Kaliwatan sa alasiwsiw ang Asarcogryllacris maxima. Una ning gihulagway ni Andrey Vasil'evich Gorochov ni adtong 2005. Ang Asarcogryllacris maxima sakop sa kahenera nga Asarcogryllacris, ug kabanay nga Gryllacrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Thayland

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Thayland
Asarcogryllacris

Asarcogryllacris maxima


An Scopelosaurus argenteus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Maul hadton 1954. An Scopelosaurus argenteus in nahilalakip ha genus nga Scopelosaurus, ngan familia nga Notosudidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Scopelosaurus

Scopelosaurus argenteus


Komenda Wojewódzka Straży Granicznej Wołyńska w Łucku – organ dowodzenia Straży Granicznej w II Rzeczypospolitej w latach 1922 – 1923.

Formowanie i zmiany organizacyjne
Wykonując postanowienia uchwały Rady Ministrów z 23 maja 1922 roku o powołaniu Straży Granicznej, Minister Spraw Wewnętrznych z dniem 1 września 1922 wprowadził w formacji nową organizację wewnętrzną. Ostatecznie nazwę "Baony Celne" na "Straż Graniczną" zmieniono rozkazem Ministra Spraw Wewnętrznych z 9 listopada 1922 roku. Granicę wschodnią podzielono na odcinki wojewódzkie. Komendy wojewódzkie Straży Granicznej przyjęły nazwy województw. Komendant podlegał w sprawach służby granicznej wojewodzie, a pod względem dyscyplinarnym, administracyjnym i regulaminowym głównemu komendantowi Straży Granicznej. Komendantom wojewódzkim za pośrednictwem komend powiatowych podlegały wszystkie bataliony Straży Granicznej stacjonujące w obrębie województwa.
Komenda Główna Straży Granicznej wyznaczyła z dniem 1 września 1922 roku obsadę personalną Komendy Wojewódzkiej Straży Granicznej w Łucku.

Kadra komendy wojewódzkiej
Stan na dzień 1 września 1922:
 komendant – płk Władysław Nowakowski
 zastępca komendanta – kpt. Władysław Ochab
 oficer do specjalnych zleceń – kpt. Wacław Bandurski
 oficer ordynansowy – ppor. Piotr Marzecki

Struktura organizacyjna
Dyslokacja według stanu na dzień 1 grudnia 1922
 Komenda wojewódzka w Łucku
 Komenda Powiatowa Straży Granicznej w Korcu
 36 batalion Straży Granicznej – Ujście
 9 batalion Straży Granicznej – Korzec
 26 batalion Straży Granicznej – Milatyn
 Komenda Powiatowa Straży Granicznej w Krzemieńcu
 35 batalion Straży Granicznej – Ostróg
 6 batalion Straży Granicznej – Dederkały
 25 batalion Straży Granicznej – Łanowce

Przypisy

Bibliografia

Komendy wojewódzkie Straży Granicznej
Wojsko Polskie w Łucku
Komendy wojewódzkie Straży Granicznej (1922–1923) rozmieszczone na granicy polsko-radzieckiej

Komenda Wojewódzka Straży Granicznej w Łucku


Brinckochrysa scelestes là một loài côn trùng trong họ Chrysopidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Banks miêu tả năm 1911.

Chú thích

Tham khảo

Brinckochrysa

Brinckochrysa scelestes


An Parioglossus triquetrus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Rennis ngan Douglass Fielding Hoese hadton 1985. An Parioglossus triquetrus in nahilalakip ha genus nga Parioglossus, ngan familia nga Ptereleotridae. Ginklasipika han IUCN an species komo kulang hin datos. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Parioglossus

Parioglossus triquetrus


An Pachytodes longipes in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Friedrich-August von Gebler hadton 1832. An Pachytodes longipes in nahilalakip ha genus nga Pachytodes, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pachytodes

Pachytodes longipes


Il Dunfermline Athletic Football Club, meglio noto come Dunfermline, è una società calcistica scozzese con sede a Dunfermline, militante in Scottish Championship, secondo livello del calcio scozzese.

Nel suo palmarès ci sono due Scottish Cup, conquistate nel 1961 e nel 1968.

Storia
Il club fu fondato nel 1885, dopo una scissione all'interno del Dunfermline Cricket Club, società che nel 1874 aveva istituito una prima sezione calcistica. Inizialmente squadra amatoriale, diventò professionista nel 1899, quando esordì in Scottish Cup.

Nel 1912 entrò a far parte dei campionati nazionali, disputando la Scottish Division Two. Durante la Prima Guerra Mondiale sospese la propria attività e tornò a giocare in Division Two a partire dal 1921. Vinse la seconda serie nel 1926 e fu dunque promosso in Scottish Division One, dove rimase due stagioni prima di retrocedere. Ebbe poi un'altra parentesi in massima serie tra le stagioni 1934-35 e 1936-37.

Alla ripresa dei campionati nel secondo dopoguerra, il Dunfermline partecipò di nuovo alla seconda serie. Nel 1950 perse la finale di Scottish League Cup contro l'East Fife (3-0). Riconquistò la Division One una prima volta nel 1955 e poi nel 1958, aprendo il periodo più lungo di militanza in massima serie.

Gli anni sessanta furono i più prolifici per il Dunfermline: in Division One si classificò due volte al 3º posto (1964-65 e 1968-69) e tre volte al 4° (1961-62, 1965-66 e 1967-68). Inoltre vinse la Scottish Cup nel 1961 contro il Celtic (2-0, ebbe poi la rivincita nella finale del 1965), e nel 1968 contro gli Hearts (3-1). La vittoria della Coppa di Scozia permise al Dunfermline di disputare la Coppa delle Coppe 1968-1969: arrivò fino in semifinale, battendo tra le altre squadre anche gli inglesi del , ma a quel punto fu eliminato dallo .

Dagli anni settanta i risultati iniziarono a declinare fino alla retrocessione nella stagione 1974-75. Il club trascorse il periodo successivo tra la First Division e la Second Division, diventate seconda e terza serie. Nel 1987 riuscì a salire in Premier Division, ma non la tenne a lungo né in quel caso né con le successive promozioni; soltanto dal 2000 si mantenne stabilmente in massima serie (nel frattempo diventata Scottish Premier League).

Si classificò 4° nella stagione 2003-04 e nella stessa arrivò in finale di Scottish Cup, in cui fu sconfitto dal Celtic (1-3); poi disputò altre due finali nel 2006 (Coppa di Lega) e nel 2007 (ancora Coppa di Scozia), ma perse entrambe, sempre contro il Celtic. Sempre nel 2007 arrivò ultimo in campionato e retrocesse. Ritornò in SPL per la stagione 2011-12, ma si piazzò all'ultimo posto e ridiscese in First Division, dove dovette scontare una penalità di 15 punti per l'entrata in amministrazione controllata, tanto bastò per retrocedere ancora.

Relegato in Scottish League One, il Dunfermline ci rimase per tre stagioni, finché nel 2016 conseguì la promozione in Scottish Championship, dove è arrivato 5° nella stagione 2016-17 e 4° nella stagione 2017-18, eliminato poi a quarti di finale dei play-off dal Dundee United. In Championship 2018-19 si classifica al 7º posto; nel campionato successivo, interrotto per la pandemia di COVID-19, arriva 6º.

In Championship 2020-21 si piazza al quarto posto e accede al primo turno di play-off, dove viene eliminato dal Raith Rovers. Al contrario, nella stagione 2021-22 rimane in bassa classifica e, giunto al nono posto, accede agli spareggi promozione/retrocessione contro le piazzate della League One: la sconfitta al primo turno contro il  sancisce la retrocessione.

Stadio
Il Dunfermline gioca le proprie partite interne all'East End Park, stadio costruito nel 1885 e avente una capacità di 11.480 posti.

Il Dunfermline nella cultura di massa
Heather Thomson, co-protagonista del romanzo breve Gli invitti (incluso nella raccolta Ecstasy) di Irvine Welsh vive a Dunfermline e rinfaccia al marito Hugh, con cui è in grave crisi coniugale, di aver rinnegato il suo tifo per la squadra locale fingendo di essere un sostenitore dei Rangers di Glasgow per compiacere un superiore al lavoro e conclude tra sé:

"È stata l'ultima goccia. Un uomo che cambia la donna lo si può perdonare, ma uno che cambia squadra...dimostra totale mancanza di carattere.
È uno che ha perso ogni senso di che cos'è importante nella vita. Non potrei mai stare con uno così."

Palmarès

Competizioni nazionali

1960-1961, 1967-1968

Division One: 3
1988-1989, 1995-1996, 2010-2011

Division Two: 4
1925-1926, 1985-1986, 2015-2016, 2022-2023

Competizioni giovanili

1987-1988

Altri piazzamenti

Terzo posto: 1964-1965, 1968-1969

Secondo posto: 1912-1913, 1933-1934, 1954-1955, 1957-1958, 1972-1973, 1986-1987, 1993-1994, 1994-1995, 1999-2000
Terzo posto: 1932-1933, 1949-1950, 1992-1993, 2008-2009, 2009-2010

Finalista: 1964-1965, 2003-2004, 2006-2007
Semifinalista: 1963-1964, 1965-1966, 2008-2009

Finalista: 1949-1950, 1991-1992, 2005-2006
Semifinalista: 1989-1990, 1996-1997, 1997-1998

Finalista: 2007-2008
Semifinalista: 1994-1995, 1995-1996

Secondo posto: 2013-2014

Semifinalista: 1968-1969

Statistiche e record

Partecipazione ai campionati

Statistiche nelle competizioni UEFA
Tabella aggiornata alla fine della stagione 2020-2021.

Record
 Maggior affluenza di pubblico: 27,816 vs , 1968
 Miglior vittoria in campionato: 11-2 vs. Stenhousemuir, 1930
 Peggior sconfitta in campionato: 10-0 vs. Dundee, 22 marzo 1947
 Peggior sconfitta in assoluto: 17-2 vs. Clackmannan, Midland League, 1891
 Record di presenze: Norrie McCathie, 576 (497 in campionato), 1981-1996
 Record di gol: Charles Dickson, 212 (154 in campionato), 1955-1964
 Acquisto più costoso: £540,000 al Girondins de Bordeaux per Istvan Kozma, 9 agosto 1989
 Acquisto più remunerativo: £650,000 dal  per Jackie McNamara, 4 ottobre 1995

Organico

Rosa 2020-2021
Aggiornata al 27 febbraio 2021

Rosa 2019-2020
Aggiornata al 25 dicembre 2019

Rosa 2018-2019
Aggiornata al 31 gennaio 2019

Rosa 2017-2018

Rosa 2016-2017

Rosa 2010-2011

Note

Altri progetti

Collegamenti esterni

Dunfermline Athletic Football Club


Suba ang Sungai Simpangdungun sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Jambi, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa amihanan sa Jakarta ang ulohan sa nasod. Ang Sungai Simpangdungun mao ang bahin sa tubig-saluran sa Sungai Batanghari.

Ang mga gi basihan niini

Sungai Batanghari tubig-saluran
Mga suba sa Provinsi Jambi

Sungai Simpangdungun


普済寺(ふさいじ)は、静岡県浜松市中区広沢にある曹洞宗の寺院。山号は広沢山。本尊は釈迦如来。

歴史
寒巌義尹(1217年1300年)の開山により創建されたと伝えられるが、実際にこの寺が創建されたのは吉良氏の開基により華蔵義曇(1375年1455年)が現在の浜松市寺島の地に建立した随縁寺に始まり、1432年(永享4年)現在の場所に移され普済寺と号した。

1570年(元亀元年)には徳川家康によって焼かれたが、その後家康によって復興された。江戸時代には江戸幕府から朱印状が与えられた。1945年(昭和20年)に焼失し、現在の堂宇の多くはその後に再建されたものである。

境内には北山稲荷がある。日本三大稲荷の一つである妙厳寺(豊川稲荷)は普済寺の末寺である。

外部リンク
 寺写真紀行(普済寺)
 浜松情報BOOK(普済寺)

曹洞宗の寺院
浜松市の寺
浜松市中区の歴史
寺ふさいし
浜松市中区の建築物

普済寺 (浜松市)


Kaliwatan sa insekto ang Psococerastis bengalensis. Una ning gihulagway ni Hermann Julius Kolbe ni adtong 1883. Ang Psococerastis bengalensis sakop sa kahenera nga Psococerastis, ug kabanay nga Psocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indya
 Malaysiya
 Nepal

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Malaysiya
Insekto sa Nepal
Psococerastis
Insekto sa Indiya

Psococerastis bengalensis


Kaliwatan sa murag-anay ang Pseudomicrotermes alboniger. Una ning gihulagway ni Erich Wasmann ni adtong 1911. Ang Pseudomicrotermes alboniger sakop sa kahenera nga Pseudomicrotermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Pseudomicrotermes

Pseudomicrotermes alboniger


Ang Surakhak ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Darah-ye Sūrākhak, suba nga anhianhi, Bādghīs,
 Sūrākhak, bukid, Sar-e Pul,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Surakhak


Kahenera sa mga insekto ang Bizarrifrons. Ang Bizarrifrons sakop sa kabanay nga Philopteridae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Bizarrifrons

Bizarrifrons


Lívið við Louie (enskt Life with Louie) er ein amerikonsk sjónvarpsteknifilmsrøð. Sjónvarpsteknifilmsrøðin hevur verið at sæð í sjónvarpsrásini hjá Fox Kids í m.a. Danmark, Norra og USA. Søgan snýr seg fyrst og fremst um Louie Anderson, men eisini familjan hjá Louie.

