An Praegnophosema drypepes in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Louis Beethoven Prout hadton 1935. An Praegnophosema drypepes in nahilalakip ha genus nga Praegnophosema, ngan familia nga Geometridae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Praegnophosema

Praegnophosema drypepes


Kaliwatan sa alibangbang ang Varius ochnicola. Una ning gihulagway ni Lajos Vári ni adtong 1955, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni Malcolm J. Scoble ni adtong 1983. Ang Varius ochnicola sakop sa kahenera nga Varius, ug kabanay nga Nepticulidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Aprika
Varius

Varius ochnicola


Rohoznice – gmina w Czechach, w powiecie Jiczyn, w kraju hradeckim
 Rohoznice – wieś i gmina w Czechach, w powiecie Pardubice, w kraju pardubickim

Rohoznice


Realidade mista ou realidade híbrida é a tecnologia que une características da realidade virtual com a realidade aumentada. Esta insere objetos virtuais no mundo real e permite a interação do usuário com os objetos, produzindo novos ambientes nos quais itens físicos e virtuais coexistem e interagem em tempo real. Existem muitas dúvidas quando se compara a realidade mista com as demais. Na realidade aumentada tem-se a inserção de objetos virtuais no mundo real, porém estes não são imersos como parte desse universo, não podendo, assim, existir uma interação direta do usuário com os objetos virtuais. Já na realidade virtual, o usuário fica imerso em uma interface que representa um ambiente real ou imaginário, podendo interagir com o novo cenário, como se fosse parte de outra realidade.

Realidade aumentada x realidade mista

Muito tem se falado sobre "realidades alternativas", que seria o conjunto de realidades do qual tanto a aumentada quanto a mista fazem parte. Essas seriam a imersão do usuário em ambientes virtuais ou a inserção de objetos virtuais no universo do usuário, permitindo a esse a sensação de visitar novas "dimensões".

De acordo com Claudio Kirner e Tereza Gonçalves Kirner, realidade aumentada, virtual e suas variações são técnicas de interface computacional que levam em conta o espaço tridimensional. Nesse espaço, o usuário atua de forma multissensorial, explorando os aspectos desses "espaços" por meio dos sentidos.

Embora os Kirners digam que as realidades apenas puderam se desenvolver com o aprimoramento dos computadores, o termo Realidade Aumentada surgiu em 1901, com o autor e cientista Lyman Frank Baum, o qual já mencionava a ideia de um aparelho eletrônico que mistura informações digitais na vida real. O que é exatamente a definição daquela tecnologia.

Já realidade mista, seria a integração de ambas as realidades, virtual e aumentada e, que permite a interação do usuário com o ambiente. O conceito definido por Paul Milgram e Fumio Kishino, em 1994, é recente, e só foi possível ser desenvolvido a partir do progresso de suas antecessoras.

Tecnologias de exibição

Aqui estão algumas tecnologias de exibição de Realidade Mista mais usadas:
 Microsoft Hololens
A invenção consiste em óculos holográficos. Funciona da seguinte forma: o usuário coloca o dispositivo em sua cabeça e o visor "projeta" o conteúdo sobre o ambiente em que ele  estiver vendo. É o primeiro computador holográfico autônomo e permite que o usuário se envolva com seu conteúdo digital e interaja com hologramas no mundo ao seu redor. O produto conta com uma CPU, uma GPU e um processador holográfico que inaugura uma nova categoria de componentes, o Holographic Processing Unit (HPU).

Com a capacidade de reproduzir som de forma uniforme e em todas as direções, o HoloLens garante que a pessoa poderá ouvir até mesmo o áudio reproduzido holograficamente em suas costas. Além disso, o Hololens reconhece voz e movimento e tem noção de profundidade, o que torna a experiência ainda mais real.
 Caverna digital
Caverna digital ou CAVE (Cave Automatic Virtual Environment) é uma sala onde são projetados gráficos em 3 dimensões em suas paredes. Estas podem ser visualizadas pelos usuários utilizando dispositivos avançados de interação, assim os usuários podem explorar e interagir com diversos objetos em um mesmo ambiente virtual.
 Head up display
O head-up display ou heads-up display, também conhecido como HUD, é qualquer tela transparente que apresenta dados sem exigir que os usuários se afastem de seus pontos de vista usuais. A origem do nome decorre de um piloto que pode visualizar a informação com a cabeça posicionada "para cima" e olhando para a frente, em vez de inclinar para olhar os instrumentos mais baixos. Um HUD também tem a vantagem de que os olhos do piloto não precisam se reorientar para ver o exterior depois de olhar os instrumentos opticamente mais próximos.
 Head mounted display
Um head-mounted display (ou helmet-mounted display, para aplicações na aviação), ambos abreviados HMD, é um dispositivo de display usado na cabeça ou como parte de um capacete, que possui um pequeno display óptico em frente de um (HMD Monocular) ou de cada olho (HMD Binocular).

Existe também o Optical head-mounted display (OHMD), que é um display vestível que pode refletir imagens projetadas e permite o usuário ver através delas.
 DeepFrame
Através do DeepFrame, espectadores podem coletivamente experimentar animações reais em qualquer tamanho e a qualquer distância sem o uso de Oculus VR tradicionais e imersivos. Realçando a realidade, o DeepFrame traz vida, experiências e entretenimento além da imaginação - e para todos verem.

O maior do seu tipo, o DeepFrame é um visor semelhante a uma janela que consiste em uma lente óptica de alta precisão, combinada com uma tela OLED curva que projeta conteúdo digital através da lente para criar uma camada virtual em cima da realidade.
 Assistente pessoal digital

 Tablet

 Monitor de computador

 Telefone celular

Aplicações
Com a inserção de objetos virtuais no mundo real, permitindo a interação direta dos usuários com estes através da RM (realidade mista), uma infinidade de aplicações surgem em diversas áreas como:
 Aviação: A realidade mista permite que os cientistas tenham uma maior visualização do seu projeto antes dele ser produzido. Essa tecnologia cria modelos 3D virtuais para que haja um melhor planejamento, permitindo uma melhor compreensão sobre o produto, como, por exemplo, o tamanho real de um avião e uma visualização das peças no interior. Tais vantagens podem evitar que o produto seja montado com alguma falha, economizando, assim, tempo e dinheiro.

 Treinamentos militares: Utilizado para ajudar os soldados nas práticas de campos de batalha através de tecnologias 3D, usando HDM's.

 Trabalho remoto: A aplicação permite que trabalhadores executem suas funções de forma remota, podendo se comunicar e interagir com funcionários de diferentes locais no mundo. Isso garante trabalhadores mais flexíveis e produtivos, já que trabalhadores com maior autonomia em relação ao local e ao horário de trabalho são mais eficientes.

 Saúde: A realidade mista também ajuda a treinar profissionais de saúde, pois os corpos virtuais gerados em 3D podem simular diversos problemas médicos, deixando estes preparados para qualquer situação

 Educação: Utilização de simulações para ensinar pessoas sobre qualquer tipo de assunto, através de uma imersão que cria cenários em 3D capazes de interagir com os alunos. Possibilitando, assim, um ensino melhor, já que se aprende melhor vendo do que lendo.

Exemplos
Estes são alguns exemplos das aplicações práticas da realidade mista através das tecnologias de exibição:
 Head up display nos carros
 Minecraft quando jogado pelo Microsoft HoloLens

 The Void e Microsoft HoloLens

Ver também
Realidade aumentada
Realidade virtual
Metaverso

Computação gráfica
Realidade virtual
Realidade aumentada

Realidade mista


Kaliwatan sa alibangbang ang Polystichtis latona. Una ning gihulagway ni William Chapman Hewitson ni adtong 1853. Ang Polystichtis latona sakop sa kahenera nga Polystichtis, ug kabanay nga Riodinidae. Usa ka matang nga nahiubos niini atong makita P. l. delia.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Polystichtis

Polystichtis latona


La metropolitana di Montréal, nota come le Métro de Montréal, è la metropolitana che serve la città canadese di Montréal, nella provincia del Québec. Ha una estensione di circa 66 km, ripartiti su quattro linee dotate di 68 stazioni. È tra le più trafficate del Paese, trasportando una media di più di un milione di passeggeri al giorno nei giorni lavorativi. Il sistema metropolitano fu inaugurato nel 1966 ed è gestito dalla Société de transport de Montréal (STM). Molti elementi architettonici sono ispirati alla metropolitana di Parigi, e ad altre metropolitane francesi come quelle di Lione e di Marsiglia.

Storia
I primi progetti per la costruzione della metropolitana di Montreal risalgono al 1910, ma fu necessario aspettare fino al 1962 prima che iniziassero i lavori, che furono realizzati in prospettiva dell'esposizione universale del 1967. Il primo tratto, comprendente 28 stazioni su due linee distinte, fu inaugurato nel 1966.

Un nuovo impulso all'espansione della metropolitana fu dato dall'assegnazione dei giochi olimpici del 1976 alla città canadese. Nel corso degli anni sono avvenute altre espansioni della rete, l'ultima delle quali avvenuta nel 2007, che ne hanno portato l'estensione complessiva a più di 65 km e con un totale di 68 stazioni.

Rete
Al 2012, la rete metropolitana si compone di quattro linee:

Le quattro linee sono caratterizzate sia da un colore sia da un numero. La linea più trafficata è quella arancione, mentre quella con meno passeggeri è quella blu. La linea più corta è quella gialla che è composta da solo tre fermate e fu realizzata per l'Expo del 1967. La metro funziona solitamente dalle 5:30 del mattino fino all'1:00 di notte, fatta eccezione per la linea blu che chiude alle 12:15 circa, a causa del minor flusso di passeggeri

Progettazione delle stazioni
La progettazione della metropolitana è stata pesantemente influenzata dalle condizioni atmosferiche invernali della città di Montréal. Al contrario di altre metro, a Montréal quasi tutte le entrate delle stazioni sono posizionate dietro il marciapiede e di solito completamente chiuse in piccole e distinte costruzioni o in costruzioni senza facciata. Queste sono attrezzate di porte girevoli a farfalla con lo scopo di mitigare il vento causato dai movimenti del treno che possono rendere le porte difficili da aprire. L'intero sistema passa sottoterra e alcune stazioni sono direttamente connesse con le costruzioni, facendo della metropolitana una parte integrante della città sotterranea.

La rete ha 68 stazione, di cui quattro fungono da collegamento tra le linee della metro, e cinque sono connesse alla rete ferroviaria pendolare. Queste sono state per la maggior parte chiamate con il nome delle strade adiacenti ad esse.

La distanza media tra le stazioni è di 950 metri, con un minimo in centro città di 296 metri tra le stazioni di Peel e McGill e un massimo di 2,36 chilometri tra le stazioni di Berri-UQUAM e Jean-Drapeau. La profondità media delle stazioni è di 15 metri. La più profonda stazione della rete, Charlevoix, ha la propria piattaforma diretta Honoré-Beaugrand situata a 29,6 metri sottoterra. Le stazioni meno profonde sono Angrignon e il capolinea Longueuil-Université-de-Sherbrook di 4,3 metri sotto la superficie.

Le piattaforme, lunghe 152,4 metri e larghe almeno 3,8 metri, sono posizionate da entrambi i lati dei binari tranne nelle stazioni di Lionel-Groulx, Snowdon e Jean-Talon, dove sono sovrapposte per facilitare il trasferimenti tra le linee in determinate direzioni. Le stazioni di Charlevoix e De l'Église sono progettate con piattaforme sovrapposte per ragioni tecniche, il basamento roccioso della zona era diventato troppo fragile per una stazione di dimensioni maggiori. I capolinea dei futuri prolungamenti potrebbero essere muniti di piattaforme centrali per ospitare un anello.

Design architettonico e arte pubblica

La metropolitana di Montréal è rinomata per il suo design architettonico e arte pubblica. Sotto la guida di Drapeau, è stata organizzata una competizione tra gli architetti canadesi per decidere il design di ciascuna stazione, assicurando che ogni stazione sarebbe stata costruita con uno stile differente e da un architetto diverso. Molte stazioni, come la Berri-UQAM, sono importanti esempi di architettura modernista, e varie scelte progettuali a livello del sistema sono state informate all'International Style. Comunque, i numerosi interventi, come l'installazione dei telefoni pubblici e degli altoparlanti, con visibili collegamenti elettronici, hanno avuto un impatto significativo sull'eleganza di molte stazioni.

