O 59º Prêmio Jabuti ocorreu em 30 de novembro de 2017 no Auditório do Ibirapuera, em São Paulo. A premiação é referente aos lançamento de livros em 2016 no mercado brasileiro. As inscrições foram realizadas pela internet, através do site da CBL, de 18 de maio a 18 de julho de 2017. Foram inscritos 2.346 livros nas 29 categorias do prêmio. Em 3 de outubro, foram divulgados os dez finalistas de cada categoria, selecionados por um corpo de três jurados cada, cujos nomes só foram divulgados no dia da premiação final. Os três vencedores de cada categoria foram divulgados em 31 de outubro e os vencedores de "Livro do Ano Ficção" e "Livro do Ano Não Ficção" (cuja escolha é feita por votação realizada entre os profissionais do mercado editorial) foram anunciados no dia da cerimônia final, em 30 de novembro.

Nesta edição do prêmio, que passou a ter a curadoria do doutor em Filosofia Luiz Armando Bagolin, teve a inclusão de duas novas categorias: "Histórias em Quadrinhos" e "Livro Brasileiro Publicado no Exterior". A categoria relacionada aos quadrinhos foi incluída após a criação de um abaixo-assinado capitaneado pelos quadrinistas Wagner Willian, Ramon Vitral e Érico Assis, que contou com mais de 2 mil adesões e o apoio de artistas conhecidos como Laerte Coutinho, Marcelo D'Salete e Rafael Coutinho. Segundo o regulamento, nesta categoria concorrem "livros compostos por histórias originais ou adaptadas, contadas por meio de desenhos sequenciais, definidas pela união de cor, mensagem e imagem" (com isso, os quadrinhos foram também impedidos de ser inscritos nas demais categorias, incluindo "Ilustração"). Já na categoria "Livro Brasileiro Publicado no Exterior" podem concorrer "livros de autor(es) brasileiro(s) nato(s)/naturalizado(s) publicado no exterior em primeira edição no período entre 1º de janeiro a 31 de dezembro de 2016, em qualquer gênero, ficção ou não ficção".

Prêmios

Edições do Prêmio Jabuti

59.º Prêmio Jabuti


An Sceleuthrix tetraspilaria in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Eugen Wehrli hadton 1924. An Sceleuthrix tetraspilaria in nahilalakip ha genus nga Sceleuthrix, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Sceleuthrix

Sceleuthrix tetraspilaria


Kaliwatan sa alibangbang ang Epiplema schidacina. Una ning gihulagway ni Butler ni adtong 1881. Ang Epiplema schidacina sakop sa kahenera nga Epiplema, ug kabanay nga Uraniidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Epiplema

Epiplema schidacina


An Ganabalia planipes in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Diakonoff hadton 1975. An Ganabalia planipes in nahilalakip ha genus nga Ganabalia, ngan familia nga Tortricidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ganabalia

Ganabalia planipes


Il Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland ("ordine al merito della Repubblica Federale di Germania"), o più semplicemente Bundesverdienstkreuz ("croce al merito federale"), è una decorazione al merito tedesca.

Storia
L'Ordine al merito di Germania è un'onorificenza istituita ufficialmente il 7 settembre 1951 dall'allora presidente della Germania occidentale Theodor Heuss per commemorare il secondo anno della costituzione della repubblica e premiare quanti si fossero distinti nei confronti dello Stato.

Ogni anno, circa 3.000 decorazioni vengono concesse, tutte distribuite sotto l'alto patrocinio del presidente della Repubblica Federale Tedesca, come ricompensa per meriti acquisiti nel servizio del paese e della collettività, in ambito economico, sociale o culturale. Al 2014, le decorazioni concesse in totale dalla fondazione dell'ordine erano 248.400. Alla concessione dell'onorificenza non è associata una somma di denaro corrisposta come pensione.

L'ordine non viene per tradizione e convenzioni locali concesso a cittadini provenienti dalle città anseatiche di Brema e di Amburgo. Sulla base di antiche convenzioni risalenti al Medioevo, infatti, i cittadini originari delle due città della Germania settentrionale hanno l'obbligo di non accettare onorificenze da parte di altri paesi per quanto si siano resi presso di essi meritevoli. Il concetto è quello di "non avere altri padroni che non sé stessi" e quindi di agire senza attendere una ricompensa. Questo vale ancora oggi in particolar modo per i politici tedeschi e gli alti funzionari di Stato civili e militari che pure provengono da queste aree. È consuetudine infatti che lo Stato tedesco comunichi alle rispettive città l'intenzione di premiare delle personalità locali e, in caso di risposta positiva, viene loro assegnata una medaglia d'onore concessa dalle rispettive città (un tempo veniva assegnata la Croce Anseatica per meriti di guerra).

La decorazione è stata ritirata dopo essere stata concessa a dei capi di Stato stranieri in sole due occasioni, per Josip Broz Tito e per Nicolae Ceaușescu.

Le classi della decorazione
La decorazione è suddivisa al suo interno in sei classi di benemerenza con sottoclassi speciali e una medaglia, di cui la decorazione più alta è riservata ai capi di Stato stranieri e ai membri delle loro famiglie nonché, di diritto, prima al presidente della Repubblica Federale Tedesca e oggi al presidente della Germania.

Dal 1952 e sino al 1966 rimase in vigore la possibilità di concedere l'onorificenza di cavaliere dell'Ordine al merito a quanti avessero lavorato per 50 anni continuativamente per la medesima azienda e si fossero resi meritevoli dell'onorificenza. Per sottolineare questa classe speciale, venne creata un'apposita barretta con l'indicazione "50" da apporre sul nastro della decorazione stessa, ma l'idea venne presto abbandonata.

Un modello particolare di Gran Croce, con l'insegna attorniata da una corona d'alloro dorata in rilievo, è stata creata in soli tre esemplari, uno destinato a Konrad Adenauer uno a Helmut Kohl e l'altro a Angela Merkel in riconoscimento del loro enorme impegno a favore dello Stato tedesco.

Insegne
La croce è composta di una croce patente di rosso, contornata d'oro e recante al centro un medaglione dorato con impressa la figura dell'aquila tedesca smaltata di nero.
La placca consiste in una stella raggiante d'oro recante una croce patente di rosso, contornata d'oro e recante al centro un medaglione dorato con la figura dell'aquila tedesca smaltata di nero.
La medaglia è composta di un cerchio d'oro decorato di una corona d'alloro a sbalzo sul quale si trova una croce patente di rosso, contornata d'oro e recante al centro un medaglione dorato con impressa la figura dell'aquila tedesca smaltata di nero.
Il nastro dell'ordine è rosso con una striscia oro, nera, oro per parte.

Altri progetti

Collegamenti esterni

Onorificenze tedesche

Ordine al merito di Germania


Ero canala là một loài nhện trong họ Mimetidae.

Loài này thuộc chi Ero. Ero canala được miêu tả năm 1990 bởi Wang.

Chú thích

Tham khảo

Ero

Ero canala


The Flapper er en amerikansk stumfilm fra 1920 af Alan Crosland.

Medvirkende
 Olive Thomas som Ginger King
 Warren Cook
 Theodore Westman som Bill Forbes
 Katherine Johnston som Hortense
 Arthur Housman som Tom Morran
 Louise Lindroth som  Elmina Buttons
 Charles Craig som Reverend Cushil
 William P. Carleton som Richard Channing
 Marcia Harris som Paddles
 Bobby Connelly

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920
Komediefilm fra USA

The Flapper


Pedro Régis là một đô thị thuộc bang Paraíba, Brasil. Đô thị này có diện tích 73,362 km², dân số năm 2007 là 4943 người, mật độ 67,4 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Paraíba

Pedro Régis


Biografia
Nel febbraio dell'876 i vescovi e i conti dell'alta Italia si radunano a Pavia. Aspettano l'arrivo di Carlo il Calvo da Roma, dove è stato incoronato imperatore e re d'Italia la vigilia di natale dell'anno precedente. Tra di loro vi è anche un conte Ricardo. Il Signum Richardi comitis appare tra le altre firme presenti nel documento pubblicato a Pavia che certifica l'avvenuto congresso. Il testamento di Angilberga, vedova dell'imperatore Ludovico II viene sottoscritto a Brescia nel marzo dell'877 da numerose autorevoli persone. Tra gli altri, un conte Riccardo è presente in veste di missus imperiale. Sulla base delle considerazioni avanzate da René Poupardin, queste denominazioni sarebbero in relazione con la figura del conte Riccardo di Autun, fratello di Bosone di Provenza. Da un documento piacentino del 30 maggio 879, al tempo, cioè, in cui termina il predominio in Italia dei Franchi Occidentali e Carlo, re dei Franchi Orientali, si afferma come nuovo sovrano, veniamo informati che un Riccardo è conte a Piacenza. Un Gulfardus sculdassio Adelberti, qui et Acco vocitatur, vicecomes civitate Placentia... è detto operare per data licentia Richari comes ipsius civitatis. Il documento in questione ci parla di un uomo al governo dopo l'uscita di scena di re Carlomanno.

Bisogna fare uno sforzo notevole, per poter credere che il conte Riccardo di Autun sia rimasto in carica, dopo il collasso del dominio franco-occidentale in Italia, anche e nel caso il nostro avesse ricevuto l'incarico da Carlo il Calvo nell'875. E questo anche dal momento che la sua firma è presente in un documento di Bosone di Provenza per il monastero di Montieramey del luglio dell'879. Si potrebbe identificare il firmatario del documento dell'875 con il conte della città di Piacenza dell'anno 879 e ritenere il franco-occidentale RIccardo una figura del tutto indipendente. Dal fatto, poi, che un Richardus comes et missus imperialis, che insieme al franco-occidentale Hugo abbas missus imperialis risulti presente alla firma del testamento di Angilberga, a Piacenza, si può supporre che una identificazione con il fratello di Bosone non sia da escludersi a priori.

Sulle origini della famiglia di questo conte, non è facile arguire dall'analisi delle esigue fonti a nostra disposizione. Con notevole coraggio si può arrivare a concludere una relazione di questo personaggio con la schiatta dei Vuifridingi, che amministrarono la contea di Piacenza con Vifredo I dall'843 fino, approssimativamente, all'870, e con i nipoti di questo della stirpe dei Supponidi, Adelgiso II e Vilfredo II dall'885 al 932 (un'interruzione avrà luogo durante la guerra dei pretendenti alla corona d'Italia, dopo l'888, con l'insediamento di Sigifredo, seguace di Guido). Il periodo assegnato cronologicamente a Riccardo cade esattamente tra il dominio di Vifredo e quello di Adelgiso. Non è da escludere che Riccardo fosse figlio di Vilfredo I e che, non avendo avuto discendenti, avesse lasciato la contea nelle mani dei nipoti, dei figli, cioè, della sorella Berta, Adelgiso e Vifredo. La sua origine franca deriverebbe da questa collocazione.

Famiglia e figli
Ebbe una figlia da una donna sconosciuta:
 Berta.

Bibliografia
  Hlawitschka, Eduard. Franken, Alemannen, Bayern und Burgunder in Oberitalien (774-962), in: Forschungen zur Oberrheinischen Landesgeschichte Band VIII. Eberhard Albert Verlag Freiburg im Breisgau, 1960. Pagg. 112, 166, 252 - 253, 254, 288, 308.

Voci correlate
 Contea di Piacenza

R

Riccardo di Piacenza


Patrick John Sweeney (født 12. august 1952) er en britisk tidligere roer og dobbelt olympisk medaljevinder.

Sweeney var styrmand i den britiske otter, der vandt sølv ved OL 1976 i Montreal. 12 år senere, ved OL 1988 i Seoul, vandt han bronze i disciplinen toer med styrmand, sammen med roerne Steve Redgrave og Andy Holmes. Han deltog også ved OL 1972 i München.

Sweeney vandt desuden fire VM-medaljer gennem karrieren, heriblandt en guldmedalje i både letvægts-otter og toer med styrmand.

OL-medaljer
 1976:  Sølv i otter
 1988:  Bronze i toer med styrmand

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra Storbritannien

Patrick Sweeney


Cotino or Cotina may refer to:

 Cotino (community), a planned Storyliving by Disney community in Rancho Mirage, California
 Juan Cotino (1950 – 2020), a Spanish entrepreneur and politician
 Ćehotina, or Ćotina, a river in Montenegro and Bosnia and Herzegovina

See also
 Contino, an Italian surname
 Cortina (disambiguation)
 Cortino, a town in Italy
 Cotinus, a genus of shrub

Cotino


Kaliwatan sa alibangbang ang Naroma madecassa. Una ning gihulagway ni Griveaud ni adtong 1971. Ang Naroma madecassa sakop sa kahenera nga Naroma, ug kabanay nga Lymantriidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Naroma

Naroma madecassa


Kaliwatan sa insekto ang Psococerastis ficivorella. Una ning gihulagway ni Okamoto ni adtong 1907. Ang Psococerastis ficivorella sakop sa kahenera nga Psococerastis, ug kabanay nga Psocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Republika sa Tsina
 Pangmasang Republika sa Tsina

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Republika sa Tsina
Insekto sa Pangmasang Republika sa Tsina
Psococerastis

Psococerastis ficivorella


Placówka Straży Celnej "Sromowce Niżne" – jednostka organizacyjna Straży Celnej pełniąca w okresie międzywojennym służbę ochronną na granicy polsko-czechosłowackiej.

Formowanie i zmiany organizacyjne
Na wniosek Ministerstwa Skarbu, uchwałą z 10 marca 1920 roku, powołano do życia Straż Celną. Jednostki Straży Celnej rozpoczęły przejmowanie odcinków granicy od pododdziałów Batalionów Celnych. W 1922 roku w Szczawnicy stacjonował sztab 2 kompanii 8 batalionu celnego. Kompania wystawiała również placówkę w Sromowcach Niżnych. Proces tworzenia Straży Celnej trwał do końca 1922 roku. Placówka Straży Celnej "Sromowce Niżne" weszła w podporządkowanie komisariatu Straży Celnej "Szczawnica" z Inspektoratu SC "Sącz".

