Alanis Morissette.

La band decise di fermare nuovamente le registrazioni nel mese di luglio del 1999, dal momento che ci furono altre divergenze con l'etichetta Interscope Records. Questa infatti si raccomandò di scrivere dei pezzi quanto più commerciali possibili, e ciò divise i membri della band, con Dumont e Young che erano restii a fidarsi ancora della Interscope. Dopo una pausa, Gwen Stefani inviò a Dumont una "richiesta di pace", rappresentata da una demo con alcuni pezzi, e quindi il tutto rientrò e la band continuò a lavorare sui pezzi che avrebbero composto Return of Saturn.

La copertina del disco è rappresentata da una fotografia del gruppo realizzata da David LaChapelle.

Il titolo dell'album deriva dal fatto che l'orbita di Saturno copre un arco temporale di 29,4 anni e, nel periodo in cui si stava lavorando sull'album, la cantante Gwen Stefani, che stava scrivendo i pezzi, aveva proprio tale età, che secondo l'astrologia per il segno zodiacale di Gwen, equivaleva ad un periodo di auto-valutazione.

Singoli estratti
Il disco fu anticipato dalla pubblicazione del singolo New, avvenuta nei primi mesi del 1999. Il singolo fu prodotto da Jerry Harrison, membro dei Talking Heads, e inserito nella colonna sonora del film di Doug Liman scritto da John August Go - Una notte da dimenticare (1999).

Il 2 maggio 2000 fu pubblicato come singolo il brano Ex-Girlfriend. Il 13 giugno dello stesso anno fu pubblicato Simple Kind of Life, seguito, il 14 novembre, da Bathwater.

Tracce

Bonus track internazionale

Bonus track per il Giappone

Formazione

Gruppo
 Gwen Stefani – voce
 Tom Dumont – chitarra
 Tony Kanal – basso
 Adrian Young – batteria, percussioni

Altri musicisti
 Stephen Bradley – trombone, tromba, tastiere
 Mike Garson – piano
 Gabrial McNair – sintetizzatore, piano, trombone, tastiere
 Theo Mondle – tabla

Classifiche

Note

Collegamenti esterni

Return of Saturn


Kasim Bajrović, redovni profesor  i naučni savjetnik Univerziteta u Sarajevu, rođen je 15. jula 1965. u Tutinu, Srbija.

Odsjek za biologiju Prirodno-matematičkog fakulteta Univerziteta u Sarajevu upisao je 1985. a diplomirao je (pod mentorstvom prof. dr. Avde Sofradžije) 1990. sa diplomskim radom pod nazivom:
Eksperimentalno proučavanje genotoksičnih efekata dva hormonska preparata klomifen-a i pregnyl-a u ćelijama korijena luka.
Postdiplomski studij je upisao 1990., na Prirodoslovno-matematičkom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu, a magistarski rad pod naslovom:
Djelovanje 1-(6-purinil)-2,5-dimetilpirola na rastenje kultura duhana i ukrasne koprive (mentor prof. dr. Jasna Vorkapić Furač) odbranio je 1993.

Doktorski studiji je upisao 1994. na Fakultetu prirodnih nauka Istanbul Univerziteta u Istanbulu, a doktorsku disertaciju pod naslovom:
Uspostavljanje kulture biljnoga tkiva i transformacija topole (Populus tremula) sa genima uključenim u biosintezi lignina (pod mentorstvom prof. dr. Nermin Gözukirmizi) odbranio je 1997.

Od 1990. je zaposlen u Institutu za genetičko inženjerstvo i biotehnologiju Univerziteta u Sarajevu kao asistent pripravnik (1990.-1992.), istraživač saradnik (1992.-1997.), naučni saradnik (1998.-2000.), viši naučni saradnik (2002-2006.) i naučni savjetnik (2006. – ). Od 2002. do 2015., u tri mandata,  je obavljao funkciju direktora Instituta.

Stekao je i sva naučno-nastavna zvanja na Prirodno-matematičkom fakultetu Univerziteta u Sarajevu: docent (1999.), vanredni profesor (2005.) i redovni profesor (2009.) iz oblasti Genetičko inženjerstvo i biotehnologija.

Do 2015., profesor Bajrović  publicirao je preko 100 naučnih radova (od kojih je većina ovjavljena u CC bazama podataka. Pored toga, autor je ili (ko)autor ukupno 11 knjiga, udžbenika i priručnika.

Tečno govori engleski, turski i ruski jezik.

Također pogledajte
 Institut za genetičko inženjerstvo i biotehnologiju (INGEB), Sarajevo

Reference

Bosanskohercegovački naučnici
Prirodno-matematički fakultet u Sarajevu
Biografije, Tutin
Rođeni 1965.

Kasim Bajrović


Eastbourne International 2024 er en tennisturnering, der bliver spillet udendørs på græsbaner i Devonshire Park i Eastbourne, Storbritannien i perioden . - . juni 2024. Det er den 47. udgave af Eastbourne International, og turneringen er del af WTA Tour 2024 i kategorien WTA 500 samt ATP Tour 2024 i kategorien ATP 250.

Præmier

Den samlede præmiesum for turneringen andrager , hvilket er en stigning på ? % i forhold til året før.

Damesingle

Hovedturnering

I hovedturneringen deltog 48 spillere, der var fordelt på:
 38 spillere, der havde kvalificeret sig i kraft af deres placering på WTA's verdensrangliste pr.  2024 (fire uger før turneringens start).
 4 spillere, der havde modtaget et wildcard (markeret med WC).
 6 spillere, der kvalificeret sig til hovedturneringen fra kvalifikationsturneringen (markeret med Q).

Efter starten på kvalifikationen meldte ??? af de direkte kvalificerede spillere afbud, hvilket gav plads til ??? lucky losere fra kvalifikationen (markeret med LL).

Resultater

Kvalifikation

Kvalifikationen havde deltagelse af 24 spillere, der spillede om de sidste seks ledige pladser i hovedturneringen. ??? af de 24 spillere deltog på grundlag af et wildcard.

Kvalifikanter

Følgende seks spillere kvalificerede sig til hovedturneringen.

Lucky losere

Følgende spillere gik videre til hovedturneringen som lucky losere:

Resultater

Herresingle

Hovedturnering

I hovedturneringen deltog 28 spillere, der var fordelt på:
 25 spillere, der havde kvalificeret sig i kraft af deres placering på ATP's verdensrangliste pr.  2024 (seks uger før turneringens start).
 3 spillere, der havde modtaget et wildcard (markeret med WC).
 4 spillere, der kvalificeret sig til hovedturneringen fra kvalifikationsturneringen (markeret med Q).

Efter starten på kvalifikationen meldte ??? af de direkte kvalificerede spillere afbud, hvilket gav plads til ??? lucky losere fra kvalifikationen (markeret med LL).

Resultater

Kvalifikation

Kvalifikationen havde deltagelse af 16 spillere, der spillede om de sidste fire ledige pladser i hovedturneringen. ??? af de 16 spillere deltog på grundlag af et wildcard.

Kvalifikater

Følgende fire spillere kvalificerede sig til hovedturneringen

Lucky losere

Følgende spillere gik videre til hovedturneringen som lucky losere.

Resultater

Damedouble

Turneringen havde deltagelse af 16 par, der fordelte sig på:
 15 par, der havde kvalificeret sig i kraft af deres placering på WTA's verdensrangliste.
 et par, der havde modtaget et wildcard (markeret med WC).

Resultater

Herredouble

Turneringen havde deltagelse af 16 par, der fordelte sig på:
 14 par, der havde kvalificeret sig i kraft af deres placering på ATP's verdensrangliste.
 to par, der havde modtaget et wildcard (markeret med WC).

Resultater

Eksterne henvisninger
 ATP Tour - Eastbourne
 WTA - Eastbourne
 LTA - Viking International Eastbourne

Noter

2024
WTA Tour 2024
ATP Tour 2024

Eastbourne International 2024


The 2018 Taça da Liga Final was the final match of the 2017–18 Taça da Liga, the 11th season of the Taça da Liga. It was played on 27 January 2018 at Estádio Municipal de Braga.

The competition involved the 33 clubs playing in the top two tiers of the Portuguese football league system – 18 from Primeira Liga and 15 from Segunda Liga – during the 2017–18 season. Reserve sides of Primeira Liga teams that played in the 2017–18 Segunda Liga were excluded from the competition.

Vitória de Setúbal and Sporting CP faced off in a repeat of the competition's first final, held 10 years previously. Sporting CP won 5–4 on a penalty shoot-out after a 1–1 draw at the end of 90 minutes, winning the competition for the first time in their history.

Background
For the second consecutive season, this competition featured a final four format with both the semi-finals and the final being played over a space of a few days in the same venue. The Estádio Municipal de Braga hosted all matches. The two teams had played in the inaugural final in 2008 with Vitória de Setúbal winning on penalty kicks. Sporting CP had the chance to win their first Taça da Liga while Vitória de Setúbal could be the first team, other than Benfica, to win the competition multiple times. Both teams were aiming for their first title of the season.

Route to the final

Note: In all results below, the score of the finalist is given first (H: home; A: away; N: neutral).

Match

Summary
Gonçalo Paciência opened the scoreline with an early goal after disputing the ball with Uruguayan Sebastián Coates, a left-foot strike on the turn to the bottom left corner from just outside the box. Both teams had clear chances to score throughout the match, with Sporting CP trying a breakthrough heading to the final third of the match. Sporting CP managed to equalise late in the game when it was determined, with the help of the video assistant referee, Vitória de Setúbal midfielder Tomás Podstawski had handballed inside his area after a series of saves by their goalkeeper Pedro Trigueira. Dutch forward Bas Dost scored the subsequent penalty low to the middle. After the 90 minutes, the match was settled by a penalty shoot-out. Sporting CP won as Podstawski was the only player to miss his penalty after he hit the crossbar. The match had one of the highest amounts of yellow cards in the competition's final, a total of nine, six for Vitória de Setúbal, including Edinho, who was booked after taking his penalty.