Avanti insieme alla metropolitana di Stoccolma, Montréal ha aperto la strada dell'installazione dell'arte pubblica nella metropolitana tra i paesi capitalisti,una pratica che era stata precedentemente trovata di paesi socialisti e comunisti (la metropolitana di Mosca ne è un esempio significativo).

Tecnologia
La metropolitana ha trazione con pneumatici che appoggiano su un piano di calcestruzzo, internamente al piano di scorrimento esistono rotaie metalliche leggere che hanno funzione di guida.

Note

Voci correlate
 Metropolitane del mondo

Altri progetti

Collegamenti esterni

Metropolitana di Montréal


Bungtod ang Gunung Batokmigit sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Jawa Timur, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Gunung Batokmigit.

Ang yuta palibot sa Gunung Batokmigit kasagaran kabungtoran, apan sa habagatang-sidlakan nga kini mao ang patag. Sa habagatang-kasadpan, dagat ang pinakaduol sa Gunung Batokmigit. Kinahabogang dapit sa palibot ang Gunung Suwari,  ka metros ni kahaboga ibabaw sa dagat,  km sa amihanan-sidlakan sa Gunung Batokmigit. Diyutay ray lumulupyo ining dapita. Sa rehiyon palibot sa Gunung Batokmigit, mga luuk talagsaon komon.

Ang klima habagat. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Marso, sa  °C, ug ang kinabugnawan Agosto, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Enero, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Agosto, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga bungtod sa Jawa Timur

Gunung Batokmigit


Additiv fremstilling er en fremstillingsmetode som tilføjer materiale til et objekt og derved laver et produkt. Et eksempel på dette er FDM-printning.

Fremstilling

Additiv fremstilling


An Neostethus ctenophorus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Aurich hadton 1937. An Neostethus ctenophorus in nahilalakip ha genus nga Neostethus, ngan familia nga Phallostethidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Neostethus

Neostethus ctenophorus


Kaliwatan sa alibangbang ang Tolype melascens. Una ning gihulagway ni William Schaus ni adtong 1936. Ang Tolype melascens sakop sa kahenera nga Tolype, ug kabanay nga Lasiocampidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Tolype

Tolype melascens


La Chinese Basketball Association () è il campionato cinese di pallacanestro maschile di massima serie. Il suo nome è da non confondere con la Chinese Basketball League, che è la serie minore.

Fondata nel 1956 e successivamente abolita, l'attuale CBA è nata nel 1995. La CBA dispone inoltre di un campionato femminile, la Women's Chinese Basketball Association.

Dalla stagione di apertura (1995-96) fino al 2001, le squadre partecipanti sono state 12. Nelle stagioni successive tale numero variò continuamente: 13 nel 2002, 14 nel 2003, di nuovo 12 nel 2004 e ancora 14 nel 2005, 15 nel 2006 ed, infine, 16 nel 2007.

Alcuni giocatori della CBA, come Yao Ming, Wang Zhizhi, Yi Jianlian, Sun Yue e Mengke Bateer, sono riusciti ad essere ingaggiati da squadre NBA. D'altra parte ad ogni team CBA è permesso l'ingaggio di un numero limitato di giocatori non cinesi.

Squadre

Albo d'oro

Vittorie per club

Collegamenti esterni

Chinese Basketball Association


Kaliwatan sa isda ang Sicamugil hamiltonii. Una ning gihulagway ni Francis Day ni adtong 1870. Ang Sicamugil hamiltonii sakop sa kahenera nga Sicamugil, ug kabanay nga Mugilidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Asya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Asya
Sicamugil

Sicamugil hamiltonii


Stenløse kommuna (danskt: Stenløse kommune), er ein kommuna í Frederiksborg Amt í Danmark. Stenløse kommuna hevur umleið 13.470 íbúgvar (2006).

Kommunur í Danmark

Stenløse kommuna


Verdensmesterskabet i curling for kvinder 2022 er det 43. VM i curling for kvinder gennem tiden. Mesterskabet blev arrangeret af World Curling Federation og afviklet i arenaen CN Centre i Prince George, British Columbia, Canada i perioden 19. - 27. marts 2022 med deltagelse af 13 hold. Canada var VM-værtsland for 18. gang, men det var første gang, at Prince George lagde is til kvindernes mesterskab. Byen var oprindeligt blevet tildelt værtskabet for VM i 2020, som imidlertid blev aflyst på grund af COVID-19-pandemien.

Mesterskabet blev for tredje gang i træk vundet af Schweiz' hold bestående af Alina Pätz, skipper Silvana Tirinzoni, Esther Neuenschwander, Melanie Barbezat og reserven Carole Howald, der først vandt grundspillet, og som i finalen vandt med 7-6 over grundspillets nr. 2, Sydkoreas hold under ledelse af Kim Eun-Jung. Schweizerne gik ubesejret gennem mesterkskabet, der var Schweiz' niende VM-titel for kvinder gennem tiden og den syvende titel siden 2012. Det var det tredje VM-guld til Tirinzonis hold, og Alina Pätz vandt sit femte verdensmesterskab, da hun også deltog på de schweiziske guldhold i 2012, 2015, 2019 og 2021. Pätz vandt endvidere Frances Brodie Award for andet år i træk, og hun blev dermed den første spiller, der modtog prisen to år i træk.

Andenpladsen var Sydkoreas bedste VM-placering indtil da, idet bronzemedaljerne fra 2019 tidligere havde været holdets bedste VM-placering.

Bronzemedaljerne gik til Canada, som kunne rejse hjem med VM-medaljer for første gang siden 2018, og som samtidig fik afsluttet holdets længste periode i VM-historien uden medaljer. I bronzekampen vandt canadierne med med 8-7 over Sverige, der sluttede på fjerdepladsen for andet mesterskab i træk.

Danmark blev repræsenteret af et hold under ledelse af Madeleine Dupont, der sluttede som nr. 6 i grundspillet efter syv sejre og fem nederlag. Holdet tabte i kvartfinalen til Canada og endte dermed mesterskabet på en samlet sjetteplads.

Hold

Mesterskabet havde deltagelse 13 hold, der dels blev fundet gennem kontinentale kvalifikationsturneringer, dels ved et globalt kvalifikationsstævne. 11 af de 13 pladser ved VM var allokeret mellem kontinenterne som følger:
 Amerika: 2 pladser (herunder værtslandet Canada)
 Europa: 7 pladser.
 Asien og Oceanien: 2 pladser.

De sidste to pladser ved VM gik til de to bedst placerede hold ved et globalt VM-kvalifikationsstævne med deltagelse af otte hold, der ikke havde kvalificeret sig til VM ved de kontinentale stævner.

Følgende hold kvalificerede sig til mesterskabet:
 Fra Panamerika: Canada (som værtsland) og USA (eneste andet tilmeldte hold).
 Fra Europa: Skotland, Sverige, Tyskland, Rusland, Schweiz, Italien og Tyrkiet (de syv bedst placerede hold ved EM i curling 2021).
 Fra Asien og Oceanien: Japan og Sydkorea (de to bedst placerede hold ved Stillehavsmesterskabet i curling 2021).
 Fra den global VM-kvalifikation: Danmark og Norge (de to bedst placerede hold ved det globale VM-kvalifikationsstævne).

Efter Ruslands invasion af Ukraine i februar 2022 besluttede World Curling Federation at udelukke Rusland fra det kommende VM, og i første omgang blev den ledige VM-plads tilbudt til Letland og Finland, der sluttede på tredje- hhv. fjerdepladsen i den globale VM-kvalifikation, men begge lande afslog dette tilbud. Pladsen blev derefter tilbudt de tre højst rangerede lande på verdensranglisten, der endnu ikke havde kvalificeret sig til mesterskabet, og fra denne proces valgte man Tjekkiet som den sidste VM-deltager.

Dermed endte mesterskabet med følgende deltagerfelt med landenes placering på verdensranglisten inden VM angivet i parentes.

Resultater

De tretten deltagende hold spillede først et grundspil alle-mod-alle med tolv kampe til hvert hold. De seks bedste hold efter grundspillet gik videre til slutspillet om medaljer.

Grundspil

De tretten hold spillede en enkeltturnering alle-mod-alle, hvilket gav tolv kampe til hvert hold. De to bedste hold i grundspillet gik videre til semifinalerne, mens holdene, der endte på 3.- til 6.-pladsen gik videre til kvartfinalerne.

Efter flere tilfælde af COVID-19 på holdet blev Skotland nødt til at trække sig fra mesterskabet efter to spillede kampe. I første omgang blev skipper Rebecca Morrison og reserven Fay Henderson testet positive inden mesterskabet, hvorfor holdet spillede de første to kampe med blot tre spillere. Morrison forventedes tilbage på holdet i løbet af turneringen, og en ny reserve blev hentet ind for at fuldende holdopstillingen. Men efter yderligere positive prøver fra den skotske delegation trak holdet sig fra resten af mesterskabet.

Efter flere tilfælde af COVID-19 i delegationen trak Japan sig fra mesterskabet inden holdets sidste grundspilskamp.

Slutspil

De seks bedste hold fra grundspillet spillede i slutspillet om medaljer. De to bedste hold i grundspillet, Schweiz og Sydkorea, startede slutspillet i semifinalerne, mens de øvrige fire hold, Canada, Sverige, USA og Danmark, startede i kvartfinalerne, hvor de spillede om de sidste to ledige pladser i semifinalerne.

Kvartfinaler

I kvartfinalerne mødtes holdene 3 vs. 6 og 4 vs. 5. Kvartfinalerne blev spillet den 26. marts 2022 kl. 13:00.

Semifinaler

Vinderen af grundspillet, Schweiz, spillede mod den af kvartfinalevinderne, der sluttede på den dårligste placering i grundspillet, dvs. Sverige. Semifinalerne blev spillet den 26. marts 2022 kl. 19:00.

Bronzekamp

Bronzekampen blev spillet den 27. marts 2022 kl. 11:00.

Finale

Finalen blev spillet den 27. marts 2022 kl. 16:00.

Samlet rangering

Kilder / eksterne henvisninger
 World Curling Federation - World Women's Curling Championship 2022
 WCF - Results & Statistics - BKT Tires & OK Tire World Women's Curling Championship 2022
 WCF - Results & Statistics - World Qualification Event 2022

Noter

2022 (kvinder)
Curling i 2022
Curling i Canada
Sport i Prince George

VM i curling 2022 (kvinder)


Zasłonak delikatny (Cortinarius gracilior Jul. Schäff.) – gatunek grzybów należący do rodziny zasłonakowatych (Cortinariaceae). Według Index Fungorum takson niepewny.

Systematyka i nazewnictwo
Pozycja w klasyfikacji według Index Fungorum: Cortinarius, Cortinariaceae, Agaricales, Agaricomycetidae, Agaricomycetes, Agaricomycotina, Basidiomycota, Fungi.

Nazwę polską podał Andrzej Nespiak w 1975 r.

Morfologia
 Kapelusz
Średnica 1,5–4 cm, początkowo stożkowaty, potem półkulisty, w końcu płaskowypukły. Powierzchnia drobnowłóknista o barwie od jasno żółtobrązowej do ochrowożółtej, czasami (rzadko) z resztkami osłony. Jest nieco higrofaniczny.

 Blaszki
Przyrośnięte, początkowo białawe lub kremowe, potem rdzawe.

 Trzon
Wysokość 2–4 cm, grubość 4-7 mm, cylindryczny, w górnej części biały, podstawa z wyraźną bulwą.

 Zarodniki
W kształcie cytryny, wyraźnie brodawkowane, brązowawe, o rozmiarach 10–12 × 5,5–7 μm. Wysyp zarodników rdzawy.

Występowanie i siedlisko
Znany jest tylko w niektórych krajach Europy. Jest bardzo rzadki.

Grzyb mikoryzowy. Rośnie na ziemi, w lasach liściastych.

Przypisy

Zasłonakowate
Mykobiota Polski

Zasłonak delikatny


An Elateropsis trimarginatus in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Mont A. Cazier ngan Lacey hadton 1952. An Elateropsis trimarginatus in nahilalakip ha genus nga Elateropsis, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Bahamas. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Elateropsis

Elateropsis trimarginatus


An Aethiora fuliginea in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Francis Polkinghorne Pascoe hadton 1864. An Aethiora fuliginea in nahilalakip ha genus nga Aethiora, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Aethiora

Aethiora fuliginea


The London Conservative Party mayoral selection of 2015 was the process by which the Conservative Party selected its candidate for Mayor of London, to stand in the 2016 mayoral election. Member of Parliament Zac Goldsmith was selected to stand.