Teknifilmar

Lívið við Louie


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Gestroana pannosa. Una ning gihulagway ni Tumbrinck ni adtong 2014. Ang Gestroana pannosa sakop sa kahenera nga Gestroana, ug kabanay nga Tetrigidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Nugini sa Papua

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Nugini sa Papua
Gestroana

Gestroana pannosa


An Neolamprologus obscurus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Max Poll hadton 1978. An Neolamprologus obscurus in nahilalakip ha genus nga Neolamprologus, ngan familia nga Cichlidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Neolamprologus

Neolamprologus obscurus


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Episactus. Ang Episactus sakop sa kabanay nga Episactidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Episactus

Episactus


Ang سپينكی غر ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Spīnkay Ghar (bukid sa Apganistan, Nangarhār),
 Spīnkay Ghar (kabukiran sa Apganistan, Uruzgān, lat 32,47, long 65,70),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

سپينكی غر


Stenasellus rigali là một loài chân đều trong họ Stenasellidae. Loài này được Magniez miêu tả khoa học năm 1991.

Chú thích

Tham khảo

Stenasellus

Stenasellus rigali


An Etheostoma caeruleum in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Storer hadton 1845. An Etheostoma caeruleum in nahilalakip ha genus nga Etheostoma, ngan familia nga Percidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Etheostoma

Etheostoma caeruleum


The Rainbow is a BBC television three-episode serial of 1988 directed by Stuart Burge, adapted from the D. H. Lawrence novel The Rainbow (1915).

Outline
Ursula Brangwen is the eldest child of Will Brangwen, a farmer, and his wife Anna. She has a fascination with rainbows and one day she runs away from home looking for the pot of gold at the end of one.

As a teenager, Ursula has a crush on Winifred Inger, her gym mistress at the girls' high school, and she also has romantic feelings for Anton Skrebensky, who is at the boys' high school. They spend a lot of time together, including hill walking. Ursula agrees to become a nude model for a local artist, but she walks out after he makes a pass at her. She is jealous when Winifred gets engaged to her Uncle Henry. Ursula and Anton leave school. He joins the army and goes to fight in the Second Boer War, while she moves to London and gets a job as a schoolteacher at an elementary school in the East End of London, where she has to fend off unwanted advances from the headmaster of the school.

A year later, in the spring of 1901, Ursula returns to the farm and meets Anton, just home from the war, and they begin an affair. Ursula also starts to work for the Derbyshire miners union. When she thinks she is pregnant, Anton wants to marry her, but she turns him down, and he goes away. After fighting off an attempted rape by two miners, Ursula gets a telegram from Anton to say he has married someone else and has been posted to British India.

During a rainstorm, a rainbow appears, and Ursula packs a suitcase and again runs away from home, chasing the rainbow.

Her story is continued in D. H. Lawrence's novel Women in Love.

Cast
 Imogen Stubbs as Ursula Brangwen
 Robyn Cooper as Young Ursula Brangwen
 Martin Wenner as Anton Skrebensky
 Kate Buffery as Winifred Inger
 Colin Tarrant as Will Brangwen
 Jane Gurnett as Anna Brangwen
 John Evitts as Mr Harby
 John Tams as Mr Brunt
 Clare Holman as Gudrun Brangwen
 Roy Spencer as Vicar
 Emma Kedge as Ethel
 Martin Bettridge as Billy Brangwen
Tom Bell as Old Tom Brangwen
Jon Finch as Uncle Tom
Eileen Way as Lydia Brangwen
Claire Thompson as Catherine
Kathryn Brown as Cassie
Tom Bailey as Williams
Paul Duke as Billy
Emma Chambers as Margaret
Sarah-Jane Holm as Dorothy
Fabia Drake as Aunt Olga
David Beames as Uncle Fred
Phyllida Hewatt as Mrs Phillips
Amelda Brown as Maggie Schofield
Marjie Lawrence as Ethel
Lola Almudevar as Catherine Brangwen
Dilys Hamlett as Dr Frankstone
Sarah Crowden as Catherine Phillips
Cate Hamer as Louisa Phillips
John MacKay as Eddie
Graeme Aston as Wright
Graham Barlow as Hill
Annette Kashdan as Cassie
Amy Bell as Young Anna Brangwen
Laurie Eastwood as Margaret Brangwen
Suzy Roper as Theresa Brangwen
Aran Bell as Clem Phillips
Brian Hickey as David Schofield

References

External links

1988 British television series debuts
1988 British television series endings
1980s British drama television series
British historical television series
BBC television dramas
Television series by BBC Studios
BBC Birmingham productions
1980s British television miniseries
Television series set in the 1910s
Television shows based on British novels
English-language television shows
Television shows set in Derbyshire
Films based on works by D. H. Lawrence
Films directed by Stuart Burge

The Rainbow (BBC serial)


Cryphoecina deelemanae là một loài nhện trong họ Hahniidae. Chúng được miêu tả năm 1997 bởi Deltshev, và chỉ được tìm thấy ở Montenegro. Ban đầu, chúng được đặt trong họ Hahniidae, đến năm 2017 thì được chuyển về họ Cybaeidae.

Chú thích

Tham khảo

Cryphoecina
Động vật được mô tả năm 1997

Cryphoecina deelemanae


Andriej Aleksiejewicz Trofimuk (ros. Андрей Алексеевич Трофимук, biał. Андрэй Аляксеевіч Трафімук, ur. 16 sierpnia 1911 w Chwedkowiczach, w powiecie kobryńskim, w guberni grodzieńskiej, zm. 24 marca 1999 w Nowosybirsku) – radziecki geolog i mineralog, Bohater Pracy Socjalistycznej (1944).

Życiorys
W 1933 ukończył Kazański Uniwersytet Państwowy pracował w biurze geologicznym trustu Ludowego Komisariatu Przemysłu Ciężkiego ZSRR, w 1934 został starszym geologiem, a w 1937 kierownikiem naukowym laboratorium w Ufie, w 1938 obronił pracę kandydacką. W latach 1940-1942 był głównym geologiem trustu "Iszymbajnieft", 1942-1950 głównym geologiem trustu "Basznieft", a 1950-1953 głównym geologiem Gławniefterazwiedki Ministerstwa Przemysłu Naftowego ZSRR, następnie zastępcą dyrektora i 1955-1957 dyrektorem Wszechzwiązkowego Naftowo-Gazowego Instytutu Naukowo-Badawczego w Moskwie. Prowadził badania geologiczne, kierował wierceniami poszukiwawczymi, przyczyniając się m.in. do odkrycia dewońskich złóż ropy naftowej, a 1953-1954 kierował wyprawą naukową do Chin. W 1957 został organizatorem i dyrektorem Instytutu Geologii i Geofizyki Syberyjskiego Oddziału Akademii Nauk ZSRR, którym kierował do 1988. W latach 1962-1973 był profesorem i kierownikiem katedry Wydziału Geologiczno-Geofizycznego Nowosybirskiego Uniwersytetu Państwowego, 1988-1999 doradcą Prezydium Akademii Nauk ZSRR/Rosyjskiej Akademii Nauk i honorowym dyrektorem Instytutu Geologii i Geofizyki Syberyjskiego Oddziału Akademii Nauk ZSRR/Zjednoczonego Instytutu Geologii, Geofizyki i Mineralogii Syberyjskiego Oddziału Rosyjskiej Akademii Nauk. Doprowadził do odkrycia wielu złóż gazu i ropy na Syberii. W 1953 został członkiem korespondentem, a w 1958 członkiem rzeczywistym Akademii Nauk ZSRR, 1958-1961 był zastępcą, a 1961-1988 I zastępcą przewodniczącego Syberyjskiego Oddziału Akademii Nauk ZSRR. W 1949 otrzymał tytuł doktora, a w 1969 profesora. Opublikował prawie 500 prac naukowych.

Odznaczenia i nagrody
 Medal Sierp i Młot Bohatera Pracy Socjalistycznej (24 stycznia 1944)
 Order Lenina (sześciokrotnie - 24 stycznia 1944, 8 maja 1948, 29 kwietnia 1967, 17 września 1975, 14 sierpnia 1981 i 20 sierpnia 1986)
 Order "Za zasługi dla Ojczyzny" IV klasy (23 lutego 1998; nie przyjął odznaczenia)
 Order Rewolucji Październikowej (12 sierpnia 1971)
 Order Czerwonego Sztandaru Pracy (dwukrotnie - 19 marca 1959 i 16 sierpnia 1961)
 Nagroda Stalinowska (dwukrotnie - 1946 i 1950)
 Nagroda Państwowa Federacji Rosyjskiej (1994)

Przypisy

Bibliografia
 Трофимук Андрей Алексеевич (ros.)

Bohaterowie Pracy Socjalistycznej
Laureaci Nagrody Stalinowskiej
Odznaczeni Orderem Czerwonego Sztandaru Pracy
Odznaczeni Orderem Lenina
Odznaczeni Orderem Rewolucji Październikowej
Urodzeni w 1911
Zmarli w 1999

Andriej Trofimuk


An Aulacorhynchus caeruleogularis in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Gould hadton 1854. An Aulacorhynchus caeruleogularis in nahilalakip ha genus nga Aulacorhynchus, ngan familia nga Ramphastidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Aulacorhynchus

Aulacorhynchus caeruleogularis


An Dorcadion loarrense in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Berger hadton 1997. An Dorcadion loarrense in nahilalakip ha genus nga Dorcadion, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dorcadion

Dorcadion loarrense


Ang Cerro de los Pinos ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Cerro de los Pinos (bukid sa Arhentina, Provincia del Neuquén),
 Cerro de los Pinos (bukid sa Arhentina, Provincia de Tucumán),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina

Cerro de los Pinos


Cá thu vua (danh pháp hai phần: Scomberomorus cavalla) là một loài cá trong họ Cá thu ngừ. Cá thu vua phân bố ở phía tây Đại Tây Dương và Vịnh Mexico. Nó là một loài hải sản quan trọng đối với cả thương mại và giải trí.

Cá thu vua là một loài cá có kích thước trung bình, thường nặng 30 pound, nhưng được biết là vượt quá 90 pound. Toàn bộ cơ thể được bao phủ bởi vảy rất nhỏ, hầu như không thể nhìn thấy, dính lỏng lẻo.

Hình ảnh

Chú thích

Tham khảo

C
Cá thương mại
Cá thể thao
Cá thu
Động vật được mô tả năm 1829
Cá ăn được
Cá Đại Tây Dương

Cá thu vua


Jan Veenhof (ur. 28 stycznia 1969) – holenderski piłkarz występujący na pozycji obrońcy.

Kariera piłkarska
Od 1988 do 2005 roku występował w FC Groningen, Omiya Ardija, Den Bosch, Tirana, Toronto Lynx i Veendam.

Bibliografia

Holenderscy piłkarze
Piłkarze FC Groningen
Piłkarze Omiya Ardija
Piłkarze FC Den Bosch
Piłkarze KF Tirana
Piłkarze SC Veendam
Ludzie urodzeni w Leeuwarden
Urodzeni w 1969

Jan Veenhof


Maciej Sienkiewicz (ur. 21 stycznia 1980, zm. 25 grudnia 2017) – polski zawodnik i sędzia rugby.

Życiorys
Rugby jako zawodnik uprawiał od 21. roku życia. W latach 2001–2005 reprezentował barwy Skry Warszawa, zdobywając w barwach tegoż klubu w 2004 brązowy medal mistrzostw Polski 7. Następnie w latach 2006–2009 był zawodnikiem AZS-AWF Warszawa, zdobywając w tym czasie mistrzostwo Polski XV w 2008, wicemistrzostwo w 2006 oraz mistrzostwo Polski 7 w latach 2006, 2008 i 2009. Po zakończeniu kariery zawodniczej w 2009 udzielał się jako sędzia. Był członkiem Kolegium Sędziów Polskiego Związku Rugby. Sędziował między innymi 12 meczów na poziomie ekstraklasy oraz 19 na poziomie I ligi. Z sukcesami uprawiał także triathlon, a także biegi maratońskie.

Przypisy

Polscy zawodnicy rugby union
Rugbyści AZS AWF Warszawa
Sportowcy Skry Warszawa
Urodzeni w 1980
Zmarli w 2017
Pochowani na cmentarzu komunalnym Północnym w Warszawie

Maciej Sienkiewicz


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Leva jordanica. Una ning gihulagway ni Boris Petrovich Uvarov ni adtong 1933. Ang Leva jordanica sakop sa kahenera nga Leva, ug kabanay nga Acrididae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Israel

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Israel
Leva

Leva jordanica


Ang Yōkh ngalan niining mga mosunod:

Apganistan

 Yōkh (suba nga anhianhi sa Apganistan, Badakhshān),
 Yōkh (suba nga anhianhi sa Apganistan, Wilāyat-e Takhār),

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Apganistan

Yōkh


Supermassive Black Hole è un singolo del gruppo musicale britannico Muse, pubblicato il 19 giugno 2006 come primo estratto dal quarto album in studio Black Holes & Revelations.

Descrizione
Il brano è cantato interamente in falsetto dal cantante Matthew Bellamy e si distingue dalle precedenti canzoni del gruppo per le sonorità più elettroniche.

Pubblicazione
Supermassive Black Hole è stato annunciato dal gruppo il 24 aprile 2006, rivelando che sarebbe stato pubblicato fisicamente il 19 giugno dello stesso anno. Due giorni dopo l'annuncio, lo stesso ha rivelato che il singolo sarebbe stato reso disponibile anche per il download digitale una settimana prima della sua pubblicazione attraverso il sito ufficiale dei Muse, anticipando tuttavia la data al 9 maggio a causa della trasmissione radiofonica avvenuta in anteprima mondiale attraverso il programma radiofonico Jo Wiley Show su BBC Radio 1 il giorno precedente.

Il singolo è stato successivamente inserito nella colonna sonora del videogioco FIFA 07 e all'interno della colonna sonora del film Twilight. Il brano inoltre è presente nell'elenco dei brani musicali scaricabili dal videogioco musicale Guitar Hero III: Legends of Rock nella sezione "Muse Pack", che comprende anche i brani Stockholm Syndrome ed Exo-Politics.

Video musicale
Il videoclip del brano è stato diretto da Floria Sigismondi ed è stato girato interamente a Los Angeles. Il gruppo si è affidato alla regista italiana grazie alle sue visioni particolari e oniriche, ereditate dal suo lavoro di fotografa e di regista di videoclip internazionali come Tourniquet di Marilyn Manson.