Details

References

2018
Taca da Liga
Vitória F.C. matches
Sporting CP matches
January 2018 sports events in Europe
Association football penalty shoot-outs

2018 Taça da Liga final


Bonatea saundersioides is 'n meerjarige blomdraende plant en geofiet wat inheems in Eswatini, KwaZulu-Natal en Mpumalanga is.

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

Bonatea (plant)
Flora van Eswatini
Flora van Suid-Afrika

Bonatea saundersioides


Era il fratello maggiore del compositore Egidio Romualdo Duni e del giurista e filosofo Emanuele Duni.

Figlio di Francesco, maestro di cappella della Cattedrale di Matera, studiò sotto Nicola Fago al Conservatorio della Pietà dei Turchini di Napoli. Terminati gli studi fu dapprima a Treviri e successivamente in Spagna, dove fu attivo come maestro di cappella e insegnante di musica presso il Duca di Osuna e a Madrid come compositore; in questa città conobbe molto probabilmente il celebre cantante Farinelli. In seguito fu continuamente in viaggio attraverso l'Europa: dopo esser stato per qualche tempo a Parigi, fu a Schwerin nel 1755, nel settembre del 1757 giunse a Mosca e tra 1765 e il 1766 operò come insegnante a Riga. Il 5 luglio 1766 tornò a Schwerin, dove fece istanza per prendere servizio sotto la Duchessa del Meclemburgo: tutt'oggi non si sa come andò l'esito di questa richiesta.

Lavori
Locuras hay que dan juicio y sueños que son verdad (zarzuela, libretto di A. de Zamora, 1726, Madrid)
Santa Ines de Montepoliciano (zarzuela, libretto di M. F. de Armesto, 1727, Madrid)
3 arie per l'intermezzo L'amor mascherato (1756, Schwerin)
Litania della Beata Vergine Maria per 2 voci, violini e organo (1768, Norimberga)
Messa per 5 voci e orchestra
Salve regina per soprano e quartetto d'archi
Tamtum ergo per una voce, 2 violini e organo
6 mottetti
Cantate da camera
6 duetti da camera per 2 violini
5 arie (basate su testi di Pietro Metastasio)
5 sinfonie

Collegamenti esterni
 Biografia Sassiweb.it

Gruppi e musicisti della Basilicata
Compositori classici

Antonio Duni


Ang Qahar ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Qahār, suba, Wilāyat-e Ghōr,

Republikang Popular sa Tsina

 Qahar Youyi Houqi, gatos, Inner Mongolia Autonomous Region, Ulanqab Shi,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan
Pagklaro paghimo ni bot Republikang Popular sa Tsina

Qahar


Julian Biegański (poległ pod Batorzem 6 września 1863 roku) – powstaniec listopadowy, porucznik kosynierów w powstaniu styczniowym.

Jako żołnierz powstania odznaczony został w 1831 roku Orderem Virtuti Militari.

Bibliografia
 Pamiątka dla rodzin polskich: krótkie wiadomości biograficzne o straconych na rusztowaniach, rozstrzelanych, poległych na placu boju, oraz zmarłych w więzieniach, na tułactwie i na wygnaniu syberyjskim, 1861-1866r.: ze źródeł urzędowych, dzienników polskich, jak niemniej z ustnych podań osób wiarygodnych i towarzyszy broni Cz.2, Kraków 1868, s. 11.

Odznaczeni Orderem Virtuti Militari (powstanie listopadowe)
Oficerowie kosynierów powstania styczniowego
Polegli w powstaniu styczniowym
Uczestnicy bitwy na Sowiej Górze
Zmarli w 1863

Julian Biegański


The Bahkauv is a mythical monster said to reside in Aachen, Germany. The creature has been featured in the folklore of both Aachen and the Rhineland. Often depicted as a deformed calf with fangs, the Bahkauv was commonly associated with drunken men.

Legend

The Bahkauv is typically described as being similar to an elongated or deformed calf with sharp fangs. According to legend, the creature often lurks near fountains, streams, and sewers. The Aachen city sewers and the many thermal springs found under the city have been cited as a dwelling place for the Bahkauv. One legend holds that Pippin the Younger slew a Bahkauv as it was lying by a spring. In 1902 the city of Aachen erected a statue of the Bahkauv over an old well that had been associated with the monster. This statue was melted down for its metal in World War II, prompting the city to build a second statue in 1967. This statue persists to the present day.

The Bahkauv is associated with harassing drunk men. In legend, the creature would ambush intoxicated men at night and latch onto their shoulders, forcing them to carry it around before attacking them.

References

German legendary creatures
Mythological monsters

Bahkauv


Augustusbrücke er en bro i Dresden i den tyske delstat Sachsen. Broen krydser Elben og forbinder Innere Neustadt i nord med den historiske bymidte mod syd.

Der har været en bro på samme beliggenhed siden mindst det 12. århundrede. Under August 2. af Polen og Sachsen blev der opført en ny sandstensbro med 12 buer mellem 1727 og 1731. Denne bro blev erstattet af den nuværende bro, også af sandsten, med 9 buer for at give mere plads til flodtrafikken. Den blev designet af Wilhelm Kreis og Theodor Klette. Den nuværende bro er opført mellem 1907 og 1910.

Tre sporvognslinjer fra Dresdner Verkehrsbetribe kører over broen. I 2019 blev alle linjer omdirigeret på grund af opbygningsarbejde.

Referencer

Broer i Tyskland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Sachsen
Dresden

Augustusbrücke


Ang Ābak ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Abak (bukid), Wardak,
 Āwak (suba nga anhianhi), Wilāyat-e Ghōr,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Ābak


100% Scooter – 25 Years Wild & Wicked is a compilation album and a box set by German dance group Scooter, released on 15 December 2017 through Sheffield Tunes and Kontor Records.

Track listing

3-disc version

5-disc version

Limited Deluxe Box
The special collector's edition of the album, entitled 100% Scooter – 25 Years Wild & Wicked (Limited Deluxe Box), contains 5 CDs mentioned above, plus a vinyl LP of Olga Scheps' tribute album 100% Scooter – Piano Only, a MC with the megamix and selected tracks from another tribute album Hands On Scooter, and a 112 paged photo book including photos from 25 years of the band, lyrics of all singles and discography. This edition is limited to 2000 copies.

LP: Olga Scheps – 100% Scooter – Piano Only

MC: Exclusive Scooter MC

Charts

Olga Scheps – 100% Scooter – Piano Only

100% Scooter – Piano Only is a studio album by Russian-German classical pianist Olga Scheps, released on 15 December 2017 through Sheffield Tunes Classics and Kontor Records.

 For track listing see above.

References

2017 compilation albums
Scooter (band) albums

100% Scooter – 25 Years Wild & Wicked


Leucochrysa vegana là một loài côn trùng trong họ Chrysopidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Navás miêu tả năm 1925.

Chú thích

Tham khảo

Leucochrysa

Leucochrysa vegana


Et tickersymbol eller aktiesymbol er en forkortelse, der bruges til entydigt at identificere børsnoterede aktier på en given børs. Et aktiesymbol kan bestå af bogstaver, tal eller en kombination af begge. "Tickersymbol" henviser til de symboler, der blev trykt på tickerbåndet på en tickerbåndmaskine.

Et tickersymbol er en unik identifikator, som tildeles hvert værdipapir, der handles på et bestemt marked/børs. Symbolerne er historisk blev holdt så korte som muligt for at reducere antallet af tegn, der skulle udskrives på tickerbåndet, og for at gøre det let at genkende og huske for investorer og aktietraders.

Tildelingen af symboler og formateringskonvention er specifik for hver børs. I USA er tickersymbolet eksempelvis typisk mellem 1 og 4 bogstaver og repræsenterer så vidt muligt virksomhedsnavnet. For eksempel handler Apple Inc.'s aktier under symbolet AAPL på NASDAQ-børsen, mens bilselskabet Fords aktie, der handles på New York Stock Exchange, handler under bogstavet F. I Europa anvender de fleste børser tre bogstaver. Eksempelvis handler det hollandske forbrugsvarevirksomhed Unilever, der handles på Amsterdam Euronext- børsen, under symbolet UNA. I Asien bruges tal ofte som tickersymbol for at imødekomme internationale investorer, som ikke er vant til at anvende ikke-latinske skrifttegn. Eksempelvis handler banken HSBC 's aktier, der handles på Hong Kong Stock Exchange, under tickersymbolet 0005.

Tickersymboler kan undertiden ændres for bl.a. at afspejle fusioner. Således anvendte Exxon forud for fusionen i 1999 med Mobil Oil tickersymbolet "XON". Firmaets tickersymbol efter fusionen var "XOM". Symboler genbruges undertiden. I USA er tickersymboler med blot et enkelt bogstav særligt efterspurgte. F.eks. har Visa Inc. siden marts 2008 brugt tickersymbolet V, der tidligere tilhørte Vivendi, som i mellemtiden var blevet afnoteret og derved havde opgivet dets tickersymboler.

Typisk skal man både kende tickersymbolet samt børs og/eller land for entydigt at kunne specificere en konkret udstedelse. Dette gøres ofte ved at tilføje børskoden til tickersymbolet. Eksempelvis som i tilfældet med i tilfældet med Vestas Wind Systems: VWS DC, hvor "DC" er koden for Københavns Fondsbørs.