Selection process

The Mayoral candidate was selected via an Open primary that was open to all London voters who were on the electoral roll. Voters had to register to vote at a charge of £1.00.

Candidates

 Zac Goldsmith, Member of Parliament for Richmond Park
 Syed Kamall, Member of the European Parliament for London
 Stephen Greenhalgh, Deputy Mayor for Policing and Crime
 Andrew Boff, Member of the London Assembly

Result

See also
2016 London mayoral election

References

Conservative Party (UK)
Mayoral elections in London
London Conservative Party mayoral selection
London Conservative Party mayoral selection
London Conservative Party mayoral selection

2015 London Conservative Party mayoral selection


Kaliwatan sa kaka sa dagat ang Anoplodactylus proliferus. Una ning gihulagway ni Arango ni adtong 2003. Ang Anoplodactylus proliferus sakop sa kahenera nga Anoplodactylus, ug kabanay nga Phoxichilidiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Kaka sa dagat
Anoplodactylus

Anoplodactylus proliferus


Daniel Phillip Henney (em coreano: Jeom Deok-su; nascido em 28 de novembro de 1979) é um ator e modelo estadunidense, conhecido por estrelar filmes como Seducing Mr. Perfect (2006), My Father (2007), X-Men Origens: Wolverine (2009), Shanghai Calling (2012), O Último Desafio (2013) e Big Hero 6 (2014).

Na televisão é popular por estrear os dramas coreanos como Spring Waltz (2006), My Lovely Sam Soon (2005) e as séries de televisão estadunidenses Criminal Minds: Beyond Borders e Criminal Minds.

Biografia
Henney nasceu em Carson City, Michigan, sua mãe Christine é uma coreana americana que nasceu em Busan, Coreia do Sul e Philip Henney seu pai, é um irlandês americano. Henney foi um jogador de basquete no Carson City-Crystal High School e liderou os Eagles no campeonato MHSAA Central region (CSAA) durante seu último ano.

Filmografia

Televisão

Filmes

Prêmios e indicações

Ligações externas

 Daniel Henney no Instagram

Nascidos em 1979
Atores dos Estados Unidos
Atores de televisão dos Estados Unidos
Atores de cinema dos Estados Unidos
Modelos dos Estados Unidos
Norte-americanos de ascendência irlandesa
Norte-americanos de ascendência coreana
Naturais do Michigan

Daniel Henney


Hemiercus proximus là một loài nhện trong họ Theraphosidae.

Loài này thuộc chi Hemiercus. Hemiercus proximus được Cândido Firmino de Mello-Leitão miêu tả năm 1923.

Chú thích

Tham khảo

Hemiercus

Hemiercus proximus


Et Giftermaal med Forhindringer er en amerikansk stumfilm fra 1916 af Clarence Badger og Bert Lund.

Medvirkende
 Sylvia Ashton
 Helen Bray
 George Felix
 Reggie Morris
 Della Pringle

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1916

Et Giftermaal med Forhindringer


Le infradito sono calzature estive, un tipo di ciabatte costituite da una suola, prevalentemente liscia (ma ne esistono anche modelli col tacco) e una stringa a forma di Y, con un doppio punto di partenza, a destra e a sinistra dalla fine del tallone e l'inizio dell'arco plantare, che si ricongiuge in un unico punto situato fra l'alluce e il secondo dito: il piede viene quindi infilato nella ciabatta separando queste due dita. Sono costruite con materiali naturali come paglia e cuoio, o sintetiche: gomma o plastica.

Storia

I sandali infradito esistono da migliaia di anni, con testimonianze storiche risalenti all'antico Egitto, ca. 4.000 a.C. Ad esempio un paio di infradito in papiro sono state datate al carbonio 14 a circa 1.500 a.C.

Diversi sono anche i materiali utilizzati: gli antichi egizi utilizzavano il papiro e foglie di palma; il popolo Maasai in Africa le costruisce con pelle animale; in India sono fatte di fibre di legno; in Cina e Giappone, con fibre di riso; foglie di sisal sono usate attorcigliate in Sud America, mentre i nativi del Messico usano lo yucca.

Nell'antica Grecia il fermo era tra il primo e secondo dito, mentre i romani usavano farlo tra il secondo e il terzo dito. In Mesopotamia si usava tra il terzo e il quarto dito del piede. In India, era d'uso comune solo un fermo non legante tra il primo e il secondo dito, i Paduka.

Le infradito tradizionali in Giappone sono di due tipi: zōri e waraji corredati da apposite calze chiamate tabi.

Salute

Codice della strada

Nel codice della strada precedente a quello in vigore dal 1992 era vietata la guida con calzature non allacciate dietro la caviglia. Tale divieto oggi non esiste, rimanendo però l'obbligo di garantire una efficace sicurezza durante la guida. In caso di incidente le ciabatte potrebbero quindi diventare un elemento di colpa, quando venisse dimostrato che il loro utilizzo non era compatibile con quella determinata situazione di guida.

Note

Voci correlate
 Paduka
 Sandalo
 Zōri
 Waraji

Altri progetti

Calzature

Infradito


Volt Europa is 'n pan-Europese politieke organisasie wat nastreef om 'n enkele Europese politieke party te word. Dit het afdelings in 30+ Europese lande, binne maar ook buite die EU, en het deelgeneem aan verkiesings in 'n aantal Europese lande.

Die beweging het sy ontstaan aan Brexit te danke.Die verkiesings vir die Europese Parlement in 2019 was die eerste ene waaraan hulle deelgeneem het. Hulle het een setel in Duitsland verower en Damian Boeselager het Europees parlementslid geword. Later het hulle 3 lede in die Nederlandse Tweede Kamer en een in die Bulgaarse parlement gekry en talle lede van munisipale of regionale liggame veral in Nederland, Duitsland en Italië maar ook een in Portugal en een in Griekeland.

Volt wil 'n federale Europese party wees wat die eenwording van Europa en die omvorming van die huidige EU in 'n federasie nastreef. Een van die probleme wat hulle in die huidige Europese demokrasie bekritiseer is dat in alle 27 lande van die unie verskillende partye deelneem. Die totale aantal deelnemende partye is dus baie groot, meer as driehonderd, met akronieme in 24 verskillende tale. Die verkiesing is steeds baie nasionaal en nie regtig Europees nie en kiesers kan die uitslae nouliks verstaan. Volt stel dat die nasionale partye hulle limiet in Europa bereik het.

Maar die party is nie net op Europese vlak aktief nie. Hulle wil ook op nasionale, regionale en munisipale vlakke die populisme teenstaan.

Verwysings

Politieke_organisasies

Volt Europa


Igarapé do Meio – miasto i gmina w Brazylii leżące w stanie Maranhão. Gmina zajmuje powierzchnię 368,685 km². Według danych szacunkowych w 2016 roku miasto liczyło 13 968 mieszkańców. Położone jest około 160 km na południowy zachód od stolicy stanu, miasta São Luís, oraz około 1600 km na północ od Brasílii, stolicy kraju.

W 2014 roku wśród mieszkańców gminy PKB per capita wynosił 9884,82 reais brazylijskich.

Przypisy

Miasta w stanie Maranhão

Igarapé do Meio


Tubarão là một đô thị thuộc bang Santa Catarina, Brasil. Đô thị này có diện tích 300,273 km², dân số năm 2007 là 92569 người, mật độ 317,5 người/km².

Tham khảo

Liên kết ngoài
 Cơ sở dữ liệu các đô thị của Brasil
Inwonertallen 2009

Đô thị bang Santa Catarina

Tubarão


Cry34Ab1 is one member of a binary Bacillus thuringiensis (Bt) crystal protein set isolated from Bt strain PS149B1. The protein exists as a 14 kDa aegerolysin that, in presence of Cry35Ab1, exhibits insecticidal activity towards Western Corn Rootworm.  The protein has been transformed into maize plants under the commercialized events 4114 (DP-ØØ4114-3) by Pioneer Hi-Bred and 59122 (DAS-59122-7) by Dow AgroSciences. These events have, in turn, been bred into multiple trait stacks in additional products.

Cry34/35Ab1 binary toxins bind to the insect's brush border membrane vesicles (BBMVs) of cells in the epithelial lining of midgut, where they form pores; this leads to necrosis and, eventually, the insect's death. The Cry35Ab1 (45 kDa) protein does not convey specificity in the absence of Cry34Ab1, indicating that the smaller 14 kDa Cry34Ab1 protein is critical for BBMV binding and recruitment of Cry35Ab1 to induce insecticidal effect.

Cry34Ab1 is unrelated to Bt delta-endotoxins. It is an aegerolysin () composed of two beta sheets in a beta-sandwich structure; the total protein is composed of 117 amino acid residues and contains a hydrophobic core. Its family placement shows that interaction with cell membranes is consistent with its role in the binary Cry34Ab1/Cry35Ab1 toxin complex. The partner toxin, Cry35Ab1, is a prototypical member of its own group (). Its structure is similar to that of aerolysin, Cry45Aa1, and Cry46Aa1.

References

Bacterial toxins

Cry34Ab1


Micromonospora soli is a bacterium from the genus Micromonospora which has been isolated from rhizosphere soil from a rice field.

References

Micromonosporaceae
Bacteria described in 2016

Micromonospora soli


Kaliwatan sa alibangbang ang Bedosia batesii. Una ning gihulagway ni Newman ni adtong 1854. Ang Bedosia batesii sakop sa kahenera nga Bedosia, ug kabanay nga Mimallonidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Bedosia

Bedosia batesii


An Caprimulgus salvini in uska species han Aves nga ginhulagway ni Hartert hadton 1892. An Caprimulgus salvini in nahilalakip ha genus nga Caprimulgus, ngan familia nga Caprimulgidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Caprimulgus

Caprimulgus salvini


Rhianodes atratus là một loài nhện trong họ Barychelidae. Loài này phân bố ờ Malaysia, Singapore và Philippines.

Chú thích

Tham khảo

Rhianodes
Động vật được mô tả năm 1890

Rhianodes atratus


Victor August Herbert (Dublin, 1 de fevereiro de 1859 – Nova Iorque, 26 de maio de 1924) foi um compositor estadunidense, violoncelista e maestro de origem irlandesa, criado na Alemanha. Ele inicialmente estudou piano, flauta e flautim, até finalmente chegar no violoncelo, iniciando os estudos sobre esse instrumento com Bernhard Cossmann.

Obras
Herbert era um compositor prolífico, produzindo duas óperas, uma cantata, 43 operetas, músicas incidentais para 10 produções em estúdios, 31 composições para orquestra, nove composições de banda, nove composições de violão, cinco composições de violão com piano ou orquestra, 22 composições de piano, uma flauta e dueto de clarinete com orquestra, inúmeras músicas incluídas em Ziegfeld Follies, e outras obras, 12 composições de coro e numerosas orquestrações de obras de outros compositores, entre outras composições.

Como compositor, Herbert é lembrado principalmente por suas operetas. Das suas obras instrumentais, apenas alguns permaneceram consistentemente dentro do repertório de concertos após sua morte. No entanto, algumas de suas obras esquecidas tiveram um ressurgimento de popularidade nas últimas duas décadas.

Morte e legado
Um homem saudável ao longo de sua vida, Herbert morreu repentinamente de um ataque cardíaco aos 65 anos em 26 de maio de 1924, pouco depois de sua última apresentação, The Dream Girl, começou sua corrida pré-Broadway em New Haven, Connecticut. Ele vivia com sua esposa e seus dois filhos; Ella Victoria Herbert, Bartlett e Clifford Victor Herbert. Ele foi sepultado no cemitério Woodlawn em The Bronx, Nova Iorque.

Herbert e sua música são celebradas no filme The Great Victor Herbert (1939), onde foi interpretado por Walter Connolly. Ele também foi retratado por Paul Maxey no filme Till the Clouds Roll By (1946). Muitas das obras de Herbert foram feitas para filmes, e sua música tem sido usada em inúmeros filmes e programas de televisão. Uma escola primária de Chicago foi nomeada em sua homenagem.