Tracce
CD, 7", download digitale

DVD

Formazione
Gruppo
 Matthew Bellamy – voce, chitarra, tastiera
 Chris Wolstenholme – basso, cori
 Dominic Howard – batteria, percussioni

Produzione
 Rich Costey – produzione, ingegneria del suono, missaggio, registrazione
 Muse – produzione, registrazione aggiuntiva
 Vlado Meller, Howie Weinberg – mastering
 Claudius Mittendorfer – assistenza tecnica, registrazione, assistenza missaggio
 Tommaso Colliva – assistenza tecnica, registrazione aggiuntiva
 Myriam Correge, Ross Peterson, Eddie Jackson, Ryan Simms – assistenza tecnica
 Max Dingle – assistenza missaggio

Classifiche

Note

Collegamenti esterni

Supermassive Black Hole


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Antaxius florezi. Una ning gihulagway ni Bolívar, I. ni adtong 1900. Ang Antaxius florezi sakop sa kahenera nga Antaxius, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Portugal
 Espanya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Portugal
Insekto sa Espanya
Antaxius

Antaxius florezi


A prova do ski cross feminino do Campeonato Mundial de Esqui Estilo Livre de 2017 foi disputada eno dia 18 de março em Serra Nevada,na Espanha.  Participaram 21 esquiadoras de 13 nacionalidades.

Medalhistas

Resultados

Qualificação
21 esquiadores participaram do processo qualificatório. As 16 melhores avançaram para as quartas de final.

Eliminatória
A seguir os resultados da fase eliminatória.

Quartas de final

Bateria 1

Bateria 3

Bateria 2

Bateria 4

Semifinal

Bateria 1

Bateria 2

Final

Pequena final

Grande final

Ligações externas

 Site da Federação Internacional de Esqui

Campeonato Mundial de Esqui Estilo Livre de 2017

Campeonato Mundial de Esqui Estilo Livre de 2017 - Ski cross feminino


Kaliwatan sa kasili ang Conger marginatus. Una ning gihulagway ni Achille Valenciennes ni adtong 1850. Ang Conger marginatus sakop sa kahenera nga Conger, ug kabanay nga Congridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Hawaii
Conger

Conger marginatus


is a 2018 Japanese television drama, starring Kento Yamazaki, Mugi Kadowaki, Mackenyu, Yuko Araki, Jun Shison and Masaki Suda. It aired on Sundays at 22:30 (JST) on NTV from January 7, 2018.

The short series titled  is distributed exclusively via Hulu Japan. The series is 9-minutes length episodes that are told from other characters's perspectives after Eight is kissed and/or dies, as well as 'what if' stories where the characters decide to do things differently from the original series.

Cast
 Kento Yamazaki as Otaro Dojima / Eight
 Mugi Kadowaki as Saiko Sato (Kissing Woman)
 Mackenyu as Takauji Namiki
 Yuko Araki as Mikoto Namiki
 Hayato Sano as Hiroyuki Hasebe
 Jun Shison as Kazuma Osanai
 Masaki Suda (special appearance) as Kazunori Harumi
 Hio Miyazawa as Michinari Hotei
 Akane Hotta as Nao Mori
 Erika Karata as Marin Aota
 Ai Yamamoto as Nanako Koyanagi
 Yoshinori Okada as Koichi Nezu
 Ken Mitsuishi as Akira Dojima
 Kaoru Okunuki as Mitsuyo Dojima
 Tomohisa Yuge as Tsuji
 Meikyo Yamada as Takeru Namiki
 Hitomi Takahashi as Kyoko Namiki
 Mantaro Koichi as Gunji Arai

References

External links

Japanese drama television series
2018 Japanese television series debuts
2018 Japanese television series endings
Nippon TV dramas

Todome no Kiss


Chư Rcăm là một xã thuộc huyện Krông Pa, tỉnh Gia Lai, Việt Nam.

Xã Chư Rcăm có diện tích 204,78 km², dân số năm 2000 là 4.018 người, mật độ dân số đạt 20 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Chư Rcăm


An Malpulutta kretseri in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Deraniyagala hadton 1937. An Malpulutta kretseri in nahilalakip ha genus nga Malpulutta, ngan familia nga Osphronemidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Malpulutta

Malpulutta kretseri


Signochrysa caliptera là một loài côn trùng trong họ Chrysopidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được Banks miêu tả năm 1920.

Chú thích

Tham khảo

Signochrysa

Signochrysa caliptera


Brühl, città della Renania Settentrionale-Vestfalia in Germania
 Brühl, comune del Baden-Württemberg in Germania

 Heinrich von Brühl (1700-1763), politico tedesco
 Daniel Brühl (1978), attore tedesco

 Brühl, antica strada di Lipsia, in Germania

Brühl


The An'gol Line is a non-electrified railway line of the Korean State Railway in Manp'o city, Chagang Province, North Korea, running from Mun'ak on the Pukbunaeryuk Line to An'gol.

Route

A yellow background in the "Distance" box indicates that section of the line is not electrified.

References

Railway lines in North Korea
Standard gauge railways in North Korea

Angol Line


Il Giona è un torrente che nasce dal Monte Tamaro, nel Canton Ticino in Svizzera nella Valle della Grassa di Dentro, a più di 1800 metri s.l.m..

Percorso
Dopo circa 2 km entra in territorio italiano, a quota 665 metri s.l.m. in provincia di Varese, nel comune di Veddasca.
Attraversando una stretta gola, correndo lungo la Val Veddasca, possiede una pendenza media del 4,5% nei suoi 10,2 km di lunghezza, sfocia nel Lago Maggiore a quota 193 metri s.l.m. nel comune di Maccagno, all'altezza del Parco Giona.
Attraversa i comuni di Gambarogno in Svizzera e di Veddasca, Curiglia con Monteviasco, Dumenza e Maccagno in Italia.
Durante il suo percorso tra le montagne coperte di boschi, riceve numerosi torrenti che contribuiscono ad aumentarne la portata mentre l'elevata pendenza dell'alveo rende le sue acque turbolente caratterizzate da un substrato di massi e ghiaia. Alcuni di questi torrenti sono il Laveree, il Ri, il Viascola o Viaschina e il Crana.
La relativa abbondanza di portata solida, quindi, va a costituire vasti depositi alluvionali alla foce.

La sua fauna ittica
Il torrente Giona riveste particolare importanza dal punto di vista ittico per la qualità del suo habitat fluviale che ospita prevalentemente Salmonidi, Ciprinidi e Cottidi, in particolare trota fario, temolo, cavedano, vairone e scazzone.

Sfruttamento idrico
Parte della portata del torrente viene sfruttata a fini idroelettrici, con due derivazioni. Il secondo impianto, in particolare, deve alimentare una centrale idroelettrica per la produzione annua di 3.500.000 kWh, con una tubazione in acciaio del diametro di 1,2 metri. L'impianto utilizza un dislivello di 40 metri per una portata media stimata di 3 metri cubi al secondo.

Inquinamento
La qualità delle sue acque è moderatamente alterata dall'esistenza di inquinamento organico.

Voci correlate
 Lago Maggiore
 Maccagno

Altri progetti

Fiumi del Canton Ticino
Fiumi della provincia di Varese
Affluenti del Lago Maggiore

Giona (torrente)


Whalsay, (norrønt Hvalsey), er sætt-størsta oyggin í Hetlandi, og hevur næstflest íbúgvar (eftir Mainland), í 2004 hevði oyggin 1034 íbúgvar.

Høvuðsvinnan á oynni er fiskivinna, og størsta bygdin er Symbister har bátahavnin er. Ferjusamband er frá Laxo til Vidlin á Mainland, oyggin hevur eisini ein flogvøll í Skaw.

Vitjunarverd støð á oynni, eru m.a. tvey hús frá bronsuøldini, Benie Hoose og Yorie Biggins.

Keldur

Slóðir úteftir

Oyggjar í Hetlandi

Whalsay


Kaliwatan sa alibangbang ang Hepialus unimacula. Una ning gihulagway ni Daniel ni adtong 1940. Ang Hepialus unimacula sakop sa kahenera nga Hepialus, ug kabanay nga Hepialidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Hepialus

Hepialus unimacula


Pirapó là một đô thị thuộc bang Rio Grande do Sul, Brasil. Đô thị này có diện tích 291,741 km², dân số năm 2007 là 2988 người, mật độ 10,24 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Rio Grande do Sul

Pirapó


Crna Gora:

 Bačevac (Rožaje), naselje u općini Rožaje

Hrvatska:

 Bačevac (Gradina), naselje u općini Gradina, Virovitičko-podravska županija

Bačevac


Kaliwatan sa isda ang Citharichthys valdezi. Una ning gihulagway ni Fernando Cervigón ni adtong 1986. Ang Citharichthys valdezi sakop sa kahenera nga Citharichthys, ug kabanay nga Paralichthyidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Citharichthys

Citharichthys valdezi


Shahzad Munshi is a Pakistani politician who was a Member of the Provincial Assembly of the Punjab, from May 2013 to May 2018.

Early life and education
He was born on 27 November 1969 in Lahore.

He graduated from Government Dayal Singh College, Lahore in 1989 from where received the degree of the Bachelor of Science.

Political career
He was elected to the Provincial Assembly of the Punjab as a candidate of Pakistan Muslim League (N) on reserved seat for minorities in 2013 Pakistani general election.

References

Living people
Punjab MPAs 2013–2018
Pakistan Muslim League (N) politicians
1969 births

Shahzad Munshi


Szczawno-Zdrój là một thị trấn thuộc huyện Wałbrzyski, tỉnh Dolnośląskie ở miền tây nam Ba Lan. Thị trấn có diện tích 15 km². Đến ngày 1 tháng 1 năm 2011, dân số của thị trấn là 5598 người và mật độ 380 người/km².

Tham khảo

Thành phố và thị trấn ở Dolnośląskie
Wałbrzyski

Szczawno-Zdrój


Studnia z Kosówką – jaskinia w Dolinie Małej Łąki w Tatrach Zachodnich. Wejście do niej znajduje się w Wyżniej Świstówce, w pobliżu Jasnego Awenu, na wysokości 1835 metrów n.p.m. Jej długość wynosi 5 metrów, a deniwelacja 4 metry.

Opis jaskini
Jaskinię stanowi studnia z okrągłym otworem wejściowym o średnicy około 2,5 m. Z jej dna odchodzą dwie krótkie i ciasne szczeliny.

Przyroda
W jaskini brak jest nacieków. Przez większość roku na jej dnie zalega płat śniegu. Na ścianach rosną paprocie, porosty, mchy i glony.

Historia odkryć
Brak jest danych o odkrywcach jaskini. Jej plan i opis sporządziła I. Luty przy współpracy H. Hercman w 1979 roku.

Przypisy

Jaskinie polskich Tatr
Jaskinie Tatr Zachodnich

Studnia z Kosówką


Doce Batalha é uma competição americana de culinária produzida pela Triage Entertainment e foi ao ar no Food Network. Ele foi ao ar no início de novembro até o final de dezembro, nos Estados Unidos entre o dia de Ação de Graças e o Natal. O primeiro episódio estreou em 9 de novembro de 2014 e tornar-se anualmente um concurso com vários spin-offs, incluindo Spring Baking Championship, Halloween Baking Championship, e Kids Baking Championship.

Rodadas
Cada episódio tem duas rodadas. A primeira rodada é o "Preliminar de Calor", onde os padeiros deve criar pequenos bolos em torno de um tema do feriado (geralmente biscoitos ou bolos pequenos). A pessoa que vence a primeira rodada começa com vantagem de ir para a próxima rodada e não falou sobre isso, até o tema da segunda rodada é anunciado. (A vantagem normalmente varia. Ex: Chegando a trocar ingredientes/sabores ou ficar dez minutos de ajuda de um convidado especial).

A segunda rodada é a "Principal Calor", onde os competidores ficar mais tempo do que a primeira rodada para criar uma maior confecção (no tamanho ou quantidade) que se atém ao tema do feriado do episódio. A meio principal de calor, há muitas vezes um curveball jogado no que tem a padaria adaptar ou alterar os seus planos. (Ex: Em "Sinais do Tempo", eles disseram para fazer biscoitos, além de sua bundt bolos).

Apresentador & Juízes
A primeira de três temporadas foram apresentadas por Bobby Deen. Na quarta temporada Jesse Palmer assumiu a função de apresentador.

Bolo de Duff Goldman (famosamente conhecida por popular Ace of Cakes), Pastry Chef Nancy Fuller (apresentadora recorrente do reality do Food Network "Farmhouse Rules') e Baker Lorraine Pascale (uma ex-modelo do Reino Unido que virou chef) serve como permanente juízes do reality.

Série
Artigo: Lista de Férias de Cozimento Campeonato episódios

Referências

Ligações externas

Programas de televisão dos Estados Unidos que estrearam em 2014
Programas de televisão em língua inglesa
Programas do Food Network

Doce Batalha


An Empecta sogai in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Marc Lacroix hadton 1989. An Empecta sogai in nahilalakip ha genus nga Empecta, ngan familia nga Melolonthidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Empecta

Empecta sogai


Vạn Thắng là một xã thuộc huyện Nông Cống, tỉnh Thanh Hóa, Việt Nam.

Xã có diện tích 9,3 km², dân số năm 1999 là 7378 người, mật độ dân số đạt 793 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Vạn Thắng, Nông Cống


Snjeguljica i sedam patuljaka () američki je animirani film snimljen 1937. u produkciji Walt Disney Picturesa, a distributer je bio RKO Radio Pictures. Zasnovan je na njemačkoj bajci Snjeguljica, koju su napisala braća Grimm. To je bio prvi dugometražni animirani igrani film i najstariji iz Serije animiranih klasika Walta Disneya. Priču su adaptirali umjetnici crtači Dorothy Ann Blank, Richard Creedon, Merrill De Maris, Otto Englander, Earl Hurd, Dick Rickard, Ted Sears i Webb Smith. David Hand bio je glavni režiser, dok su William Cottrell, Wilfred Jackson, Larry Morey, Perce Pearce i Ben Sharpsteen režirali individualne sekvence. To je priča o šarmantnoj mladoj princezi koju spašava grupa od sedam simpatičnih patuljaka od njene zle maćehe, kraljice.