Se også

 ISIN

Referencer

Aktiemarked
Kodninger

Tickersymbol


ALBA ili ALBA – TCP, formalno Bolivarska alijansa za narode naše Amerike (Španski jezik|španski]]: Alianza Bolivariana para los Pueblos de Nuestra América) ili Bolivarska alijansa za narode naše Amerike - Ugovor o trgovini među narodima (španski: Alianza Bolivariana para los Pueblos de Nuestra América - Tratado de Comercio de los Pueblos), je međuvladina organizacija zasnovana na ideji društvene, političke i ekonomske integracije zemalja Latinske Amerike i Kariba. Ime "Bolivarska" odnosi se na ideologiju Simona Bolivara, vođe južnoameričke nezavisnosti iz 19. vijeka, rođenog u Caracasu, koji je želio da se latinoamerička Amerika ujedini kao jedinstvena "Velika nacija".

Ovu organizaciju su osnovali u početku Kuba i Venecuela 2004. godine, a povezana je sa socijalističkim i socijaldemokratskim vladama koje žele da učvrste regionalnu privrednu integraciju zasnovanu na viziji društvene zaštite, trgovine i međusobne ekonomske pomoći. Deset zemalja članica su: Antigva i Barbuda, Bolivija, Kuba, Dominika, Grenada, Nikaragva, Sveti Kristofor i Nevis, Sveta Lucija, Sveti Vincent i Grenadini i Venecuela. Surinam je primljen u ALBA organizaciju kao zemlja gost na samitu u februaru 2012. godine. Zemlje ALBA-e mogu obavljati trgovinu koristeći virtualnu regionalnu valutu poznatu kao SUCRE. Venecuela i Ekvador su napravili prvi bilateralni trgovinski sporazum koristeći SUCRE, umjesto američkog dolara, 6. jula 2010. Ekvador se povukao iz ove organizacije u augustu 2018.

Ime je u početku sadržavalo "alternativu" umjesto "savez", ali je promijenjeno 24. juna 2009.

Reference

Bolivarska revolucija
Američke međunarodne organizacije
Američka politika
Ekonomske organizacije
Hugo Chávez

Bolivarska alternativa za Ameriku


Lost in the Night er en dansk spillefilm fra 2023 instrueret af Amat Escalante.

Eksterne henvisninger

Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 2023

Lost in the Night


An Pogonoscorpius sechellensis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Regan hadton 1908. An Pogonoscorpius sechellensis in nahilalakip ha genus nga Pogonoscorpius, ngan familia nga Scorpaenidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pogonoscorpius

Pogonoscorpius sechellensis


Klarinetspilleren er en dansk animationsfilm fra 1920 instrueret af Robert Storm Petersen.

Handling
En mand kigger sig omkring og ser en hund i en skraldespand, hvorefter hans næse vokser sig til en klarinet, som han spiller på for hunden.

Referencer

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Animationsfilm fra Danmark
Danske film fra 1920

Klarinetspilleren


Fundiformni ligament ili peniski fundiformni ligament je specijalizacija ili zadebljanje površinske (Scarpinove) fascije koji se proteže od  linea alba do donjeg trbušnog zida.
Vodi od razine stidne kosti, bočno oko bokova penisa (kao praćka), a zatim se ujedini u podnožju penisa prije odlaska na septum skrotuma.

Nalazi se neposredno  uz površinski  suspenzorni ligament.

Iako se rijetko spominje, ovaj ligament postoji i kod ženki.

Reference

Vanjski linkovi
  - "Anterior Abdominal Wall: Layers of the Superficial Fascia"
  - "The Male Perineum and the Penis: The Fundiform Ligament"

Muški reproduktivni sistem
Ligamenti
Anatomija čovjeka

Fundiformni ligament


Sphenodillo howensis là một loài chân đều trong họ Armadillidae. Loài này được Lewis miêu tả khoa học năm 1998.

Chú thích

Tham khảo

Sphenodillo

Sphenodillo howensis


Wormeldange (lussemburghese: Wuermeldeng; tedesco: Wormeldingen) è un comune del Lussemburgo orientale. Fa parte del cantone di Grevenmacher, nel distretto omonimo.

Nel 2005, la città di Wormeldange, capoluogo del comune che si trova nella parte meridionale del suo territorio, aveva una popolazione di 742 abitanti. Le altre località che fanno capo al comune sono Ahn, Ehnen, Machtum e Wormeldange-Haut.

Altri progetti

Collegamenti esterni

Comuni del Lussemburgo

Wormeldange


Società
Kohlberg Kravis Roberts, Società di private equity con sede a New York City

Codici
 KKR – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Kaukura Atoll (Polinesia Francese)

Kkr


Mareham Pastures is an 11-hectare Local Nature Reserve in Sleaford, a market town and civil parish in the North Kesteven district of Lincolnshire. It is owned by Lincolnshire County Council and managed jointly by Lincolnshire County Council and the Friends of Mareham Pastures. The reserve consists of wildflower meadows, new woodland, hedges and open grassland, providing a good habitat for butterflies and potentially barn owls; it is located westwards off Mareham Lane and is bounded to the north and north-west by residential developments at Quarrington and by farmland to the south; it is adjacent to a disused recycling centre (Sleaford Household Waste Recycling Centre), situated to its east. The site can be accessed by the public on foot via Bullock Pastures Lane, which begins at Sleaford Cricket Ground off London Road; visitors travelling by car can park next to the former recycling centre off Mareham Lane and gain access that way.

References

External links
 Friends of Mareham Pastures.

Local Nature Reserves in Lincolnshire
North Kesteven District

Mareham Pastures


An Necydalis wakaharai in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Tatsuya Niisato ngan Ohbayashi N. hadton 2004. An Necydalis wakaharai in nahilalakip ha genus nga Necydalis, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Laos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Necydalis

Necydalis wakaharai


Il Monte Pissis è uno stratovulcano inattivo situato in Argentina, al confine fra la provincia di Catamarca e la provincia di La Rioja. La montagna fa parte della Cordigliera delle Ande e con la sua altezza di 6793 metri è uno dei vulcani più alti del mondo, oltre ad essere il terzo rilievo più alto delle Ande e di tutto l'emisfero occidentale dopo l'Aconcagua (6962 metri) e l'Ojos del Salado (6891 metri).

Trovandosi nel deserto di Atacama, la montagna ha un clima molto secco e arido, e la neve copre solo i picchi più alti durante l'inverno. La montagna si trova in un luogo molto remoto e pur essendo molto alta l'ascesa non è difficile, anche se lunga.

Nel 1994 le autorità argentine dichiararono che avanzate rivelazioni GPS indicavano in 6882 metri l'altezza del Monte Pissis e che quest'ultimo superava in altezza anche l'Ojos del Salado. Tuttavia i dati SRTM e ulteriori e più recenti rivelazioni GPS hanno dimostrato che quest'affermazione è incorretta.

Nel 2007, infatti, una spedizione cilena-europea, utilizzando apparecchiature più accurate, ha eseguito precise misurazioni sia sul Monte Pissis che sull'Ojos del Salado, rivelando un'altezza di 6793 metri per il primo e 6891 metri per il secondo.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Pissis
Pissis
Pissis
Pissis

Monte Pissis


Brandon Paul Brian Williams (født 3. september 2000) er en engelsk professionel fodboldspiller, som spiller for EFL Championship-klubben Ipswich Town, hvor han er lånt til fra Manchester United.

Klubkarriere

Manchester United
Williams kom igennem Manchester Uniteds ungdomsakademi, og gjorde sin førsteholdsdebut for klubben den 25. september 2019.

Lejeaftaler
Williams blev i august 2021 udlejet til Norwich City for 2021-22 sæsonen.

Williams blev i august 2023 udlejet til Ipswich Town, hvor han blev genforenet med træner Kieran McKenna, som han havde spillet under på ungdomsniveau hos Manchester Uniteds akademi.

Landsholdskarriere
Williams har repræsenteret England på flere ungdomsniveauer.

Referencer

Eksterne henvisninger

Personer fra Manchester
Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Manchester United F.C.
Fodboldspillere fra Norwich City F.C.
Fodboldspillere fra Ipswich Town F.C.

Brandon Williams


Karen Anne Carpenter (New Haven, Connecticut, 2 Maart 1950 – Downey, Kalifornië, 4 Februarie 1983) was 'n Amerikaanse sangeres en perkussiespeler. Sy het saam met haar broer Richard Carpenter die groep The Carpenters gestig. Sy is gesien as 'n goeie tromspeler deur ander tromspelers soos Hal Blaine, Cubby O'Brien, Buddy Rich en Modern Drummer Magazine. Sy is veral bekend vir haar vokale eienskappe.

Karen Carpenter het anorexia nervosa gehad, 'n eetversteuring waaroor daar toe min bekend was. Hierdie versteuring het uiteindelik 'n hartstilstand veroorsaak, waaraan sy gesterf het.

In 1996, dertien jaar na haar dood, is nog 'n solo-album vrygestel, genaamd Karen Carpenter.

Verwysings

Bronne

McKay, George (2018). 'Skinny blues: Karen Carpenter, anorexia nervosa and popular music'. Popular Music 37(1): 1–21. doi: 10.1017/S026114301700054X

Amerikaanse sangers
Geboortes in 1950
Sterftes in 1983

Karen Carpenter


Sidi Semiane là một đô thị thuộc tỉnh Tipaza, Algérie. Dân số thời điểm năm 2002 là 2.978 người.

Tham khảo

Xem thêm

Khu dân cư ở tỉnh Tipaza
Đô thị của Algérie
Sơ khai Algérie

Sidi Semiane


Skadi Walter (18 April 1964 – 23 September 2023) was a German speed skater. She competed in the women's 500 metres at the 1984 Winter Olympics. Her daughter is the speed skater Bianca Walter.