W drugiej połowie 1927 roku przystąpiono do gruntownej reorganizacji Straży Celnej. W praktyce skutkowało to rozwiązaniem tej formacji granicznej. Ochronę północnej, zachodniej i południowej granicy państwa przejęła powołana z dniem 2 kwietnia 1928 roku Straż Graniczna.
Rozkazem nr 5 z 16 maja 1928 roku w sprawie organizacji Małopolskiego Inspektoratu Okręgowego dowódca Straży Granicznej gen. bryg. Stefan Pasławski powołał komisariatu SG "Krościenko", a rozkazem nr 7 z 25 września 1929 roku w sprawie reorganizacji i zmian dyslokacji Małopolskiego Inspektoratu Okręgowego komendant Straży Granicznej płk Jan Jur-Gorzechowski utworzył placówkę Straży Granicznej I linii "Sromowce Niżne".

Funkcjonariusze placówki
 Kierownicy placówki

Obsada personalna placówki w 1926:

Uwagi

Przypisy

Bibliografia

Placówki Straży Celnej II Rzeczypospolitej
Sromowce Niżne
Placówki Straży Celnej rozmieszczone na granicy polsko-czechosłowackiej
Placówki Inspektoratu Straży Celnej "Sącz"

Placówka Straży Celnej „Sromowce Niżne”


Il segretario generale del Partito Comunista del Vietnam (il cui nome completo è Segretario generale del Comitato Centrale del Partito Comunista del Vietnam, Tổng Bí thư Ban Chấp hành Trung ương Đảng Cộng sản Việt Nam in vietnamita) è la più alta carica nel PCV. La posizione era nota anche con il titolo di Primo Segretario tra il 1951 ed il 1976 mentre era la seconda carica più alta nel partito nel periodo in cui Ho Chi Minh ricoprì il ruolo di Presidente del partito tra il 1951 ed il 1969. Dopo la sua morte la posizione di Presidente è stata eliminata.

Il segretario generale è anche segretario della Commissione militare centrale, l'organo più importante del partito per quanto riguarda gli affari militari. Per un periodo della storia del Vietnam la carica di Segretario generale era sinonimo di leader del Vietnam.

Attualmente, il segretario generale è Nguyễn Phú Trọng e ricopre la prima posizione nell'ordine di importanza dell'Ufficio politico.

Il segretario generale presiede il lavoro del Comitato centrale, dell'Ufficio politico, del Segretariato e coordina gli incontri tra i leader del partito.

Elenco dei segretari
Dal 1960 al 1976 la dicitura ufficiale era "Primo segretario"; prima e dopo questo lasso di tempo fu utilizzata l'espressione "Segretario generale":

Presidente del Partito Comunista del Vietnam
La carica di presidente del partito venne creata nel 1951 e abolita nel 1969; l'unico uomo a ricoprirla fu Ho Chi Minh dal 19 febbraio 1951 al 2 settembre 1969.

Voci correlate
 Segretario generale

Altri progetti

Politica del Vietnam
Segretari generali del Partito Comunista del Vietnam

Segretario generale del Partito Comunista del Vietnam


An Thunnus atlanticus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni René-Primevère Lesson hadton 1831. An Thunnus atlanticus in nahilalakip ha genus nga Thunnus, ngan familia nga Scombridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Thunnus

Thunnus atlanticus


An Oneirodes theodoritissieri in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Belloc hadton 1938. An Oneirodes theodoritissieri in nahilalakip ha genus nga Oneirodes, ngan familia nga Oneirodidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Oneirodes

Oneirodes theodoritissieri


Kaliwatan sa alibangbang ang Thosea arizana. Una ning gihulagway ni Alfred Ernest Wileman ni adtong 1916. Ang Thosea arizana sakop sa kahenera nga Thosea, ug kabanay nga Limacodidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Thosea

Thosea arizana


An Cristatogobius albius in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Chen hadton 1959. An Cristatogobius albius in nahilalakip ha genus nga Cristatogobius, ngan familia nga Gobiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cristatogobius

Cristatogobius albius


Codici
 OBC – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto civile di Obock (Gibuti)

Enti
 Osservatorio Balcani e Caucaso

Obc


An Zographetus abima in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni William Chapman Hewitson hadton 1877. An Zographetus abima in nahilalakip ha genus nga Zographetus, ngan familia nga Hesperiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Zographetus

Zographetus abima


Richard Oruche (30 de agosto de 1987) é um basquetebolista profissional nigeriano-estadunidense.

Carreira
Richard Oruche integrou a Seleção Nigeriana de Basquetebol, em Londres 2012, que terminou na décima colocação.

Basquetebolistas olímpicos da Nigéria
Basquetebolistas nos Jogos Olímpicos de Verão de 2012

Richard Oruche


Venceslaus Ulricus Hammershaimb (25. mars 1819 í Sandavági - 9. apríl 1909 í Keypmannahavn) var ein føroyskur prestur, politikari og málfrøðingur. Hann er kendur sum faðirin at skriftmáli føroyinga. Foreldur hansara vóru Jørgen Frantz Hammershaimb og Armgarð Maria Egholm. Hann gav í 1854 fyrstu føroysku mállæruna út og gjørdi ta nýggju rættskrivingina. Í 1855 varð hann innsettur sum prestur í Kvívík. Í 1862 gjørdist hann prestur á Nesi í Eysturoy, og próstur frá 1867. Her læt hann í 1863 nýggjan prestagarð byggja, sum konan hevði teknað. Hann sat á løgtingi trý skeið. Síðan flutti hann í 1878 við konuni til Danmarkar at búgva. Í Sandavági varð minnisvarði reistur í 1919, V.U. Hammershaimb til heiðurs.

Hammershaimb eigur stóra æru fyri, at føroyingar varðveittu skriftmálið. Tað var hann, sum gav føroyska málinum bókstavin Ð. Við íblástri frá vinmanni sínum, Jóni Sigurðssyni, professara og málfrøðingi úr Íslandi, kom hann við hugskotinum um etymologiska stavsetingarháttin, har vit fara aftur til frummálið, heldur enn at skriva málið soleiðis sum tað verður framborið.

Hammershaimbsættin er gomul í Føroyum. Fyrstur í Føroyum av hesi ætt var langabbi V.U. Hammershaimb, Jørgen Frants de Hammershaimb, sum varð føddur í Keypmannahavn 31. oktober í 1688. Hann starvaðist hjá Gablunum og kom soleiðis til Føroya at vera fúti í 1723. Hann giftist sama ár við danskari konu, tey fingu tvey børn.

Konan doyði tíðliga, og tá giftist Jørgen Frants de Hammershaimb uppaftur við Elisabeth Christine Samuelsdatter, dóttir Samuel Pedersen Lamhauge, løgmann, í Nýggjustovu í Havn. Tey fingu 13 børn – og eitt teirra var V. U. Hammershaimb, sum eisini var fúti. Hann fekk sonin Jørgen Frantz Hammershaimb, sum var Føroya síðsti løgmaður, áðrenn Løgtingið varð niðurlagt í 1816. Jørgen Frants giftist eisini í Nýggjustovu í Havn, eins og abbin, við Armgard Mariu Egholm, og fingu tey bæði sonin Venceslaus Ulricus Hammershaimb og dóttrina Marie Louise Hammershaimb, sum var ógift.

Føroyska tíðarritið Vencil, sum er komið út tvær ferðir um árið síðan 2006, er uppkallað eftir Vencil Ulricus Hammershaimb.

Útgivið
 1848 - Meddelelser fra en Rejse paa Færøerne 1847 — 48
 1848 - Óluvu kvæði med Melodi optegnet af H. Rung
 1848 - Færøiske kvæder henhørende til Hervarar Saga
 1850 - »Færøiske folkesagn» (16 í tali), »Færøske ordsprog« (527 í tali), »Færøske talemaader« (78 orðafelli) og »Færøske skikke og lege« (7 dømi).
1850 - »Barneviser og Ramser« (15 í tali)
1850 - »Færøske Gaader« (72 í tali)
1850 - »Færøske Folkesagn« (6 í tali).
1852 - Færøske Kvæder, København; 2. útgáva, Føroyar 1969
1891 - Færøsk Anthologi I. Tekst samt historisk og grammatisk Indledning, København; 2. útgáva, Tórshavn 1969

Keldur

Føroyskir rithøvundar
Prestar í Føroyum
Føroyskir málfrøðingar
Sandavágsingar
Føðingar í 1819
Andlát í 1909

Venceslaus Ulricus Hammershaimb


Abbott Laboratories là một công ty cung cấp các dịch vụ y tế và các thiết bị chăm sóc sức khỏe đa quốc gia của Mỹ có trụ sở tại Abbott Park, Illinois, Hoa Kỳ. Công ty được thành lập bởi bác sĩ Chicago Wallace Calvin Abbott vào năm 1888 để bào chế các loại thuốc đã biết; ngày nay, nó bán thiết bị y tế, chẩn đoán, thuốc gốc có thương hiệu và các sản phẩm dinh dưỡng. Nó tách mảng kinh doanh dược phẩm dựa trên nghiên cứu thành AbbVie vào năm 2013.

Trong số các sản phẩm nổi tiếng của mình trên các bộ phận thiết bị y tế, chẩn đoán và sản phẩm dinh dưỡng là Pedialyte, Similac, Ensure, Glucerna, ZonePerfect, FreeStyle Libre, i-STAT và MitraClip.

Lịch sử

Thành lập và lịch sử
Năm 1888 ở tuổi 30, Wallace Abbott (1857–1921), sinh viên tốt nghiệp Đại học Michigan năm 1885, thành lập Abbott Alkaloidal Company ở Ravenswood, Chicago. Vào thời điểm đó, ông là một bác sĩ hành nghề và sở hữu một cửa hàng thuốc. Sự đổi mới của ông là sử dụng phần hoạt tính của cây thuốc, thường là một alkaloid (ví dụ, morphin, quinine, strychnine và codeine), mà ông đã tạo thành các "hạt đo liều lượng" nhỏ. Phương pháp này đã thành công vì nó tạo ra liều lượng phù hợp và hiệu quả hơn cho bệnh nhân. Năm 1922, công ty chuyển từ Ravenswood đến Bắc Chicago, Illinois.

Mở rộng ra quốc tế
Công ty liên kết quốc tế đầu tiên của Abbott là ở London vào năm 1907, và công ty sau đó đã thêm một chi nhánh ở Montreal, Canada (Fact 21). Abbott bắt đầu hoạt động tại Pakistan với tư cách là một chi nhánh tiếp thị vào năm 1948; công ty đã dần dần mở rộng với một lực lượng lao động hơn 1500 nhân viên. Hiện tại, hai cơ sở sản xuất đặt tại Landhi và Korangi ở Karachi tiếp tục sản xuất các sản phẩm dược phẩm. Tiếp tục mở rộng vào năm 1962 khi Abbott liên doanh với Dainippon Pharmaceutical Co., Ltd., của Osaka, Nhật Bản, để sản xuất dược phẩm vô tuyến.   Năm 1964, nó hợp nhất với Phòng thí nghiệm Ross, biến Ross trở thành công ty con thuộc sở hữu hoàn toàn của Abbott, và Richard Ross có được một ghế trong ban giám đốc của Abbott cho đến khi ông nghỉ hưu vào năm 1983. Việc mua lại Ross đã đưa Similac dưới sự bảo trợ của Abbott. Trong những năm sau khi mua lại, Pedialyte và Ensure đã được Ross Laboratories giới thiệu như những sản phẩm dinh dưỡng dưới sự lãnh đạo của Abbott.

Năm 1965, sự mở rộng của Abbott ở châu Âu tiếp tục với các văn phòng ở Ý và Pháp. Abbott Laboratories đã có mặt tại Ấn Độ hơn 100 năm qua công ty con Abbott India Limited và hiện là công ty sản xuất sản phẩm chăm sóc sức khỏe lớn nhất Ấn Độ.

Theo giáo sư Harvard Lester Grinspoon và Peter Hedblom, "Năm 1966 Phòng thí nghiệm Abbott đã bán tương đương hai triệu liều methamphetamine ở dạng bột cho một tay buôn tội phạm ở Long Island".

Ngày nay, Abbott hoạt động tại hơn 160 quốc gia.

Thế kỷ 21
Năm 2001, công ty mua lại Knoll, bộ phận dược phẩm của BASF. Vào năm 2002, nó đã chuyển nhượng thương hiệu Selsun Blue cho Chattem.   Sau đó vào năm 2002, công ty bán Clear Eyes và Murine cho các Thương hiệu Uy tín.  Năm 2004, công ty mua lại TheraSense, một công ty chăm sóc bệnh tiểu đường, công ty đã hợp nhất với bộ phận MediSense để trở thành Abbott Diabetes Care.  Năm 2006, Abbott hỗ trợ Boston Scientific mua Công ty Guidant Corporation. Như một phần của thỏa thuận, Abbott đã mua bộ phận thiết bị mạch máu của Guidant.

Năm 2007, Abbott mua lại Kos Pharmaceuticals với giá 3,7 tỷ USD tiền mặt. Tại thời điểm mua lại, Kos đã tiếp thị Niaspan, thuốc làm tăng mức cholesterol "tốt", hoặc HDL, và Advicor, một loại thuốc kết hợp Niaspan dành cho bệnh nhân bị rối loạn nhiều lipid.

Vào tháng 1 năm 2007, công ty đồng ý bán bộ phận chẩn đoán trong ống nghiệm và chẩn đoán Point-of-Care cho General Electric với giá hơn 8 tỷ đô la. Các đơn vị này dự kiến sẽ được tích hợp vào đơn vị kinh doanh GE Healthcare. Giao dịch đã được thông qua bởi hội đồng quản trị của Abbott và GE và dự kiến kết thúc vào nửa đầu năm 2007. Tuy nhiên, vào ngày 11 tháng 7 năm 2007, Abbott thông báo rằng họ đã chấm dứt thỏa thuận với GE vì các bên không thể thống nhất các điều khoản của thỏa thuận.