Bibliografia

Compositores clássicos do século XX
Maestros dos Estados Unidos
Norte-americanos de ascendência irlandesa
Naturais de Dublin

Victor Herbert


コミュニティワン株式会社はかつて存在した東急不動産ホールディングス・グループ、株式会社東急コミュニティーの子会社にあたるマンション管理会社。東京都に本社を置き、全国各地に支店・営業所を設けていた。

かつて親会社であったダイア建設とは既に資本関係は無く、2021年10月1日を以って親会社である東急コミュニティーに吸収され、消滅した。2021年3月時点の管理受託戸数は160,683戸であった。

沿革
1975年(昭和50年)- 株式会社カイセイ産業(後にダイア管理と合併)設立。
1976年(昭和51年)- 五光管理株式会社がマンション管理事業を開始。
1986年(昭和61年)- ダイア建設の出資によりパレス管理株式会社を設立。
1987年(昭和62年)- 五光管理から業務譲渡を受け、ダイア管理株式会社に商号変更。
2008年(平成20年)- 株式会社ディ・エス・エス(介護事業部門を除く)及びダイアリビングサービス株式会社と合併。ダイアコミュニティサービス株式会社に商号変更。
2009年(平成21年)10月 - コミュニティワン株式会社に商号変更。
2012年(平成24年)
3月 - 株式会社ライフ・キーパーズ・ジャパンを吸収合併。
6月 - 株式会社東京マンションサービスのマンション管理事業を吸収分割により承継。
2013年(平成25年)2月 - 親会社のユナイテッドコミュニティーズ株式会社が東急コミュニティーの完全子会社となり、東急不動産グループとなる。
2014年(平成26年)4月 - 親会社のユナイテッドコミュニティーズを吸収合併。東急コミュニティーの直接の子会社となる。
2016年(平成28年)4月 - 子会社の株式会社陽光ビルシステムを吸収合併。
2018年(平成30年)4月 - 株式会社ティエスコミュニティーを吸収合併。

支店
東京北支店 - 東京都豊島区東池袋2丁目23番2号 UBG東池袋ビル5階
東京南支店 - 東京都品川区西五反田5丁目2番4号 レキシントン・プラザ西五反田4階
北海道支店 - 北海道札幌市中央区大通西5丁目11番1号 電通恒産札幌ビル4階
東北支店 - 宮城県仙台市青葉区本町3丁目6番18号 勾当台イーストビル2階
新潟支店 - 新潟県新潟市中央区上大川前通六番町1215番地7 新潟野村證券ビル5階
八王子支店 - 東京都八王子市明神町4丁目7番14号 八王子ONビル7階
東関東支店 - 千葉県千葉市中央区新田町5番10号 わかちく千葉ビル2階
横浜支店 - 神奈川県横浜市西区楠町4番地7 横浜楠町ビル7階
藤沢支店 - 神奈川県藤沢市藤沢223番地2 ユーミー藤沢センタービル5階
北関東支店 - 埼玉県さいたま市大宮区仲町1丁目110番地 大宮NSD2階
名古屋支店 - 愛知県名古屋市中村区名駅4-2-28名古屋第二埼玉ビル9階
大阪支店 - 大阪府大阪市北区南森町1丁目4番19号 サウスホレストビル8階
北陸支店 - 石川県金沢市尾山町1番3号 朝日生命金沢第3ビル5階
中国支店 - 広島県広島市中区紙屋町1丁目3番2号 銀泉広島ビル6階
四国支店 - 香川県高松市福岡町3丁目28番22号
九州支店 - 福岡県福岡市中央区赤坂1丁目15番33号 ダイアビル福岡赤坂2階

関連会社
株式会社マリモコミュニティ

脚注

関連項目
マンション管理業
日本の企業一覧 (マンション管理会社)

外部リンク
コミュニティワン株式会社

かつて存在した東京都の企業
東急グループの歴史
廃こみゆにていわん
1975年設立の企業
2021年廃止の企業

コミュニティワン


Heteroconis argylensis là một loài côn trùng trong họ Coniopterygidae thuộc bộ Neuroptera. Loài này được New miêu tả năm 1987.

Chú thích

Tham khảo

Heteroconis

Heteroconis argylensis


Hugard's Magic Monthly was a magic periodical published June 1943 – April 1965. The magazine was created and edited by Jean Hugard until his death in 1959, when Fred Braue took over as editor. After Braue's death, the magazine continued to be published by Blanca López until its final issue, number 245. A significant portion of Martin Gardner's Encyclopedia of Impromptu Magic Tricks was originally published in Hugard's Magic Monthly.

References

Monthly magazines published in the United States
Magic periodicals
Magazines established in 1943
Magazines disestablished in 1965
Magazines published in New York City

Hugard's Magic Monthly


An Odontesthes wiebrichi in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Eigenmann hadton 1927. An Odontesthes wiebrichi in nahilalakip ha genus nga Odontesthes, ngan familia nga Atherinopsidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Odontesthes

Odontesthes wiebrichi


Denise Kielholtz-Gerges (ur. 30 marca 1989 w Amsterdamie) – holenderska kick-boxerka, judoczka oraz zawodniczka muay thai, mistrzyni Enfusion z 2014 oraz Bellator Kickboxing w wadze muszej z 2016.

Kariera sportowa
Urodziła się w Amsterdamie, początkowo trenowała judo zdobywając wielokrotnie medale krajowych mistrzostw juniorów, następnie zaczęła treningi popularnego w Holandii kickboxingu i boksu tajskiego. W 2011 zdobyła swój pierwszy zawodowy tytuł mistrzowski organizacji Slamm. W 2012 wygrała turniej Enfusion pokonując w finale Brytyjkę Lucy Payne. W 2013 została mistrzynią Europy organizacji WFCA, mistrzynią świata WMTA oraz ponownie wygrała turniej Enfusion w kat. -61 kg. 26 kwietnia 2014 została mistrzynią świata Enfusion w kat. 57 kg pokonując rodaczkę Ilonę Wijmans na punkty. Tytuł obroniła 23 listopada tego samego roku, wygrywając z Amerykanką Tiffany van Soest jednogłośnie na punkty.

W 2015 zadebiutowała w MMA, przegrywając z Julietą de Souzą Silvą przez poddanie.

Na początku 2016 związała się z Bellator Kickboxing, debiutując dla tej organizacji 15 kwietnia 2016 w wygranym starciu z Włoszką Veronicą Vernocchi. 24 czerwca 2016 przegrała z Włoszką Glorią Peritore, notując tym samym pierwszą porażkę w kickboxingu od 2009. Pod koniec roku 10 grudnia 2016 zmierzyła się z Peritore w rewanżowym starciu o inauguracyjne mistrzostwo Bellator Kickboxing wagi muszej (do 57 kg), ostatecznie wygrywając z nią niejednogłośnie na punkty. 8 kwietnia 2017 obroniła tytuł wypunktowując na pełnym dystansie kolejną Włoszkę Martinę Michieletto.

Osiągnięcia
Kick-boxing:
 2011: mistrzyni Slamm w kat. -60 kg
 2012: Enfusion 3 Ladies Team Captains Tournament - 1. miejsce w turnieju kat. -57 kg
 2013: mistrzyni Europy WFCA w kat. -57 kg
 2013: mistrzyni świata WTMA w wadze superkoguciej
 2013: Enfusion 4 Ladies Team Captains Tournament - 1. miejsce w turnieju kat. -61 kg
 2014: mistrzyni świata Enfusion w kat. -57 kg
 2016: mistrzyni Bellator Kickboxing w wadze muszej

Judo:
 2002: Mistrzostwa Holandii U15 -  w kat. -57 kg
 2003: Mistrzostwa Holandii U15 -  w kat. -63 kg
 2004: Otwarte Mistrzostwa Holandii U17 -  w kat. -63 kg
 2005: Mistrzostwa Holandii U17 -  w kat. -63 kg
 2005: Otwarte Mistrzostwa Szkocji -  w kat. -63 kg
 2005: Otwarte Mistrzostwa Szkocji U20 -  w kat. -63 kg
 2006: Mistrzostwa Holandii U20 -  w kat. -63 kg
 2008: Drużynowe Mistrzostwa Holandii -

Amatorski boks:
 2012: arabska mistrzyni świata w wadze piórkowej (do 55 kg)

Życie prywatne
Jest w związku małżeńskim z Hesdym Gergesem, który jest również utytułowanym kick-boxerem.

Przypisy

Linki zewnętrzne
 Osiągnięcia w kickboxingu i muay thai
 Osiągnięcia w judo

Holenderscy judocy
Holenderscy kickbokserzy
Holenderscy zawodnicy MMA
Ludzie urodzeni w Amsterdamie
Urodzeni w 1989

Denise Kielholtz


San Luis là một khu tự quản thuộc tỉnh Antioquia, Colombia. Thủ phủ của khu tự quản San Luis đóng tại San Luis Khu tự quản San Luis có diện tích 453 ki lô mét vuông. Đến thời điểm ngày 28 tháng 5 năm 2005, khu tự quản San Luis có dân số 13026 người.

Tham khảo

Khu tự quản của tỉnh Antioquia
Khu dân cư ở tỉnh Antioquia
Khu dân cư thành lập năm 1876
Colombia 1876

San Luis, Antioquia


Det jyske mesterskab i fodbold 1918-19 var den 21. udgave af turneringen om det jyske mesterskab i fodbold for herrer organiseret af Jysk Boldspils-Union. AGF vandt turneringen for tredje gang. Vinderen af turneringen kvalificerede sig til Landsfodboldturneringen 1918-19.

24 klubber deltog. IK Velo Nørresundby, Aarhus 1900, Vinderup IK trak deres hold før sæsonsstarten. De blev erstattet af Aalborg Freja, Varde IF og Herning Fremad.

JBUs A-række Nordkredsen

Kreds 1

Kreds 2

Kreds 6

Semifinale
AGF - Nykøbing Mors IF 4 - 3. Spillet i Viborg

Kredsfinale
AaB - AGF 0-2 (0-1)

JBUs A-række Sydkredsen

Kreds 3

Omkamp: Vejle BK - Horsens fS 8 - 5. Spillet i Fredericia.

Kreds 4

Kreds 5

Semifinale
Vejen SF - Ringkøbing IF 2 - 0. Spillet i Esbjerg.

Kredsfinale
Vejle BK - Vejen SF 6 - 2. Spillet i Fredericia.

Finale

Kilder

Øvrige kilder

 Johannes Gandil (1939): Dansk fodbold, Sportsbladets forlag.

Se også
 Danmarksmesterskabet
 Provinsmesterskabsturneringen

Fodboldturneringer i Danmark

Jyske mesterskab 1918-19 (fodbold)


An Gonometa attenuata in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Sir George Hamilton Kenrick hadton 1914. An Gonometa attenuata in nahilalakip ha genus nga Gonometa, ngan familia nga Lasiocampidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Gonometa

Gonometa attenuata


Ivan Vladimirovich Tyulenev (; Shatrashany, 28 de janeiro de 1892 - Moscou, 15 de agosto de 1978) foi um comandante militar soviético, um dos primeiros a ser promovido para general do exército (URSS) em 1940.

Biografia
Tyulenvev nasceu em uma família de soldados no assentamento do governo de Simbirsk (agora Oblast de Ulyanovsk) em Shatrashany. Ele trabalhou em fábricas e como pescador do Mar Cáspio antes de ser convocado para o Exército Imperial Russo em 1913. Durante a Primeira Guerra Mundial, ele lutou com os dragões Kargopolsky no Congresso da Polônia e recebeu a Ordem de São Jorge por sua coragem.

Tyulenvev juntou-se ao Exército Vermelho após a revolução e serviu durante a Guerra Civil Russa com o 1º Exército de Cavalaria. Em 1918 ele se juntou ao Partido Bolchevique. Ele também participou da supressão da Rebelião de Kronstadt e da Guerra Soviética na Polônia. Em 1939, ele comandou o 12º Exército durante a invasão soviética da Polônia. Ele foi promovido a General do Exército em 1940.

Com a eclosão da Guerra Germano-Soviética em junho de 1941, ele estava encarregado do Distrito Militar de Moscou. Nos primeiros três meses da guerra, Tyulenev comandou a Frente Sul. Durante o resto da guerra, ele esteve no comando do Distrito Militar Transcaucasiano e da Frente Transcaucasiana. Tyulenev foi o autor de vários livros de reminiscências, incluindo Soviética Cavalry Fighting for the Fatherland (1957) e Through Three Wars (1972).

Heróis da União Soviética
Ordem de Lenin
Ordem do Estandarte Vermelho

Ivan Tyulenev


Gruppen for den europæiske demokratiske og sociale samling (fransk: Groupe du Rassemblement démocratique et social européen) (RDSE) er en gruppe i det franske senat.