Walter died on 23 September 2023, at the age of 59.

References

External links

1964 births
2023 deaths
German female speed skaters
Olympic speed skaters for East Germany
Speed skaters at the 1984 Winter Olympics
Sportspeople from Halle (Saale)

Skadi Walter


Arikara indianernes byer af jordhytter lå ved Missouri River igennem mere end to århundreder, startende engang i 1600-tallet eller måske tidligere. En stor ceremonihytte omgivet af en åben plads markerede gerne byens centrum. Kvinderne dyrkede deres haver med majs, bønner og andre afgrøder på egnede steder i den nærliggende floddal. Forrådsgruber med tørret majs og anden overskudshøst lå gemt både inde i jordhytterne og udenfor. Indbyggerne kom af med deres affald på byens køkkenmøddinger. De selvstyrende byer gennemførte kortere eller længere jagt-ekspeditioner efter bisoner på prærien, hvorunder familierne gjorde brug af tipier.

Et tidligt kendetegn ved arikaraerne var deres hyppige flytninger fra etablerede bebyggelser for at grundlægge nye byer andre steder, frivilligt eller ej. Først bosat i South Dakota søgte stammen generelt nordpå under pres fra andre indfødte nationer. Her samlede de sig i færre og færre byer, hvor flere og flere hidtil selvstændige bybefolkninger med hver deres ledere, politiske som religiøse, skulle prøve at finde sammen i et nyt fællesskab.

Epidemier og tab på slagmarken reducerede stammen så betragteligt, at den sidst i 1862 beboede blot en enkelt bydel i den fælles arikara -, hidatsa - og mandan by Like-a-Fishhook Village i North Dakota.

1700-1750

Arikaraernes byer stod spredt på en stærkning af 300 kilometer på begge sider af Missouri River i det centrale South Dakota i starten af 1700-tallet. Måske var der på et tidspunkt så mange som 45, men flere var kun benyttet nogle få årtier. Jordhytterne af forskellig størrelse, der afspejlede familiens status, lå generelt åbent og ubeskyttet med god plads mellem dem. Hver by havde mindst én rummelig ceremonihytte.

Uden direkte at kende til de hvide havde indbyggerne i byerne længst sydpå adgang til europæisk fremstillede redskaber. De drev handel med f.eks. kiowaerne, og de lærte omahaerne og poncaerne i Nebraska at bygge jordhytter efter at have afsluttet en periode med stamme-konflikter.

Byer (alle navngivet af arkæologer) som Crazy Bull og Peterson lå vest for Missouri River, mens Talking Crow, Iron Shooter, Two Teeth, Cadotte og Medicine Crow var østsidebyer. Indbyggerne i Medicine Crow beboede byen så længe, at familiernes jordhytter nåede at forfalde, så de måtte genopbygge dem to eller tre gange.

Østside byen Larson faldt under et voldsomt angreb udført af en indfødt nation engang før midten af 1700-tallet, hvorunder dele af byen blev stukket i brand. Grundlæggerne af en ny by ca. 10 kilometer længere oppe ad floden, Spiry-Eklo, var muligvis de overlevende fra massakren.

Indbyggerne i storbyen Sully spredtes før 1725 for (muligvis) at gruppere sig i nye og mindre byer som Coleman og Oahe Village samt vestsidebyen Phillips Ranch i det centrale South Dakota. Phillips Ranch er sammen med den nærtliggende Buffalo Pasture kandidat til at være byen, som franskmanden La Verendryes to sønner besøgte under deres opdagelsesrejse i 1743.

1750-1800

I denne periode opgav arikaraerne permanent deres sydligste byer ved Missouri River for at bygge nye og gerne befæstede byer af tætstillede jordhytter 100-200 km længere nordpå.

En kombination af dødbringende epidemier (som koppe-epidemien i 1780-81) og sammenstød med indianske fjender havde reduceret stammen, så den nu levede på et samlet byareal syv gange mindre end før. Byernes størrelse varierede fra ca. 30 til 80 jordhytter, der typisk var beskyttet af en dyb, udvendig forsvarsgrøft med en træpalisade bagved. Fire forskellige grupper arikaraer fandt sammen og bragte storbyen Sully til live igen for en tid, men byen stod tom før 1795.

Byer som Nordvold I, Red Horse Hawk og Four Bear lå vest for Missouri River og mindre end 100 km fra grænsen til North Dakota. I 1795 prøvede nogle arikaraer forsøgsvis at etablere sig i Greenshield, som de grundlagde 150 km oppe ad Missouri River i North Dakota. Muligvis delte de byen med en gruppe mandaner; byen lå i traditionelt hidatsa territorium tæt på Knife River. Efter tre år i Greenshield forlod arikaraerne byen (måske som følge af uoverensstemmelser med mandanerne) til fordel for Leavenworth lidt nord for Grand River i South Dakota.

To sene 1700-tals byer var Black Widow Ridge og 39ST50, der begge lå på vestbredden af Missouri River små fem km nedenfor udløbet af Cheyenner River. Lahoo-Catt med 17 jordhytter bag en palisade var bygget på en ø i Missouri River nord for Cheyenne River, ganske som en aldrig genfunden by lå på Ashley Island endnu længere nordpå.

1800-1825
Indbyggerne på Ashely Island opgav deres ø-eksistens før 1811. De rykkede ind i stammens to næsten sammenbyggede byer ved Missouri River knap 20 kilometer nord for Grand River. Arkæologer benævner byerne under ét som Leavenworth site. Alle arikaraer levede nu samlet her. Den øverste by bestod af 69 jordhytter, mens byen lidt nedstrøms havde 70 hytter. Arikaraerne i de to byer talte med hver deres dialekt, og hver by var sammensat af de overlevende fra ældre, men nu forladte byer.

Leavenworth var målet for en amerikansk straffeekspedition i 1823, der bl.a. resulterede i høvding Grey Eyes død. Arikaraerne sneg sig væk en nat i forbindelse med en våbenhvile, og den næste morgen stak et par pelsjægere flere af byens rømmede jordhytter i brand. Efter at have overvintret i en vinterby i det centrale North Dakota søgte arikaraerne tilbage og genopbyggede deres hjem i 1824. De holdt stadig til i de to byer nord for Grand River i 1825, da de indgik en aftale med USA om fred og samhandel.

1825-1850

Et opbrud fandt sted i 1832. Da begav de op mod 2500 arikaraer sig ud på en folkevandring, der førte dem fra Leavenworth i South Dakota og mere end 500 kilometer ned til skidi pawnee indianernes byer ved Platte River og Loup River i Nebraska.

De nåede frem til den sprogligt og kulturelt nærtstående stamme omkring september 1833. Her opholdt de sig til 1835, da uoverensstemmelser fik arikaraerne til at søge vestpå, op ad Platte River og ind på prærien.

Skønt stammen lod til at have besluttet sig for at bosætte sig i Nebraska, og også stiftede fred med cheyennerne ved handelsstationen Bent's Fort i Colorado, så ankom en fortrop på 24 arikaraer til Fort Clark i North Dakota i september 1836. Midt i november nåede 60 arikaraer fra en lejr ved enten Bad River i South Dakota (ofte kaldt Little Missouri River i 1800-tallet) eller den "rigtige" Little Missouri River i North Dakota frem til fortet. Mandanerne i Mitutanka tæt ved fejrede deres ankomst to dage i træk. Endelig den 28. april 1837 slog en arikara lejr med 250 tipier og 3000 bisonskind at handle med sig ned ved Fort Clark og Mitutanka.

Hvilke ruter arikaraerne brugte på folkevandringen tilbage til North Dakota fra Colorado, og hvor deres forskellige tipilejre lå, er ikke ganske klart. Arikaraen Soldiers version fortæller om lejre ved Black Hills, og om en overvintring ved et sted kaldt Painted Butte nær Yellowstone River.

I starten af maj 1837 havde alle arikaraerne fundet et sted at bo hos mandanerne, på nær 20 familier der af pladsmangel måtte etablere sig hos hidatsaerne længere nordpå. Arikaraerne forblev i North Dakota fra da af.

Efter næsten fem års fravær var arikaraerne vendt tilbage til Missouri River på det værst tænkelige tidspunkt, for sidst i juni ramte en koppe-epidemi indianerbyerne. Over midten af september var op mod 800 mandaner og arikaraer døde.

Med mandanerne i Mitutanka næsten udryddet overtog resterne af arikara-stammen disses ubeboede jordhytter i løbet af 1837 og 1838 og tog også kontrol over byen under protester fra de tilbageblevne mandaner. I januar 1839 opholdt arikaraerne sig i en vinterby, og en gruppe yankton siouxer udnyttede lejligheden til at stikke Mitutankas tomme jordhytter i brand. Efter at have genopført byen, dog tilpasset stammens behov og traditioner med f.eks. en 280 m2 stor ceremonihytte, faldt arikaraerne til ro her. De gjorde byen til deres hjem og permanente base de næste 22 år. Enkelte familier gik med tiden imod traditionen om at bo i runde jordhytter ved at bygge firkantede tømmerhuse.

1850-1886
Fort Clark lukkede i 1860, og arikaraerne så sig nødsaget til at forlade deres by næste år. Afskåret fra en let adgang til en handelsstation og med deres hjem truet og angrebet af siouxer, ledte arikaraerne atter efter en plads til en ny by tidligt i 1862.