Vào ngày 8 tháng 9 năm 2007, công ty đã hoàn tất việc bán nhà máy sản xuất của Vương quốc Anh tại Queenborough cho Aesica Pharmaceuticals, một nhà sản xuất thuộc sở hữu tư nhân của Vương quốc Anh.

Vào tháng 11 năm 2007, Abbott thông báo rằng Sản phẩm Ross sẽ được đổi tên thành Abbott Nutrition.

Vào ngày 26 tháng 2 năm 2009, công ty đã hoàn thành việc mua lại Advanced Medical Optics có trụ sở tại Santa Ana, California. Abbott đã bán doanh nghiệp này cho Johnson & Johnson vào tháng 2 năm 2017. Năm 2009, Abbott đã mở một cơ sở nghiên cứu và phát triển vệ tinh tại Research Park, Đại học Illinois tại Urbana-Champaign.

Vào tháng 2 năm 2010, Abbott đã hoàn tất việc mua lại đơn vị dược phẩm của Solvay trị giá 6,2 tỷ đô la (4,5 tỷ EUR). Điều này đã cung cấp cho Abbott một danh mục lớn và bổ sung các sản phẩm dược phẩm và cũng mở rộng sự hiện diện của mình tại các thị trường mới nổi quan trọng.

Vào ngày 22 tháng 3 năm 2010, công ty đã hoàn tất việc mua lại công ty LIMS STARLIMS có trụ sở tại Hollywood, Florida. Theo các điều khoản của thỏa thuận, Abbott Laboratories đã mua lại công ty với giá 14 đô la cho mỗi cổ phiếu trong một giao dịch hoàn toàn bằng tiền mặt trị giá 123 triệu đô la. Vào ngày 21 tháng 5 năm 2010, Abbott Laboratories cho biết họ sẽ mua lại đơn vị Giải pháp Chăm sóc sức khỏe của Piramal Healthcare Ltd. với giá 2,2 tỷ đô la  tỷ đô la để trở thành công ty dược phẩm lớn nhất ở Ấn Độ.

Spin-off
Năm 2004, Abbott tách bộ phận sản phẩm bệnh viện của mình thành một công ty mới có 14.000 nhân viên tên là Hospira. Hospira sau đó được Pfizer mua lại vào năm 2015.

Vào tháng 10 năm 2011, Abbott thông báo rằng họ có kế hoạch tách thành hai công ty, một công ty dược dựa trên nghiên cứu và một trong các thiết bị y tế, thuốc gốc bán trên thị trường quốc tế và chẩn đoán, với công ty sau này vẫn giữ tên Abbott. Abbott Nutrition, với các sản phẩm bao gồm Similac, Pedialyte, Glucerna và Ensure, cũng giữ lại tên Abbott. Công ty thông báo rằng công ty dược phẩm dựa trên nghiên cứu tách rời sẽ được đặt tên là AbbVie vào tháng 3 năm 2012. Để chuẩn bị cho việc tái cơ cấu, Abbott đã cắt giảm ngân sách nghiêm trọng và lấy khoản phí 478 triệu USD trong quý 3-2012 để chi trả cho việc tái cơ cấu. Việc phân tách có hiệu lực kể từ ngày 1 tháng 1 năm 2013. AbbVie chính thức được niêm yết trên Thị trường Chứng khoán New York vào ngày 2 tháng 1 năm 2013.

Phát triển xa hơn
Vào ngày 16 tháng 5 năm 2014, có thông báo rằng Abbott sẽ mua lại công ty mẹ Kalo Pharma Internacional SL với giá 2,9 tỷ đô la để đảm bảo 73% mà công ty này nắm giữ tại công ty dược phẩm Chile, CFR Pharmaceuticals, mà công ty cho biết sẽ tăng hơn gấp đôi so với công ty có thương hiệu chung. danh mục thuốc.

Vào tháng 12 năm 2014, công ty đã mua lại nhà sản xuất dược phẩm Nga Veropharm (Voronezh) trong một thỏa thuận trị giá 410 triệu đô la, bao gồm ba cơ sở sản xuất. Abbott, công ty đã sử dụng 1.400 nhân viên ở Nga, cho biết họ có kế hoạch thiết lập sự hiện diện sản xuất ở nước này khi thỏa thuận kết thúc.

Vào tháng 9 năm 2015, công ty thông báo đã hoàn tất việc mua lại Tendyne Holdings, Inc., một công ty thiết bị y tế tư nhân tập trung vào việc phát triển các liệu pháp thay thế van hai lá xâm lấn tối thiểu. Tendyne đã được mua lại với tổng giá trị giao dịch là 250 triệu đô la. Vào tháng 1 năm 2020, Van hai lá Tendyne đã trở thành giải pháp thương mại đầu tiên trên thế giới cho Công nghệ thay thế van hai lá.   Abbott đã nhận được CE Mark cho thiết bị này, hiện thiết bị này có thể cấy ghép nó ở Châu Âu bên ngoài môi trường lâm sàng. Nghiên cứu lâm sàng của Hoa Kỳ để được liên bang phê duyệt vẫn đang tiếp tục.

Vào tháng 2/2016, công ty thông báo sẽ mua lại Alere với giá 5,8 tỷ USD. Vào tháng 1 năm 2017, Abbott thông báo sẽ mua lại St. Jude Medical với giá 25 tỷ đô la (mỗi cổ phiếu nhận được 46,75 đô la tiền mặt & 0,8708 cổ phiếu của cổ phiếu phổ thông Abbott, tương đương với giá trị xấp xỉ 85 đô la). Vào ngày 3 tháng 10 năm 2017, công ty đã kết thúc thương vụ mua lại Alere, biến pháp nhân còn sống trở thành người dẫn đầu thị trường trong không gian chẩn đoán tại điểm chăm sóc trị giá 7 tỷ đô la trong thị trường chẩn đoán trong ống nghiệm rộng hơn 50 tỷ đô la với sự tiếp quản này. Với việc mua lại Alere, công ty cũng có được công ty con Arriva Medical, là nhà cung cấp thuốc tiểu đường đặt hàng qua thư lớn nhất.   Arriva Medical thông báo đóng cửa kinh doanh sau khi việc mua lại Abbott có hiệu lực vào ngày 31 tháng 12 năm 2017.

Năm 2017, FDA đã phê duyệt hệ thống giám sát đường huyết FreeStyle Libre của Abbott. Hệ thống được thiết kế để đọc mức đường huyết thông qua một cảm biến tự áp dụng và không yêu cầu ngón tay tiêu chuẩn.

Vào tháng 8 năm 2018, Reuters đưa tin rằng "Phòng thí nghiệm Abbott (ABT. N) nằm trong số năm công ty hàng đầu về thuốc gốc có thương hiệu ở Nga, giám đốc tài chính của công ty, Brian Yoor, cho biết vào tháng Giêng. "

Vào tháng 11 năm 2018, Abbott đã trở thành công ty thiết bị y tế đầu tiên giới thiệu ứng dụng đọc đường huyết trên điện thoại thông minh tại Hoa Kỳ khi nhận được giấy phép của FDA để ra mắt FreeStyle LibreLink.

Vào tháng 1 năm 2019, Abbott đã thực hiện tùy chọn của mình để mua Cephea Valve Technologies, Inc., công ty đang phát triển một loại van tim thay thế ít xâm lấn cho những người bị bệnh van hai lá.

Vào tháng 3 năm 2020, Abbott đã nhận được giấy phép sử dụng khẩn cấp (EUA) từ FDA cho một thử nghiệm nCoV 2019 để giúp giảm thiểu đại dịch COVID-19. Thử nghiệm tại điểm chăm sóc của Abbott được coi là một bước phát triển có giá trị do kích thước nhỏ, có thể so sánh với một máy nướng bánh mì nhỏ và cho kết quả nhanh chóng   - Cực dương 5 phút, âm 13 phút. Detroit trở thành thành phố đầu tiên nhận được những thử nghiệm này vào ngày 1 tháng 4 năm 2020.

Tài chính
Đối với năm tài chính 2017, Abbott Laboratories Insurance đã báo cáo thu nhập 477 triệu đô la Mỹ, với doanh thu hàng năm là 27,390 tỷ đô la Mỹ, giảm 31,4% so với chu kỳ tài chính trước đó. Cổ phiếu của Abbott Laboratories được giao dịch ở mức hơn 47 đô la mỗi cổ phiếu và vốn hóa thị trường của nó được định giá là 119,3 tỷ đô la Mỹ vào tháng 10 năm 2018.

Thuế
Vào ngày 19 tháng 3 năm 2019, có báo cáo rằng Abbott là người sử dụng lâu dài cấu trúc thuế Double Irish, một công cụ đánh thuế từ Ireland hợp pháp nhưng gây tranh cãi được các công ty đa quốc gia của Hoa Kỳ sử dụng để giảm thuế doanh nghiệp của Hoa Kỳ đối với lợi nhuận không thuộc Hoa Kỳ. Công ty mẹ của Abbott Ailen, Abbott Laboratories Vascular Enterprises (ALVE), cư trú tại Bermuda, không tuyển dụng nhân viên vào năm 2017, nhưng chịu trách nhiệm phân phối các sản phẩm của Abbot và cấp phép công nghệ của nó trên toàn thế giới. Các tài khoản mới được nộp cho thấy ALVE được thành lập vào năm 2003 và có lợi nhuận trước thuế là 2 tỷ Euro trong năm 2016 và 2017 với doanh thu là 5,2 tỷ Euro; không phải trả thuế cho những lợi nhuận này. ALVE chưa bao giờ nộp tài khoản ở Ireland kể từ năm 2003 vì nó được cấu trúc như một công ty trách nhiệm vô hạn (ULC); tuy nhiên, các chỉ thị mới về tài khoản của Liên minh Châu Âu yêu cầu ALVE phải nộp tài khoản Ailen vào năm 2018. Các tài khoản này liệt kê văn phòng đăng ký của ALVE là địa chỉ của công ty luật thuế lớn nhất Ireland, Matheson, người đã được xác định có cấu trúc thuế Double Ireland cho Microsoft và Google.

Hoạt động

Tổ chức

Các hoạt động kinh doanh cốt lõi của Abbott tập trung vào chẩn đoán, thiết bị y tế, thuốc gốc có thương hiệu và các sản phẩm dinh dưỡng, đã được bổ sung thông qua việc mua lại các công ty.

, các nhánh của Abbott gồm:

 Dinh dưỡng: dinh dưỡng cho trẻ em (ví dụ: Similac, Isomil và Gain), các sản phẩm sức khỏe dành cho người lớn (ví dụ, Ensure và ZonePerfect) và nhu cầu ăn kiêng đặc biệt (ví dụ: Glucerna và Juven)
 Chẩn đoán: Huyết học, chẩn đoán miễn dịch, ung thư học, hóa học lâm sàng và chẩn đoán nhanh
 Thiết bị y tế: bệnh tiểu đường, tim mạch và điều hòa thần kinh
 Dược phẩm đã thành lập: Thuốc gốc có thương hiệu được bán độc quyền ở các thị trường đang phát triển

Quyền sở hữu
Tính đến năm 2017, cổ phiếu của Abbott Laboratories chủ yếu được nắm giữ bởi các nhà đầu tư có tổ chức (The Vanguard Group, BlackRock, State Street Corporation và những công ty khác).

Quản lý
Miles D. White là chủ tịch điều hành của Abbott. Ông gia nhập Abbott vào năm 1984, đảm nhiệm các vị trí quản lý bao gồm phó chủ tịch cấp cao về hoạt động chẩn đoán, phó chủ tịch điều hành và giám đốc điều hành lâu năm. Ông được bầu vào Hội đồng quản trị vào tháng 4 năm 1998, lên Giám đốc điều hành năm 1998 và Chủ tịch Hội đồng quản trị vào tháng 4 năm 1999.

Vào tháng 11 năm 2019, White thông báo rằng ông sẽ từ chức Giám đốc điều hành sau 21 năm phụ trách Abbott. Vào cuối tháng 3 năm 2020, Robert B. Ford, một giám đốc điều hành lâu năm của Abbott, đã đảm nhận vị trí chủ tịch và giám đốc điều hành của công ty. Ford gia nhập Abbott vào năm 1996, đảm nhiệm nhiều vị trí quản lý khác nhau bao gồm phó chủ tịch điều hành mảng kinh doanh thiết bị y tế của công ty, hiện là hoạt động lớn nhất của công ty. White vẫn là chủ tịch điều hành của công ty.

Sự công nhận
Abbott được xếp hạng thứ 134 trong danh sách Fortune 500 các tập đoàn lớn nhất có trụ sở tại Hoa Kỳ năm 2015. Fortune cũng đặt tên Abbott trong số các công ty Blue Ribbon của mình vào năm 2018, danh sách Change the World năm 2018 và trong số các công ty lớn tốt nhất để làm việc vào năm 2020.

Công ty đã được liệt kê trong danh sách "100 công ty tốt nhất" của tạp chí Working Mother và được Hiệp hội Quốc gia về Nữ giám đốc điều hành công nhận là công ty hàng đầu. Công ty cũng đã được DiversityInc công nhận là công ty hàng đầu về sự đa dạng trong công ty.

Abbott là một trong những công ty được ngưỡng mộ nhất của Fortune  và đã được đưa vào Chỉ số Bền vững Dow Jones trong bảy năm liên tiếp.

Sản phẩm

Dinh dưỡng
Các sản phẩm dinh dưỡng dành cho trẻ em do Abbott Laboratories sản xuất bao gồm:

 Similac
 Pedialyte
 PediaSure

Các sản phẩm dinh dưỡng dành cho người lớn do Abbott Laboratories sản xuất bao gồm:

 Ensure
 Glucerna
 Juven
 ZonePerfect

Chẩn đoán
Các sản phẩm chẩn đoán do Abbott sản xuất bao gồm:

 i-STAT
 Mặc dù dành cho đối tượng là con người, máy phân tích chăm sóc điểm i-STAT cũng chứng tỏ tiện ích cho nghề thú y.
 Alinity
 Architect

Thiết bị y tế
FreeStyle Libre

Các thiết bị tim mạch do Phòng thí nghiệm Abbott sản xuất bao gồm:

 MitraClip
 Confirm Rx
 Amplatzer Piccolo Occluder
 Heartmate
 Xience
 CARDIOMEMS
 Gallant ICD

Các thiết bị điều biến thần kinh do Phòng thí nghiệm Abbott sản xuất bao gồm:

 BurstDR Technology
 Proclaim DRG Neurostimulation System
 Infinity Deep Brain Stimulation System

Tham khảo

Công ty niêm yết tại Thị trường Chứng khoán New York
Công ty đa quốc gia có trụ sở tại Hoa Kỳ
Công ty thành lập năm 1988

Abbott Laboratories


La Division 1 1961-1962 è stata la 25ª edizione della massima serie del campionato francese di calcio, disputato tra il 19 agosto 1961 e il 20 maggio 1962 e concluso con la vittoria del , al suo sesto titolo.