Snjeguljica je premijerno prikazana u pozorištu Carthay Circle Theatre 21. decembra 1937, nakon čega je uslijedilo nacionalno izdanje 4. februara 1938, s međunarodnom zaradom od osam miliona dolara na samom početku prikazivanja, što je nakratko oborilo rekord za najvišu zaradu zvučnog filma u to vrijeme. Popularnost filma dovela je do toga da je više puta prikazivan u kinima sve dok nije doživio kućno videoizdanje 1990-ih. Prilagođen za inflaciju, to je jedan od filmova s najvišom zaradom na sjevernoameričkim kino-blagajnama.

Na 11. dodjeli "Oscara" Walt Disney nagrađen je počasnim Oscarom, a film je nominiran za Oscara za najbolju originalnu muziku. U Sjedinjenim Državama upisan je u Nacionalni filmski registar 1989, a Američki filmski institut uvrštava ga 2008. na listu 100 najvećih američkih filmova. Također se pojavljuje i na listi vrhunskih 10 najvećih američkih animiranih filmova svih vremena. Disneyjeva obrada bajki imala je ogroman kulturni utjecaj, što je kasnije povećalo popularnost tematskih parkova, videoigara i brodvejskih mjuzikla. Ovim filmom ustanovljena je medijska franšiza Disneyja.

Radnja
Snjeguljica je princeza koja živi sa svojom maćehom, koja je po prirodi sujetna i zla kraljica. Kraljica strahuje da bi Snjeguljicina ljepota mogla nadmašiti njenu, pa je prisiljava da radi kao sobarica i svakodnevno pita svoje čarobno ogledalo "Ko je najljepši od svih?" Tokom nekoliko godina ogledalo je uvijek odgovaralo da je kraljica najljepša, što ju je činilo zadovoljnom.

Na samom početku filma čarobno ogledalo saopćava kraljici da je sada Snjeguljica najljepša na svijetu. Ljubomorna kraljica naređuje lovcu da odvede Snjeguljicu u šumu i da je tamo ubije. Ona dalje zahtijeva od lovca da se vrati sa srcem Snjeguljice u kutiji od dragulja kao dokaz da je ubijena. Međutim, lovac ne može pomisliti da ubije Snjeguljicu. On sa suzama u očima moli za oproštaj, otkrivajući joj da je kraljica želi vidjeti mrtvu, i poziva je da pobjegne u šumu i da se ne vraća. Izgubljena i uplašena, princeza se sprijateljuje sa stvorenjima iz šume koja je dovode do jedne kolibe duboko u šumi. U kuhinji kolibe može se vidjeti sedam malih stolica, tako da Snjeguljica uviđa da je to neuredni dom sedam siročadi.

U stvarnosti, koliba pripada sedmorici odraslih patuljaka, pod imenom Učo, Ljutko, Srećko, Pospanko, Stidljivko, Kihavko i Glupko, koji rade u obližnjem rudniku. Po povratku kući, oni su uznemireni kada su primijetili da je njihova koliba čista i posumnjali su da je uljez ušao u njihov dom. Patuljci su pronašli Snjeguljicu na spratu gdje spava na njihova tri kreveta. Snjeguljica se budi i vidi patuljke kako sjede pored njenog kreveta i zatim im se predstavlja. Svi patuljci su joj na kraju izrazili dobrodošlicu u svom domu nakon što su saznali da ona zna dobro kuhati i postremati kuću. Snjeguljica danju čuva kuću patuljcima dok oni rade u rudniku u potrazi za zlatom, a noću svi pjevaju, sviraju i plešu.

U međuvremenu, kraljica otkriva da je Snjeguljica još živa zato što ogledalo opet odgovara da je Snjeguljica najljepša na svijetu i otkriva da srce u kutiji dragulja zapravo pripada svinji. Koristeći magiju da sebe maskira kao babu, kraljica stvara otrovnu jabuku koja će "vječno uspavati" onoga ko je pojede, a tu kletvu može skinuti samo "prvi ljubavni poljubac". Kraljica dolazi do kolibe dok su patuljci bili odsutni, ali životinje su se preplašile njenim prisustvom i odjurile su da pronađu patuljke. Kraljica nagovara Snjeguljicu da zagrize otrovanu jabuku. Kada je Snjeguljica zaspala Kraljica proglašava da će ona biti najljepša na svijetu. Uto se patuljci vraćaju zajedno sa životinjama dok Kraljica napušta kolibu i oni se daju u potjeru za njom. Uspjeli su da je uhvate kod litice. Ona pokušava da gurne kamen prema njima, ali prije nego što je ona uspjela to učiniti, munja udara u liticu, uzrokujući da ona pada u ponor u sigurnu smrt. Isti kamen koji je gurala prema patuljcima sada je pao preko nje.

Kada su se patuljci vratili u svoju kolibu i pronašli su Snjeguljicu prividno mrtvu i u samrtnom snu koji je uzrokovao napitak. Ne želeći da je sahrane u zemlju, oni je umjesto toga stavljaju u stakleni lijes obrubljen zlatom na jednoj čistini u šumi. Zajedno sa šumskim stvorenjima, oni paze na nju. Nakon nekog vremena, princ, koji se ranije bio upoznao i zaljubio u Snjeguljicu, saznaje za njen vječni san i posjećuje njen lijes. Tužan zbog njene prividne smrti, on je ljubi, ali to razbija čaroliju i ona se budi. Patuljci i životinje se svi raduju dok princ vodi Snjeguljicu ka svom dvorcu.

Uloge

 Adriana Caselotti – Snjeguljica: Snjeguljica je mlada princeza. Ona je kćerka velikog kralja čija je žena umrla kada je Snjeguljica bila vrlo mlada. Njena zla maćeha je prisilila da radi kao sobarica u zamku. Uprkos tome, ona je vesela, i ponaša se naivno.
 Lucille La Verne – Zla kraljica: Kraljica je maćeha Snjeguljice. Kada joj čarobno ogledalo kaže da je Snjeguljica najljepša, ona odmah angažuje lovca da je ubije u šumi. Nakon što otkriva da Snjeguljica nije ubijena, ona se prerušava kao stara vještica i koristi otrovnu jabuku da otruje Snjeguljicu.
 Harry Stockwell – Princ: Princ je prvi put vidio Snjeguljicu kako pjeva na izvoru želja. Odmah se zaljubljuje u nju i njen glas. Kasnije se ponovo pojavio kako bi je oživio.
 Roy Atwell – Učo: Vođa sedam patuljaka, Učo nosi naočale a često miješa riječi.
 Pinto Colvig – Ljutko: On u početku ne odobrava prisustvo Snjeguljice u kući patuljaka ali je kasnije upozorava na prijetnju koju predstavlja kraljica i žuri da joj pomogne shvativši da je ona u opasnosti, i predvodi njeno spasavanje. On ima najveći nos od svih patuljaka, a često je viđan s jednim okom zatvorenim.
 Otis Harlan – Srećko: On je po prirodi veseo patuljak i obično je prikazivan nasmijan.
 Pinto Colvig – Pospanko: On je uvijek umoran i ponaša se lakonski u većini situacija. Sterling Holloway, koji će kasnije snimiti glas za mnoge druge likove Disneyjevih filmova, bio je u konkurenciji da bude glas Pospanka.
 Scotty Mattraw – Stidljivko: Bio je najstidljiviji od patuljaka, i često mu je bilo neugodno zbog sve pažnje koja je bila usmjerena na njega.
 Billy Gilbert – Kihavko: Ime Kihavko dobio je zbog njegovog izuzetno moćnog kihanja čiji je uzrok polenska groznica. Njegovo kihanje moglo je da otpuše čak i najteže predmete u sobi.
 Eddie Collins – Glupko: Glupko je jedini patuljak koji nema bradu. On je nespretan i nijem. Srećko objašnjava da on jednostavno "nikada nije ni pokušao" da govori. U traileru filma, Walt Disney opisuje Glupka kao "finog, ali nekako prostodušnog". Walt Disney je imao na umu Mela Blanca da bude glas Glupka.
 Moroni Olsen – Čarobno ogledalo: Rob iz Čarobnog ogledala pojavljuje kao zelena maska u oblaku dima. Kraljica ga redovno pita ko je najljepši na svijetu.
 Stuart Buchanan – Lovac: Uprkos njegovog statusa kod kraljice kao plaćeni ubica, lovac ne može da zamisli da ubije Snjeguljicu, čak i kada mu je kraljica naredila da donese princezino srce.

Produkcija

Snimanje

Rad na snimanju Snjeguljice i sedam patuljaka započeo je početkom 1934. godine i u junu iste godine u New York Timesu Walt Disney je najavio snimanje svog prvog igranog filma, koji bi trebao da bude objavljen u produkciji Walt Disney Productionsa. Prije Snjeguljice i sedam patuljaka, Disney studio je bio prvenstveno uključen u produkciju kratkog animiranog filma o Mickeyu Mouseu i serije Silly Symphonies. Disney se nadao da će ojačati prestiž i prihode svog studija sa dugometražnim filmovima. Procjenjivalo se da bi Snjeguljica mogla biti snimljena sa budžetom u visini od 250.000 dolara; ovo je bio deset puta veći budžet od Silly Simphonies. Snjeguljica i sedam patuljaka je trebao biti prvi dugometražni animirani film u historiji, i zbog toga je Walt Disney morao da se bori da bi dobio odobrenje za filmsku produkciju. Njegov brat i poslovni partner Roy Disney i njegova supruga Lillian pokušali su da ga odgovore od toga, dok je holivudska filmska industrija podrugljivo nazivala projekt kao "Disneyjeva ludost", još dok je bio u fazi snimanja. Disney je morao da založi svoju kuću u hipoteku, kako bi finansirao troškove snimanja filma, što je na kraju dovelo do ukupnih troškova u iznosu od 1.488.422 dolara, što je bio masivni iznos za igrani film 1937. godine.

Pisac Richard Creedon je 9. augusta 1934. godine napisao 21 stranicu zabilješki pod nazivom "Prijedlozi za Snjeguljicu". To je uključivalo spisak glavnih likova, kao i situacije i 'gegove' za priču. Na samom početku projekta Disney je naveo da su glavna atrakcija priče za njega bili sedam patuljaka, i njihove mogućnosti da izvode "otkačene gegove". Ova tema je dominirala tokom tri sastanka koja su održana u oktobru u prisustvu Disneyja, Creedona, Larryja Moreyja, Alberta Hurtera, Teda Searsa i Pinta Colviga. U ovom trenutku, Disney je osjetio da priča treba početi sa Snjeguljicom kada otkriva kolibu sedam patuljaka.

Walt Disney je od početka predlagao da svaki od patuljaka, čija imena i ličnosti nisu navedena u originalnoj bajci, mogu imati svoja karakterna obilježja. Imena patuljaka su izabrana između pedeset potencijalnih imena. Sedam konačnih imena su izabrana kroz proces eliminacije. Vođa patuljaka, od kojeg se tražilo da bude nadmen, i sklon pravljenju grubih grešaka, imenovan je kao Učo; drugi su dobili imena po njihovim karakternim crtama. Zajedno sa fokusom na karakterizaciju i komične mogućnosti patuljaka, Creedon je na osamnaest stranica zabilješki o priči napisanih tokom sastanaka u oktobru, istaknuo kontinuirani prikaz gegova, kao i kraljičin pokušaj da ubije Snjeguljicu sa otrovanim češljem, što bio jedan element preuzet iz originalne priče Braće Grimm. Nakon što bi ubijedila Snjeguljicu da koristi češalj, maskirana kraljica bi pobjegla, ali patuljci bi stigli na vrijeme da uklonu češalj. Nakon propalog pokušaja ubistva Snjeguljice sa češljem, kraljica bi naredila da se princ zarobi i dovede u njen dvorac, gdje bi Snjeguljica došla da ga potraži. Skice priče pokazuju ovaj događaj gdje se zajedno pojavljuju kraljica i vještica. U priči bi se koristila magija koja bi kosture iz tamnice vratila u život, što ih čini da plešu za njega a jedan od skeleta se spominje kao "Princ Oswald", što predstavlja primjer duhovitije atmosfere u pristupu originalnoj priči. U napomenama za priču zapisano je da je kraljica imala magičnu moć ali samo u svom dvorcu. Sa Princom koji odbija da je oženi, kraljica ga ostavlja da umre (jedan crtež prikazuje princa zarobljenog u podzemnoj komori napunjenoj vodom), dok ona odlazi prema kolibi patuljaka sa otrovanom jabukom. Šumske životinje pomažu princu da pobjegne iz kraljičinog dvorca i pronađe svog konja. Princ je trebao da ode do kolibe i da spasi Snjeguljicu, ali je uzeo pogrešan put (uprkos upozorenjima šumskih životinja i njegovog konja, koje on, za razliku od Snjeguljice, nije mogao da razumije). On stoga ne bi stigao na vrijeme da je spasi od kraljice, ali bi je mogao spasiti sa prvim ljubavnim poljupcem. Ova radnja  nije se koristila u konačnom rezu filma, iako je Ferdinand Hovarth radio mnoge crteže scena u tamnici.