Omkring 40 kilometer oppe ad Missouri River og næsten overfor den fælles hidatsa - og mandan by Like-a-Fishhook Village på den anden side af floden startede de byggeriet af to byer. Den største var Star Village, mens en mindre by under ledelse af høvdingene Yellow Knife og Eagle On Hill lå lidt højere oppe ad floden. Et handelsbesøg af siouxer i august i Star Village endte i en kamp, der faldt ud til de besøgendes fordel. Næste dag rømmede arikaraerne deres halvfærdige byer og søgte tilflugt i Like-a-Fishhook Village. Her blev stammen vel modtaget som en værdifuld allieret i kampene mod fælles indfødte fjender. Handelsstationen Fort Berthold (II) lå klos op ad byen.

De cirka 1000 arikaraer oprettede deres egen bydel i Like-a-Fishhook Village som en udvidelse af den eksisterende by. Traditionen tro anlagde de en ceremonihytte omgivet af en åben plads, og de indviede en begravelsesplads nord for byen adskilt fra de to andre stammers.

I december 1862, efter at byens tre stammer havde søgt ly i hver deres vinterbyer, angreb en gruppe siouxer de hvide i Fort Berthold (II). Inden angriberne til sidst blev slået tilbage med hjælp fra de tililende byindianere, nåede siouxerne at stikke i hvert fald dele af Like-a-Fishhook Village i brand.

Dette var arikaraernes sidste by med jordhytter. De spredtes for at bo i træhytter og dyrke deres individuelt ejede jordlodder i Fort Berthold reservatet i løbet af 1885-1886.

1900-tallet og frem
Arikaraerne valgte primært at bosætte sig i den østlige del af Fort Berthold reservatet.

Med dannelsen af den kunstige sø Lake Sakakawea midt i 1950erne steg vandstanden i Missouri River og oversvømmede væsentlige dele af reservatet, herunder arealerne med Star Village og Like-a-Fishhook Village. I South Dakota ligger flere gamle arikara byer på bunden af reservoiret Lake Oahe.

Med tiden opstod byen White Shield (navngivet efter en arikara høvding af samme navn), hvor et Indian Health Center blev oprettet i 1950erne. Byens offentlige bygninger blev moderniseret omkring 1970, og flere arikaraer følte sig atter tiltrukket af livet i et bysamfund.

White Shield er fortsat arikaraernes hovedby. I 2012 opførte de en jordhytte her som en påmindelse om stammens historie og traditioner.

Referencer

South Dakota
North Dakota
Nebraska
Oprindelige amerikanere i USA

Arikara byer


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Jamaicana subguttata. Una ning gihulagway ni Walker, F. ni adtong 1870. Ang Jamaicana subguttata sakop sa kahenera nga Jamaicana, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Jamaica

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Jamaica
Jamaicana

Jamaicana subguttata


A Declaração de Nashville é uma declaração de fé evangélica-cristã a respeito do papel da sexualidade e dos papéis de gênero escrita pelo Conselho sobre a Masculinidade e Feminilidade Bíblicas (sigla em inglês, CBMW).. A declaração apresenta a oposição dos signatários à sexualidade LGBT e ao casamento entre pessoas do mesmo sexo. Foi criticada por cristãos igualitários e defensores de LGBT, as well as by several conservative religious figures. assim como por várias figuras religiosas conservadoras.

História
A declaração foi minutada em agosto de 2017, durante a conferência anual da Comissão de Ética e Liberdade Religiosa e da Convenção Batista do Sul, no resort e centro de convenções Gaylord Opryland em Nashville, Tennessee. A declaração foi publicada online em 29 de agosto de 2017. Foi assinada por mais de 150 líderes evangélico-cristãos.

Conteúdos
Inclui preâmbulo e 14 artigos. Os parágrafos de abertura dizem: "Cristãos Evangélicos, na aurora do século XXI, encontram-se em um momento de transição histórica. Como a cultura ocidental tem se tornado cada vez mais pós-Cristã, ela tem embarcado em uma revisão massiva do significado do que é ser humano."  Apresenta uma visão complementarista de gênero e uma visão tradicionalista da sexualidade.

Críticas e respostas
Devido a suposta homofobia, transfobia e misogenia, a Declaração de Nashville tem sido alvo de controvérsias.
 Uma declaração foi publicada em resposta, em 30 de agosto de 2017, pelo Christians United (Cristãos Unidos em tradução livre para o português), um grupo de signatários. Brandan Robertson minutou a declaração da Christians United, e o Reverendo Steve Chalke e outros a editaram. Os signatários incluíram John C. Dorhauer, o Ministro e Presidente Geral da Igreja Unida de Cristo, Yvette Flunder e Jayne Ozanne.
 A prefeita de Nashville, Megan Barry, mencionou: "a chamada Declaração de Nashville foi mal nomeada e não representa os valores inclusivos da cidade e do povo de Nashville".
 O Bispo Episcopal da Flórida Central, Gregory Brewer, descreveu a declaração como "surda para as nuances de Jesus".
 O Padre jesuita, James Martin, replicou a Declaração de Nashville com o seu próprio conjunto de afirmações e negações, começando com "Eu afirmo: Que Deus ama todos os LGBT".

Referências

Documentos evangélicos

Declaração de Nashville


An Rhinoliparis in uska genus han Actinopterygii. An Rhinoliparis in nahilalakip ha familia nga Liparidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Rhinoliparis

Rhinoliparis


WTA Finals 2022 var en tennisturnering, der bliver spillet indendørs på hardcourtbaner i Dickies Arena i Fort Worth, Texas, USA i perioden 31. oktober - 7. november 2022. Det var den 51. udgave af WTA Tour-mesterskaberne siden den første turnering i 1972, og turneringen blev afviklet under navnet WTA Finals Fort Worth. Turneringen var sæsonens sidste på WTA Tour 2022 og havde deltagelse af sæsonen otte bedste singlespillere og de otte bedste doublepar.

Sigletitlen blev vundet af Caroline Garcia, som i finalen besejrede Aryna Sabalenka med 7-6(4), 6-4, og som dermed vandt WTA Finals for første gang. Titlen var Garcias indtil da største i karrieren, og triumfen var hendes fjerde turneringssejr i single i 2022 og hendes 11. singletitel i karrieren. Hun blev den første franske vinder af titlen, siden Amélie Mauresmo sejrede i 2005.

I doubleturneringen sejrede Veronika Kudermetova og Elise Mertens efter finalesejr på 6-2, 4-6, [11-9] over de forsvarende mestre, Barbora Krejčíková og Kateřina Siniaková, efter undervejs at have været bagud med 2-7 i match-tiebreaken. Både Kudermetova og Mertens vandt deres første titel ved WTA Finals, hvor Mertens året før havde været i finalen med Hsieh Su-Wei som makker. Den russisk-belgiske duo vandt deres anden titel som makkere i 2022. Triumfen var Veronika Kudermetovas femte WTA-titel i karrien, mens Elise Mertens vandt sin 16. doubletitel på WTA Tour, og det var deres tredje titel i alt som makkere. Resultaterne medført, at Kudermetova avancerede fra 5.- til 2.-pladsen på WTA's verdensrangliste i double, hvilket var ny personlig rekord, mens Elise Mertens forbedrede sig fra 9.- til 5.-pladsen.

Turneringen skulle egentlig have været spillet i Shenzhen, Kina, men på grund af tourens boykot af Folkerepublikken Kina som spillested, blev turneringen flyttet til Fort Worth, men spillestedet blev først annonceret den 6. september 2022.

Efter Ruslands invasion af Ukraine tidligere på året tillod tennissportens styrende organer, WTA, ATP, ITF og de fire grand slam-turneringer, at spillere fra Rusland og Hviderusland fortsat kunne deltage i turneringer på ATP Tour og WTA Tour, men de kunne indtil videre ikke stille op under landenes navne eller flag, og spillerne fra de to lande deltog derfor i turneringen under neutralt flag.

Præmier

Den samlede præmiesum for WTA Finals 2022 andrager $ 5.000.000, hvilket var en stigning på ??? % i forhold til året før.

Damesingle

Deltagere

Damesingleturneringen har deltagelse af otte spillere. Følgende spillere har kvalificeret sig til mesterskabet:

Grupper

Spillerne blev ved lodtrækning inddelt i to grupper, således at 1.- og 2.-seedet kom i hver sin gruppe, 3.- og 4.-seedet kom i hver sin gruppe osv.

Gruppespil

Tracy Austin-gruppen

Nancy Richey-gruppen

Semifinaler og finale

Damedouble

Deltagere

Damesingleturneringen har deltagelse af otte spillere. Følgende spillere har kvalificeret sig til mesterskabet:

Grupper

Spillerne blev ved lodtrækning inddelt i to grupper, således at 1.- og 2.-seedet kom i hver sin gruppe, 3.- og 4.-seedet kom i hver sin gruppe osv.

Gruppespil

Rosie Casals-gruppen

Pam Shriver-gruppen

Semifinaler og finale

Eksterne henvisninger
 WTA - WTA Finals 2022

Noter

2022
WTA Tour 2022

WTA Finals 2022


Sauta Rabel (Salta Casino!) è il primo album dei Mau Mau, interamente mixato ai Real World Studios di Peter Gabriel a Bath.

Il disco
Dopo l'esperienza con i Loschi Dezi, Luca Morino e Fabio Barovero fondono la loro passione per il Piemonte e le ballate festose delle Langhe con i ritmi africani di Tatè Nsongan. Il risultato di questa miscela è messo insieme con i sapienti arrangiamenti degli Africa Unite ed il tutto è supervisionato dall'esperienza che si respira ai Real World Studios.

Nel singolo Paseo Colon si intravede il tema dell'emigrazione che sarà la base di tante canzoni del gruppo.

Il CD contiene due brani tratti dalla colonna sonora del film Nero di Giancarlo Soldi.