Gruppen blev stiftet i 1892, og den er den ældste gruppe i senatet. Oprindeligt hed gruppen Den venstredemokratiske Gruppe (Groupe de la Gauche Démocratique), og den har senere haft andre navne. Det nuværende navn er fra 1995.

Begge de to radikale partier er repræsenterede i gruppen, derfor betragtes den undertiden som senatets radikale gruppe.

Sammensætning
I 2020 havde gruppen 15 medlemmer.

Radikale medlemmer
 4 senatorer fra Den radikale bevægelse (MR)
 2 senatorer fra Det radikale venstreparti (PRG)

Andre medlemmer
 3 senatorer fra Socialistpartiet (PS)
 én senator fra La Force du 13 (LFD13)
 3 senatorer fra Diverse venstre (DVG)
 én senator fra Territorier og fremskridt (TdP)
 én senator fra Republikanerne (LR), der repræsenter Saint-Pierre og Miquelon

Formand
Den 3. oktober 2017 blev Jean-Claude Requier (dengang PRG, senere MR) valgt til formand for RDSE.

Gruppens navne
 1892 – Den venstredemokratiske Gruppe (Groupe de la Gauche Démocratique)
 1907 – Den venstredemokratiske, radikale og radikal-socialistiske Gruppe (Groupe de la Gauche Démocratique Radicale et Radical-Socialiste)
 1949 – Gruppen for samling af venstrerepublikanere og venstredemokrater (Groupe du Rassemblement des Gauches Républicaines et de la Gauche Démocratique)
 1951 – Gruppen af venstredemokrater og for samling af venstrerepublikanere (Groupe de la Gauche Démocratique et du Rassemblement des Gauches Républicaines)
 1956 – Gruppen af venstredemokrater (Groupe de la Gauche Démocratique)
 1989 – Gruppen for den europæiske demokratiske samling (Groupe du Rassemblement Démocratique Européen)
 1995 – Gruppen for den europæiske demokratiske og sociale samling (Groupe du Rassemblement Démocratique et Social Européen) (RDSE)

Grupper i det franske senat
Politiske partier i Frankrig
Socialliberale partier
Etableret i 1892


Præsidentvalget i USA 1789 var det første præsidentvalg, som blev afholdt i perioden mellem mandag d. 15. december 1788 og d. 10. januar 1789. George Washington blev enstemmigt valgt for den første af sine to perioder som præsident, og John Adams blev den første vicepræsident. Dette var det eneste amerikanske præsidentvalg, der strakte sig over to kalenderår.

I henhold til konføderationsartiklerne, som blev ratificeret i 1781, havde USA ikke noget statsoverhoved. Regeringens udøvende funktion forblev hos den lovgivende magt svarende til et parlamentarisk system. Denne struktur blev i midlertidig ændret med USA's forfatning, som blev ratificeret i 1788, hvor både præsident- og vicepræsidentembedet blev skabt og fuldstændigt adskilt fra Kongressen. USA's nye forfatning etablerede yderligere et valgmandskollegium, baseret på hver delstats kongresrepræsentation, hvor hver valgmandsstemme ville afgive to stemmer på to forskellige kandidater – en procedure ændret i 1804 ved ratificeringen af det tolvte forfatningstillæg. De enkelte delstater havde forskellige metoder til at vælge valgmænd i forbindelse med præsidentvalg. I fem delstater valgte delstatens parlament valgmændene. De andre seks delstater blev valgmænd gennem en form for folkeafstemning, selvom kun to delstater valgte valgmændene direkte gennem en folkeafstemning på tværs af delstaterne.

Der eksisterede på daværende tidspunkt ingen formelle politiske partier, selvom der allerede havde manifesteret sig nogle mere uformelle gruppering mellem folk med diverse meningsforskelle – herunder mellem føderalister og anti-føderalister.

Den særdels populære George Washington, som havde udmærket sig ved at være general for den kontinentale hær under den amerikanske uafhængighedskrig, indvilligede i at komme ud af pension og opstille som kandidat. Washington valgte ikke sin vicepræsidentkandidat, da dette koncept endnu ikke var udviklet. I stedet foreskrev forfatningen på dette tidspunkt, at embedet som vicepræsident ville tilfalde den kandidat med næstflest valgmandsstemmer. Af andre opstillede kandidater talte for føderalisterne bl.a. John Adams, John Jay, John Rutledge og John Hancock, mens George Clinton – der havde modsat sig ratificering af USA's forfatning – opstillede for anti-føderalisterne.

Der herskede ikke megen tvivl om, at Washington ville vinde præsidentembedet, mens der eksisterede større tvivl om, hvem der ville bliver vicepræsident. I denne forbindelse spåede Thomas Jefferson, at en populær nordlig leder som John Hancock eller John Adams ville blive valgt som vicepræsident.

Alle 69 valgmænd afgav én stemme til Washington, hvilket derpå gjorde, at han blev enstemmigt valgt som præsident. Adams vandt 34 valgmandsstemmer, hvilket var nok til sikre ham vicepræsidentskabet. De resterende 35 valgmandsstemmer blev delt mellem 10 kandidater, inklusive John Jay, som endte på tredjepladsen med ni valgmandsstemmer. Tre delstater var ikke berettigede til at deltage i valget: New Yorks lovgivende forsamling valgte ikke sine valgmænd rettidigt, mens North Carolina og Rhode Island endnu ikke havde ratificeret forfatningen.

George Washington blev indviet i New York City den 30. april 1789, 57 dage efter Den Første Kongres mødtes.

Noter

Referencer

Litteratur

 Bowling, Kenneth R., and Donald R. Kennon. "A New Matrix for National Politics." Inventing Congress: Origins and Establishment of the First Federal Congress. Athens, O.: United States Capitol Historical Society by Ohio U, 1999. 110–37. Print.
 Chernow, Ron (2004). "Alexander Hamilton". London, UK: Penguin Books. .
 Collier, Christopher. "Voting and American Democracy." The American People as Christian White Men of Property:Suffrage and Elections in Colonial and Early National America. N.p.: U of Connecticut, n.d, 1999.

 Dinkin, Robert J. Voting in Revolutionary America: A Study of Elections in the Original Thirteen States, 1776–1789. Westport, CT: Greenwood, 1982.

 Novotny, Patrick. The Parties in American Politics, 1789–2016.
 Paullin, Charles O. "The First Elections Under The Constitution." The Iowa Journal of History and Politics 2 (1904): 3-33. Web. February 20, 2017.
 Shade, William G., and Ballard C. Campbell. "The Election of 1788-89." American Presidential Campaigns and Elections. Ed. Craig R. Coenen. Vol. 1. Armonk, NY: Sharpe Reference, 2003. 65–77. Print.

Eksterne links

 Presidential Election of 1789: A Resource Guide from the Library of Congress
 A New Nation Votes: American Election Returns, 1787–1825

 Election of 1789 in Counting the Votes

George Washington
John Adams

Præsidentvalget i USA 1789


UEFA Kup pobjednika kupova 1963/1964. je bilo četvrto izdanje klupskog nogometnog takmičenja kojeg je organizirala UEFA.

Takmičenje u četvrtom izdanju UEFA Kupa pobjednika kupova igrano je od 24. septembra 1963. do 15. maja 1964. godine. Sporting Lisabon je u finalu bio uspješniji od MTK Budapest te osvojio prvi trofej Kupa kupova u historiji. Najbolji strijelac bio je Mascarenhas sa 11 postignutih golova.

Rezultati

Prvi krug

|}
Napomene:

1Olympiacos je u baražu bio uspješniji rezultatom 2–0.

2Sporting CP je u baražu bio uspješniji rezultatom 3–1 nakon produžetaka.

3U baražu Dinamo Zagreb i Linzer ASK su odigrali utakmicu koja je završila neriješenim rezultatom 1–1. Dinamo Zagreb se plasirao u drugi krug nakon bacanja novčića.

 Voljom žrijeba slijedeće ekipe nisu učestvovale u prvom krugu:  Tottenham Hotspur,  Motor Zwickau,  Linfield.

Drugi krug

|}

Napomene:

1Hamburger SV je u baražu bio uspješniji rezultatom 3–2.

Četvrtfinale

|}

Napomene:

1MTK Budapest je u baražu bio uspješniji rezultatom 1–0.

Polufinale

|}

Napomene:

1Sporting CP je u baražu bio uspješniji rezultatom 1–0.

Finale

Ponovljena utakmica:

Također pogledajte
 Kup evropskih šampiona 1963/1964.
 Kup velesajamskih gradova 1963/1964.

Reference

Vanjski linkovi
 UEFA Kup pobjednika kupova 1963/1964. na rsssf.com
UEFA Kup pobjednika kupova 1963/1964. na fussballdaten.de

1964
1963. u nogometu
1964. u nogometu

UEFA Kup pobjednika kupova 1963/1964.


Em geometria, a esfenocorona é um dos sólidos de Johnson (J86). É um dos sólidos de Johnson elementares que não surgem de manipulações de "corte e cola" dos sólidos platônicos ou arquimedianos. Entretanto, tem uma relação muito forte com o icosidodecaedro, um sólido de Arquimedes.

Ligações externas

Sólido de Johnson

Birrotunda bilunar


Kahenera sa mga alasiwsiw ang Probolotettix. Ang Probolotettix sakop sa kabanay nga Tetrigidae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Probolotettix

Probolotettix


Kaliwatan sa insekto ang Comatomenopon grayi. Una ning gihulagway ni Price, R. D. ni adtong 1965. Ang Comatomenopon grayi sakop sa kahenera nga Comatomenopon, ug kabanay nga Menoponidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Comatomenopon

Comatomenopon grayi


An Liotyphlops argaleus in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Dixon ngan Kofron hadton 1984. An Liotyphlops argaleus in nahilalakip ha genus nga Liotyphlops, ngan familia nga Anomalepidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Liotyphlops

Liotyphlops argaleus


Bungtod ang Gunung Gumur sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Jawa Barat, sa kasadpang bahin sa nasod,  km sa habagatan-sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod.  metros ibabaw sa dagat kahaboga ang nahimutangan sa Gunung Gumur, o  ka metros sa ibabaw sa naglibot nga tereyn. Mga  ka kilometro ang gilapdon sa tiilan niini.

Ang yuta palibot sa Gunung Gumur patag sa amihang-sidlakan, apan sa habagatang-kasadpan nga kini mao ang kabungtoran. Kinahabogang dapit sa palibot ang Gunung Linggakancana,  ka metros ni kahaboga ibabaw sa dagat,  km sa habagatan sa Gunung Gumur. Dunay mga  ka tawo kada kilometro kwadrado sa palibot sa Gunung Gumur medyo hilabihan populasyon.. Ang kinadul-ang mas dakong lungsod mao ang Banjar,  km sa amihanan-kasadpan sa Gunung Gumur. Sa rehiyon palibot sa Gunung Gumur, mga kalapukan talagsaon komon.

Hapit nalukop sa lasang ang palibot sa Gunung Gumur.  Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Disyembre, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Disyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Septiyembre, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga bungtod sa Jawa Barat

Gunung Gumur


Kaliwatan sa insekto ang Mesepipsocoides perezgelaberti. Una ning gihulagway ni Garcia Aldrete ug Casasola-gonzalez ni adtong 2008. Ang Mesepipsocoides perezgelaberti sakop sa kahenera nga Mesepipsocoides, ug kabanay nga Epipsocidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Mesepipsocoides

Mesepipsocoides perezgelaberti


Jewhen Ihorowycz Czeberko, ukr. Євген Ігорович Чеберко (ur. 23 stycznia 1998, Ukraina) – ukraiński piłkarz, grający na pozycji pomocnika.

Kariera piłkarska

Kariera klubowa
Wychowanek Szkoły Sportowej w Dniepropietrowsku oraz Akademii Piłkarskiej Dnipro Dniepropietrowsk, barwy których bronił w juniorskich mistrzostwach Ukrainy (DJuFL). Karierę piłkarską rozpoczął 11 marca 2015 w drużynie młodzieżowej Dnipra, a 24 lipca 2016 debiutował w Premier-lidze. 24 czerwca 2017 przeszedł do Zorii Ługańsk.

Kariera reprezentacyjna
Występował w juniorskich reprezentacjach Ukrainy U-17 i U-19.