Ostali primjeri komičnije prirode priče u ovoj fazi uključuju prijedloge da se Kraljica prikaže kao debela, otkačena, i sebična karikatura. Princ je također trebao da bude više klovn, i da se udvara Snjeguljici na komičan način. Walt Disney je ohrabrivao sve zaposlene u studiju da doprinose priči, i nudio je pet dolara svakome ko smisli nešto. Tako se pojavio geg sa nosovima patuljaka koji "vire ispod kreveta kada su se prvi put sreli sa Snjeguljicom". Disney je postao zabrinut da bi takav komični pristup mogao smanjiti uvjerljivost likova i, osjećao je da je potrebno više vremena za razvoj lika kraljice. U nacrtu koji je kružio 6. novembra, savjetovao je da se pažnja posveti isključivo "scenama u kojima se pojavljuju samo Snjeguljica, patuljci, i njihovi prijatelji ptice i životinje. Imena i karakteristike patuljaka, međutim, i dalje su bili "otvoreni za promjene". Sastanak od 16. novembra daje još jednu skicu pod nazivom "Patuljci otkrivaju Snjeguljicu", gdje se uvodi lik Pospanka, koji će se na kraju pokazati kao najuspješniji i najpopularniji lik patuljaka. Do kraja 1934. godine Disney je dalje razvijao priču sam, našavši se u dilemi oko lika kraljice, za koji je osjećao da više ne može biti "debela" niti "otkačena", već "veličanstveno prekrasna osoba", što je bila mogućnost koju je već iznosio na prethodnim sastancima o priči. Disney se nije fokusirao na projekat sve do jeseni 1935. Smatra se da je možda sumnjao u svoju, i sposobnost studija, i da mu je njegov put u Evropu tog ljeta vratio samopouzdanje. U ovom trenutku Disney i njegovi pisci fokusirali su se na scene u kojima su Snjeguljica i patuljci predstavljeni publici i jedni drugima. U memorandumu 25. novembra, 1935. godine, on je izložio zadatke za sve koji su radili na filmu, i odlučio je o osobinama ličnosti svakog pojedinog patuljka.

Na početku se mislilo da će patuljci biti glavni fokus priče, i mnoge sekvence su pisane za sedam likova. Međutim, u jednom trenutku, odlučeno je da glavni dio priče bude odnos između kraljice i Snjeguljice. Iz tog razloga, nekoliko sekvenci koje su prikazivale patuljke bile su izrezane iz filma. Prva sekvenca, koja je bila animirana u cijelosti prije nego što je bila izrezana, prikazivala je Uču i Mrguda kako raspravljaju o tome da li bi Snjeguljica trebala ostati s njima. Još jedna, također potpuno animirana, prikazivala je patuljke kako bučno kusaju supu; Snjeguljica je bezuspješno pokušavala da ih nauči kako da jedu "kao gospoda". Djelomično animirana sekvenca prikazuje patuljke kako održavaju "kućni sastanak", na kojem oni pokušavaju da smisle poklon za Snjeguljicu; ovo je trebalo da se desi nakon scene "gradnje kreveta", u kojoj patuljci i šumske životinje grade i ukrašavaju krevet za princezu. Ova scena je također bila isječena, jer se mislilo da će da uspori razvoj priče. Scene kusanja supe i gradnje kreveta su bile animirane od strane Warda Kimballa, koji je u dovoljnoj mjeri bio obeshrabren zbog njihovog uklanjanja pa je razmatrao da napusti studio, međutim Disney ga je nagovorio da ostane promovirajući ga u glavnog animatora za lik Cvrčka Cvrče u narednom igranom filmu Pinokio (1940).

Animacija

Glavni čovjek na izradi filma bio je konceptualni umjetnik Albert Hurter. Svi projekti koji su se koristili u filmu, počevši od pojave likova pa sve do izgleda stijena u pozadini, morali su imati odobrenje Hurtera prije nego što je film bio finaliziran. Dva druga konceptualna umjetnika, Ferdinand Hovarth i Gustaf Tenggren, doprinosili su vizualnom stilu filma. Hovarth je razvio niz mračnih koncepata za film, iako su mnogi drugi projekti koje je on razvio bili na kraju odbačeni od strane Disneyjevog tima kao teške da se prevedu u animaciju, za razliku od Hurterovih. Tenggren je korišten kao stilista za boje i da odredi način izvedbe i atmosferu mnogih scena u filmu. Njegov stil, koji je bio kopija umjetnika poput Arthur Rackhama i John Bauera, posjedovao je evropski kvalitet ilustracija koje je Walt Disney tražio. On je dizajnirao plakate za film i ilustriracije za knjigu. Međutim, Hovarth nije dobio kredit za film. Još jedan umjetnik koji je radio na filmu bio je Joe Grant, čiji je najznačajniji doprinos bio dizajn za Kraljicu u obliku vještice.

Art Babbit, animator koji se pridružio Disneyjevom studiju 1932. godine, pozvao je sedmoricu svojih kolega (koji su radili u istoj sobi kao i on) da prisustvuju času umjetnosti koji je on sam postavio u svom domu na Hollywood Hillsu. Iako nije bilo predavača, Babbit je regrutirao modela da pozira za njega i njegove kolege animatore dok su crtali. Ovi "časovi" su održavani svake sedmice, a sve više animatora je dolazilo. Nakon tri sedmice, Walt Disney je pozvao Babbita u svoju kancelariju i ponudio mu slikarske potrepštine, radni prostor i modele ako se sesije presele u njegov studio. Babbit je vodio sesije mjesec dana sve dok animator Hardie Gramatky nije predložio da regrutuju Dona Grahama nastavnika likovnog sa Chouinard Instituta koji je predavao svoje prve časove u studiju 15. novembra, 1932. godine, a pridružio mu se Phil Dike nekoliko sedmica kasnije. Ovi časovi su se uglavnom bavili ljudskom anatomijom i pokretima, iako su upute kasnije uključivale analizu akcije, anatomije životinja i glumu.

Iako su časovi bili prvobitno opisani kao "brutalna borba", sa instruktorima i učenicima koji nisu bili dobro upućeni u druge zanate,  entuzijazam i energija sa obje strane napravili su časove stimulativnim i korisnim za sve uključene. Graham je često prikazivao Disneyjeve kratke filmove i, zajedno sa animatorima, ocjenjivao sadržaj u vezi sa prednostima i nedostacima. Na primjer, Graham je ocjenjivao Babbitovu animaciju miša Abnera u crtanom filmu The Country Cousin "zbog prikazivanja nekoliko očiglednih pokreta pijanca bez koordinacije sa ostatkom tijela", a pohvalio ga je zbog održavanja svog humora bez upotrebe "prljavština, zlobe ili vulgarnosti. Seoski miš uvijek ima dobar provod".

Vrlo mali broj crtača u Disneyjevom studiju imao je umjetničko školovanje (većina su bili novinski karikaturisti); jedan od rijetkih među njima bio je Grim Natwick, koji se školovao u Evropi. Njegov uspjeh kao crtača u dizajniranju i animiranju Betty Boop za Fleischer Studios pokazalo je razumijevanje za anatomiju ženskog tijela, a kada je Walt Disney zaposlio Natwicka od njega je traženo crtanje gotovo isključivo ženskih likova. Pokušaji da se animira Persefona, kao glavna ženska uloga u crtanom filmu Boginja proljeća, pokazali su se u velikoj mjeri neuspješnim; Natwickovo crtanje junakinje u filmu Cookie Carnival pokazalo je veći uspjeh, a crtač je na kraju dobio zadatak da sam animira Snjeguljicu. Iako su snimke žive akcije Snjeguljice, princa i kraljice bile snimljene kao referenca za crtače, oni nisu odobravali rotoskopiju, s obzirom na to da ometa stvaranje djelotvornih crteža. Nijedna od Babbitovih animacija kraljice nije urađena rotoskopijom; uprkos primjedbi Grahama i Natwicka, međutim, neke scene Snjeguljice i princa su direktno pratile snimke žive akcije. Nova vrsta kamera je dala studiju trodimenzionalni osjećaj u mnogim sekvencama, a također se koristila za dati rotirajući efekt u sceni u kojoj se kraljica pretvara u vješticu.

Muzika

Pjesme iz Snjeguljice i sedam patuljaka komponovali su Frank Churchill i Larry Morey. Paul Smith i Leigh Harline su  komponovali filmsku muziku. Dobro poznate pjesme iz filma su "Heigh-Ho", "Someday My Prince Will Come", i "Whistle While You Work". Pošto Disney nije imao vlastitu muzičku izdavačku kuću u to vrijeme, izdavačka prava za filmsku muziku i pjesme su predana kompaniji Bourne Co. Music Publishers, koji i dalje drže prava. U kasnijim godinama, studio je bio u mogućnosti da dobije nazad prava na muziku iz mnogih drugih filmova, ali ne i Snjeguljice. Snjeguljica je postao prvi američki film koji je imao svoj album sa filmskom muzikom, objavljen istovremeno kad i igrani film. Prije pojave Snjeguljice i sedam patuljaka, filmska muzika snimljena na albumima bila je nepoznata u to vrijeme i imala je malu vrijednost za filmski studio.

Utjecaji
Disney je ohrabrivao svoje saradnike da gledaju razne filmove, kao što je popularni film MGM-a Romeo i Julija (1936) – za koji Disney navodi direktne reference na sastanku o priči, a odnose se na scenu u kojoj Snjeguljica leži u svom staklenom krevetu; te opskurne filmove, uključujući i evropsku nijemu kinematografiju. Snjeguljica i sedam patuljaka, kao i dva sljedeća Disneyjeva filma, bili su pod uticajem njemačkih ekspresionističkih filmova kao što su Nosferatu (1922) i Kabinet dr. Caligarija (1919). Oba filma Disney je preporučio svojim saradnicima. Ovaj uticaj posebno dolazi do izražaja u scenama kada je Snjeguljica bježala kroz šumu i kada se kraljica preobražava u vješticu. Potonja scena je također bila inspirisana filmom Dr. Jekyll i Mr. Hyde (1931), na koji se Disney posebno osvrnuo na sastancima o priči.

Objave

Premijere
Snjeguljica i sedam patuljaka je premijerno prikazan u pozorištu Carthay Circle Theatre 21. decembra 1937. godine. Publika je oduševljeno primila film. Mnogi od njih su bili oni isti skeptici koji su nazvali film "Disneyjeva ludost". Film je dobio ovacije na samom završetku. U publici su bili Judy Garland i Marlene Dietrich. Šest dana kasnije, Walt Disney i sedam patuljaka pojavili su se na naslovnici magazina Time. U New York Timesu, pisalo je "Hvala vam puno, gospodine Disney". Magazin Variety ocijenio je da je "iluzija tako savršena, tako nježna romantika i fantazija, tako su emotivni određeni dijelovi filma, da gluma likova dostiže dubinu koja se može porediti sa iskrenošću ljudskih glumaca, i da se film približava stvarnoj veličini."

Nakon uspješnih ekskluzivnih prikazivanja u Radio City Music Hallu u New Yorku i u pozorištu u Miamiju u januaru 1938. godine,  RKO Radio Pictures je dopustio prikazivanje filma za širu publiku 4. februara. Ubrzo je doživio veliki uspjeh na kino blagajnama, i zaradio je četiri puta više novca nego bilo koji drugi film objavljen 1938. godine. U svom izvornom izdanju, Snjeguljica i sedam patuljaka zaradio je 3,5 miliona dolara u Sjedinjenim Američkim Državama i Kanadi, a do maja 1939. godine sa međunarodnih prikazivanja zaradio je bruto od 6,5 miliona. U to vrijeme bio je najuspješniji zvučni film svih vremena, zamjenjujući Al Jolsonov film The Singing Fool (1928) ali je ubrzo izgubio ovu poziciju od filma Prohujalo s vihorom 1940. godine. Do kraja svog prvog kruga prikazivanja, zaradio je ukupno 7.846.000 dolara u međunarodnim prikazivanjima. RKO je ostvario dobit od 380.000 dolara.

Ponovna izdanja
Snjeguljica i sedam patuljaka imao je prvo reizdanje 1944. godine, kako bi se podigli prihodi za Disneyjev studio tokom perioda Drugog svjetskog rata. Ovo reizdanje je obilježilo početak tradicionalnog ponovnog objavljivanja Disneyjevih animiranih igranih filmova svakih sedam do deset godina, a Snjeguljica i sedam patuljaka je ponovno pušten u kinima 1952, 1958, 1967, 1975, 1983, 1987 i 1993. godine. Poklapajući se sa pedesetom godišnjicom objavljivanja 1987. godine, Disney je objavio odobrenu novelizaciju priče, koju je napisala autorica za djecu Suzanne Weyn. Godine 1993, Snjeguljica i sedam patuljaka je postao prvi film koji će u potpunosti biti skeniran na digitalnim datotekama, zatim prerađen i objavljen u digitalnoj verziji. Projekat obnove je izvršen u potpunosti u 4K rezoluciji i 10-bitnoj dubini boje pomoću Cineon sistema za digitalno uklanjanje prljavštine i ogrebotina i vraćanje zamagljenih boja. Film je imao bruto zaradu od 416 miliona zajedno sa prvobitnim izdanjem i nekoliko reizdanja. U Bosni i Hercegovini objavljen je na DVD-ima.

Prijem i nasljeđe

Kritike
Film je imao ogroman uspjeh kod kritičara, a mnogi od njih su ga hvalili kao istinsko umjetničko djelo, koje se preporučuje za djecu i odrasle. Iako se kroz historiju filma često kritikovala animacija ljudskih likova, nedavne studije smatraju da je većina kritičara hvalila realističan stil ljudske animacije, uz nekoliko njih koji navode da će publika zaboraviti da oni gledaju animirane ljude, a ne prave. Na 11. dodjeli "Oscara", film je osvojio Počasnog Oscara za Walta Disneyja, "kao značajnu inovaciju na ekranu koja je očarala milione i uvela novu veliku zabavu". Disney je dobio statuetu Oscara u punoj veličini i još sedam minijaturnih, koje mu je uručila tada 10-godišnja glumica Shirley Temple. Film je također bio nominiran za Oscara za najbolju originalnu muziku. Pjesma Jednog dana moj princ će doći, postala je standardna u džezu koju su izvodili brojni umjetnici, među kojima se ističu Buddy Rich, Lee Wiley, Oscar Peterson, Frank Churchill, i Oliver Jones. Miles Davis, Wynton Kelly i Alexis Cole objavili su albume sa istoimenim naslovom.