Formazione

Band
 Luca Morino: voce e chitarra
 Fabio Barovero: fisarmonica e tastiere
 Tatè Nsongan: voce e percussioni
 Davide Rossi: violino
 Davide Graziano: batteria e percussioni
 Andrea Ceccon: tromba e nacchere
 Valerio Corzani: basso

Musicisti di supporto
 Papa Nico: djembe
 Stefano Caire: contrabbasso
 Paolo Parpaglione: sassofono
 Africa Unite: coro
 Jester Beat: coro
 Paolo Gep Cucco: coro

Tracce

Tutte le canzoni composte da Luca Morino e Fabio Barovero tranne Singh Sent Ani scritta dai due con Franco Caudullo.

Singoli estratti
 Paseo Colòn

Collegamenti esterni

Sauta rabel


Sartorius AG er en tysk multinational producent af laboratorieudstyr. De har hovedkvarter i Göttingen, hvor virksomheden blev etableret i 1870.

Referencer

Fremstillingsvirksomheder fra Tyskland
Laboratorieudstyr

Sartorius AG


Kaliwatan sa murag-anay ang Orthognathotermes wheeleri. Una ning gihulagway ni John Otterbein Snyder ni adtong 1923. Ang Orthognathotermes wheeleri sakop sa kahenera nga Orthognathotermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Orthognathotermes

Orthognathotermes wheeleri


Portland er størsti býur í amerikanska stakríkinum Maine,
Havnarbýurin liggur á amerikansku eysturstrondini, í útsynningspartinum av Maine. Høvuðssæti hjá Cumberland County er her í býnum.

Portland varð grundlagdur í 1623 og hevði umleið 66.400 íbúgvar í 2018.

Myndir

Kend fólk
 Henry Wadsworth Longfellow, rithøvundur (1807-1882)
 John Knowles Paine, tónaskald (1839-1906)
 Stephen King, rithøvundur (f. 1947)

Ávísingar úteftir
Heimasíða, portlandmaine.gov
Portland (Maine), wikivoyage.org (enskt)

Keldur

Maine
Býir í Maine

Portland (Maine)


The Suffrage Oak is a Hungarian oak tree (Quercus frainetto) in Kelvingrove Park in Glasgow, planted in 1918. It was named Scotland's Tree of the Year in 2015.

History
The tree was planted by Louisa Lumsden on behalf of various women's suffrage organisations on 20 April 1918 to commemorate the Representation of The People Act 1918, an Act of Parliament passed in February 1918.

The Representation of the People Act 1918 was passed to reform the electoral system in Great Britain and Ireland. The Act extended the vote in parliamentary elections to men aged over 21, whether or not they owned property, and to women aged over 30 who resided in the constituency while occupying land or premises with a rateable value above £5, or whose husbands did. At the same time, it extended the local government vote to include women aged over 30 on the same terms as men. It came into effect at the 1918 general election.

An event to plant the commemorative tree was listed in the Daily Record and Mail's public notices on 19 April 1918 as 'Passing of the Representation of the People Act, 1918. Joint Local Celebration' and the Glasgow Herald reported the event was organised by the Glasgow Society of Women's Suffrage, Scottish Universities Suffrage Union, Women's Freedom League, Conservative and Unionist Women's Franchise and United Suffragists. This collective effort indicated the event was intended to unite and celebrate all women who fought for the vote, including representatives from all sides of the suffrage movement including Louisa Lumsden, Frances Melville, Eunice Murray, Chrystal Macmillan, and Eunice Murray who acted as 'commemoration orator' at the event.

The Sunday Post reported on the event as follows:

Recent history

In October 2017 the tree lost around 30 per cent of its canopy during Storm Ophelia and suffered a large tear to its trunk.  To save the tree and protect the public, Glasgow City Council had to reduce its height and rebalance the canopy. The off-cuts were gifted to the Glasgow Women's Library to create items for sale that celebrate the efforts of the suffragettes. These subsequently became earrings, chopping boards, coasters, magnets and trinket boxes, made by local artist Annie Graham.

Recognition
On International Women's Day in 1995, the Women's Committee of Glasgow City Council erected a  plaque next beside the tree which reads, 'This oak tree was planted by Women's Suffrage Organisations in Glasgow on 20 April 1918 to commemorate the granting of votes to women.'

In 2015 the tree was named Scotland's Tree of the Year by the Woodland Trust after being nominated by Glasgow Women's Library. The award was presented to representatives from Glasgow Women's Library at the Scottish Parliament in Edinburgh on 27 October 2015.

The Woodland Trust nominated the Suffrage Oak for the 2016 European Tree of the Year award.

Image gallery

See also
 List of individual trees

References

Individual oak trees
Individual trees in Scotland
Tourist attractions in Glasgow
Landmarks in Scotland
Suffragettes
Women's suffrage in Scotland

The Suffrage Oak


Latouchia japonica là một loài nhện trong họ Ctenizidae.

Loài này thuộc chi Latouchia. Latouchia japonica được miêu tả năm 1910 bởi Embrik Strand.

Chú thích

Tham khảo

biologie|2011|10|21}}

Latouchia

Latouchia japonica


An Alburnoides ohridanus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Stanko Karaman hadton 1928. An Alburnoides ohridanus in nahilalakip ha genus nga Alburnoides, ngan familia nga cyprinidae. Ginklasipika han IUCN an species komo nadudultan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Alburnoides

Alburnoides ohridanus


Vaqarr là một đô thị trong quận Tirana thuộc hạt Tirana, Albania. Dân số năm 2005 là 7727 người.

Chú thích

Tham khảo

Khu dân cư ở hạt Tirana

Vaqarr


Kaliwatan sa insekto ang Tapinella candida. Una ning gihulagway ni Tim R. New ni adtong 1974. Ang Tapinella candida sakop sa kahenera nga Tapinella, ug kabanay nga Pachytroctidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Ostralya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Ostralya
Tapinella

Tapinella candida


Geografia
 Osu – distretto di Accra, dove si trova il Castello Osu (Ghana)

Sigle
 Ohio State University – università statunitense

Codici
 OSU – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto Ohio State University, Columbus (Ohio), Stati Uniti
 osu – codice ISO 639-3 della lingua one meridionale

Religione
 O.S.U. – Ordo Sanctae Ursulae
 O.S.U. – Orsoline dell'Unione Canadese
 O.S.U. – Orsoline dell'Unione Romana
 O.S.U. – Suore Orsoline dell'Immacolata Concezione
 O.S.U. – Suore Orsoline di Calvarienberg
 O.S.U. – Suore Orsoline di Tildonk

Altro
 Osu! – videogioco musicale

Osu


(lokalt kortnavn TDL) er en 47 hektar stor forlystelsespark ved Tokyo Disney Resort i Urayasu i Chiba-præfekturet i Japan, nær Tokyo.

Tokyo Disneyland åbnede den 15. april 1983 som den første Disney temapark uden for USA. Forlystelsesparken ejes af The Oriental Land Company, der har licens fra The Walt Disney Company og er de eneste Disney-parker, der ikke er ejet af The The Walt Disney Company (der dog har kreativ kontrol).

Referencer

eksterne henvisninger
 Tokyo Disney Resort Hjemmeside

Disney
Disneyland
Disneyland

Tokyo Disneyland


Kaliwatan sa isda ang Dibranchus nasutus. Una ning gihulagway ni Alfred William Alcock ni adtong 1891. Ang Dibranchus nasutus sakop sa kahenera nga Dibranchus, ug kabanay nga Ogcocephalidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Dibranchus
Isdangtunay sa Indiya

Dibranchus nasutus


An Nupserha testaceipes in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Maurice Pic hadton 1926. An Nupserha testaceipes in nahilalakip ha genus nga Nupserha, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Nupserha

Nupserha testaceipes


An Cercosaura ocellata in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Johann Georg Wagler hadton 1830. An Cercosaura ocellata in nahilalakip ha genus nga Cercosaura, ngan familia nga Gymnophthalmidae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 C. o. ocellata
 C. o. bassleri
 C. o. petersi

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cercosaura

Cercosaura ocellata


Luke Brittain Jacobson (born 20 April 1997) is a New Zealand rugby union player who plays for the  in the Super Rugby competition, and for the All Blacks.  He plays in the forward pack.

Jacobson made the New Zealand Schools team in 2014. He played for the New Zealand Under 20 team in 2016 and (as captain) in 2017.  He made his Super Rugby debut in 2018.

Jacobson made his All Blacks debut in July 2019, in the final quarter of a narrow 20–16 win against Argentina. Following his second test, which was a 92–7 win over Tonga, Jacobson was named in New Zealand's squad for the 2019 Rugby World Cup, despite having around only 50 minutes' worth of international rugby. Jacobson did not play in the World Cup however, as he experienced a delayed onset of concussion symptoms. Shannon Frizell was called up as Jacobson's injury cover. Jacobson was named in the 2021 All Blacks squad.

Honours

New Zealand
 Rugby World Cup / Webb Ellis Cup
Third-place: 2019

References

External links

New Zealand rugby union players
1997 births
Living people
Chiefs (rugby union) players
Rugby union flankers
Rugby union number eights
Sportspeople from Cambridge, New Zealand
People educated at Cambridge High School, New Zealand
New Zealand international rugby union players
Waikato rugby union players
Rugby union players from Waikato
2019 Rugby World Cup players
2023 Rugby World Cup players

Luke Jacobson


Rodges Run is a tributary of the Delaware River in Durham Township, Bucks County, Pennsylvania in the United States.