Capocannoniere del torneo è stato Sékou Touré (), con 25 reti.

Stagione

Avvenimenti
Il campionato si aprì con i campioni in carica del  e lo  alternarsi in vetta alla classifica fino alla settima, quando questi ultimi si liberarono dei monegaschi. Inizialmente inseguito dal , dopo quattro gare al comendo solitario lo Stade Reims venne dapprima raggiunto dai Sang et Or, e poi da un gruppo che includeva altre quattro squadre fra cui il , che gradualmente si liberò di tutte le concorrenti e mantenne il prima solitario fino alla vigilia del giro di boa, quando venne raggiunto da un gruppo che includeva Stade Reims,  e .

Il Nîmes recuperò immediatamente la vetta della classifica e rimase al comando, a dispetto di alcune sconfitte di cui non seppe approfittare la principale inseguitrice, il Sedan-Torcy. Nel frattempo il , fino a quel momento rimasto lontano dalla vetta, aveva dato avvio a una rimonta che lo porterà ad agganciare la capolista alla trentaquattresima, assieme allo Stade Reims. Questi ultimi si portarono subito in vetta alla classifica, ma una sconfitta contro il  alla penultima giornata li ricacciò indietro, permettendo al Nîmes di riprendere al vetta. Decisivo fu quindi l'andamento dell'ultima giornata: perdendo contro uno  ormai privo di obiettivi da raggiungere, il Nîmes lasciò il via libera alle due concorrenti, rispettivamente vincitrici dei match contro Monaco e . RC Paris e Stade de Reims conclusero quindi il campionato al comando ma, sebbene svantaggiati negli scontri diretti, furono questi ultimi ad essere premiati in ragione della migliore media reti.

I verdetti in chiave salvezza si decisero in anticipo rispetto alla fine del campionato: assieme al Sochaux, al  e al , retrocesse con un turno di anticipo, cadde alla penultima giornata il .

Classifica finale

Legenda:
      Campione di Francia e ammessa alla Coppa dei Campioni 1962-1963.
      Retrocessa in Division 2 1962-1963 ma qualificata in Coppa delle Coppe 1962-1963.
      Retrocesse in Division 2 1962-1963.

Note:
Due punti a vittoria, uno a pareggio, zero a sconfitta.

Squadra campione

Statistiche

Capoliste solitarie

Classifiche di rendimento

Rendimento andata-ritorno

Rendimento casa-trasferta

Primati stagionali
Squadre
 Maggior numero di vittorie: Stade Reims, RC Paris, Nîmes (21)
 Minor numero di sconfitte: FC Nancy (10)
 Migliore attacco: RC Paris (86)
 Miglior difesa: FC Nancy (46)
 Miglior differenza reti: Stade Reims, RC Paris (+23)
 Maggior numero di pareggi: Le Havre (14)
 Minor numero di pareggi: Lens (4)
 Maggior numero di sconfitte: Metz (20)
 Minor numero di vittorie: Le Havre (7)
 Peggior attacco: Le Havre (34)
 Peggior difesa: Metz (79)
 Peggior differenza reti: Metz (-30)

Individuali

Classifica marcatori

Note

Voci correlate
 Division 2 1961-1962
 Coppa di Francia 1961-1962

Collegamenti esterni

Calcio nel 1961
Calcio nel 1962
Ligue 1

Division 1 1961-1962


An Bembradium in uska genus han Actinopterygii. An Bembradium in nahilalakip ha familia nga Bembridae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Bembradium

Bembradium


Geranium trilophum is 'n plant wat deel is van die Geraniaceae familie.

Verwysings

trilophum

Geranium trilophum


An Pseudohemiculter in uska genus han Actinopterygii. An Pseudohemiculter in nahilalakip ha familia nga Cyprinidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Pseudohemiculter

Pseudohemiculter


O Museu Nacional de Arte da República da Bielorrússia (em bielorrusso: Нацыянальны мастацкі музей Рэспублікі Беларусь) é um museu localizado em Minsk, na Bielorrússia. É o maior museu do país. Mais de vinte e sete mil obras de arte - criando vinte coleções diversas e compreendendo duas principais representativas: a de arte nacional e outra de monumentos de arte dos países e nações do mundo, que podem ser encontradas na exposição, nas filiais do museu e nos seus depositários.

História
A história oficial do Museu começa em 24 de janeiro de 1939, quando sob a Resolução do Conselho dos Comissários do Povo da Bielorrússia, a Galeria de Arte do Estado foi criada em Minsk.

No início de 1941, os fundos e os depósitos da Galeria de Arte do Estado já havia numerado quase 2711 obras de arte, das quais quatrocentas estavam em exposição. Deveria ser feito um trabalho a longo prazo sobre a descrição e estudo de cada monumento, bem como sobre a criação do catálogo da coleção do museu. O destino de toda a coleção foi tragicamente desfavorável durante os primeiros dias da Grande Guerra Patriótica. Em pouco tempo, desapareceria sem sequer deixar um traço.

Após a guerra, apenas uma pequena parte das obras de arte foi devolvida, principalmente aquelas que antes da guerra tinham sido exposições na Rússia. Apesar da devastação do pós-guerra, quando Minsk estava em ruínas, o Governo da Bielorrússia alocou consideráveis somas de dinheiro para a compra de obras de arte para a Galeria. Foi em agosto de 1945 que as telas de Boris Kustodiev, Vasily Polenov, Karl Briullov e Isaak Levitan foram obtidas.

A construção do novo edifício da Galeria de Arte do Estado com as dez salas espaçosas, ocupando dois andares e uma grande galeria, foi terminada em 1957. Nesses anos, a coleção do Museu já havia alcançado o nível pré-guerra e incluía cerca de três mil obras da arte russa, soviética e bielorrussa.

O período dos anos 1970 e início dos anos 1980 foi um pico da atividade de exibição do Museu. A coleção da pintura moderna bielorrussa e artes gráficas foram retirados dos fundos do Museu para exposições no exterior.

Desde 1993, o Museu tem sido chamado de Museu de Arte Nacional da República da Bielorrússia.

Nacional
Nacional Arte

Museu Nacional de Arte da Bielorrússia


Major-General Ian Stuart Baxter  (20 July 1937 – 17 October 2017) was a British Army officer who played a crucial role in organising at short notice the logistics for the British forces in the Falklands War for which he was appointed a CBE.

References

1937 births
2017 deaths
People from Bermondsey
Antiques dealers
British Army major generals
British Army personnel of the Falklands War
Commanders of the Order of the British Empire
Royal Army Service Corps officers
Royal Corps of Transport officers

Ian Baxter


Creoleon littoreus là một loài côn trùng trong họ Myrmeleontidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Navás miêu tả năm 1914.

Chú thích

Tham khảo

Creoleon

Creoleon littoreus


Centralna banka Jemena je nacionalna banka Jemena. Nalazi se u Sani, glavnom gradu države. Banka je uključena u razvoj finansijske politike.

Centralna banka Sjevernog Jemena je osnovana 1971. godine, dok je Centralna banka Južnog Jemena osnovana godinu dana kasnije. Nakon spajanja Sjevernog i Južnog Jemena, dolazi i do ujedinjenja banaka u Centralnu banku Jemena. Guverner Centralne banke Jemena je Mohamed Awad Bin Humam.

Reference

Vanjski linkovi
 Službena stranica

Jemen
Centralne banke

Centralna banka Jemena


Tina McKenzie (nascida em 8 de junho de 1974) é uma atleta paralímpica australiana que compete na modalidade basquetebol em cadeira de rodas. McKenzie conquistou a medalha de prata na Paralimpíada de Atenas, em 2004, e de Londres, em 2012, além de bronze em Pequim, em 2008, com a equipe nacional feminina da mesma modalidade.

Desportistas paralímpicos da Austrália
Naturais de Albury
Pessoas com paraplegia

Tina McKenzie


Kaliwatan sa alibangbang ang Rhodoneura rhomboidea. Una ning gihulagway ni Warren ni adtong 1889. Ang Rhodoneura rhomboidea sakop sa kahenera nga Rhodoneura, ug kabanay nga Thyrididae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Rhodoneura

Rhodoneura rhomboidea


Gaber Abdelaty Abouzeid (20 June 1954 – 15 August 2020) was an Egyptian volleyball player. He competed in the 1976 and 1984 Summer Olympics.

References

1954 births
2020 deaths
Volleyball players at the 1976 Summer Olympics
Volleyball players at the 1984 Summer Olympics
Egyptian men's volleyball players
Olympic volleyball players for Egypt

Gaber Abouzeid


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Poecilocloeus obsoletus. Una ning gihulagway ni Marius Descamps ni adtong 1980. Ang Poecilocloeus obsoletus sakop sa kahenera nga Poecilocloeus, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Amazonas

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Amazonas
Poecilocloeus

Poecilocloeus obsoletus


An Zeale dubia in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Maria Helena M. Galileo ngan Martins hadton 1997. An Zeale dubia in nahilalakip ha genus nga Zeale, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Zeale

Zeale dubia


Qala i Naw (dari: قلعۀ نو) er en by i det nordvestlige Afghanistan. Byen er hovedstad i provinsen Badghis. Den har  indbyggere.

Referencer

Eksterne henvisninger

Byer i Afghanistan

Qala i Naw


Biografia
Nacque da Bernardo, X visconte di Cabrera, e dalla di lui consorte la nobildonna Margherita di Foix dei visconti di Castellbò. Alla morte del padre avvenuta nel 1368, divenne il capo del suo casato; nel 1373, recuperò il possesso dei beni che erano stati sequestrati al nonno il visconte Bernardo di Cabrera, giustiziato nel 1364 per l'accusa di tradimento, dopo un processo basato su prove false. Il re Pietro IV d'Aragona, detto il Cerimonioso, riconosciuto l'errore li restituì al legittimo erede, che da quel momento si distinse per la grande fedeltà al sovrano.

Dopo essersi distinto nel 1389 nella difesa della Contea di Besalú per respingere l'invasione, nel nord della Catalogna, delle bande del Conte di Armagnac, riebbe il titolo di ammiraglio, tradizionale nel casato. Nel 1391, il duca Martino di Montblanc gli affidò la capitania generale delle armate aragonesi per la spedizione in Sicilia contro i quattro vicari del regno isolano - Manfredi Alagona, barone di Vizzini, Andrea Chiaramonte, conte di Modica, Guglielmo Peralta, conte di Caltabellotta e Antonio Ventimiglia, conte di Collesano - che al Giuramento di Castronovo confermarono la fedeltà alla loro regina Maria di Sicilia, e contemporaneamente non riconobbero come suo sposo e come sovrano il marito, l'aragonese Martino, conte di Luna, figlio omonimo del Duca di Montblanc.

La conquista aragonese del Regno di Sicilia avvenne nei primi mesi del 1392, e i due coniugi Martino e Maria furono incoronati suoi sovrani. L'aragonese Martino, divenuto Re di Sicilia, per privilegio dato il 22 maggio 1392 lo creò Grande ammiraglio del Regno, e il 5 giugno dell'anno medesimo, con un altro privilegio lo investì del possesso della Contea di Modica e dei relativi vassallaggi, confiscata ad Andrea Chiaramonte, che quattro giorni prima era stato giustiziato con la decapitazione. Nel 1393 fu creato capitano giustiziere di Palermo, e divenuto il più potente politico e feudatario della Sicilia dei Martini, tra il 1395 e il 1410, acquistò le terre di Giarratana, di Monterosso, di Militello e di Biscari. Giarratana, Monterosso e Biscari furono aggregate alla Contea di Modica , che con il Cabrera accrebbe la propria estensione territoriale.

Nel 1396 morì il re Giovanni I d'Aragona, e gli succedette il fratello minore Martino, e quando questi divenne nuovo Re della Corona d'Aragona, il Conte di Modica lo seguì a Barcellona con le funzioni di consigliere e camerario. Il Re rartino lo rimandò in Sicilia nel 1398 a capo di un'armata e col titolo di capitano generale, per fermare un nuovo tentativo di ribellione che sarebbe stato fomentato da Guglielmo Raimondo Moncada, conte di Agosta assieme ad Antonio Ventimiglia, conte di Collesano e Bartolomeo d'Aragona, barone di Cammarata. Il Cabrera entrò in conflitto con Sancio Ruiz de Lihori, ammiraglio del Regno, a cui il Re di Sicilia, aveva conferito ampi poteri politici, e questa situazione portò alla creazione di due fazioni avverse a sostegno dell'uno e dell'altro.

Dopo la morte del re Martino di Sicilia, avvenuta nel 1409 - seguita a quella della moglie Maria del 1401 - le ostilità tra il Cabrera e il Lihori si fecero più forti, poiché entrambi i feudatari miravano ad assumere il pieno dominio nell'isola. Martino il Vecchio, ereditando dal figlio il trono di Sicilia, confermò la nuora, la regina Bianca di Navarra nel "vicariato" concessole dal marito alla partenza per l'impresa sarda e rinnovatole nel testamento. Insieme, nominò gran giustiziere di Sicilia il Cabrera, pregandolo - attraverso l'invio nell'isola nell'agosto 1409 di un suo fiduciario, Giacomo Roure - di mettere da parte ogni rancore personale, per rendersi utile alla Corona in un momento particolarmente difficile.