Istaknuti filmaši poput Sergeja Eisensteina i Charlieja Chaplina pohvalili su Snjeguljicu i sedam patuljaka kao značajno dostignuće u filmskoj umjetnosti; Eisenstein je otišao toliko daleko da ga je nazvao najvećim filmom ikada snimljenim. Film je inspirisao Metro Goldwyn Mayer da snime svoj fantastični film, Čarobnjak iz Oza, 1939. godine. Još jedan pionir animacije, Max Fleischer, odlučio je da snimi animirani igrani film Guliverova putovanja, kako bi se natjecao sa Snjeguljicom. Parodija iz 1941. Vatrena lopta prikazuje noćni klub u kojem pjevačica utječe na živote sedam naučnika (jedan od njih je Gary Cooper), dok su se krili od policije. Kratki animirani film u produkciji Merrie Melodies iz 1943. godine Coal Black and de Sebben Dwarfs, u režiji Boba Clampetta, parodira Snjeguljicu i sedam patuljaka predstavljanjem priče sa glumačkom ekipom afričkog porijekla koji pjevaju džez teme.

Uspjeh filma je doveo do toga da Disney kreće sa sve više igranih-filmskih produkcija. Walt Disney je iskoristio visoku zaradu od Snjeguljice pa je finansirao svoj novi studio vrijedan 4,5 miliona dolara u Burbanku – mjesto na kojem se i danas nalazi Walt Disney Studios. U roku od dvije godine, studio je završio Pinokija i Fantaziju, i počeo je sa snimanjem igranih animiranih filmova kao što su Dumbo, Bambi, Alisa u zemlji čudesa i Petar Pan.

Tematski parkovi
Vožnja kroz popularne tematske parkove u Disneylandu (Tokyo Disneyland, Disneyland Paris) pod nazivom Snjeguljicine avanture, jedna je od atrakcija koje datiraju od 1955. Fantasyland u Magičnom kraljevstvu doživio je proširenje od 2012. do 2014. godine. Vožnja kroz Snjeguljicine avanture zamijenjena je sa Princezinim hodnikom bajki, gdje se nalaze Snjeguljica i druge princeze koje pozdravljaju goste. U proširenje Fantasylanda iz 2013. godine uključen je tobogan Podzemni voz Sedam patuljaka. Snjeguljica, njen princ, kraljica, i sedam patuljaka također se pojavljuju na paradama i nastupima širom parkova. U periodu 2004–2006. Disneylandovo kino Fantasyland Theater prikazivao je mjuzikl Snjeguljica: Očaravajući mjuzikl.

Zanimljivosti
 25 pjesama je bilo napisano za film, ali ih se samo osam pojavilo na filmu.
 Kao što je poznato, svaka zemlja u kojoj je preveden film ima svoje prijevode imena patuljaka, uključujući i Njemačku, odakle je potekla originalna bajka. Međutim, u originalnoj priči (braća Grimm, Jacob i Wilhelm Grimm) patuljci nemaju svoja imena.
 Kada je komičar Billy Gilbert saznao da je jedno od imena patuljaka bilo Kihavko on je nazvao Walta Disneya i izveo za njega poznati  geg sa kihanjem i tako dobio ulogu.
 Drveće koje je zgrabilo haljinu Snjeguljice zasnovani su prema jedinstvenoj vrsti hrastova, koja se može naći u Britanskoj Kolumbiji, Kanada. Walt Disney je obišao ovo područje i primijetio je njihove jezive, i vijugave oblike.
 Kada se film premijerno prikazivao u Radio City Music Halla, pozorišni menadžeri morali su zamijeniti muziku u sceni kada Snjeguljica trči kroz šumu, jer su mislili da bi se djeca mogla preplašiti kada čuju muziku.

Nagrade

Oscari
 Počasni Oscar – Walt Disney

Ostale nagrade
 Specijalna nagrada Udruženja filmskih kritičara New Yorka – Walt Disney
 Specijalna nagrada (The Grand Art Trophy) Venecijanskog filmskog festivala – Walt Disney

Reference

Vanjski linkovi
 Zvanični sajt

 Snow White on Lux Radio Theater: 26. decembar, 1938. Walt Disney kao gost.
 Snow White on Screen Guild Theater: 23. decembar, 1946.

Filmovi iz 1937.
Filmovi na engleskom jeziku
Animirani filmovi
Američki animirani filmovi
Američki filmovi
Američki mjuzikli
Filmovi u režiji Davida Handa
Filmovi Walt Disney Picturesa
Filmovi zasnovani na bajkama
Filmovi u Nacionalnom filmskom registru Sjedinjenih Američkih Država
Filmovi o članovima kraljevskih porodica
Snjeguljica (Disney)

Snjeguljica i sedam patuljaka (1937)


29. februar er dagur 60 í árinum í gregorianska kalendaranum (um skotár er). 306 dagar eru eftir av árinum.

Hendingar
 1956 - Sovjettiski leiðarin Nikita Khrusjtjov forkastar politikkin hjá Stalin.

Føðingar

Andlát

Februar, 29.

29. februar


Spiroctenus lusitanus là một loài nhện trong họ Nemesiidae.

Spiroctenus lusitanus được miêu tả năm 1920 bởi Franganillo.

Chú thích

Tham khảo

Spiroctenus

Spiroctenus lusitanus


Following is a list of senators of Pas-de-Calais, people who have represented the department of Pas-de-Calais in the Senate of France.

Third Republic

Senators for Pas-de-Calais under the French Third Republic were:

 Louis Dubrulle (1876–1882)
 Charles du Campe de Rosamel (1876–1882)
 Auguste Paris (1876–1891)
 Auguste Huguet (1876–1919)
 Alfred Boucher-Cadart (1882–1884)
 Louis Devaux (1882–1884)
 François Hamille (1885)
 Louis Demiautte (1882–1891)
 Alphonse de Cardevac d'Havrincourt (1886–1891)
 Ernest Camescasse (1891–1897)
 André-Louis Deprez (1891–1900)
 Ferdinand Bouilliez (1891–1908)
 François Ringot (1892–1914)
 Jules Viseur (1897–1920)
 Alfred Leroy (1900–1901)
 Louis Boudenoot (1901–1922)
 Alexandre Ribot (1909–1923)
 Charles Jonnart (1914–1927)
 Henri Bachelet (1920–1930)
 Roger Farjon (1920–1940)
 Amédée Petit (1923)
 Jules Elby (1923–1933)
 Edmond Théret (1924–1934)
 Edmond Lefebvre du Prey (1927–1940)
 Henri Cadot (1930–1936)
 Alfred Salmon (1933–1936)
 Charles Delesalle (1934–1940)
 Paul Bachelet (1936–1940)
 Henri Elby (1936–1940)

Fourth Republic

Senators for Pas-de-Calais under the French Fourth Republic were:

 Auguste Defrance (1946–1948)
 Philippe Gerber (1946–1948)
 Nestor Calonne (1946–1958)
 Bernard Chochoy (1946–1959)
 Émile Vanrullen (1946–1959)
 Jules Pouget (1948–1952)
 Émile Durieux (1948–1959)
 Gabriel Tellier (1948–1959)
 Georges Boulanger (1952–1959)
 Jean Bardol (1958–1959)

Fifth Republic
Senators for Pas-de-Calais under the French Fifth Republic were:

References

Sources

Lists of members of the Senate (France) by department

List of senators of Pas-de-Calais


Kaliwatan sa karpa ang Notropis dorsalis. Una ning gihulagway ni Agassiz ni adtong 1854. Ang Notropis dorsalis sakop sa kahenera nga Notropis, ug kabanay nga karpa.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Amihanang Amerika
 Baie d'Hudson (dagat sa Kanada)
 Mississippi River basins from Michigan
 USA to Manitoba
 Kanada
 from eastern Illinois to Platte River system in Wyoming
 Colorado (estado)
 Tinípong Bángsà
 disjunct populations in western New York
 Pennsylvania
 West Virginia
 Ohio (estado)
 Michigan

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Karpa
Karpa sa Amihanang Amerika
Karpa sa Baie d'Hudson (dagat sa Kanada)
Karpa sa Kanada
Karpa sa Colorado (estado)
Karpa sa Tinípong Bángsà
Karpa sa Pennsylvania
Karpa sa West Virginia
Karpa sa Ohio (estado)
Karpa sa Michigan
Notropis

Notropis dorsalis


An Ectatosia sumatrensis in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Charles Joseph Gahan hadton 1907. An Ectatosia sumatrensis in nahilalakip ha genus nga Ectatosia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Ectatosia

Ectatosia sumatrensis


Polidor (gr. Πολύδωρος) – postać z mitologii greckiej, syn króla Troi Priama. Istniało kilka wariantów opowieści o nim.

W najstarszej wersji mitu, znajdującej się w Iliadzie Homera, Polidor był synem Priama i Laotoe. Ze względu na młody wiek ojciec zabronił mu uczestnictwa w walce, ufny w szybkość swoich nóg Polidor zaatakował jednak Achillesa i poległ z jego ręki. Achilles zagarnął należący do Polidora srebrny pancerz, który po jego śmierci Tetyda przekazała Agamemnonowi.

Według znacznie popularniejszej młodszej wersji mitu, wykorzystywanej przez tragediopisarzy i poetów aleksandryjskich, Polidor był najmłodszym synem Priama i Hekabe. Po wybuchu wojny trojańskiej rodzice wysłali chłopca wraz ze skarbem Troi na Chersonez Tracki, pod opiekę króla Polimestora. Gdy Troja padła, pałający żądzą zagarnięcia powierzonych mu bogactw Polimestor udusił podopiecznego i wrzucił jego ciało do morza. Fale wyrzuciły jednak zwłoki na brzegi Troady, gdzie odnalazła je Hekabe. Za zgodą Agamemnona pochowała syna obok Polikseny, a następnie krwawo zemściła się na Polimestorze. W innym wariancie opowieści Polimestor jeszcze w czasie trwania walk wydał Polidora Ajasowi. Grecy próbowali bezskutecznie wymienić chłopca na przebywającą w Troi Helenę, po czym go ukamienowali pod murami miasta.

Postać Polidora pojawia się także w Eneidzie Wergiliusza. Według rzymskiego poety grób zamordowanego podstępnie przez Polimestora chłopca znajdował się na Chersonezie Trackim. Rosnące przy grobie drzewa wyrosnąć miały z oszczepów, którymi przebito jego ciało. Gdy w okolicy tej wylądował Eneasz i ściął z drzew gałęzie, by przystroić nimi ołtarz ofiarny, z gałęzi tych pociekła krew i dał się słyszeć głos Polidora, który odradził bohaterowi założenie miasta w tej przeklętej okolicy.

Przypisy

Postacie w mitologii greckiej

Polidor (syn Priama)


Vladan Savić (r. 1979), crnogorski fudbaler
 Zoran Savić (r. 1966), bivši jugoslavenski košarkaš

Srpska prezimena

Savić


Kaliwatan sa insekto ang Peripsocus incoloratus. Una ning gihulagway ni Turner, B. D. ni adtong 1975. Ang Peripsocus incoloratus sakop sa kahenera nga Peripsocus, ug kabanay nga Peripsocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Jamaica

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Jamaica
Peripsocus

Peripsocus incoloratus


Nossa Senhora das Neves ou Virgem das Neves é uma pintura a óleo sobre madeira pintada cerca de 1509-11 pelo pintor de origem flamenga activo em Portugal no período do Manuelino Francisco Henriques para a Igreja de São Francisco (Évora) e que se encontra actualmente no Museu Nacional de Arte Antiga, em Lisboa.

A Igreja de S. Francisco pertencia ao Convento franciscano de Évora mas servia o Palácio Real que lhe estava adjacente sendo compreensível que a família real a quisesse dignificar dado que nela assistia a celebrações litúrgicas quando estava nesta cidade, o que na segunda dinastia portuguesa foi frequente. E foi assim que entre 1508 e 1512 Francisco Henriques se encarregou da decoração desta Igreja, que incluiu, para além do Políptico do Altar-mor, grandes painéis para as capelas laterais com diversas invocações estando a pintura Nossa Senhora das Neves integrada nessa campanha.

A pintura Nossa Senhora das Neves, que é um tema iconográfico raro na arte portuguesa, sofreu cortes na sua dimensão inicial, mas permanece visível a sua composição geral com a Virgem das Neves num primeiro plano, em maior escala, deixando o fundo livre para narrar dois episódios ligados à história desta devoção e à lenda da fundação da Basílica de Santa Maria Maior, em Roma.

Descrição
Em primeiro plano, ocupando grande parte do lado esquerdo da da composição, está Nossa Senhora das Neves com o Menino Jesus ao colo que tem um colar de contas de coral à volta do pescoço, tendo ambos a cabeça nimbada. A Virgem Maria tem a envolvê-la um manto vermelho sobre um vestido verde com decote em bico que deixa ver a orla da camisa branca.

Em planos sucessivos estão representadas duas cenas alusivas ao milagre da Virgem das Neves, milagre associado à fundação da Igreja de Santa Maria Maggiore de Roma. Assim, no plano mais próximo, partindo do centro do quadro, encontra-se um compartimento inserido num edifício habitacional onde, numa cama de docel, está um casal deitado, estando o homem de mãos postas e a mulher com a cabeça coberta por um toucado. O homem é o fidalgo rico de Roma a quem aparece a Virgem Maria com o Menino ao colo, com as vestes das mesmas cores da representação principal, pedindo-lhe para na manhã seguinte ir até ao Monte Esquilino e, no local onde encontrasse neve, edificar uma igreja para a sua devoção.

A cena acima da anterior corresponde ao início da edificação da dita igreja no topo da colina que apareceu miraculosamente coberto de neve em pleno mês de Agosto, com o Papa Libério, a quem a Virgem Maria fizera a mesma revelação do fidalgo, reconhecível pelas vestes papais e tendo próximo de si um cardeal, um bispo e o fidalgo, a assinalar com uma pá o local onde a igreja será construída, estando a assistir membros do povo, da nobreza e do clero.