Statistics
Rodges run was entered into the Geographic Names Information System by the U.S. Geological Survey on 30 August 1990 as identification number 1212006. It has a length of ; its headwaters rises at an elevation of  and meets its confluence at the Delaware River's 173.1 River Mile at an elevation of  for a total elevation drop of  which give Rodges Run a slope of 202.27 feet per mile (19.8 meters per kilometer).

Course
Rodges Run rises near the center of Durham Township east of Lehnenberg, and runs generally east northeast, then skirts south and east around an elevation before it drains into the Pennsylvania Canal (Delaware Division).

Geology
Rodges Run rises in a bed of Hornblende Gneiss laid down during the Precambrian, the hornblende is mixed in with labradorite, the grains are about 1 to 2 mm in diameter. Then it moves into a bed of the Leithsville Formation consisting of dolomite, calcareous shale, and chert.

Crossings and Bridges

See also
List of rivers of the United States
List of rivers of Pennsylvania
List of Delaware River tributaries

References

Rivers of Bucks County, Pennsylvania
Rivers of Pennsylvania
Tributaries of the Delaware River

Rodges Run (Delaware River tributary)


Amore e guerra è il settimo album del cantautore italiano Massimo Bubola, pubblicato nel 1996.

Il disco

Per la prima volta Bubola decide di reinterpretare alcune canzoni che aveva scritto, nel corso degli anni, per altri artisti, unendole a reinterpretazioni di brani dei suoi album precedenti: nel dettaglio, Camicie rosse era stata portata al successo da Fiorella Mannoia, Johnny lo zingaro e Eurialo e Niso dai Gang (la prima in Le radici e le ali e la seconda in Storie d'Italia, disco prodotto dallo stesso Bubola), mentre Fiume Sand Creek (qui in una versione "atmosferica"), Quello che non ho, Sally, Andrea e Don Raffaè erano frutto della collaborazione con Fabrizio De André, mentre Spezzacuori era stata interpretata da Dori Ghezzi e incisa come lato B del 7" Nessuno mai più.

Completano il disco Marabel, che in origine era stata incisa nell'omonimo album, e Tre rose, dal disco omonimo; Un angelo in meno è invece una canzone inedita.

L'album è registrato negli studi Highland di Milano nei mesi di luglio, agosto e settembre 1993; il tecnico del suono è Dario Caglioni, mentre i missaggi sono effettuati da Pino Pischetola negli studi Stonehenge di Peschiera Borromeo nel mese di ottobre dello stesso anno.

La copertina raffigura tre chitarre appoggiate l'una sull'altra, fotografate da Fabio Nosotti.

Tra i musicisti che collaborano al disco figurano Carlo Facchini, Giorgio Cordini e Mauro Pagani.

Tracce

Formazione
Massimo Bubola – voce, chitarra elettrica, chitarra acustica, armonica a bocca
Giorgio Cordini – chitarra elettrica, chitarra acustica, mandolino
Max Gabanizza – basso
Joe Damiani – batteria, percussioni
Claudio Bazzari – chitarra elettrica, pedal steel guitar, dobro
Giovanni Boscariol – pianoforte, organo Hammond, fisarmonica
Carlo Facchini – organo Hammond, cori
Mauro Pagani – violino in Andrea
Marta Cordini – seconda voce in Un angelo in meno

Collegamenti esterni

Amore e guerra (Massimo Bubola)


Seyratepe is a station on the M2 line of the Istanbul Metro. It is the western terminus of the  Seyrantepe branch of the line, with shuttle trains operating back and forth, to Sanayi. The most notable structure near the station is the Ali Sami Yen Sports Complex, the home stadium of Galatasaray S.K.; located adjacent to the station on the other side of the Istanbul Outer Beltway.
Seyrantepe station, along with the Seyrantepe branch, opened on 11 November 2010.

Layout

References

External links
Seyrantepe in Google Street View

Railway stations opened in 2010
2010 establishments in Turkey
Istanbul metro stations
Sarıyer
Railway stations in Turkey opened in the 2010s
Railway stations in Turkey opened in 2010

Seyrantepe (Istanbul Metro)


Kysuce beskyttet landskabsområde () er et af de 14 beskyttede landskabsområder i Slovakiet. Det består af to separate dele, Javorníkybjergene i vest og Kysucké Beskydy -bjergene i øst, i det nordvestlige Slovakiet. Det ligger i distrikterne Čadca og Kysucké Nové Mesto i Kysuce -regionen. Det grænser op til tre andre beskyttede områder: Beskydy Protected Landscape Area i Tjekkiet, Żywiec Landscape Park i Polen og Horná Orava Protected Landscape Area i Slovakiet.

Historie
Parken blev oprettet den 23. maj 1984. Beskyttede områder, der tidligere er erklæret, omfatter Čierna Lutiša (1972), Veľká Rača (1976), Veľký Javorník (1967), og Vychylovské skálie (1983).

Geografi, geologi og biologi
Mere end halvdelen af det beskyttede område er dækket af skove. Geologisk er det lavet af lav-resistente sandstenslag. På grund afvalakernes kolonisering har området et mosaikpræg, med afvekslende landsbyer med original folkearkitektur, enge, marker og skove. Regionens kuriositeter omfatter en råoliekilde nær Korňa og mystiske sandstenskugler. Området er nær den vestligste grænse til området for store rovdyr i Slovakiet, såsom ulv, bjørn og los. En for karpaterne endemisk art, der lever i området, er karpatisk salamander.

Seværdigheder
Attraktioner i parken omfatter Vychylovka (en del af Nová Bystrica) tømmerjernbane og Kysuce frilandsmuseum.

Referencer

 Kysuce PLA hos Slovakia.travel
 Officiel Kysuce PLA-hjemmeside fra Statens Naturbeskyttelse i Den Slovakiske Republik

IUCN Kategori V

Kysuce beskyttet landskabsområde


Biografia
I nazisti lo incolparono di aver consegnato alle autorità francesi il sabotatore tedesco Albert Leo Schlageter, artefice dell'attentato alla linea ferroviaria Dortmund-Duisburg, utilizzata dai francesi. I francesi giustiziarono Schlageter, sollevando indignazione in Germania perché l'attentato era avvenuto su territorio germanico in tempo di pace.

Kadow era stato membro del Partito nazista, ma poi aveva aderito al KPD: la sua adesione al bolscevismo e la sua conoscenza di Schlageter furono sufficienti perché fosse accusato di complicità con i francesi dai nazionalsocialisti, che per tale motivo organizzarono il suo omicidio. Nel 1924 il futuro gerarca nazista Martin Bormann – allievo di Kadow alle scuole elementari – fu condannato per tale motivo a un anno di prigione, in quanto complice di Rudolf Höß nel suo assassinio.

Voci correlate
 Martin Bormann
 Rudolf Höß

Morti assassinati

Walther Kadow


Contea di Lincoln o Lincoln County è la denominazione delle seguenti contee degli Stati Uniti:
 Contea di Lincoln – Arkansas
 Contea di Lincoln – Carolina del Nord
 Contea di Lincoln – Colorado
 Contea di Lincoln – Dakota del Sud
 Contea di Lincoln – Georgia
 Contea di Lincoln – Idaho
 Contea di Lincoln (Louisiana)
 Contea di Lincoln – Kansas
 Contea di Lincoln – Kentucky
 Contea di Lincoln – Maine
 Contea di Lincoln – Minnesota
 Contea di Lincoln – Mississippi
 Contea di Lincoln – Missouri
 Contea di Lincoln – Montana
 Contea di Lincoln – Nebraska
 Contea di Lincoln – Nevada
 Contea di Lincoln – Nuovo Messico
 Contea di Lincoln – Oklahoma
 Contea di Lincoln – Oregon
 Contea di Lincoln – Tennessee
 Contea di Lincoln – Virginia Occidentale
 Contea di Lincoln – Washington
 Contea di Lincoln – Wisconsin
 Contea di Lincoln – Wyoming

Contea di Lincoln


Kaliwatan sa alibangbang ang Euproctis lucifuga. Una ning gihulagway ni Lucas ni adtong 1892. Ang Euproctis lucifuga sakop sa kahenera nga Euproctis, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Euproctis

Euproctis lucifuga


Sjeverna Bosna, Kraljevina Bosna () ili Dio Kraljevine Bosne (latinski: Regni Bosniae Pars), jeste bivša teritorija pod upravom Habsburške monarhije između 1718. i 1739. godine. Požarevačkim mirom iz 1718. godine, ovo područje je izdvojeno iz Osmanlijskog Bosanskog pašaluka i priključeno Habzburškoj monarhiji. Teritorija je obuhvatala Semberiju i Posavinu, odnosno područje duž desne obale rijeke Save. Nakon Beogradskog mira iz 1739. godine, ovo područje je ponovo sastavni dio Bosanskog pašaluka unutar Osmanlijskog carstva.

Reference

Bosna i Hercegovina u Osmanlijskom Carstvu
Habsburška Monarhija

Sjeverna Bosna (1718–1739)


LHelsingborgs Idrottsförening (meglio noto come Helsingborgs IF, Helsingborg e, localmente, come HIF) è una società calcistica svedese con sede nella città di Helsingborg. Nel 2023 milita in Superettan, la seconda divisione del campionato svedese, a seguito della retrocessione occorsa al termine dell'Allsvenskan 2022.

Il club, fondato il 4 giugno 1907, vanta in bacheca 5 campionati svedesi, 3 Svenska Cupen e due Supercoppe di Svezia. La squadra, in realtà, avrebbe vinto altri due titoli nazionali, nel 1929 e 1930, ma essi non vengono riconosciuti ufficialmente dalla federazione calcistica svedese poiché in quegli anni l'Allsvenskan non aveva il titolo di campionato.