Przypisy

Bibliografia

Ukraińscy piłkarze
Piłkarze FK Dnipro
Piłkarze Zorii Ługańsk
Urodzeni w 1998

Jewhen Czeberko


Colin Cusack is a retired British lightweight rower.

Rowing career
Cusack won the coxed pairs with Carl Purchase and the coxless pairs with Tony Richardson, rowing for the Wallingford Rowing Club, at the 1974 National Rowing Championships. He was part of the lightweight eight that secured a silver medal at the 1976 World Rowing Championships in Villach, Austria.

He won a gold medal at the 1977 World Rowing Championships in Amsterdam with the lightweight men's eight. In 1978 he was part of the lightweight coxless four that finished 5th in the A final at the 1978 FISA Lightweight Championships in Copenhagen.

Cusack continued to row in veteran events, earning 15 gold medals with rowing partner Sean Morris and in combination with others at the 2013 World Masters Regatta in Italy.

References

Living people
1950 births
British male rowers
World Rowing Championships medalists for Great Britain

Colin Cusack


Ljerka Pejčić (1908-2001) je bila bosanskohercegovačka muzičarka i jedna od inicijatorki osnivanja Muzičke škole "Stevan Stojanović Mokranjac" u Bijeljinii. Prva je žena iz Bijeljine koja je završila obrazovanje na muzičkoj akademiji i to na odsjeku za solo pjevanje na Akademie fur Musik und darstellende Kunst u Beču.

Biografija
Rođena je 1908. godine u Bijeljeni kao dio imućne porodice. Otac joj je bio upravnik bolnice. U rodnom gradu je završila osnovu školu. Kao jedna od prvih sedam maturankinja prve generacije Državne Realne gimnazije u Bijeljini 1926/27. godine. Od rane mladosti svira klavir, a od srednjoškolski dana svira je svirala u sklopu društvenih događaja i lokalnih preredbni. Muzičko obrazovanje nastavlja u konviktu u Zagrebu, nakon čega odlazi u Beč gdje studira na Akademie fur Musik und darstellende Kunst. Nakon diplomiranja, obrazovanje nastavlja u Rimu, Milanu i na konzervatorijumu Verdi.

Kao stručnjakinja u domenu solo pjevanja, 1952. godine došla je na Akademiju za pozorišnu umjetnost u Beogradu, gdje je, na grupi za glumu, ustanovila plan i program predmeta Tehnika glasa, gdje je radila kao profesorica do penzionisanja. Povodom 50. godišnjice fakulteta dobila je Zlatnu povelju.

Na njenu inicijativu je 1953. godine je u Bijeljeni osnovana Škola za osnovno muzičko obrazovanje koja danas nosi naziv Muzička škola "Stevan Stojanović Mokranjac".

Umrla je u Beogradu 2001. godine.

Vidi još
 Muzika u Bosni i Hercegovini
 Bahrija Nuri Hadžić

Izvori
 Leksikon o ženama koje su pomjerile granice u svojim zajednicama u Bosni i Hercegovini. 100 žena – 100 ulica po ženama, Sarajevo – Bijeljina – Tuzla, mart, 2021

Žene u Bosni i Hercegovini
Muzičari po profesiji
Rođeni 1908.
Umrli 2001.

Ljerka Pejčić


An Leptorhabdium pictum in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Samuel Stehman Haldeman hadton 1847. An Leptorhabdium pictum in nahilalakip ha genus nga Leptorhabdium, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Leptorhabdium

Leptorhabdium pictum


Ostrów Mazowiecka  là một thị trấn thuộc huyện Ostrowski, tỉnh Mazowieckie ở trung-đông Ba Lan. Thị trấn có diện tích 22 km². Đến ngày 1 tháng 1 năm 2011, dân số của thị trấn là 22536 người và mật độ 1012 người/km².

Tham khảo

Thị trấn của Mazowieckie

Ostrów Mazowiecka


Kaliwatan sa alibangbang ang Nola nigrisparsa. Una ning gihulagway ni George Francis Hampson ni adtong 1896. Ang Nola nigrisparsa sakop sa kahenera nga Nola, ug kabanay nga Nolidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Nola

Nola nigrisparsa


Kahenera sa mga insekto ang Aphanostigma. Ang Aphanostigma sakop sa kabanay nga Phylloxeridae.

Ang kladogram matud sa Catalogue of Life mao:

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Aphanostigma

Aphanostigma


Alex. Foss' Guldmedalje eller er en dansk hædersbevisning, som tildeles for fortjenstfulde arbejder inden for ingeniørvidenskaben af Danmarks Tekniske Universitet. Den er målrettet det maskin-/elektrotekniske område. Den er opkaldt efter ingeniør Alexander Foss og blev første gang uddelt 1931.

Modtagere

 1962 Carl Erik Soya
 1979 Jens Ove Riis
 1988 Niels Bay
 1993 Jørgen Juncher Jensen
 1995 Otto V. Nielsen
 1998 Henrik Myhre Jensen
 1999 Jens Nørkær Sørensen
 2003 Peter Sunn Pedersen, Exec. Vice President, MAN
 2005 Palle Jeppesen
 2009 Preben Terndrup Pedersen
 2010 Viggo Tvergaard
 2014 Marcel Somers
 2017 Anja Boisen
 2021 Lise Lotte Højgaard

Referencer

Videnskabspriser fra Danmark
Etableret i 1931
Danmarks Tekniske Universitet

Alexander Foss' Guldmedalje


Kaliwatan sa kasili ang Ophichthus brachynotopterus. Una ning gihulagway ni Karrer ni adtong 1983. Ang Ophichthus brachynotopterus sakop sa kahenera nga Ophichthus, ug kabanay nga Ophichthidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Madagascar

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Ophichthus
Isdangtunay sa Madagaskar

Ophichthus brachynotopterus


Kaliwatan sa isda ang Campylomormyrus orycteropus. Una ning gihulagway ni Poll, Gosse ug Orts ni adtong 1982. Ang Campylomormyrus orycteropus sakop sa kahenera nga Campylomormyrus, ug kabanay nga Mormyridae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kapos sa datos.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Aprika

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Campylomormyrus

Campylomormyrus orycteropus


Kaliwatan sa lumot ang Polysporina ferruginea. Una ning gihulagway ni Georg Lettau, ug gihatagan sa eksakto nga ngalan ni M. SteinerugGinteras Kantvilas. Ang Polysporina ferruginea sakop sa kahenera nga Polysporina, ug kabanay nga Acarosporaceae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Uropa ug Asya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Abungawg-uhong
Abungawg-uhong sa Uropa
Polysporina

Polysporina ferruginea


Rukhsana Noor (1959 – 12 January 2017) was a Pakistani journalist, poet and script-writer.

She completed her master in Mass Communications from the University of the Punjab where she later joined as a teacher.

Works
She was known for the following notable works:
 Aa Pyar Dil Mein Jaga
 Ilham

References

1959 births
2017 deaths
Urdu-language poets from Pakistan
Pakistani women journalists
Pakistani women poets
University of the Punjab alumni
Academic staff of the University of the Punjab
20th-century Pakistani women writers
20th-century Pakistani poets
21st-century Pakistani women writers
21st-century Pakistani poets

Rukhsana Noor


Smoljana je naseljeno mjesto u sastavu općine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 497 stanovnika.

Geografija
Selo Smoljana je smješteno 6–7 km sjeverno od Bosanskog Petrovca u samom srcu Grmeča. Selo je otvorenog tipa, raspoređeno po obroncima Grmeča i na ivici Smoljanskog polja. Okruženo je šumom, pa je čitav život ljudi bio vezan za nju. Rijeka Smoljana je ponornica i izvire ispod Mlinske grede.

Historija
I u Smoljani postoje ostaci gradina iz rimskog doba. Tamo je nađen natpis koji otkriva postojanje jedne porodice aurelijevskog gentilnog imena koja je imala posjed na prostoru današnjeg sela Smoljana. Inače naziv sela otkriva još jednu zanimljivu pojedinost, a to je da je za vrijeme doseljavanja Slavena, bio naseljen od strane jednog ogranka slavenskog naroda Smoljana. Ovaj slavenski narod se na Balkan doselio iz prostora današnje istočne Njemačke i pripada Polapskim Slavenima i njegovi potomci su germanizirani. Najveći dio Smoljana se naselio u Pirinskoj Makedoniji, a pojedini njihovi manji dijelovi su se sigurno naseljavali na usputnim stanicama, pa tako i u petrovačkom području. Ovo dokazuje da se krajem 6. i početkom 7. vijeka Slaveni ne doseljevaju samo kao koherentni narodi, nego i u dijelovima.

Stanovništvo

Privreda
U selu se održava tradicionalna manifestacija "Dani base i krompira", koju organizuje mjesna zajednica Smoljana, i u okviru koje svoje domaće proizvode predstavljaju mještani.

Reference

Vanjski linkovi
 Zvanični sajt općine Bosanski Petrovac

Smoljana


Kaliwatan sa alibangbang ang Leucoptera loxoclista. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1934. Ang Leucoptera loxoclista sakop sa kahenera nga Leucoptera, ug kabanay nga Lyonetiidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Leucoptera

Leucoptera loxoclista


Sara Margaret Rankin   is a professor of Leukocyte and Stem Cell Biology at Imperial College London. She is known for her work in stimulating endogenous bone marrow stem cells to repair the body. Rankin identifies as being neurodiverse.

Personal life
After visiting the Bristol Radiotherapy Centre as a teenager, Rankin knew she wanted a career in research. Since 2011, Rankin has identified as being neurodiverse, with characteristics of dyslexia and dyspraxia.

Education
Rankin received first class honours for a BSc in pharmacology at King's College London in 1985. Rankin continued at the same institution for her PhD, completing in 1989.

Research
After her PhD, Rankin moved to the University of California, San Diego as a postdoctoral research fellow. She joined Imperial as a postdoctoral researcher in 1992.

, Rankin is based in the Faculty of Medicine at the National Heart and Lung Institute (NHLI), where she was appointed Professor in 2010. Rankin and her team are trying to navigate the mesenchymal stem cells found in bone marrow to injured sites around the body, where they can promote regeneration in nearby tissue and dampen the immune system. The regulated movement of stem cells from bone marrow to sites of tissue damage could treat broken bones or heart disease.

She is the lead for biology and therapeutics at the Blast Injury Centre at Imperial College London, where she studies heterotopic ossification. She is a leader of the London Stem Cell Network. Rankin holds research grants from the Wellcome Trust, European Commission and British Legion.

Public engagement
Rankin is the NHLI division lead for Outreach and engagement. She is the co-founder of The Curious Act, a science public engagement initiative who run creative science-based activities for the public. In 2011, she collaborated with Gina Czarnecki, acting as the lead scientist in "Wasted". In 2012 Czarnecki and Rankin created Palaces, a crystal resin sculpture embedded with milk teeth donated by children across the UK.

Rankin and The Curious Act have hosted a number of science-themed pop-up shops. The Heart and Lung Repair Shop, a two-week pop-up science shop in Hammersmith's Kings Mall, opened in July 2014. The Heart and Lung Convenience Store opened in Hammersmith in 2015.

In 2017 Rankin launched 2eMpowerUK, which runs STEM workshops for neurodiverse teenagers.

Honours and awards
Her awards and honours include:
 2016 Imperial College London Collaboration Award for Societal Engagement
 2011 Wellcome Trust Senior Investigator Award
 2010 Imperial College London Rector's Award for Excellence in Pastoral Care
2019 Imperial College Julia Higgins Award for contribution to gender equality

References

21st-century British biologists
21st-century British women scientists
Academics of Imperial College London
Alumni of King's College London
British women biologists
Fellows of the Royal Society of Biology
Living people
Stem cell researchers
Year of birth missing (living people)
Scientists with dyslexia
British scientists with disabilities

Sara Rankin


An Alatuncusia bergii in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Heinrich Benno Möschler hadton 1889. An Alatuncusia bergii in nahilalakip ha genus nga Alatuncusia, ngan familia nga Crambidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Alatuncusia

Alatuncusia bergii


An Simpsonichthys auratus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Costa ngan Nielsen hadton 2000. An Simpsonichthys auratus in nahilalakip ha genus nga Simpsonichthys, ngan familia nga Rivulidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Simpsonichthys

Simpsonichthys auratus


Batinjani su naseljeno mjesto u sastavu općine Đulovac, Bjelovarsko-bilogorska županija, Republika Hrvatska.