O quadro encontra-se parcialmente cortado no lado esquerdo, onde originalmente devem ter estado representados outros dois momentos da ocorrência do milagre, que foram a aparição da Virgem Maria ao Papa Libério (que estaria em baixo), e a oração de devoção do casal de fidalgos à Virgem Maria (que estaria em cima). Segundo Dagoberto Markl, a leitura seria feita de baixo para cima e da esquerda para a direita: 1. Sonho do Papa Libério; 2. Oração dos esposos fidalgos à Virgem; 3. Sonho do fidalgo com a aparição da Virgem; 4. Milagre da Neve.

Para esta reconstituição, Markl teve presente uma gravura publicada em 1515 pelo cónego Reitzmann para divulgação do culto de Nossa Senhora das Neves na Alemanha, ainda que refira que a fonte de Francisco Henriques deve ter sido outra.

Nesta segunda cena, entre os espectadores do acontecimento, há um que ostenta uma gorra com guizos, típica dos loucos, sendo, segundo Dagoberto Markl, uma personagem saída do universo de personagens do teatro de Gil Vicente.

Este quadro era um dos painéis que decoravam as capelas laterais da Igreja de São Francisco de Évora juntamente com Nossa Senhora da Graça com o Menino entre Santa Julita e São Querito (MNAA), O Profeta Daniel Julgando a Casta Susana (Museu Regional de Évora), Aparição de Cristo a Maria Madalena (MNAA); Pentecostes (MNAA) e São Cosme, São Tomé e São Damião (MNAA).

Desconhece-se a localização da Virgem das Neves na Igreja, mas segundo Dagoberto Markl, é possível que esta pintura estivesse colocada na Capela de Nossa Senhora da Guia.

Apreciação
Para o historiador de arte José Luís Porfírio, os cortes sofridos por Nossa Senhora das Neves, que foi originalmente maior, ajudaram involuntariamente a dinamizar a composição pelo contraste nítido entre a figura da Virgem Maria e as cenas de interior e exterior que a ladeiam, nela se misturando, em doses equivalentes, a antiga sobriedade e economia da pintura portuguesa anterior e o esplendor de uma nova matéria capaz de conseguir, ou apenas tentar, efeitos renovados, por exemplo, no manto da Virgem Maria e o simulado véu do Menino Jesus.

José de Figueiredo, considerando que se deveria atribuir a autoria deste painel a Jorge Afonso, refere o seguinte sobre Nossa Senhora das Neves: "Há nesse painel um arcaísmo digno de nota para a história dos nossos costumes e que é ainda uma prova da nacionalidade portuguesa da pintura. Na cena figurada em primeiro plano, à direita dentro de um compartimento, onde a Virgem aparece a um juiz íntegro, este e a mulher são representados nus na cama em que descansam. Ora na época em que o quadro foi pintado, começo do século XVI, já a moda corrente lá fora, havia anos, entre gente desta categoria, era dormir vestido. Como em tudo, essa moda, que data do início da Renascença, chegou a Portugal com uns anos de atraso". Markl comenta que esta afirmação referindo que Francisco Henriques ou utilizou, como era natural, uma gravura mais antiga, talvez do século XV, ou se reportou a hábitos dos portugueses com o pintor vivia.

Referências

Ligações externas

Pinturas de Francisco Henriques
Pinturas de Portugal
Pinturas do século XVI
Pinturas da década de 1500
Pintura do Renascimento
Pintura religiosa
Pinturas no Museu Nacional de Arte Antiga

Nossa Senhora das Neves (Francisco Henriques)


Kaliwatan sa alibangbang ang Nycteola crystallites. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1902. Ang Nycteola crystallites sakop sa kahenera nga Nycteola, ug kabanay nga Nolidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Nycteola

Nycteola crystallites


Péturskirkjan (latín: Basilica Sancti Petri) er dómkirkja pávans í Vatikanríkinum í Róm. Pæturskirkjan er heimsins størsta kirkja. Hon hevur skap sum krossur og er 212 metrar long og 133 metrar høg. Hválvið á Pæturskirkju er stívliga 120 m uppi yvir kirkjugólvinum. Hon varð vígd í 1626. Í 150 ár stóð vakra Pæturskirkjan í gerð. 10 ymsir byggilistafrøðingar vóru uppií, áðrenn liðugt var. Bramante var fyrstur, Michelangelo teknaði tað stórfingna hválvið, og byggilistamaðurin og myndahøggarin Bernini myndaði kirkjuna innan og stásiliga torgið uttanfyri. Í Pæturskirkju eru vøkur listaverk m.a. marmarastandmyndir og brotamyndir á vegginum.

Kirkjur
Vatikanið
Rómversk-katólska kirkjan

Pæturskirkjan


Đăk Pek là một xã thuộc huyện Đăk Glei, tỉnh Kon Tum, Việt Nam.

Xã Đăk Pek có diện tích 72,50 km², dân số năm 2019 là 8.724 người, mật độ dân số đạt 120 người/km².

Chú thích

Tham khảo

Đăk Pek


Danmarks ishockeylandshold for kvinder er det danske landshold i ishockey for kvinder, der reguleres af Danmarks Ishockey Union. Landstræneren er svenske Björn Edlund. Holdet repræsenterer Danmark ved VM i ishockey og andre internationale turneringer. I december 1987 deltog landsholdet, for første gang, ve den internationale turnering Ochsner Cup i Lyss, Schweiz, hvilket var de første kvindelandskampe.

Holdets hidtil bedste resultat internationalt set, var ved EM i ishockey 1991 i Tjekkoslovakiet, hvor det danske landshold vandt deres første og fortsat eneste bronzemedalje. Holdet kvalificerede sig også for første gang til vinter-OL i Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor man stillede med 23 spillere. Her blev det til sejr i holdets tredje kamp med 3-2 mod Tjekkiet.

I 2021 var der allerede mere end 700 registrerede kvindehockeyspillere i Danmark og kvindelandsholdet ligger på en 11. plads på IIHF's verdensranglisten. Fra 2013 til februar 2014 steg landsholdet hele 5 pladser op på ranglisten til 12. pladsen. Holdet fik slutrundedebut i A-rækken ved VM i ishockey 1992 og missede kvalifikationerne til de efterfølgende mesterskaber. De var dog tilbage i B-rækken ved VM 1999 i Frankrig. Siden da har danskerne altid spillet i enten B-rækken eller C-rækken (også kaldet 1. og 2. divisionerne). Deres hidtil dårligste VM-resultat var en femteplads ved VM 2009 i Italien, hvor Danmark spillede i 2. division/C-rækken. Samlet sluttede holdet som nummer 20. I 2019 oprykkede de igen til A-rækken.

Landsholdet spiller desuden på hjemmebane, da Danmarks Ishockey Union er blevet tildelt værtskabet for VM i ishockey 2022 (A-rækken), der spilles i Frederikshavn og Herning.

Resultater

Vinter-OL
  2022 – 10. plads

Verdensmesterskabet
  1992 – 7. plads
  1999 – 6. plads i Gruppe B
  2000 – 4. plads i Gruppe B
  2001 – 8. plads i Division I (nedrykning til Division I)
  2003 – 2. plads i Division II
  2004 – 1. plads i Division II (oprykning til Division II)
  2005 – 5. plads i Division I
  2007 – 6. pålads i Division I (nedrykket til Division II)
  2008 – 2. plads i Division II
  2009 – 5. plads i Division II
  2011 – 3. plads i Division II
  2012 – 1. plads i Division IB (oprykket til Division IA)
  2013 – 2. plads i Division IA
  2014 – 3. plads i Division IA
  2015 – 4. plads i Division IA
  2016 – 4. plads i Division IA
  2017 – 4. plads i Division IA
  2018 – 4. plads i Division IA
  2019 – 2. plads i Division IA (oprykket til Topdivisionen/A-rækken)
  2020 – Aflyst grundet coronaviruspandemien.
  2021 – 10. plads (nedrykket til Division I)
  2022 – Kvalificeret

Europamesterskabet
  1989 –  6. plads
  1991 –  3. plads  Bronzemedalje
  1993 –  6. plads (nedrykket til Gruppe B)
  1995 –  2. plads i Gruppe B
  1996 –  1. plads Gruppe B

Spillertruppen
Den nuværende danske spillertrup ved vinter-OL 2022 i Beijing.

Cheftræner:  Peter Elander

Referencer

Eksterne henvisninger
 Danmarks Ishockey Union
 DIU - KVINDELANDSHOLDET

Ishockeylandshold
Ishockeylandshold
Ishockeylandshold (damer)
Ishockeylandshold

Danmarks ishockeylandshold (damer)


C9orf64 (otvoreni okvir čitanja 64 hromosoma 9) jest gen  na  hromosomu 9, koji je kod ljudi kodira  protein održavanja keozina. Naučna zajednica ne razumije dobro funkciju i biološki proces proteina za spašavanje keuozina, ali neki dokazi o ortolozima ukazuju da bi on mogao biti uključen u obradu tRNK. Najčešće iRNK sadrži četiri kodirajuća egzon i ima dva dodatna alternativno prerađena egzona. C9orf64 je pronađen u pet različitih varijanti spoja.

Ekspresija ovog gena najviša je u duodenumu i tankom crijevu, a eksprimiran je i u 24 druga tkiva.

U 22 baze podataka označeni su u NIH bazi podataka, ClinVar, povezane s bolestima kao što su napadi, kašnjenje u razvoju i mišićna hipotonija.

Aminokiselinska sekvenca
Dužina polipeptidnojg lanca je 341 aminokiselina, a molekulska težina 39.029 Da.

C:  Cistein
D: Asparaginska kiselina
E: Glutaminska kiselina
F:  Fenilalanin
G:  Glicin
H:  Histidin
I:  Izoleucin
K: Lizin
L: Leucin
M:  Metionin
N:  Asparagin
P:  Prolin
Q:  Glutamin
R:  Arginin
S:  Serin
T:  Treonin
V:  Valin
W:  Triptofan
Y:  Tirozin

Protein
Spasilački protein keuozina je dug 341 aminokiseline  sa molekulskom težinom od 39.029 daltona i izoelektričnom tačkom od 5,61. Član je natporodice DUF2419. Položaj DUF -a na ljudskim proteinima je od aminokiseline 53 do 341.
Bioinformatički alati na ExPASy-u predviđaju drugi signal peroksisomnog ciljanja.

Genski lokus
C9orf64 se nalazi na hromosomu 9, pozicija q21.32. Geni najbliži C9orf64 na dugom kraku hromosoma 9 uključuju GKAP1, KIF27, HNRNPK, RMI1 i MIR7-1.

Homologija
C9orf64 se nalazi samo u eukariotima. Ortolozi pronađeni su od primata do gljiva i biljaka.

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Geni na hromosomu 9
Ljudski proteini
Proteomika

C9orf64


Iranduba là một đô thị thuộc bang Amazonas, Brasil. Đô thị này có diện tích 2215,03 km², dân số năm 2007 là 30229 người, mật độ 13,65 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Amazonas, Brasil

Iranduba


Bitcoin is a cryptocurrency.

Bitcoin may also refer to:
Bitcoin Foundation, an American nonprofit corporation
Bitcoin Magazine, a magazine specializing in Bitcoin and digital currencies
Bitcoin Core, the actual software that enables sending Bitcoin (the currency) and implements the P2P protocol (also called Bitcoin) and its consensus rules (also called Bitcoin)

See also

Bitcoin (disambiguation)


La Claridad was a mansion built on Golfview Road in Palm Beach, Florida in 1924 for utilities magnate Clarence H. Geist. It was designed by Palm Beach architect Marion Sims Wyeth. It used tile and wrought iron from Mizner Industries; other furnishings were brought from Spain. In 1948 architect Belford Shoumate turned it into two houses. After removing ten feet from the Geist's original entrance hall, the living room became the focal point for a house rebuilt to the east; the original entry, loggia, staircase and dining room remained with the corner house to the west.

References

Palm Beach, Florida
Houses in Palm Beach County, Florida
Houses completed in 1924
1924 establishments in Florida

La Claridad


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Stictophaula dohrni. Una ning gihulagway ni Andrey Vasil'evich Gorochov ni adtong 1998. Ang Stictophaula dohrni sakop sa kahenera nga Stictophaula, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Sumatra (pulo)

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Sumatra (pulo)
Stictophaula

Stictophaula dohrni


Stenetrium assumentum là một loài chân đều trong họ Stenetriidae. Loài này được Kensley & Schotte miêu tả khoa học năm 2002.

Chú thích

Tham khảo

Stenetrium

Stenetrium assumentum


Dekmanca () je naseljeno mjesto u sastavu općine Bistrica ob Sotli, regija Posavska, Slovenija.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Sloveniji nalazila se u sastavu stare općine Šmarje pri Jelšah.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Dekmanca je imala 107 stanovnika.

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Sloveniji
Naselja u Posavskoj regiji

Dekmanca


Kaliwatan sa isda ang Diaphus kora. Una ning gihulagway ni Nafpaktitis, Robertson ug Paxton ni adtong 1995. Ang Diaphus kora sakop sa kahenera nga Diaphus, ug kabanay nga Myctophidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Diaphus

Diaphus kora


Tân Hạnh là một phường thuộc thành phố Biên Hòa, tỉnh Đồng Nai, Việt Nam.

Địa lý
Phường Tân Hạnh nằm ở phía tây thành phố Biên Hòa, có vị trí địa lý:
 Phía đông giáp các phường Hóa An và Bửu Long
 Phía tây và phía bắc giáp tỉnh Bình Dương
 Phía nam giáp tỉnh Bình Dương và phường Hóa An.

Phường có diện tích 6,06 km², dân số năm 2018 là 9.407 người, mật độ dân số đạt 1.552 người/km².

Hành chính
Phường Tân Hạnh được chia thành 4 khu phố: 1, 2, 3, 4.

Lịch sử
Dưới thời Pháp thuộc, Tân Hạnh là một làng thuộc tổng Chánh Mỹ Thượng, quận Châu Thành, tỉnh Biên Hòa.