Storia
L'Helsingborg è un membro fondatore dell'Allsvenskan. Tra il 1924 e il 1968 ha giocato tutte le stagioni (a eccezione di due) nella massima serie. Durante questo periodo, precisamente tra la fine degli anni '20 (stagione 1928-1929) e l'inizio degli anni '40 (stagione 1940-1941), ha vinto cinque titoli nazionali.

Alla fine della stagione 1968, l'HIF venne retrocesso. Mentre in molti si aspettavano un rapido ritorno nell'Allsvenskan, il club in realtà ha giocato nelle serie inferiori per 24 stagioni, prima della promozione nella massima serie ottenuta nel 1992, mantenendo poi la categoria anche negli anni a seguire.

Nel 1998 l'Helsingborg è stato a un passo dal tornare ad essere campione di Svezia a 58 anni di distanza dall'ultima volta, ma la sconfitta all'ultima giornata sul campo del già retrocesso Häcken ha relegato la squadra al secondo posto. La formazione guidata da Åge Hareide si è riscattata l'anno successivo, vincendo la Allsvenskan 1999 che è valsa il sesto titolo nella storia della società. Questo successo ha permesso ai rossoblu di qualificarsi per i preliminari della Champions League 2000-2001, in cui gli svedesi sono riusciti inaspettatamente ad avanzare alla fase a gironi a discapito dell'Inter: infatti, alla vittoria per 1-0 ottenuta all'Olympia tra le mura amiche, è seguito lo 0-0 di San Siro, maturato anche grazie al rigore parato al 91' minuto da Sven Andersson al nerazzurro Álvaro Recoba.

Sempre nel 2000, ma in campionato, l'Helsingborg ha chiuso al secondo posto in classifica. Per ritrovare questo piazzamento eguagliato negli anni a venire occorre attendere una decina di anni, quando la squadra si è piazzata seconda nell'Allsvenskan 2010 rimanendo in corsa fino all'ultima giornata. Il campionato di Allsvenskan 2011 ha visto invece trionfare proprio l'Helsingborg del tecnico Conny Karlsson.

Dopo 24 stagioni consecutive trascorse in Allsvenskan, il 20 novembre 2016 la squadra rossoblu – guidata in panchina dall'ex giocatore di Barcellona e nazionale Henrik Larsson – è retrocessa in Superettan. Fatale è stato lo spareggio di ritorno contro l'Halmstad, partita che l'Helsingborg conduceva in casa fino all'87' minuto prima di subire due gol nei minuti finali, i quali hanno scatenato una violenta protesta della tifoseria. Nel 2018, al secondo tentativo, il club ha vinto la Superettan 2018 ed è quindi risalito in Allsvenskan, salvo poi retrocedere nuovamente nel 2020. Un nuovo saliscendi lo si è avuto nelle due annate seguenti, con il ritorno immediato in Allsvenskan e un'altrettanto rimediata retrocessione al termine del campionato 2022.

Strutture

Stadio
L'Helsingborgs IF gioca le sue partite interne allo Stadio Olympia, inaugurato nel 1898 e più volte ristrutturato nel corso degli anni. Ha una capacità di 17.100 spettatori.

Giocatori

Vincitori di titoli
Calciatori campioni olimpici di calcio
   Kalle Svensson (Londra 1948)

Numeri ritirati
17 -  Henrik Larsson, Attaccante (1992-93, 2006-09) - ha totalizzato 163 presenze e 104 gol per l'HIF. Successivamente ha ricevuto anche l'incarico di allenatore.

Allenatori

Lista parziale degli allenatori

Palmarès

Competizioni nazionali

Campione di Svezia: 1932-1933, 1933-1934, 1940-1941, 1999, 2011
Allsvenskan senza titolo di Campione di Svezia: 1932-1933, 1933-1934

1941, 1998, 2006, 2010, 2011

2011, 2012

2018

Altri piazzamenti

Secondo posto: 1927-1928, 1948-1949, 1953-1954, 1995, 1998, 2000, 2010
Terzo posto: 1926-1927, 1939-1940, 1942-1943, 1949-1950, 1951-1952, 1956-1957, 1967, 1996

Finalista: 1950, 1993-1994, 2013-2014
Semifinalista: 1944, 1946, 1947, 1953, 1994-1995, 2009

Svenska Mästerskapet:
Finalista: 1914, 1918

Finalista: 2007

Terzo posto: 2021

Semifinalista: 2006-2007

Statistiche e record

Statistiche di squadra

Statistiche nelle competizioni UEFA
Tabella aggiornata alla fine della stagione 2018-2019.

Statistiche individuali

Tifoseria
Il gruppo organizzato dai tifosi si chiama Kärnan mentre i colori sociali classici della squadra sono il rosso ed il blu.

Organico

Rosa 2022
Aggiornata al 10 aprile 2022.

HIF Akademi
LHIF Akademi, nome esteso Helsingborgs Idrottsförening Akademi o Helsingborgs IF Akademi, era una squadra creata al fine di sviluppare potenziali giocatori utili alla prima squadra dell'Helsingborg. È stata formata ufficialmente il 2 marzo 2013 sulle ceneri di un altro club, il Ramlösa Södra FF, appositamente acquistato e rinominato. Nello stesso anno ha iniziato la sua attività nel campionato di Division 2, il quarto gradino della piramide del calcio svedese. La squadra è scomparsa al termine della stagione 2016, annata in cui la prima squadra è retrocessa in Superettan mentre l'HIF Akademi aveva ottenuto la salvezza nel campionato di Division 2.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Helsingborgs Idrottsförening


Eochagan (d 1042) was Archdeacon of Slane until his death in the mid 11th century.

He was a celebrated author, Professor of Swords and a chronographer. He died at Cologne in Germany.

References

1042 deaths
11th-century Irish priests
Archdeacons of Slane
Irish scholars and academics

Eochagan


An Cyprinodontiformes in uska ordo han Actinopterygii. An Cyprinodontiformes in nahilalakip ha classis nga Actinopterygii, phylum nga Chordata, ngan regnum nga Animalia. An ordo nga Cyprinodontiformes in naglalakip hin 1189 ka mga species, sumala ha Catalogue of Life.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Cyprinodontiformes

Cyprinodontiformes


Kościół pw. św. Antoniego w Zielonej Górze–Jarogniewicach – rzymskokatolicki kościół filialny należący do parafii św. Anny w Broniszowie, w dekanacie Kożuchów diecezji zielonogórsko-gorzowskiej. Kościół znajduje się w dawnej wsi Jarogniewice, od 2015 roku znajdującej się w granicach Zielonej Góry.

Architektura
Jest to świątynia wzniesiona w latach 1749-1750, posiadająca konstrukcję szachulcową. W 1857 roku została obmurowana cegłą i wzmocniona. Kościół został zbudowany na planie ośmiokąta o wymiarach 22 x 15,3 m. Wnętrze budowli jest salowe, znajdują się w nim: chóry, ambona i ołtarz. Świątynia nakryta jest dachem wielospadowym z latarnią.

Przypisy

Antoniego
Kościoły w dekanacie Kożuchów
Świątynie pod wezwaniem św. Antoniego Padewskiego
Antoniego
Antoniego

Kościół św. Antoniego w Zielonej Górze


La maledizione dell'anno zero (nota in inglese come zero-year curse, ma anche curse of Tippecanoe, Tecumseh's curse, presidential curse, twenty-year curse e twenty-year presidential jinx) è una leggenda metropolitana a sfondo paranormale sorta negli anni 1930, secondo la quale alcuni presidenti degli Stati Uniti d'America eletti in determinati anni - quelli che nel calendario gregoriano terminano con la cifra 0 - sarebbero morti prima di concludere il mandato per effetto di un malaugurio.

Origini e storia
La voce attribuisce il maleficio al capo indiano Shawnee Tecumseh, sconfitto più volte in battaglia da William Henry Harrison (Fallen Timbers, Tippecanoe), e infine ucciso nella battaglia del Thames.

Secondo un'altra versione, il malaugurio fu invece lanciato dal fratellastro di Tecumseh, Tenskwatawa, un medico nativo soprannominato il Profeta, che intendeva così vendicarne la morte. Harrison, eletto nel 1840, morì poco dopo il suo insediamento alla Casa Bianca, tuttavia non esiste d'altronde alcuna fonte storica che attesti la presunta maledizione.

Le interpretazioni
Le modalità della coincidenza non sono costanti; infatti le cause di morte variano (soltanto tre su sette furono naturali), così come il rapporto fra l'anno di elezione e il mandato interrotto con la morte del presidente. McKinley, Lincoln e Roosevelt non morirono nel loro primo mandato, ma dopo essere stati rieletti. Gli ultimi due, inoltre, non morirono neanche durante il mandato iniziato con il cosiddetto anno zero. Esiste poi un'eccezione per così dire invisibile, quella di Zachary Taylor, unico presidente degli Stati Uniti deceduto in corso di mandato senza essere stato eletto nell'anno zero.

In realtà, la maledizione dell'anno zero non è che una coincidenza notata per la prima volta da Robert Ripley nel suo Believe it or not! (1934). La circostanza della scomparsa di alcuni presidenti in carica, apparentemente misteriosa, era reale e si protraeva all'epoca da Harrison a Harding; casualmente, essa si sarebbe poi verificata altre due volte, con la morte di Roosevelt (peraltro malato e rieletto più volte) e con l'assassinio di John Fitzgerald Kennedy.

I soggetti coinvolti
Di seguito si elencano i presidenti degli Stati Uniti che la leggenda considera colpiti dalla maledizione:

Voci correlate
 Leggenda metropolitana
 Maledizione
 Tecumseh

Collegamenti esterni

Sensazionalismo paranormale

Maledizione dell'anno zero