Ma dopo la morte del Re Martino nel 1410, il Cabrera, spinto dalla sua ambizione a voler impadronirsi della Sicilia, dichiarò concluso il vicariato della Regina Bianca sull'isola, e avocò a sé il suo governo in qualità di Gran giustiziere. Questa situazione scatenò un nuovo conflitto, tra il Conte di Modica, sostenuto dal ceto borghese, e la Regina, sostenuta dalla nobiltà, e nel 1411, le forze del Cabrera assalirono lo Steri, dove si trovava Bianca, la quale si rifugiò poi al castello di Solanto.

Nel 1412, al castello di Solanto, si riunirono gli ambasciatori di Catalogna, i rappresentanti della Vicaria e del Gran Giustiziere; fu deciso che Bianca abdicasse a favore del Cabrera, ma questa decisione non fu accettata dai seguaci della regina. Si riaprirono pertanto le ostilità e fu di nuovo guerra; ma il Cabrera, già vecchio e sfinito dalla lunga contesa, pur avendo maneggiato con ardore la spada, fu sconfitto dalle forze che sostennero la Regina Bianca guidate dal suo rivale Sancio Ruiz de Lihori, e fatto prigioniero, venne condotto e rinchiuso nel castello di Motta, nella Piana di Catania. Fatto scarcerare dal re Ferdinando I d'Aragona nel 1413, fece ritorno a Barcellona, e nel 1421, il suo successore il re Alfonso il Magnanimo, lo utilizzò in Sardegna in incarichi di fiducia e anche quale "delegato reale" nel Parlamento.

Morì a Catania nel settembre 1423 a causa della peste, e fu sepolto nella Cattedrale di San Giorgio a Ragusa.

Matrimonio e discendenza
Bernardo Cabrera Foix, conte di Modica, verso il 1385 sposò la nobildonna Timbora d'Aragona e Arenós, figlia di Giovanni, conte di Prades, da cui ebbe quattro figli:
Bernardo Giovanni, conte di Modica
Timbora, moglie di Giovanni Fernández di Híjar
Eleonora, moglie di Gilberto Centelles
Sancia Gimena, moglie di Arcimbaldo di Foix-Grailly

Rimasto vedovo intorno al 1409, sposò in seconde nozze Cecilia d'Aragona e Monferrato, figlia di Pietro, conte di Urgell, da cui non risulta abbia avuto discendenza.

Note

Bibliografia

Collegamenti esterni

Conti di Modica

Bernardo Cabrera


Fiedziuki (biał. Федзюкі) – wieś na Białorusi położona w obwodzie brzeskim, w rejonie lachowickim, w końkowskiej radzie wiejskiej.

Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej z 1923 roku podaje, że we wsi mieszkało 308 osób narodowości białoruskiej .

Znajduje tu się przystanki kolejowe Fedziuki, położony na linii Osipowicze – Baranowicze oraz Szczara, położony na linii Równe – Baranowicze – Wilno.

Związani z Fiedziukami
Michaił Ptaszuk - białoruski reżyser

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Radzima.org

Wsie w rejonie lachowickim

Fiedziuki


An Trichogenes claviger in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni De Pinna, Helmer, Britski ngan Nunes hadton 2010. An Trichogenes claviger in nahilalakip ha genus nga Trichogenes, ngan familia nga Trichomycteridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Trichogenes

Trichogenes claviger


An Awaous melanocephalus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Pieter Bleeker hadton 1849. An Awaous melanocephalus in nahilalakip ha genus nga Awaous, ngan familia nga Gobiidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Awaous

Awaous melanocephalus


Arda (arab. العرضة, al-'arḍah) – arabski taniec ludowy, wykonywany przez tancerzy ustawionych w dwóch rzędach twarzami do siebie, przy akompaniamencie bębnów i recytacji poezji. Arda z regionu Nadżd jest narodowym tańcem Arabii Saudyjskiej.

W 2015 roku taniec arda został wpisany na listę niematerialnego dziedzictwa UNESCO.

Historia
Oryginalnie taniec wykonywany był przez wojowników przed walką w celu prezentacji siły, zarówno pod względem liczebności wojska jak i jego uzbrojenia. Nazwa tańca – arda – pochodzi od arabskiego czasownika 'arḍ oznaczającego "pokazywać", "paradować". Współcześnie taniec wykonywany jest podczas uroczystości państwowych i rodzinnych a także świąt religijnych.

W 2015 roku taniec arda został wpisany na listę niematerialnego dziedzictwa UNESCO.

Opis
Tancerze, wyłącznie mężczyźni, uzbrojeni w miecze i noże, stają w dwóch rzędach naprzeciwko siebie. Kołyszą się do przodu i do tyłu lub na boki, powtarzając za poetą wzniosłe hemistychy o tematyce narodowej lub wojskowej. Rytm tańca wybijany jest na tradycyjnych bębnach w metrum trójdzielnym.
Niektórzy tancerze występują na przód i wykonują ruchy naśladujące walkę na szable lub maszerują prezentując broń. Występują dwie regionalne odmiany tańca: arda z regionu Nadżd (arab. 'arḍah naǧdijja lub 'arḍah barrijja) oraz arda tańczona w regionach nad Zatoką Perską. W regionach nad Zatoką Perską tańczona jest arda z Nadżdu ("arda lądowa") oraz 'arḍah baḥri ("arda morska").

Arda z regionu Nadżd

Arda z regionu Nadżd jest narodowym tańcem Arabii Saudyjskiej. Na początku XXI w., dla podkreślenia jego narodowego charakteru, taniec otrzymał oficjalną nazwę "arda saudyjska". Na początku XX w. taniec ten wykonywany był przez wojowników w drodze powrotnej z bitwy i przez mieszkańców, by przywitać zwycięzców. Twórca współczesnego państwa saudyjskiego, król Abd al-Aziz ibn Su'ud (1880–1953) był wielkim wielbicielem ardy, zwołując ludzi do tańca zanim wyruszał do walki.

Współcześnie taniec wykonywany jest podczas różnych uroczystości – również przez króla. W maju 2017 roku podczas wizyty w Arabii Saudyjskiej, prezydent Stanów Zjednoczonych Donald Trump a także sekretarz stanu Rex Tillerson i sekretarz handlu Wilbur Ross tańczyli w szeregu tancerzy.

Tancerze trzymają w rękach szable, sztylety lub nawet pistolety i unoszą je rytmicznie w górę i w dół, potrząsając nimi w górze. Zazwyczaj kiedy tancerze jednego rzędu unoszą broń w górze, tancerze drugiego rzędu trzymają broń na ramieniu. W trakcie wielogodzinnych występów, co jakiś czas niektórzy tancerze występują na przód i wykonują ruchy naśladujące walkę na szable.

Tancerze ubrani są w długie, białe szaty ze skórzanym płaszczem; przez pierś mają przerzucone na krzyż dwa skórzane pasy: jeden z nabojami a drugi z pistoletem; trzeci pas, na biodrach, kryje sztylet. Ich głowy nakrywa tradycyjna Kefija.

Przypisy

Kultura w Arabii Saudyjskiej
Kultura arabska
Taniec
Obiekty z listy niematerialnego dziedzictwa UNESCO

Arda (taniec)


Hirvensalmi è un comune finlandese di  abitanti, situato nella regione del Savo Meridionale.

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Comuni del Savo meridionale

Hirvensalmi


An Scituloglaucytes santaecrucis in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Heller hadton 1935. An Scituloglaucytes santaecrucis in nahilalakip ha genus nga Scituloglaucytes, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Scituloglaucytes

Scituloglaucytes santaecrucis


Objaw Schrödera – maciczny objaw odklejenia się łożyska. Charakteryzuje się uniesieniem dna macicy i zmniejszeniem jej poprzecznego rozmiaru. Jest to jedna z cech świadczących o oddzieleniu się łożyska i możliwym wykluczeniu nieprawidłowości trzeciego okresu porodu. Oprócz objawu Schrödera istnieją również inne cechy odklejania się łożyska m.in. objaw Küstnera, zmniejszenie napięcia pępowiny, wysuwanie się sznura pępowinowego z pochwy oraz pojawienie się odczucia parcia na stolec jako skutek wypełnienia pochwy przez wydalone z macicy łożysko.

Przypisy

Położnictwo

Objaw Schrödera


Schwalmstadt è un comune tedesco di  abitanti nel circondario di Schwalm-Eder, land dell'Assia. È stato istituito nel 1970 dalla fusione dei comuni di Treysa and Ziegenhain.

Curiosità

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Comuni del circondario dello Schwalm-Eder

Schwalmstadt


Kalen Damessi (Toulouse, 28 de março de 1990) é um futebolista profissional togolês que atua como atacante.

Carreira
Kalen Damessi representou o elenco da Seleção Togolesa de Futebol no Campeonato Africano das Nações de 2013.

Jogadores da Seleção Togolesa de Futebol
Jogadores da Copa das Nações Africanas de 2013

Kalen Damessi


Khenifra National Park er en nationalpark i det centrale Marokko øst for byen Khenifra. Parken blev oprettet i 2008 og har et areal på 842 km²2. Søerne Aguelmame Aziza og Aguelmame Sidi Ali ligger i parkens område.

Kilder og henvisninger

Nationalparker i Marokko

Khenifra Nationalpark


Alberga kan referere til:
 Alberga (Finland) − en bydel i Esbo stad i Finland
 Alberga (Sverige) − et byområde i Eskilstuna kommun, Södermanlands län, Södermanland, Sverige

Alberga


An Gudusia in uska genus han Actinopterygii. An Gudusia in nahilalakip ha familia nga Clupeidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Gudusia

Gudusia


Kahenera sa mga insekto ang Pauropsylla. Ang Pauropsylla sakop sa kabanay nga Triozidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Pauropsylla

Pauropsylla


Kaliwatan sa insekto ang Austrophilopterus minor. Una ning gihulagway ni Carriker Jr. ni adtong 1950. Ang Austrophilopterus minor sakop sa kahenera nga Austrophilopterus, ug kabanay nga Philopteridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Austrophilopterus

Austrophilopterus minor


Sweet Alyssum er en amerikansk stumfilm fra 1915 af Colin Campbell.

Medvirkende
 Tyrone Power Sr. som Roanoke Brooks.
 Kathlyn Williams som Daisy Brooks
 Edith Johnson som Sweet Alyssum
 Wheeler Oakman som Wynne Garlan
 Frank Clark som Robert Garlan

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1915
Dramafilm fra USA

Sweet Alyssum


Freshwater é um subúrbio do norte de Sydney, no estado da Nova Gales do Sul, na Austrália, situado a 17 quilômetros a nordeste do distrito empresarial central de Sydney, na área do governo local do Conselho de Northern Beaches. Freshwater faz parte da região Northern Beaches. Em 2011, sua população era de  habitantes.

Subúrbios de Sydney

Freshwater


Kaliwatan sa alibangbang ang Risoba obliqua. Una ning gihulagway ni Louis Beethoven Prout ni adtong 1921. Ang Risoba obliqua sakop sa kahenera nga Risoba, ug kabanay nga Nolidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Risoba

Risoba obliqua


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Cranistus bolivianus. Una ning gihulagway ni Morgan Hebard ni adtong 1931. Ang Cranistus bolivianus sakop sa kahenera nga Cranistus, ug kabanay nga Trigonidiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Bolibiya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Bolibiya
Cranistus (Trigonidiidae)

Cranistus bolivianus


An Geophagus parnaibae in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Wolfgang Staeck ngan Anton Karl Schindler hadton 2006. An Geophagus parnaibae in nahilalakip ha genus nga Geophagus, ngan familia nga Cichlidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Geophagus

Geophagus parnaibae


Kaliwatan sa insekto ang Odontopsocus orghidani. Una ning gihulagway ni André Badonnel ni adtong 1987. Ang Odontopsocus orghidani sakop sa kahenera nga Odontopsocus, ug kabanay nga Epipsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Venezuela

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Venezuela
Odontopsocus

Odontopsocus orghidani


Kaliwatan sa murag-anay ang Neotermes rhizophorae. Una ning gihulagway ni Maiti ug Chakraborty ni adtong 1994. Ang Neotermes rhizophorae sakop sa kahenera nga Neotermes, ug kabanay nga Kalotermitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Neotermes

Neotermes rhizophorae


Kaliwatan sa alibangbang ang Gadirtha commixta. Una ning gihulagway ni Paul Dognin ni adtong 1923. Ang Gadirtha commixta sakop sa kahenera nga Gadirtha, ug kabanay nga Nolidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Gadirtha

Gadirtha commixta


Morton Vale is a rural locality in the Lockyer Valley Region, Queensland, Australia. In the  Morton Vale had a population of 143 people.

Geography
The locality is bounded to west by Main Green Swamp Road, to east partly by Nangara Road and Lyne Road, and to the south partly by Lake Clarendon Road.

Green Swamp is a wetland in the north-west of the locality ().

The land is relatively flat, approximately  above sea level. The land use is irrigated crop growing in the south-east of the locality with the rest of the locality mostly used for grazing on native vegetation.

History
The locality is believed to be named after a local farmer George Morton who leased land in the area in 1904.

Lake Clarendon Lower State School opened on 9 March 1914 but was renamed Morton Vale State School within a few months of opening. It closed on 11 December 1981. The school was at 10 Morton Vale School Road (). As at January 2021, the school building is still standing.

In the  Morton Vale had a population of 143 people.

Education
There are no schools in Morton Vale. The nearest primary schools are Kentville State School in neighbouring Kentville to the east, Glenore Grove State School in neighbouring Glenore Grove to the south-east and Lake Clarendon State School in Lake Clarendon to the south-west. The nearest secondary school is Lockyer District State High School in Gatton to the south-west.

References

Lockyer Valley Region
Localities in Queensland

Morton Vale, Queensland


Kaliwatan sa insekto ang Dichoepipsocus thimphuensis. Una ning gihulagway ni Tim R. New ni adtong 1978. Ang Dichoepipsocus thimphuensis sakop sa kahenera nga Dichoepipsocus, ug kabanay nga Epipsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Bhutan

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Bhutan
Dichoepipsocus

Dichoepipsocus thimphuensis


Jakopovec je naseljeno mjesto u sastavu općine Jalžabet, Varaždinska županija, Republika Hrvatska.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazio se u sastavu stare općine Varaždin.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Jakopovec je imao 485 stanovnika.