Historija

Do teritorijalne reorganizacije u Hrvatskoj nalazili su se u sastavu stare općine Daruvar.

Stanovništvo

Na popisu stanovništva 2011. godine, Batinjani su imali 247 stanovnika.

Napomena: Iskazivano pod imenom Batinjani 1857. i 1869., Batinjani Daruvarski od 1880. do 1900. i Batinjani Podborski od 1910. do 1971. U 1869. sadrži podatke za naselja Šuplja Lipa (općina Končanica) i Vukovije.

Popis 1991.

Na popisu stanovništva 1991. godine, naseljeno mjesto Batinjani je imalo 547 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

Popis 1910.

Literatura

  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popis stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.
 Knjiga: "Narodnosni i vjerski sastav stanovništva Hrvatske, 1880-1991: po naseljima, autor: Jakov Gelo, izdavač: Državni zavod za statistiku Republike Hrvatske, 1998., , ;

Reference

Vanjski linkovi

Naselja u Hrvatskoj
Naselja u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji

Batinjani (Đulovac)


Porcellio beebei là một loài chân đều trong họ Porcellionidae. Loài này được Van Name miêu tả khoa học năm 1924.

Chú thích

Tham khảo

Porcellio

Porcellio beebei


Ítróttarfelag Fuglafjarðar er eitt ítróttarfelag úr Fuglafirði sum varð stovnað 25. mars 1946. ÍF var tað fyrsta felagið úr Eysturoynni, sum vann føroyameistaraheitið í fótbólti, tað var í 1979. Í 2010 gjørdist ÍF nummar 2 í steypakappingini og nummar 4 í Effodeildini (sum tá nevndist Vodafonedeildin), og vann sær harvið atgongd út í Evropa at spæla fyri fyrstu ferð. ÍF hevur eisini fevnt um aðrar ítróttargreinar - flogbólt, kappróður og badminton. Men fyri nøkrum árum síðani blivi feløgini skild sundur so tey eita ávikavist ÍF (sum framvegis tekur sær av fótbóltinum), ÍF-Flogbóltur, ÍF-Kappróður og ÍF-Badminton.

Litirnir hjá ÍF eru reyðir og hvítir.

Fótbóltshópurin hjá besta mansliðnum
Dagført 09. august 2022

Keldur

Slóðir úteftir

Heimasíðan hjá ÍF
ÍF hagtalssíða

Føroyskt fótbóltsfelag
Føroysk flogbóltsfeløg
ÍF

ÍF


Marcel Halstenberg (ur. 27 września 1991 w Laatzen) – niemiecki piłkarz występujący na pozycji obrońcy w niemieckim klubie Hannover 96 oraz w reprezentacji Niemiec.

Kariera klubowa
Treningi piłkarskie rozpoczął w SV Germania Grasdorf. W 1999 trafił do Hannover 96, a w 2010 trafił do drużyny rezerw tego klubu. W 2011 przeszedł do zespołu rezerw Borussii Dortmund. W marcu 2013 podpisał trzyletni kontrakt z FC St. Pauli. W sierpniu 2015 podpisał czteroletni kontrakt z RB Leipzig. Zadebiutował w tym klubie 11 września 2015 w wygranym 2:0 meczu z SC Paderborn, a tydzień później w zremisowanym 1:1 spotkaniu z 1. FC Heidenheim strzelił pierwszego gola. W sezonie 2015/2016 awansował z tym klubem do Bundesligi.

W lipcu 2023 podpisał kontrakt z Hannoverem 96.

Kariera reprezentacyjna
10 listopada 2017 zadebiutował w reprezentacji Niemiec w zremisowanym 0:0 meczu z Anglią. 9 września 2019 strzelił swojego pierwszego gola w kadrze w wygranym 2:0 spotkaniu z Irlandią Północną.

Życie osobiste
Jest żonaty z Franziską Dzienziol. W październiku 2016 para wzięła ślub cywilny, a w czerwcu 2017 kościelny. Ma brata Benjamina, który również był piłkarzem.

Przypisy

Bibliografia

 Statystyki na stronie Deutscher Fußball-Bund

Linki zewnętrzne
 Profil na stronie klubu

Reprezentanci Niemiec w piłce nożnej
Piłkarze FC St. Pauli
Piłkarze RB Leipzig
Piłkarze Hannoveru 96
Urodzeni w 1991
Uczestnicy Mistrzostw Europy w Piłce Nożnej 2020

Marcel Halstenberg


La battaglia di Amida fu un episodio delle guerre romano-persiane: venne combattuta nel 359, quando l'esercito dei Sasanidi, guidati dal re Sapore II assediò e conquistò la fortezza frontaliera di Amida, strappandola all'Impero romano.

Campagna di Sapore

Dopo essere salito al trono, Sapore II iniziò una campagna contro l'Impero romano che lo portò sconfiggere le truppe dell'imperatore Costanzo II, senza però ottenere grandi guadagni territoriali. La campagna dovette essere interrotta per far fronte alla minaccia posta dalle popolazioni nomadi: dopo aver sconfitto gli Arabi a sud, Sapore riuscì a soggiogare (353-358) le popolazioni nomadiche orientali, tra le quali c'erano gli Unni, garantendosi la loro alleanza nella successiva campagna a occidente contro i Romani, iniziata nel 359.

Sapore penetrò in territorio romano, ottenendo la resa di diverse piazzeforti del nemico, ma dovette fermare la sua avanzata davanti alla fortezza di Amida, difesa dalle truppe di Ursicino e intenzionata a resistergli.

Assedio
I Sasanidi iniziarono un assedio che durò settantatré giorni, che venne descritto dallo storico Ammiano Marcellino, presente all'evento come collaboratore di Ursicino. Ecco come ci descrive Ammiano Marcellino l'arrivo del "Re dei Re" Sapore II, sotto le mura di Amida:

Gli attacchi portati con le macchine di assedio vennero ripetutamente respinti, con gravi danni per le macchine stesse. Si racconta che dopo i primi scontri dove perse la vita il figlio di Grumbate, re dei Chioniti, l'armata sasanide tornò all'attacco, disponendo le sue truppe tutte intorno alla città:

Dal canto loro, i difensori dovettero subire una pestilenza, che finì dopo dieci giorni grazie ad una leggera pioggia. La città cadde a seguito di un attacco notturno, portato simultaneamente da Sapore e Grumbates con torri d'assedio e frecce incendiarie come ci descrive Ammiano:

Conseguenze

Ursicino, che riuscì a fuggire al nemico, venne considerato responsabile della caduta della fortezza e destituito.

Sapore continuò la sua avanzata, fino alla conquista di Singara e Bezabde (360). La guerra venne ripresa con la campagna sasanide dell'imperatore Giuliano (363), che però fu disastrosa, in quanto Giuliano morì e il suo successore, Gioviano, accettò di cedere ai Sasanidi i territori dal Tigri a Nisibis.

Note

Bibliografia
Fonti primarie
 Ammiano Marcellino, Rerum Gestarum Libri XXXI, XVIII.8-10, XIX.1-8.

Fonti secondarie
 Abd al-Husayn Zarrin'kub, Ruzgaran: tarikh-i Iran az aghz ta saqut saltnat Pahlvi, Sukhan, 1999. ISBN 964-6961-11-8

Voci correlate
 Battaglie romane
 Guerre romano-persiane

Amida
Amida

Battaglia di Amida


Werner z Walbeck (ur. ok. 980/985, zm. 11 listopada 1014 w Allerstedt) – hrabia Walbeck, margrabia Marchii Północnej w latach 1003–1009.

Życiorys
Werner był synem hrabiego Walbeck oraz margrabiego Marchii Północnej Lotara oraz Godili. Został zaręczony z Liutgardą, córką margrabiego Miśni Ekkeharda I. Potem jednak Ekkehard, który chciał nawiązać koneksje z potężniejszymi rodami, doprowadził do zerwania tych zaręczyn, co doprowadziło do wrogości między Ekkehardem i Lotarem. Podczas wyprawy Ekkeharda do Italii w 998 Werner porwał Liutgardę z Quedlinburga, jednak zmuszony był rozstać się z nią. Dopiero po śmierci Ekkeharda w 1002 Liutgarda powróciła do Wernera. Wkrótce potem, na początku 1003 zmarł ojciec Wernera, a jego matka uzyskała dla niego od cesarza Henryka II Świętego nadanie Marchii Północnej.

W 1009 z roszczeniami do Marchii Północnej wystąpił u cesarza Dedo, mąż Thietburgi, córki pierwszego margrabiego Marchii Północnej Dytryka. Doszło do konfliktu zbrojnego między Wernerem i Dedonem, podczas którego ten ostatni zginął w listopadzie 1009. Z tego powodu cesarz w święta Bożego Narodzenia 1009 odebrał Wernerowi Marchię Północną i przyznał ją synowi Dytryka, Bernardowi I. Licząc na pomoc w odzyskaniu marchii Werner nawiązał kontakty z przeciwnikiem cesarza Bolesławem I Chrobrym, wskutek czego został oskarżony w 1013 przez cesarza o zdradę. Wkrótce potem zmarł z ran odniesionych przy okazji porwania Reinhildy z Beichlingen (Liutgarda zmarła w 1012). Nie pozostawił potomków.

Bibliografia

Władcy Brandenburgii
Urodzeni w X wieku
Zmarli w 1014

Werner (margrabia Marchii Północnej)


An Pidonia tsukamotoi in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Nobuhiko Mizuno hadton 1978. An Pidonia tsukamotoi in nahilalakip ha genus nga Pidonia, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Pidonia

Pidonia tsukamotoi


Definicija i medicinska upotreba
Etinstradiol (EE) je estrogeni lijek koji se široko koristi u kontracepcijskim pilulama u kombinaciji sa progestinima. U prošlosti, EE se široko koristio za različite indikacije, poput liječenja simptoma  menopauze ginekoloških poremećaja i nekih hormonski osjetljivih karcinoma. Obično se uzima oralno, ali se koristi i kao flaster i vaginalni prsten.

Nuspojave
Opće  nuspojave EE uključuju osjetljivost dojki i povećanje dijki,  glavobolju,  zadržavanje tečnosti i mučninu, između ostalog.  U muškaraca EE može dodatno izazvati razvoj dojki, općenitu  feminizaciju, hipogonadizam i spolnu disfunkciju. Rijetke, ali ozbiljne nuspojave uključuju krvni ugrušak, oštećenje jetre i rak maternice.

Mehanizam djelovanja
EE je estrogen ili agonist estrogenog receptora, biološka meta estrogena poput estradiolaa. To je sintetska izvedenica estradiola, prirodni estrogen i razlikuje se od njega na razne načine. U usporedbi s estradiolom, EE se znatno poboljšao bioraspoloživost, kada se uzima oralno, otporniji je na metabolizam i pokazuje relativno povećane efekte u određenim dijelovima tijela, poput jetre i maternice.

Kontraindikacije
EE treba izbjegavati kod osoba s anamnezom ili poznatom osjetljivošću na  arterijsku ili venski trombozu (krvni ugrušci), zbog povećanog rizika od kardiovaskularnih problema, kao što su venska tromboembolija (VTE), infarkt miokarda i ishemijski moždani udar.To uključuje  žene kojima su dijagnoze:

 Historija duboke venske tromboze (DVT) ili plućna embolija (PE) koja nije primala antikoagulanse
 Akutni DVT / PE
 Dugotrajna imobilizacija uslijed velike operacije
 Napredni dijabetes melitus sa vaskularnim bolestima
 Migrena sa aurom
 Hipertenzija ≥160 / 100
 Vaskularna bolest
 Aktuelnost i historija ishemijske bolesti srca
 Višestruki faktori rizika za aterosklerotske kardiovaskularne bolesti (npr. starija dob, pušenje, dijabetes, hipertenzija, nizak HDL, visoki LDL ili visoki nivo triglicerida)
 Starost ≥35 i pušenje ≥15 cigareta/dan
 Istorija cerebrovaskularne povrede
 Sistemski lupus eritematozus sa pozitivnim (ili nepoznatim) antifosfolipidnim antitijelima
 Komplicirana valvularna bolest srca

Osim kada se koristi za liječenje, EE treba izbjegavati kod žena s aktuelnim rakom dojke, zbog mogućeg pogoršanja prognoze.

EE također treba izbjegavati kod žena dojilja  koje imaju manje od 21 dana poslijeporođaja zbog povećanog rizika od VTE. O upotrebi EE kod dojilja koje su najmanje 21 dan nakon porođaja treba razgovarati s pružateljem usluga i uključiti informacije o prednostima, nedostacima i alternativama za upotrebu EE.