Sau năm 1956, các làng được gọi là xã. Năm 1957, chính quyền Việt Nam Cộng hòa sáp nhập tổng Chánh Mỹ Thượng vào quận Dĩ An mới thành lập, xã Tân Hạnh thuộc quận Dĩ An.

Năm 1976, xã Tân Hạnh thuộc thành phố Biên Hòa, tỉnh Đồng Nai.

Ngày 10 tháng 5 năm 2019, Ủy ban Thường vụ Quốc hội ban hành Nghị quyết số 694/NQ-UBTVQH14 (nghị quyết có hiệu lực từ ngày 1 tháng 7 năm 2019). Theo đó, thành lập phường Tân Hạnh trên cơ sở toàn bộ 6,06 km² diện tích tự nhiên và 9.407 người của xã Tân Hạnh.

Chú thích

Tân Hạnh (phường)


The House of Bondage er en amerikansk stumfilm fra 1914 af Pierce Kingsley.

Medvirkende
 Lottie Pickford som Mary Denbigh
 Armand Cortes som Max Crossman
 Susanne Willis som Rose Legere
 Robert Lawrence som Wesley Dyker
 Herbert Barrington som Angel

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1914
Dramafilm fra USA

The House of Bondage


Okrug Harjumaa (est.: Harju maakond ili Harjumaa) je jedan od 15 okruga Estonije.

Nalazi se na sjeveru države, na južnoj obali Finskog zaliva.
Graniči s okruzima: Lääne-Virumaa na istoku, Järvamaa na jugoistoku, Raplamaa na jugu i okrugom Läänemaa na jugozapadu. Prema podacima iz januara 2015. godine, u okrugu je živjelo 575.601 stanovnika što je činilo 43,8% od ukupnog broja stanovnika Estonije.

Glavni grad okruga je Tallinn, ujedno i glavni i najveći grad države. U njemu živi 72% populacije okruga, tj. 413.782 stanovnika.

Administrativna historija
Antički okruzi Harjumaa i Revala su se spojili u okrug Harjumaa 1266. godine. Ovaj okrug je zadržao većinu svojih granica sve do 1949. (izuzev perioda 1783-1796. kada je izdvojen Okrug Paldiski).

Teritorija Lokse je uključena u Okrug Viru 1949. a ostatak Okruga Harjumaa je zamijenjen sa četiri regije 1950. godine. Regija Harjumaa oko Tallinna je postepeno apsorbirala većinu bivših područja Okruga Harjumaa unutar svojih granica (usljed ukidanja regija od 1957. do 1962. godine). Od Regije Harjumaa i preostalih područja regije Tallinn 1990. godine formiran je današnji okrug Harjumaa.

Današnje uređenje
Okrug je podijeljen na 23 administrativne jedinice nižeg nivoa, općine. Trenutno postoji 6 urbanih (est.: linnad) i 17 ruralnih općina (vallad).

Reference

Vanjski linkovi
Službena stranica okruga
Turistička zajednica Harjumae

Harjumaa
Okrug Harjumaa

Okrug Harjumaa


Charles E. "Chuck" Hanger (23 de fevereiro de 1924 — 23 de julho de 1995) foi um jogador norte-americano de basquete, conhecido pela carreira universitária na Universidade da Califórnia em Berkeley (Cal) e como jogador All-American pela União Atlética Amadora (UAA) no final da década de 1940 e início da década de 1950. Hanger estudou na escola secundária de Berkeley na Califórnia, antes de se mudar para a cidade natal, Cal. Após disputar duas primeiras temporadas pela equipe do ensino médio, Hanger se alistou no Exército dos Estados Unidos em 1943 para lutar na Segunda Guerra Mundial. Durante o combate na Bélgica, Hanger foi capturado em 19 de dezembro de 1944 e mantido até ser libertado pelas forças norte-americanas em abril do ano seguinte. No final da Segunda Guerra Mundial, Hanger retorna à atividade de basquetebolista em Berkeley. Como veterano, Hanger foi homenageado durante uma seleção da Conferência da Costa do Pacífico, ao lado do companheiro de equipe, Andy Wolfe. Foi duas vezes All-American, em 1949 e 1950.

BAA
Após o fim da sua carreira universitária, Hanger foi selecionado pelo Minneapolis Lakers como a nona escolha geral no draft da BAA (hoje NBA) em 1948, mas não chegou a disputar a liga.

Prêmio
 All-American pela União Atlética Amadora (1949, 1950)

Basquetebolistas dos Estados Unidos
Veteranos da Segunda Guerra Mundial dos Estados Unidos

Chuck Hanger


An Scopelarchidae in uska familia han Actinopterygii. An Scopelarchidae in nahilalakip ha ordo nga Aulopiformes, classis nga Actinopterygii, phylum nga Chordata, ngan regnum nga Animalia. An familia nga Scopelarchidae in naglalakip hin 18 ka mga species, sumala ha Catalogue of Life.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Scopelarchidae

Scopelarchidae


Senso may refer to:

 Senso (novel),   Italian novella by Camillo Boito 1882
 Senso (film), 1954 Italian historical melodrama film by Luchino Visconti
 Senso (opera), Marco Tutino
 Senso (game), disc-shaped musical toy
 Senso (album) album by Australian singer-songwriter Stephen Cummings  1984
 Senso (grape), Cinsaut

See also
In ogni senso (In Every Sense)  album by Eros Ramazzotti 1990
Sensō-ji (金龍山浅草寺, Kinryū-zan Sensō-ji)  Tokyo's oldest temple
Sensō Sōshitsu (仙叟 宗室, 1622-1697) Japanese tea master
Ahen senso (阿片戦爭 The Opium War) 1943 black-and-white Japanese film directed by Masahiro Makino
Shojō Sensō (少女戦争 The Virgin War) 2011 Japanese film directed by Ataru Oikawa
Mahō Sensō (魔法戦争 Magical Warfare) Japanese light novel series written by Hisashi Suzuki and illustrated by Lunalia
Otome Sensō (Z女戦争, "Girl's War")  single by the Japanese female idol group Momoiro Clover Z 2012

Senso


Frashër là một xã trong quận Përmet thuộc hạt Gjirokastër, Albania. Dân số năm 2005 là 817 người.

Chú thích

Tham khảo

Khu dân cư ở hạt Gjirokastër

Frashër


Huyện Mohyliv-Podilskyi (, chuyển tự: Mohyliv-Podilskyis'kyi raion) là một huyện của tỉnh Vinnytsia thuộc Ukraina. Huyện Mohyliv-Podilskyi có diện tích 933 km², dân số theo điều tra dân số ngày 5 tháng 12 năm 2001 là 40095 người với mật độ 43 người/km2. Trung tâm huyện nằm ở Mohyliv-Podilskyi.

Tham khảo

Huyện của Ukraina
Tỉnh Vinnytsia

Mohyliv-Podilskyi (huyện)


Kaliwatan sa ito ang Synodontis greshoffi. Una ning gihulagway ni Louise Schilthuis ni adtong 1891. Ang Synodontis greshoffi sakop sa kahenera nga Synodontis, ug kabanay nga Mochokidae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Synodontis

Synodontis greshoffi


An Leptura mushana in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Koichi Tamanuki hadton 1939. An Leptura mushana in nahilalakip ha genus nga Leptura, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Taiwan. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Leptura

Leptura mushana


Brachystegia leonensis is 'n boom wat hoort tot die Fabaceae familie en is inheems in die Ivoorkus, Liberië en Sierra Leone.

Sien ook
 Alfabetiese lys van Suid-Afrikaanse bome

Bron
 Plants of the World Online

Bome van Afrika
Brachystegia
Flora van Ivoorkus
Flora van Liberië
Flora van Sierra Leone

Brachystegia leonensis


Ang Canal Número Dos ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Canal Número Dos (kanal sa Arhentina), Provincia de Buenos Aires,

Mehiko

 Canal Número Dos (kanal sa Mehiko, Estado de Nayarit),
 Canal Número Dos (kanal sa Mehiko, Estado de Colima),

Uruguay

 Canal Número Dos (kanal sa Uruguay), Departamento de Rocha,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko
Pagklaro paghimo ni bot Uruguay

Canal Número Dos


Il Solco è una casa editrice italiana fondata nel 1920 a Città di Castello da don Enrico Giovagnoli, dall'avvocato Giulio Pierangeli e da Gustavo Bioli.

Storia
Il nome Il Solco era richiamato dalla marca tipografica, composta da un libro aperto, da una vanga e dal motto "Dissodare".
La prima opera pubblicata fu una traduzione (la prima in Italia), ad opera dello stesso Giulio Pierangeli, de La capacità politica delle classi operaie di Pierre-Joseph Proudhon. Dopo aver pubblicato opere di Tocqueville, Lenin e Zinov'ev, la casa editrice si specializzò nella pubblicazione di testi d'avanguardia, storia, filosofia, letteratura e religione. Tra gli autori, l'orientalista Giuseppe Tucci, il politico Meuccio Ruini, il teologo Ernesto Buonaiuti. Alla casa editrice si interessarono anche Gaetano Salvemini e Piero Gobetti.

Il 29 gennaio 2016 è stato presentato il catalogo de "Il Solco" negli anni 1920 - 1923, insieme al catalogo della Libreria editrice Paci "La Tifernate" - G. Paci editore curato da Enrico Paci.

Bibliografia
Leopoldo Giombini, Il Solco di Città di Castello, in "Bollettino della Deputazione di storia patria per l'Umbria", LX, Perugia 1963, pp. 101 - 102.

Aziende della provincia di Perugia
Il Solco, Casa Editrice

Il Solco


"Cztery" – Czwarty autorski album w dyskografii Roberta Kasprzyckiego ukazał się 04.10.2014r.  i miał premierę w radiowej Trójce. Prapremiera koncertowa odbyła się 26 września w klubie Rotunda w Krakowie. Płytę promowały single "Trzymaj się wiatru kochana", "Same zera" i "Rozmarynowa".

Lista utworów

Twórcy
 Robert Kasprzycki - wokal, gitara klasyczna, akustyczna, elektryczna
 Maksymilian Szelęgiewicz - gitary elektryczne
 Krzysztof Wyrwa - gitara basowa, warr guitar (1, 10)
 Adam Zadora - perkusja, instrumenty perkusyjne

Gościnnie:

 Przemek Sokół - flugelhorn, trąby, orkiestry dęte (3, 11, 14)
 Łukasz Kurzydło - instrumenty perkusyjne (3, 4, 5, 7, 9, 11, 12, 13)
 Alek Sito - piano (13, 14)

Autorem tekstów i muzyki jest Robert Kasprzycki, z wyjątkiem utworów:

1. – muzyka Robert Kasprzycki & Maksymilian Szelęgiewicz

8. – muzyka Robert Kasprzycki & Krzysztof Wyrwa

11. – muzyka Robert Kasprzycki & Krzysztof Wyrwa

Przypisy

Linki zewnętrzne
 "Cztery" w serwisie Discog
 "Cztery"  w serwisie Strefa Piosenki

Albumy muzyczne wydane w roku 2014

Cztery (album Roberta Kasprzyckiego)


Kaliwatan sa insekto ang Psococerastis discalis. Una ning gihulagway ni Luisa Eugenia Navas ni adtong 1920. Ang Psococerastis discalis sakop sa kahenera nga Psococerastis, ug kabanay nga Psocidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Viyetnam

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Viyetnam
Psococerastis

Psococerastis discalis


Kaliwatan sa isda ang Hemibrycon colombianus. Una ning gihulagway ni Eigenmann ni adtong 1914. Ang Hemibrycon colombianus sakop sa kahenera nga Hemibrycon, ug kabanay nga Characidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Habagatang Amerika
 Departamento de Santander
 Colombia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Habagatang Amerika
Isdangtunay sa Departamento de Santander
Hemibrycon
Isdangtunay sa Kolombiya

Hemibrycon colombianus


Zvjahel rajon (, ), indtil 2022 Novohrad-Volynskyj rajon (, ), er en rajon (distrikt) i Ukraine.

Zvjahel rajon er en af 4 rajoner i Zjytomyr oblast i det nordlige Ukraine, hvor Zvjahel rajon er beliggende i den vestlige del af oblastet omkring byen Zvjahel. Rajonen har et areal på og et indbyggertal på  indbyggere.

Referencer

Eksterne links

Zjytomyr oblast

Zvjahel rajon


An Rivulus lyricauda in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Thomerson, Berkenkamp ngan Donald C.Taphorn hadton 1991. An Rivulus lyricauda in nahilalakip ha genus nga Rivulus, ngan familia nga Rivulidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Rivulus

Rivulus lyricauda


Griesson–de Beukelaer GmbH & Co. KG (GdB) med hovedkvarter i Polch, Rheinland-Pfalz er en tysk bagerikoncern, der fremstiller kiks og snacks. Deres mærker inkluderer: Griesson, DeBeukelaer, Prinzen Rolle, Leicht&Cross og Wurzener.
I 1850 begyndte Edouard de Beukelaer at producere kiks.

Referencer

Fødevarevirksomheder fra Tyskland
Etableret i 1850

Griesson – de Beukelaer


An Vadonia imitatrix in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni K. Daniel ngan J. Daniel hadton 1891. An Vadonia imitatrix in nahilalakip ha genus nga Vadonia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Vadonia

Vadonia imitatrix


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Allotriusia. Ang Allotriusia sakop sa kabanay nga Acrididae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Allotriusia

Allotriusia


An Tetraommatus brunneus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Hayashi hadton 1977. An Tetraommatus brunneus in nahilalakip ha genus nga Tetraommatus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tetraommatus

Tetraommatus brunneus


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Pseudepitettix strictivertex. Una ning gihulagway ni Deng, W.-a. ni adtong 2016. Ang Pseudepitettix strictivertex sakop sa kahenera nga Pseudepitettix, ug kabanay nga Tetrigidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Hainan Sheng

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Hainan Sheng
Pseudepitettix

Pseudepitettix strictivertex