Napomena: U 1991. smanjeno za dio područja naselja (do 1981. nenaseljen) koji je pripojen naselju Varaždin Breg (općina Gornji Kneginec). Na popisu 2021. također smanjeno izdvajanjem dijela naselja u novo samostalno naselje Poduzetnička Zona Jalžabet.

Popis 1991.

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Jakopovec je imalo 489 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

Popis 1910.

Literatura

  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
 Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Hrvatskoj
Naselja u Varaždinskoj županiji

Jakopovec


Ang Molānaw maoy pangalan sa mga sumusunod:

Apganistan

 Mullā Nāw, suba nga anhianhi, Parwān,
 Mullā Now, suba nga anhianhi, Panjshir,

Molānaw


An Monachozela neoleuca in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Edward Meyrick hadton 1931. An Monachozela neoleuca in nahilalakip ha genus nga Monachozela, ngan familia nga Heliozelidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Monachozela

Monachozela neoleuca


Conophytum joubertii is 'n sukkulent wat deel is van die Aizoaceae familie. Die spesie is endemies aan Suid-Afrika en kom in die Wes-Kaap in die Sukkulente Karoo voor.

Bronne
 REDLIST Sanbi
 Plants of the World Online

joubertii
Flora van Suid-Afrika
Endemiese plante van Suid-Afrika

Conophytum joubertii


Artiom Timofiejew (ur. 1985) – rosyjski szachista
 Artiom Timofiejew (ur. 1994) – rosyjski piłkarz

Artiom Timofiejew


L'Union for Reform Judaism (URJ), un tempo conosciuta come Union of American Hebrew Congregations (UAHC), è un'organizzazione delle comunità ebraiche riformate in America del Nord. L'attuale presidente è il Rabbino Eric H. Yoffie.

Fu fondata nel 1873 dal rabbino boemo Isaac Mayer Wise a Cincinnati, Ohio.
Nel 2005 oltre 900 sinagoghe erano affiliate all'URJ.

Collegamenti esterni

Ebraismo negli Stati Uniti d'America

Union for Reform Judaism


Biografia
Si laureò in Giurisprudenza a Roma, dove esercitò l'avvocatura.

Dimostrò la sua vasta cultura giuridica pubblicando l'opera Declaratorie officiali di vari paragrafi del Regolamento legislativo e giuridico.

Repubblicano per eccellenza e patriota insigne, fu deputato all'Assemblea costituente della Repubblica Romana nel 1849 e fu Vice Presidente del Circolo Popolare di Roma.

A seguito della restaurazione dello Stato pontificio, si recò in esilio a Genova, dove morì il 4 febbraio 1871.

Personalità del Risorgimento
Deputati dell'Assemblea costituente della Repubblica Romana

Sisto Vinciguerra


An Obrium prosperum in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Holzschuh hadton 2008. An Obrium prosperum in nahilalakip ha genus nga Obrium, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Obrium

Obrium prosperum


Strike Up the Band é um filme norte-americano de 1940, do gênero comédia musical, dirigido por Busby Berkeley e estrelado por Mickey Rooney e Judy Garland.

Produção

Strike Up the Band é o segundo dos quatro musicais que Mickey Rooney e Judy Garland fizeram juntos. O filme situa-se após Babes in Arms (1939) e antes de Babes on Broadway (1941) e Girl Crazy (1943). Todos, segundo Ken Wlaschin,  estão entre os onze melhores da carreira de Mickey.

Exceto pelo título original e pela canção-título, de George e Ira Gershwin, não há nenhuma semelhança entre o filme e o espetáculo apresentado com sucesso na Broadway em 1930. O musical dos Gershwin é uma sátira, na qual os EUA, para dominar o mercado de chocolates, declaram guerra à Suíça. Já o filme é mais um na linha "hey, vamos-montar-um-show-legal".

Um dos pontos altos do filme é o segmento desenvolvido por George Pal, em que uma sinfonia é executada por frutas dançantes. A ideia saiu, aparentemente, da cabeça de Vincente Minnelli.

O filme recebeu três indicações ao Oscar, tendo ficado com o prêmio de Melhor Mixagem de Som.

Sinopse
O jovem Jimmy Connors resolve montar uma banda escolar para participar de uma competição em Chicago, patrocinada pelo band leader Paul Whiteman. Tudo que ele precisa é de duzentos dólares e, para isso, monta um espetáculo melodramático, com o auxílio de Mary Holden e outros colegas. Entretanto, depois de conseguir o dinheiro, ele o doa para a mãe do amigo Willie Brewster, que precisa fazer uma cirurgia urgentemente. Tudo perdido? Não: por sorte, Paul Whiteman, em carne e osso, desembarca na cidadezinha de Jimmy...

Premiações

Elenco

Filmes dos Estados Unidos de 1940
Filmes de comédia musical dos Estados Unidos
Filmes de comédia romântica dos Estados Unidos
Filmes da Metro-Goldwyn-Mayer
Filmes dirigidos por Busby Berkeley
Filmes premiados com o Oscar de melhor som
Filmes de comédia musical da década de 1940
Filmes de comédia romântica da década de 1940
Filmes sobre adolescentes
Filmes em preto e branco
Filmes em língua inglesa
Filmes sobre música

Strike Up the Band


Ang Oisching ngalan niining mga mosunod:

Awstriya

 Oisching Graben, walog, Steiermark,
 Oisching (bukid sa Awstriya), Steiermark, Politischer Bezirk Bruck-Mürzzuschlag,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Awstriya

Oisching


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Amusurgus noorundi. Una ning gihulagway ni Otte, D. ug R.D. Alexander ni adtong 1983. Ang Amusurgus noorundi sakop sa kahenera nga Amusurgus, ug kabanay nga Trigonidiidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 State of Queensland

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa State of Queensland
Amusurgus (Trigonidiidae)

Amusurgus noorundi


Pentti Eskola (born 16 July 1938) is a Finnish athlete. He competed in the men's long jump at the 1964 Summer Olympics.

References

External links

1938 births
Living people
Athletes (track and field) at the 1964 Summer Olympics
Finnish male long jumpers
Olympic athletes for Finland
Place of birth missing (living people)

Pentti Eskola (athlete)


Bosna i Hercegovina:

 Bok, naselje u općini Orašje
 Bok Jankovac, naselje u općini Bosanska Gradiška

Hrvatska:

 Bok Palanječki, naselje u općini Martinska Ves, Sisačko-moslavačka županija
 Crkveni Bok, naselje u općini Sunja, Sisačko-moslavačka županija
 Drenov Bok, naselje u općini Jasenovac, Sisačko-moslavačka županija
 Ivanjski Bok, naselje u općini Sunja, Sisačko-moslavačka županija
 Savski Bok, naselje u općini Vrbje, Brodsko-posavska županija

Bok (čvor)


PMB – codice aeroportuale IATA dell'aeroporto Pembina Municipal, Pembina Intermedat (Dakota del Nord), Stati Uniti d'America

Pmb


An Mysteria minuta in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Dias hadton 1988. An Mysteria minuta in nahilalakip ha genus nga Mysteria, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Paraguay. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mysteria

Mysteria minuta


児玉 隆也(こだま たかや、1937年5月7日 - 1975年5月22日)は、日本のジャーナリスト。田中角栄の金脈問題追及で知られる。

経歴・人物
兵庫県芦屋市生まれ。終戦の1か月前、9歳のときに画家だった父を栄養失調で亡くす。以来、母が物売りや雑役婦をして家計を支えた。兵庫県立芦屋高等学校を卒業する年の2月、55歳で定年退職した母に、仕送りは要らないから、4年間、東京で勉強させてくれと乞い、早稲田大学第二政経学部に入学。働きながら大学に通う。21歳のときに岩波書店の月刊総合誌『世界』の懸賞原稿に入選する。

卒業する1年前から光文社の女性週刊誌『女性自身』の編集部でアルバイトをはじめ、卒業後に光文社に入社。引き続き同誌編集部に籍を置く。「シリーズ人間」などを担当。当時の編集長の櫻井秀勲が三島由紀夫に執筆依頼をした際、三島から「優秀な編集者を担当につけてほしい」という条件の要望があり、児玉が三島担当となる。その間、三島から勧められボディビルを始めたこともあった。児玉が「サリドマイド児」を取り上げた記事で各紙から批判され警視庁から事情聴取されるなど窮地に立たされた際、三島は「あれはいい記事だったよ」と児玉を励ました。1972年2月に児玉は同社を退社してフリーとなる。

『文藝春秋』編集長の田中健五に起用され、1974年11月特別号の田中角栄に関する大特集のうち、「田中角栄研究-その金脈と人脈」(立花隆)とともに掲載された「淋しき越山会の女王」で越山会の金庫番である佐藤昭(後に「佐藤昭子」と改名)と田中の関係及び田中派内での佐藤の影響力について執筆して一躍有名となる。「特集 田中角栄研究」により立花隆とともに第36回文藝春秋読者賞を受賞した。

しかし、その頃すでに肺癌に侵されており、1974年12月16日から1975年3月26日まで99日間、国立がんセンターに入院。退院して2ヶ月後に突然、睡眠・食事ができなくなり、数日後に国立がんセンターに再度入院したが、容体が急変してそのまま、1975年5月22日、38歳で死去。死因は心タンポナーデだった。

死去後、『一銭五厘たちの横丁』が第23回日本エッセイスト・クラブ賞を受賞した。

死後、児玉の生涯を映画化しようと、企画東宝、監督今井正、脚本山田信夫で伝記映画『愛はとこしえに』の制作が決定するが、突如、中止となった。この中止が江﨑真澄ら、政治家の圧力によるものであることを東宝の藤本真澄制作担当副社長が暴露。藤本は1975年10月に副社長を辞職した。

単行本
『市のある町の旅 : 人情と風土にあふれる朝市行脚』サンケイ新聞出版局 1973 (ディスカバー・ジャパン・ブックス)
『人間を生きている : 生きる自信への処方箋』いんなあとりっぷ 1973 (インナーブックス)
『人間直言 : 桐島洋子対談集』桐島洋子著,構成: 児玉隆也 ゆまにて 1974
『君は天皇を見たか : 「テンノウヘイカバンザイ」の現場検証』潮出版社 1975年2月 (ゼロックス) のち講談社文庫 1985年6月
『一銭五厘たちの横丁』写真・桑原甲子雄 晶文社、1975年。岩波現代文庫、2000年。ISBN 4006030126 第23回日本エッセイスト・クラブ賞受賞
『この三十年の日本人』新潮社、1975/7/1。新潮文庫、1983年9月。ISBN 410123602X
『ガン病棟の九十九日』新潮社、1975年9月。新潮文庫、1980年12月。ISBN 4101236011
『テレビ見世物小屋』 いんなあとりっぷ社 1975
『現代を歩く』新潮社 1976年2月
『みんな、やさしかったよ : 三百六十五日の愛の物語』サイマル出版会 1977
『淋しき越山会の女王 他六編』岩波現代文庫、2001年。ISBN 4006030312

執筆原稿
「子から見た母」(1958年8月 岩波書店『世界』)
「極限の中で、兵は天皇を想ったか」(1972年2月 潮出版社『潮』)
「週刊誌を泣かせる朝日新聞広告部」(1972年7月 噂『月刊噂』)
「角栄、天下平定後の武将地図」(1972年8月 講談社『現代』)
「あるアイヌ青年の二十四年」(1972年11月 いんなあとりっぷ社『いんなあとりっぷ』)
「巣立ち、稼ぎ、ひとり立ち」(1973年2月 東海大学出版会『望星』)
「津軽の白鳥艦隊司令長官」(1973年3月 いんなあとりっぷ社『いんなあとりっぷ』)
「『若き哲学徒』はなぜ救命ボートを拒んだのか」(1973年6月 文藝春秋『文藝春秋』)
「チッソだけがなぜ?」(1973年10月 文藝春秋『文藝春秋』)
「学徒出陣、三十年目の群像」(1973年12月 文藝春秋『文藝春秋』)
「同期の桜 成立考」(1974年2月 実業之日本社『週刊小説』)
「東伏見の憂鬱 『私学教育と私』にかえて」(1974年6月 早稲田大学校友会『早稲田学報』)
「元祖"ふるさとと人間"宮田輝"」(1974年8月 文藝春秋『文藝春秋』)
「淋しき越山会の女王」(1974年10月 文藝春秋『文藝春秋』)
「イタイイタイ病は幻の公害病か(追跡レポート)」(1975年2月 文藝春秋『文藝春秋』)
「ガン病棟の九十九日」(1975年6月 文藝春秋『文藝春秋』)
「さるのこしかけ」(1975年5月23日号-6月6日号 週刊朝日) ※絶筆

評伝
 坂上遼『無念は力 伝説のルポライター児玉隆也の38年』情報センター出版局、2003年。 ISBN 978-4795840928

脚注

参考文献

20世紀日本のジャーナリスト
日本の男性ジャーナリスト
光文社の人物
兵庫県立芦屋高等学校出身の人物
早稲田大学出身の人物
兵庫県出身の人物
肺癌で亡くなった人物
1937年生
1975年没

児玉隆也


A engenharia civil costeira e portuária é um ramo da engenharia civil com forte interface  com as ciências da oceanografia, meteorologia, mecânica dos fluidos, dentre outras, que trata do projeto, construção, monitoramento e análise de impactos de obras de engenharia que envolvam a região costeira, incluindo costas oceânicas, baías, lagunas e estuários. Entretanto, sendo uma área da Engenharia Civil, o profissional também possui formação básica dessa área que o habilita a atuar em obras e projetos clássicos da Engenharia Civil.

Formação
Atualmente o curso de engenharia civil costeira e portuária é ofertado no Brasil apenas pela Universidade Federal do Rio Grande (FURG). Tendo carga horária total de 4340 horas, distribuídas em cinco anos em disciplinas anuais e semestrais, nos turnos manhã e tarde. Além de conteúdos específicos das áreas Costeira e Portuária, os alunos também tem o currículo básico comum às Engenharias e também às disciplinas específicas da engenharia civil.