Zbog rizika od holestatske hepatotoksičnosti, široko se smatra da treba izbjegavati COC koji sadrže EE kod žena s anamnezom holestaza trudnoće, tumora na jetri, aktivnih hepatitisa i porodičnih nedostataka u izlučivanju žuči.

Neželjeni efekti

Dugoročni efekti

Također pogledajte
Spolni hormon

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Hormoni
 Etinilciklopentanoli
 Antigonadotropini
 Dioli
 Estrani
 Hepatotoksini
 Hormonski antineoplastični lijekovi
 Hormonska kontracepcija
 Ljudski metaboliti lijekova
 Otpuštači prolaktina
 Fenoli
 Sintetički estrogeni

Etinilestradiol


An Tantilla calamarina in uska species han Colubridae nga ginhulagway ni Edward Drinker Cope hadton 1866. An Tantilla calamarina in nahilalakip ha genus nga Tantilla, ngan familia nga Colubridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tantilla

Tantilla calamarina


The List of railway routes in Thuringia provides a list of all railway routes in Thuringia. This includes Intercity-Express, Intercity, Regional-Express, Regionalbahn services. In the route tables, the major stations are shown in bold text. Where intermediate stations are not given, these are replaced by three dots "...".

Regional services
The following Regional-Express and Regionalbahn services run through Thuringia:

Regional rail in Germany
Transport in Thuringia
Thuringia-related lists
Thuringia

List of railway routes in Thuringia


The magic voice of Grassland er en dansk dokumentarfilm fra 2015 instrueret af Torben Glarbo.

Handling
Filmen præsenterer den rige mongolske folkemusik, der i dag er så levende som nogensinde. Hestehovedviolin, slagtøj og den helt specielle strubesang skaber et klangligt udtryk der er unikt for Mongoliet.

Referencer

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 2015

The magic voice of Grassland


Koenzim Q: citohrom c– oksidoreduktaza, koji se ponekad naziva citohrom bc1 kompleks, a ponekad i kompleks III, je treći kompleks u lancu transporta elektrona (EC188.8.131.52), igrajući ključnu ulogu u biohemijskom stvaranju ATP-a (oksidativna fosforilacija) . Kompleks III je multipodjedinični transmembranski proteini koji kodiraju i mitohondrijski (citohrom b) i jedarni genomi (sve druge podjedinice). Kompleks III je prisutan u mitohondrijama svih životinja i svih aerobnih eukariota i unutrašnjim membranama većine eubakterija. Mutacije u kompleksu III uzrokuju netoleranciju na vježbanje kao i multisistemske poremećaje. Kompleks bc1 sadrži 11 podjedinica, tri respiratorne podjedinice (citohrom B, citohrom C1, Rieskeov protein), dva proteinska jezgra i šest niskomolekulskih proteina.

Ubikinol—citohrom-c reduktaza katalizira hemijsku reakciju

QH2 + 2 fericitohrom c Q + 2 ferocitohrom c + 2 H+

Dakle, dva supstrata ovog enzima su kinol (QH2) i feri– (Fe3+)citohrom c, dok su njegova tri proizvoda kinon (Q), fero– (Fe2+) citohrom c i H< sup>+</sup>.

Ovaj enzim pripada porodici oksidoreduktaza, posebno onih koji djeluju na difenole i srodne tvari kao donor sa citohromom kao akceptorom. Ovaj enzim učestvuje u oksidacijskoj fosforilaciji. Ima četiri kofaktora: citohrom c1, citohrom b-562, citohrom b-566 i 2-gvožđe feredoksin tipa Rieske.

Nomenklatura

Sistematski naziv ove klase enzima je ubikinol:fericitohrom-c oksidoreduktaza. Ostali nazivi u uobičajenoj upotrebi uključuju:

Struktura

U poređenju sa ostalim glavnim podjedinicama koje pumpaju proton u lancu transporta elektrona, broj pronađenih podjedinica može biti mali, čak do tri polipeptidna lanca. Ovaj broj se povećava, a kod viših životinja nalazi se jedanaest podjedinica. Tri podjedinice imaju grupu proteza. Podjedinica citohrom b ima dva tipa b hema (bL i b H), podjedinica citohroma c ima jedan hem c tipa (c1) , a Rieske podjedinica gvožđe-sumpornog proteina (ISP) ima dva gvožđa, dva sumpora klaster gvožđe-sumpor (2Fe•2S).

Strukture kompleksa III: ,

Sastav kompleksa

Kod kičmenjaka, kompleks bc1, ili kompleks III, sadrži 11 podjedinica: tri respiratorne podjedinice, dva jezgrarna proteina i šest proteina niske molekulske težine. Proteobacterial complexes may contain as few as three subunits.

Tabela sastava podjedinica kompleksa III

 a Kod kičmenjaka, proizvod cijepanja od 8 kDa sa N-terminala Rieske proteina (signalni peptid) zadržava se u kompleksu kao podjedinica 9. Tako podjedinice 10 i 11 odgovaraju gljivičnim QCR9p i QCR10p.

Reakcija
Ovaj enzim katalizira redukciju citohroma c za
oksidacija koenzima Q (CoQ) i istovremeno pumpanje 4 protona iz mitohondrijskog matriksa u intermembranski prostor:
 QH2 + 2 citohrom c (FeIII)  + 2 H → Q + 2 citohrom c (FeII) + 4 H

U procesu koji se zove Q ciklus, dva protona troše se iz matrice (M), četiri protona se oslobađaju u intermembranski prostor (IM) i dva elektrona se prenose na citohrom c.

Mehanizam reakcije

Mehanizam reakcije za kompleks III (citohrom bc1, koenzim Q: citohrom C-oksidoreduktaza) poznat je kao ubikinon ("Q") ciklus. U ovom ciklusu četiri protona se oslobađaju na pozitivnu "P" stranu (međumembranski prostor), ali samo dva protona preuzimaju se sa negativne "N" strane (matrica). Kao rezultat, protonski gradijent formira se preko membrane. U ukupnoj reakciji, dva ubikinola oksidiraju se u ubikinon, a jedan ubikinon reducira se u ubiquinol. U kompletnom mehanizmu, dva elektrona prenose se sa ubikinol na ubikinon, preko dva intermedijera citohroma c.

Sveukupno:
 2 x QH2 oksidirano do Q
 1 x Q reducirano do QH2
 2 x Cyt c reducirano
 4 x H+ otpušteno u intermembranski prostor
 2 x H+ pokupljeno iz matrice

Reakcija se odvija prema sljedećim koracima:

Prvi krug:
 Citohrom b vezuje ubikinol i ubikinon.
 2Fe/2S centar i BL hem povlače po jedan elektron sa vezanog ubihinola, oslobađajući dva protona u intermembranski prostor.
 Jedan elektron se prenosi na citohrom c1 iz centra 2Fe/2S, dok se drugi prenosi sa BL hema na BH hem.
 Citohrom c1 prenosi svoj elektron na citohrom c (ne treba ga brkati sa citohromom c1), a BH hem prenosi svoj elektron na obližnji ubikinon, što rezultira stvaranjem ubisemikinona.
 Citohrom c difundira. Prvi ubikinol (sada oksidiran u ubikinon) se oslobađa, dok semikinon ostaje vezan.
Drugi krug:
 Drugi ubikinol je vezan citohromom b.
 2Fe/2S centar i BL hem povlače po jedan elektron sa vezanog ubihinola, oslobađajući dva protona u intermembranski prostor.
 Jedan elektron se prenosi na citohrom c1 iz centra 2Fe/2S, dok se drugi prenosi sa BL hema na BHhem.
 Citohrom c1 zatim prenosi svoj elektron na citohrom c, dok obližnji semikinon proizveden iz kruga 1 pokupi drugi elektron iz BH hema, zajedno sa dva protona iz matrice.
 Drugi ubikinol (sada oksidiran u ubikinon), oslobađa se zajedno s novoformiranim ubikinolom.

Inhibitori kompleksa III
Postoje tri različite grupe inhibitora kompleksa III.
 Antimicin A vezuje se za Qi mjesto i inhibira prijenos elektrona u kompleksu III sa hema bH na oksidirani Q (inhibitor Qi mesta).
 Miksotiazol i stigmatellin vezuju se za mjesto Qo i inhibiraju prijenos elektrona sa redukovanog QH2 na Rieske gvožđe-sumporni protein. Miksotiazol i stigmatelin se vezuju za različite, ali preklapajuće džepove unutar Qo mjesta.
 Miksotiazol se bliže vezuje za citohrom bL (otuda se naziva "proksimalni" inhibitor).
 Stigmatelin se vezuje dalje od hema bL i bliže proteinu sumpora Rieske gvožđa, s kojim snažno stupa u interakciju.

Neki su komercijalizirani kao fungicidi (derivati strobilurina, od kojih je najpoznatiji azoksistrobin; QoI inhibitori) i kao agensi protiv malarije (atovakvon).

Takođe propilheksedrin inhibira citohrom c reduktazu.

Bezkisični radikali
Mali dio elektrona napušta lanac transporta elektrona prije nego što stigne do kompleksa IV. Prerano curenje elektrona u kisik rezultira stvaranjem superoksida. Relevantnost ove inače manje nuspojave je da su superoksid i druge reaktivne vrste kisika vrlo toksični i smatra se da imaju ulogu u nekoliko patoloških stanja, kao i starenju). Do curenja elektrona dolazi uglavnom na Qo mjestu i stimulirano je antimicinom A. Antimicin A zaključava b hem u reduciranom stanju, sprečavajući njihovu ponovnu oksidaciju na Qi mjestu, što zauzvrat uzrokuje stabilne koncentracije Qo semikinona da raste, pri čemu potonja vrsta reaguje sa kisikom da bi formirala superoksid. Smatra se da efekt visokog membranskog potencijala ima sličan efekt. Superoksid proizveden na Qo mjestu može se osloboditi i u mitohondrijski matriks  i u međumembranski prostor, gdje onda može doći do citosola. Ovo bi se moglo objasniti činjenicom da bi kompleks III mogao proizvoditi superoksid kao membranski permeabilan HOO•, a ne kao membranski nepropusni O.

Oznake ljudskih gena

MT-CYB: mtDNK kodirani citohrom b; promjene povezane s netolerancijom na vježbanje

CYC1: citohrom c1

CYCS: citohrom c

UQCRFS1: Rieske gvožđe-sumporni protein

UQCRB: Ubikinon vezujući protein, mutacija povezana s jedarnim nedostatkom mitohondrijskog kompleksa III tipa 3

UQCRH: Protein šarke

UQCRC2: Jezgarne 2, mutacije povezane s nedostatkom mitohondrijsog kompleksa III, jedarni tip 5

UQCRC1: Jezgarni 1

UQCR: 6,4KD podjedinica

UQCR10: 7,2KD podjedinica

TTC19: Novoidentifikovana podjedinica, mutacije povezane sa kompleksnim III jedarnim nedostatkom tipa 2.

Mutacije u genima kompleksa III kod ljudskih bolesti

Mutacije u genima vezanim za kompleks III tipski se manifestiraju kao netolerancija na vježbanje.  Prijavljeno je da ostale mutacije uzrokuju septooptičku displaziju  i multisistemske poremećaje. Međutim, mutacije u genu BCS1L, odgovornom za pravilno sazrijevanje kompleksa III, mogu dovesti do Björnstadovog i GRACILE sindroma, koji su kod novorođenčadi smrtonosna stanja koja imaju multisistemske i neurološke manifestacije, tipizirajući teške mitohondrijske poremećaje. Patogenost nekoliko mutacija je potvrđena u modelnim sistemima kao što je kvasac.

Do sada je nepoznat stepen do kojeg stupnja su ove različite patološke promjene uzrokovane bioenergetskim deficitom ili prekomjernom proizvodnjom superoksida.

Također pogledajte
 Ćelijsko disanje
 Fotosintetski reakcioni centar

Dodatne slike

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi
  at lbl.gov
 cytochrome bc1 complex site (Antony R. Crofts)  at uiuc.edu
  at scripps.edu
  (Requires MDL Chime)
  - Calculated positions of bc1 and related complexes in membranes

EC 7.1.1
Enzimi poznate strukture
Ćelijsko disanje
Gvožđe-sumporni proteini
Transmembranski proteini

Citohrom bc