Atuação
Um engenheiro com essa formação tem a competência não somente para atuar na área clássica da engenharia civil, mas também em estudos costeiros, que significa ter o conhecimento de atividades atuantes no local em questão, que servirão de subsídio para todos os processos de engenharia. Outra área que é incluída na sua atuação é obras de proteção costeira, que inclui a análise de alternativas, o projeto, a construção e o estudo dos impactos das obras que serão utilizadas para proteção da costa.

Ligações Externas
Página oficial da Universidade Federal do Rio Grande
Página oficial da Escola de Engenharia da Universidade Federal do Rio Grande

Engenharia civil

Engenharia civil costeira e portuária


Ang Talatu ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Nāw-e Tālātū, suba nga anhianhi, Wilāyat-e Ghōr,
 Talatu (suba sa Apganistan), Wilāyat-e Ghōr,
 Tālatū, bukid, Wilāyat-e Ghōr,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Talatu


Progon i nasilje nad muslimanima Mjanmara je proces koji se tokom dužeg vremenskog perioda provodi nad muslimanima ove budističke države. Mjanmar, nekadašnja Burma, država je u Jugoistočnoj Aziji u kojoj je budizam religija većine stanovništva dok muslimani čine značajnu manjinu.
Dok su muslimani politički bili zastupljeni u Vladi premijera U Nua, situacija se dramatično pogoršala nakon državnog udara iz 1962. godine. Izuzev nekolicine koji su zadržali svoje položaje, većina muslimanskih predstavnika su smijenjeni sa svojih položaja u vladi i vojsci. Takvo stanje se institucionizovalo 1982. kada je burmanska vlada donijela na snagu propise kojima se uskraćuje državljanstvo svima koji nisu mogli dokazati burmansko porijeklo iz perioda prije 1823. godine. S obzirom da u takvoj situaciji nisu mogli ispuniti postavljene uslove, većina muslimana u toj državi lišeno je državljanstva i izbornog prava iako su u Mjanmaru živjeli po nekoliko generacija.

Najbrojniju skupinu muslimana u Mjanmaru čine pripadnici Rohingya naroda. Ovaj narod se našao na meti najgorih progona mjanmarskog vojnog režima. Izvještaj Ujedinjenih nacija navodi da su Rohingya muslimani jedan od najprogonjenijih naroda na svijetu. Od 1948. godine vlade Burme, odnosno Mjanmara, izvršile su 13 vojnih operacija protiv ovog naroda (uključujući periode 1975, 1978, 1989, 1991/92. i 2002. godine). Tokom ovih operacija, mjanmarske snage bezbjednosti oduzimale su posjede Rohingya, palile njihove džamije i počinile široko rasprostranjeno nasilje i pljačke, paljevine i silovanje pripadnika ovog naroda.

Pa i pored vojnih operacija uperenih protiv ovog nebudističkog naroda, Rohingye su podvrgnute čestoj krađi imovine i iznuđenju iste od strane vlasti, a mnogi su izloženi prinudnom radu. U nekim slučajevima, zemljište koje je oduzeto Rohingyama konfiskovano je i dodijeljeno lokalnom budističkom stanovništvu.

Historija
Rohingya narod živi na teritoriji današnjeg Mjanmara od 11. vijeka. Podatak o prvom muslimanu dokumentiran u historiji Burme (zabilježeno u Hmannan Yazawinu) vezan je za Byat Wia, koji potiče iz perioda vladavine Mona, kralja Thatona, otprilike iz perioda 1050. godine. Dvojica sinova njegovog brata, poznate kao braća Shwe Byin, ubijena su kao djeca zbog svoje islamske vjere ili zbog odbijanja prinudnog rada. Ovaj podatak je zabilježen u hronici Glass Palace Chronicle kralja Burme, pri čemu se navodi da dječaci nisu više vjerovali. Tokom rata, kralj Kyansittha poslao je lovca snajperistu da ih ubije.

Progoni prije savremenog doba
Burmanski kralj Bayinnaung (1550–1581) nametnuo je razna ograničenja muslimanskom stanovništvu iako nije bilo slučajeva stvarnog progona. Godine 1559, nakon osvajanja Pegua (sadašnjeg grada Bagoa), Bayinnaung je zabranio klanje životinja na islamski način, čime je zabranio muslimanima da konzumiraju halal meso. Također je zabranio obavljanje Kurban-bajrama i klanje kurbana.

U 17. vijeku, indijski muslimani koji žive u Arakanu su masakrirani, a nad njima su vršeni progoni. Ovi muslimani su se na ovo područje naselili zajedno sa Shah Shujom, mogulskim vladarom koji je pobjegao iz Indije nakon što je izgubio u sukobu koji se vodio na području Mogulskog carstva. U početku, arakanski pirat Sandathudama (1652–1687), koji je bio lokalni gusar Chittagonga i Arakana, dozvolio je Shuju i njegovim sljedbenicima da se tamo nastane. Nakon što je nastao spor između Sandatudame i Shuja, Sandutudama je ubio većinu Shujaovih sljedbenika, a sâm Shuja uspio je pobjeći od masakra.

Kralj Burme Bodawpaya (1782–1819) uhapsio je četiri istaknuta burmanska muslimanska imama iz Myedua i ubio ih u glavnom gradu Ava, nakon što su odbili jesti svinjetinu koja je muslimanima strogo zabranjena.

Britanska vladavina
Prema podacima iz 1921. godine, muslimansko stanovništvo Burme iznosilo je oko 500.000 stanovnika. Tokom britanske vladavine, burmanski muslimani smatrani su "indijskim" muslimanima, jer je većina Indijaca koji su u to doba živjeli u Burmi muslimani iako su se burmanski muslimani po mnogo čemu razlikovali od indijskih muslimana. Tako su indijski muslimani i hindusi kao i burmanski muslimani koji su smatrani Indijcima, kolektivno poznati pod nazivom "Kala".

Poslije prvog svjetskog rata, došlo je do porasta antiindijskog osjećanja. Postojalo je nekoliko razloga za takvo antiindijsko i antimuslimansko raspoloženje u tadašnjoj Burmi. U Indiji, vladajuće Mogalsko carstvo progonilo je mnoge budiste. Postojala je značajna konkurencija između indijskih migranata, koji su bili spremni da za manje novce rade u odnosu na Burmance. Velika depresija je intenzivirala ovu situaciju koja je još u većoj mjeri uticala na antiindijsko raspoloženje.

1930. godine potaknuti su antiindijski nemiri vezani uz problem rada u luci Yangon. Nakon što su indijski lučki radnici stupili u štrajk, britanska firma Stevedores pokušala je da uguši štrajk zapošljavanjem burmanskih radnika. Shvativši da će izgubiti posao, indijski radnici su se vratili na posao zbog čega su otpušteni prethodno angažovani burmanski radnici. Zbog novonastale situacije burmanski radnici su optužili indijske nakog čega je izbila pobuna. U luci je ubijeno najmanje 200 indijskih radnika a njih oko 2.000 je povređeno. Neredi su se brzo proširili širom Mjanmara (Burme) pri čemu su ciljevi bili Indijci i Muslimani.

Godine 1938. u Mjanmaru su ponovo izbili antimuslimanski nemiri. Moshe Yegar piše da su nerede raspirivali antibritanski i nacionalistički osjećaji a u javnosti su predstavljeni kao antimuslimanski kako ne bi izazivali odgovor Britanaca. Ipak, britanska vlada je reagovala na nemire i demonstracije. Mjanmarske novine su tokom nereda vršile agitaciju protiv muslimana i Britanaca.

Japanska vladavina

Panglong, grad u Britanskoj Burmi naseljen muslimanima je u potpunosti uništen tokom japanske invazije na Burmu. Ma Guanggui, pripadnik muslimanskog naroda Hui postaje vođa samoodbrambenih snaga Panglonga formiranih od stane Su a po naredbi kineskog Kuomintanga kako bi se borili protiv japanske invazije na Panglong 1942. godine. Palong sa preko 200 domaćinstava biva uništen a izbjeglo stanovništvo se sklanja u Yunnan i Kokang.
Tokom drugog svjetskog rata, Japanci su lahko osvojili područja koja su naseljavale Rohinje porazivši ih pri čemu je oko 40.000 pripadnika ovog naroda uspjelo pobjeći u Chittagong nakon ponovnog masakra od strane burmanskih i japanskih snaga.

Također pogledajte
 Narod Rohingya

Reference

Vanjski linkovi
 Myanmar's Muslims "The Oppressed of the Oppressed", IHRC.org.uk

Islamofobija
Islam u Mjanmaru
Nasilje protiv muslimana
Politika Mjanmara


Baiami glenelgi là một loài nhện trong họ Stiphidiidae.

Loài này thuộc chi Baiami. Baiami glenelgi được M.R. Gray miêu tả năm 1981.

Chú thích

Tham khảo

Baiami

Baiami glenelgi


An Pyrotrichus vitticollis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Leconte hadton 1862. An Pyrotrichus vitticollis in nahilalakip ha genus nga Pyrotrichus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pyrotrichus

Pyrotrichus vitticollis


Ruda, rude ili rudače, prirodni spojevi (koncentrirani na pojedinim mjestima u Zemljinoj kori) u kojima se nalaze metali u takvoj količini koja omogućuje rentabilno dobijanje odgovarajućeg metala.

Hrvatska:

 Rude (Samobor), naselje grada Samobora, Zagrebačka županija
 Rude Pribićke, naselje u općini Krašić, Zagrebačka županija

Rude (čvor)


Niels Olsen (født 28. december 1948 i Faxe, Danmark) er en dansk tidligere roer.

Olsen var styrmanden i den danske toer med styrmand, der deltog ved OL 1964 i Tokyo. Danskerne sluttede på tredjepladsen ud af fem både i det indledende heat, og kom derefter ind på sidstepladsen i det efterfølgende opsamlingsheat. Dermed var de ude af konkurrencen.

Referencer

Eksterne henvisninger

Roere fra Danmark
Personer fra Faxe
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1964

Niels Olsen (roer)


An Rhamphochromis in uska genus han Actinopterygii. An Rhamphochromis in nahilalakip ha familia nga Cichlidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Rhamphochromis

Rhamphochromis


Hyllos (Ὕλλος) – w mitologii greckiej syn Heraklesa.

Przodkowie
Hyllos był synem Heraklesa, największego z herosów mitologii greckiej, syna Zeusa i Alkmeny, i Dejaniry. Co więcej, był ulubieńcem swych rodziców. Na świat przyszedł w Kalidonie, na początku małżeństwa syna Zeusa z Dejanirą. Alternatywna wersja widzi jako jego matkę Omfale. Herakles wybrał mu imię od widzianego w czasie swej bytności u Omfale właśnie dopływu lydijskiej rzeki Hermos, dopływ ten z kolei czerpał swą nazwę od imienia giganta Hyllosa. Pierre Grimal określa jednak taką wersję mitu jako błędną, powstała ona też dość późno. Podobnie wypowiada się Grimal na temat wersji mitu uznającej matką Hyllosa Melite, nimfy z wyspy Feaków, a Herakles miał go spłodzić na wygnaniu po morderstwie swych synów. Klasyczne źródła nic jednak nie mówią, jakoby Herakles bawił na wygnaniu u Feaków. Urodził się Hyllos jeszcze zanim Herakles został skazany na lidyjską niewolę. Wychowywał go Keyks, władający w Trachis, gdyż Herakles był wtedy zajęty swymi bohaterskimi dokonaniami. Gdy Herakles był na wygnaniu u Keyksa, Hyllos osiągnął już wiek męski. W innej wersji po śmierci ojca Hyllos został adoptowany przez Ajgimiosa, króla Dorów, a jego imię stało się eponimem jednego z trzech doryckich szczepów.

Śmierć ojca
Kiedyś Dejanira wysłała go na poszukiwanie ojca. Było to już po tym, jak z zazdrości wyprała koszulę męża we krwi centaura Nessosa. Środek na wierność okazał się trucizną. Hyllos odnalazł ojca, gdy ten miał już na sobie śmiercionośną tunikę i konał. Hyllos przeniósł ojca do podnóża góry Ojta. Wysłuchał tam ostatniej woli herosa, zgodnie z którą pojął za żonę Iole.

Wódz Heraklidów
Po śmierci herosa Hyllosowi przyszło stanąć na czele potomków bohatera, Heraklidów. Zostali oni wypędzeni z Peloponezu albo też sami uciekli, obawiając się Eurysteusa. Na obczyźnie, w Attyce skupili się wokół Hyllosa. Wedle jednej z wersji to Hyllos pozbawił życia Eurysteusa. W końcu zamieszkał w Tebach z Alkmeną. Podjął on próbę powrotu z Heraklidami na półwysep za pomocą siły, źle zrozumiał bowiem przepowiednię wyroczni. Wyzwał więc władcę Arkadii Echemosa na pojedynek, w razie zwycięstwa miał przejąć jego królestwo. Przegrana miała zaś skutkować wygnaniem Heraklidów przez następne półwiecze. Hyllos nie dał rady swemu przeciwnikowi. Poniósł śmierć, a ciało jego pogrzebano w Megarze.

Wersja mitu dotycząca Feaków podaje, że Hyllos stanął kiedyś na czele wyprawy tego ludu. W efekcie założył kolonię w Ilirii, gdzie, walcząc o stada byków, poniósł śmierć. Imię jego przeszło do historii jako eponim Hyllejczyków epirskich.

Jan Parandowski zamiast pisać o Hyllosie czyni syna Heraklesa z Hylasa, uznawanego przez innych autorów za przyjaciela herosa, a syna Tejodamasa z Dryopów.

Przypisy

Bibliografia

Herosi w mitologii greckiej

Hyllos


Pereiro là một đô thị thuộc bang Ceará, Brasil. Đô thị này có diện tích 432,881 km², dân số năm 2007 là 15681 người, mật độ 36,22 người/km².

Ghi chú

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Ceará

Pereiro


Festiwal Kaszy Gryczaki – festiwal kulinarny poświęcony kaszy gryczanej i potrawom z niej przyrządzanym, który ma miejsce w Janowie Lubelskim, w Parku Misztalec, począwszy od 2002.

W ramach festiwalu organizowana jest prezentacja zagród, twórców ludowych, odbywają się konkursy na potrawy regionalne oraz nalewki, jak również wybór Miss Gryczaków. Imprezę patronatem obejmuje Wojewoda Lubelski. W 2017 gościem festiwalu był Karol Okrasa, a w 2016 grał zespół After Party.

Przypisy

Festiwale kulinarne
Kasze
Festiwale w Polsce
Kuchnia lubelska
Kultura w Janowie Lubelskim

Gryczaki


Južnoameričko prvenstvo u nogometu 1937. je bilo 14. kontinentalno nogometno takmičenje Južne Amerike. Turnir je odigran u Argentini od 27. decembra 1936. do 1. februara 1937. godine. Na prvenstvu je učestvovalo šest ekipa. Argentina je peti put u svojoj historiji osvojila šampionsku titulu. Drugo mjesto je osvojio Brazil a treće Urugvaj. Raúl Toro, reprezentativac Čilea je bio najbolji strijelac prvenstva sa sedam postignutih golova.

Format takmičenja
Na prvenstvu Južne Amerike je učestvovalo šest ekipa: domaćin Argentina, te Peru, Brazil, Urugvaj, Paragvaj i Čile.Bolivija i Kolumbija su se povukli sa  turnira. Primijenjen je Bergerov sistem te je prvak bila ekipa koja skupi najveći broj poena.

Igrači

Lokacija stadiona

Utakmice

Baraž
Zbog istog broja poena između Argentine i Brazila, igrao se baraž.

Tabela

Lista strijelaca
7 golova
  Raúl Toro

5 golova

  Alberto Zozaya

  Severino Varela

4 gola

  Luizinho

  Rodolpho Barteczko

3 gola

  Francisco Varallo

  Carvalho Leite

  Juan Píriz

2 gola

  Vicente de la Mata
  Enrique García
  Alejandro Scopelli

  Niginho
  Roberto
  Aurelio González

  Amadeo Ortega
  Teodoro Fernández
  Jorge Alcalde

1 gol

  Afonsinho
  Bahia
  Manuel Arancibia
  José Avendaño
  Arturo Carmona
  Guillermo Riveros

  Guillermo Torres
  Juan Amarilla
  Adolfo Erico
  Martín Flor
  Raúl Núñez Velloso
  Alejandro Villanueva

  Adolfo Magallanes
  Jose Maria Lavalle
  Adelaido Camaiti
  Eduardo Ithurbide
  Segundo Villadóniga

Reference

Vanjski linkovi

 Južnoameričko nogometno prvenstvo 1937, rsssf.com

1937. u nogometu
1937. u Argentini

1937
Sportska takmičenja u Argentini


Kiwix is 'n gratis en oopbron vanlyn webblaaier geskep deur Emmanuel Engelhart en Renaud Gaudin in 2007. Dit is eers bekendgestel om vanlyn toegang tot Wikipedia toe te laat, maar het sedertdien uitgebrei om ander projekte van die Wikimedia-stigting, publieke domein- tekste van Project Gutenberg, baie van die Stack Exchange- webwerwe en baie ander hulpbronne in te sluit. Kiwix is beskikbaar in meer as 100 tale en word by verskeie hoëprofielprojekte ingesluit.

Beskrywing
Die sagteware is ontwerp as 'n vanlyn leser vir webinhoud. Dit kan gebruik word op rekenaars sonder 'n internetverbinding, rekenaars met 'n stadige of duur verbinding, of om sensuur te vermy. Dit kan ook gebruik word terwyl jy reis (byvoorbeeld op 'n vliegtuig of trein).

Verwysings

Eksterne skakels

Vrye sagteware

Kiwix


An Ramphotyphlops robertsi in uska species han Typhlopidae nga ginhulagway ni Couper, Covacevich, Wilson hadton 1998. An Ramphotyphlops robertsi in nahilalakip ha genus nga Ramphotyphlops, ngan familia nga Typhlopidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ramphotyphlops

Ramphotyphlops robertsi


Ajdir eller  Axdir () er en by i Rifbjergene i det nordlige Marokko med  indbyggere.

Byen ligger i provinsen Al Hoceïma i regionen Tanger-Tetouan-Al Hoceima. omkring 7 km fra byen Al Hoceïma. Den er tæt bebygget og ligger i pendlerafstand til Al Hoceïma. Dette har givet en dynamisk vækst og anledning til en del moderne arkitektur.

Historie
Ajdir var mellem 1921 og 1926 hovedstad for Rifrepublikken.

På den lokale berberdialekt, tarifit, betyder Aŷdīr murfæstning. Ordet kommer antagelig fra punisk.

Kilder og henvisninger

Byer i Marokko

Ajdir


Elektroforeza (grč. ηλεκτρο - elektro = struja + φορέω – foreza = nositi) je  kretanje električno nabijenih čestica u otopini  pod uticajem prostorno jednoobraznog   električnog polja.  To se koristi kao analitički i preparativni metod koji je razvijen u (bio)hemiji, a usavršen primjenom u molekularnoj biologiji.

Primjena
Smjer kretanja čestice zavisi o polarnosti  njenog naboja, a brzina kretanja povećava se sa brojem naboja i jačinom  električnoga polja, dok  opada s  porastom  veličine čestice. Elektroforetska analiza bioloških makromolekula, kao što su  nukleinske kiseline i bjelančevine, izvodi  se na agaroznim i poliakrilamidnim gelovima različite poroznosti, koja se određuje prema veličini čestica.  Nakon bojenja, imunske  reakcije ili  radioaktivnog obilježavanja, te  fotografskog snimanja gela,  dobija se slika ili grafički prikaz koji se zove elektroforetogram.
U suvremenoj praksi, elektroforeza rutinski i nezamjenljivi metod analize serumskih  i tkivnih bjelančevina,  u određivanju čistoće pripravaka nukleinskih kiselina i u sekvencizanju  nukleotida u nukleinskim kiselinama.   Jedna od varijanti elektroforeze  je izoelektričko fokusiranje.

Elektroforeza se izvodi u uvjetima koji omogućavaju prirodnu konformaciju makromolekula  nakon potpune denaturacije. Kombinacijom tih metoda na istom gelu dobija se dvodimenzionalna elektroforeza, koja, samo   na jednom elektroforetogramu, može otkriti više hiljada bjelančevina ili se mogu registrirati one koje nedostaju.

Teorijske osnove
Suspendirane čestice imaju  površinski električni naboj,  koji je pod snažnim uticajem  površine adsorbirane  vrste,na koju vanjsko električno polje usmjerrava elektrostatske Coulombove sile. Prema teoriji o dvoslojnosti, svi površinski naboji tečnosti su kontrolirani  difuznim slojem iona, koji ima isto apsolutno punjenje, ali suprotnog predznaka u odnosu na  površinski naboj. Električno polje također  ispoljava sile na  ione u difuznom sloju, koje imaju suprotni smjer  od onog na površinski naboj. Ova potonja sila zapravo se  ne primjenjuje na čestice, nego na ione u difuznom sloju, koji  se nalaze na određenoj udaljenosti od površine čestica, a dio se prenosi sve do površine čestica, putem   viskoznog  stresa. Ovaj dio sile se također označava kao snaga elektroforetskog zaostajanja.

Kada se primjenjuje električno polje i  kada se analiziraju naelektrisane čestice u stabilnom kretanje kroz difuzni sloj, ukupna rezultirajuća sila je nula:

S obzirom na otpor za kretanje čestica zbog viskoznosti  disperzanta, u slučaju niskog  Reynoldsovog broja i umjerene snage  električnog polja E,  brzina drifa dispergiranih  čestica v je jednostavno proporcionalna primenjenom  polju, što  elektroforetsku  mobilnost μe definira kao:

Najpoznatiju i naširoko korištenu  teoriju elektroforeze razvio  je  Smoluchowski, 1903.

,

gdje je:
 εr = dielektrična konstanta  medija disperzije,
ε0  =  dielektrična konstanta slobodnog prostora
(C² N−1 m−2), η  =  dinamična viskoznost disperzijskog medija (Pa s), i
ζ  =  zeta potencijal (odnosno  elektrokinetički potencijal  klizajuće površine u dvostrukom sloju).

Teorija Smoluchowskog je vrlo moćna, jer važi za dispergirane čestice bilo kojeg  oblika,  u bilo kojoj koncentraciji. Nažalost, ona ima ograničenja  valjanosti, jer, naprimjer, činjenica je  da ne uključuje Debeyevu dužinu κ-1. Međutim, Debyeva dužina mora biti važna za elektroforezu, kao što se vidi na priloženoj slici. Povećanje debljine dvostrukog sloja (DL) dovodi do uklanjanja tačke zaostajanja snage dalje od površine čestice. Kada je DL deblji, mora biti.manja sila retardacije.

Detaljna teorijska analiza pokazala je  da je teorija Smoluchowski važeća samo za dovoljno tanke DL, kada je  radijus čestica a mnogo veći od Debeyeve dužine:

.

Ovaj model  "tankod dvostrukog sloja" nudi ogromne mogućnosti pojednostavljenja, ne samo za teoriju elektroforeze, već i  za mnoge druge elektrokinetičke teorije. Ovaj model je važeći za većinu vodenih sistema, gdje je Debyeva dužina obično samo nekoliko nanometara. To ne vrijedi  samo za nano-koloide u otopini sa ionskom jakosti blizu vode.

Teorija Smoluchowskog  također zanemaruje doprinos  površinske provodljivosti. U modernoj teoriji to se ispoljava  kao uvjet malih Dukhinovog broja:

U nastojanju za proširenja opsega važenja elektroforetske teorije, uzet je u obzir suprotni asimptotski slučaj, kada je Debyeva dužina veća od  radijusa čestice:

.

U ovim okolnostima,  "debeli dvostruki sloj", Hückel predviđa slijedeće veze za elektroforetsku mobilnost:

.

Ovaj model je upotrebljiv za neke  nanočestice i nepolarne tečnosti,  gdje je Debyeva dužina mnogo veća nego u uobičajenim slučajevima.

Postoji nekoliko analitičkih teorija koje uključuju površinsku provodljivost i eliminiraju ograničenja malog Dukhinog broja,  a pioniri su bili  Overbeek i Booth. Moderne, rigorozne teorije vrijede za bilo koji zeta potencijal i često bilo koji  aκ proizlaze uglavnom iz Dukhin-Semenikhinove teorije.

U  ograničenju tankog dvostrukog sloja, ove teorije potvrđuju numeričko rješenje problema  O'Briena i Whitea.

Također pogledajte
Afinitetna elektroforeza
Kapilarna elektroforeza
Dielektroforeza
Gel-elektroforeza
Imunoelektroforeza
Izoelektrično fokusiranje
Izotahoforeza
Elektroforeza pulsirajućeg polja

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

 List of relative mobilities

Elektromagnetizam
Elektroforeza
Koloidna hemija
Analitička hemija

Elektroforeza


Hawkingstraling is die teoretiese termiese straling van 'n swartstraler wat buite 'n swartkolk se waarnemingshorison vrygestel word. Dit druis teen die intuïsie in, want as gewone elektromagnetiese straling eers binne die waarnemingshorison is, kan dit nie ontsnap nie.

Die straling is genoem na die fisikus Stephen Hawking, wat in 1974 'n teoretiese argument vir die bestaan daarvan ontwikkel het. Die Hawkingstraling is vermoedelik baie flou en kan glad nie deur huidige teleskope waargeneem word nie.

Hawkingstraling verminder die massa en rotasie-energie van swartkolke en veroorsaak dus teoreties dat hulle verdwyn. Swartkolke wat nie op 'n ander manier massa versamel nie, sal dus vermoedelik krimp en eindelik nie meer bestaan nie. Dit sal uiters stadig gebeur by alle swartkolke behalwe die heel kleinstes. Die stralingstemperatuur is omgekeer eweredig aan dié van die swartkolk se massa; mikroswartkolke sal dus vermoedelik meer straling vrystel en gouer verdwyn.

Verwysings

Skakels

Swartkolke
Ruimteverskynsels

Hawkingstraling


Kaliwatan sa alibangbang ang Emmelina devriesi. Una ning gihulagway ni Landry ug Cees Gielis ni adtong 1992. Ang Emmelina devriesi sakop sa kahenera nga Emmelina, ug kabanay nga Pterophoridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Guadeloupe
 Ecuador
 Galapagos Islands

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Guadeloupe
Insekto sa Galapagos Islands
Emmelina
Insekto sa Igwador

Emmelina devriesi


Jean the Match-Maker er en amerikansk stumfilm fra 1910 af Laurence Trimble.

Medvirkende
 Florence Turner
 Charles Kent
 Mary Fuller
 Ralph Ince

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1910

Jean the Match-Maker


An Triplophysa daqiaoensis in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Linxian Ding hadton 1993. An Triplophysa daqiaoensis in nahilalakip ha genus nga Triplophysa, ngan familia nga Balitoridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Triplophysa

Triplophysa daqiaoensis


Bone Yard è un album raccolta di Adam Bomb, uscito il 23 agosto 2004 per l'Etichetta discografica Z Records.

Tracce

Formazione
 Adam Bomb - voce, chitarra
 Kenny Aaronson - basso
 Steve Stevens - chitarra
 Alan St.John - tastiere
 Bobby Couchinard - batteria
 Michael Lee Smith - cori
 Thommy Price - batteria
 Garry Tyler Moore - basso
 Danny Steiner - batteria
 Jerry Martini - sassofono
 Phil Feit - basso
 Gregg Gerson - batteria
 Jimmy Crespo - chitarra
 Cliff Williams - basso, cori
 Chuck Ruff - batteria
 K.K. McKay - basso
 Jeff Consi - batteria
 Sandy Slavin - batteria
 Tm Stevens - basso
 Mick Taylor - chitarra
 Nicky Hopkins - piano
 Paul Pesco - batteria, tastiere

Bone Yard