Lady Dynamite é uma série de comédia americana criada por Pam Brady e Mitch Hurwitz, na Netflix. A série é estrelada por Maria Bamford, e é vagamente baseada em sua vida. Os doze episódios da primeira temporada foram liberado em 20 de Maio de 2016. A série foi renovada para uma segunda temporada, juntamente com vários outros Originais Netflix , em 27 de julho de 2016. A segunda temporada estreou em 10 de novembro de 2017. Em 13 de janeiro de 2018, a série foi cancelada após duas temporadas.

Premissa
A comediante/atriz Maria Bamford (interpretada por ela mesma) retorna a  Los Angeles depois de passar seis meses em recuperação pelo transtorno bipolar e tenta construir a sua vida a partir do zero, com a ajuda de seu agente Bruce Ben-Bacharach (Fred Melamed). Ao longo de toda a primeira temporada, os flashbacks são empregados para obter uma visão sobre Maria da história e suas relações com sua família e amigos.

Elenco

Principal

 Maria Bamford como Maria Bamford, uma versão ficcional de si mesma.
 Bamford também fornece a voz de Blueberry,, cão Scott .
 Fred Melamed como Bruce Ben-Bacharach, Gestor de Maria
 Mary Kay Place como Marilyn Bamford, a mãe de Maria.
 Ólafur Darri Ólafsson como Scott, Namorado de Maria (temporada 2, recorrente temporada 1)

Recorrente
 Ana Gasteyer como Karen Grisham, Agente de Maria.
 Ed Begley Jr. com Kurt Braunohler (temporada 2, flashbacks) como Joel Bamford, pai de Maria.
 Lennon Parham como Larissa, Amiga de Maria.
 Bridget Everett como Dagmar, Amigo de Maria.
 Mo Collins como Susan Beeber, Amiga de infância de Maria.
 Dean Cain como Graham, Ex-noivo de Maria.
 June Diane Raphael como Karen Grisham, Corretor de imóveis de Maria.
 Jenny Slate como Karen Grisham, Treinadora de vida de Maria.
 Yimmy Yim como Chantrelle,  Assistente de Bruce.
 Kyle McCulloch como a voz de Bert,Cão de Maria.

Convidados

Escrita
Maria Bamford foi envolvido no processo de escrita, mas ela não escreveu nenhum episódio. Apesar de o show se basear na vida real de Bamford, os escritores tiveram a liberdade de modificar suas experiências para fins criativos. Por exemplo, no episódio piloto, Maria coloca um banco na frente de sua casa em um esforço para promover um senso de comunidade em seu bairro. Essa idéia veio da vida real de Bamford.

Mesmo que ela não tomasse uma abordagem prática na escrita da série, ela estava na sala dos escritores com freqüência, para discutir idéias e "sair" com os escritores..Os creditos de escrita incluem Kyle McCulloch, ex -escritor de South Park , e Jen Statsky, ex-escritor  Parks and Recreation  e Late Night with Jimmy Fallon.

Direção
Os ex-colaboradores de  Arrested Development, Max Winkler e Andrew Fleming dirigiram os episódios para a Lady Dynamite. Rob Cohen (The Fast and The Furious), a vencedora do prêmio da Academia Jessica Yu e Ryan McFaul também dirigiram episódios.

Recepção

A primeira temporada de Lady Dynamite recebeu ampla aclamação da crítica. No Rotten tomatoes, ela tem uma classificação de 94%, com base em 31 avaliações, com uma classificação média de 8.2/10.  O consenso crítico do site diz: "Lady Dynamite, de Maria Bamford, é um passeio vibrante, subversivo, doce e meta-ficcional, mas também um retrato corajoso, distanciador e, finalmente, profundo de uma psique problemática" No Metacritic, a temporada tem uma pontuação de 85 a 100, com base em 15 de resenhas, indicando "aclamação universal". O show tem atraído a atenção por causa de sua representação da doença mental.

The New York Times descreveu o show como "[tendo] sua própria voz estranha e sincera e sua própria lógica de sonho" e "algo mais, de uma maneira boa: uma jornada para o centro da mente da Sra. Bamford que mergulha através da fantasia após o loopy fantasia e emerge com algo real ". Sobre o estilo do show, O The New York Times observou que "Os criadores do programa, Pam Brady (South Park) e Mitch Hurwitz (Arrested Development), construíram uma casa de diversão multifuncional, pulamos a tempo e passamos do meta-show para memórias para a alucinação "."

Variety  descreveu a performance de Bamford dizendo que "a atriz e comediante, cuja presença raramente tem sido usada, bem como está aqui, gerencia o truque de ser tanto credível como inocente e vitorioso". " Variety também elogiou as estrelas convidadas do programa, afirmando: "todo o show ganha muita energia de uma série variada de atores convidados de jogos, incluindo  Mira Sorvino, Patton Oswalt, Ana Gasteyer, Brandon Routh, e Bridget Everett, todos os quais aparecem encantado por estar na órbita de brincadeira de Bamford ".

Os críticos compararam a série com Unbreakable Kimmy Schmidt, Community, Review e BoJack Horseman por causa da maneira como usa meta-humor, humor absurdo e como lida com a  saúde mental.
 Honras

Referências

Ligações externas

Programas de televisão dos Estados Unidos que estrearam em 2016
Programas de televisão dos Estados Unidos encerrados em 2017
Séries de televisão de humor negro dos Estados Unidos
Programas de televisão em língua inglesa
Programas da Netflix

Lady Dynamite


An Salvelinus salvelinoinsularis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Einar Lönnberg hadton 1900. An Salvelinus salvelinoinsularis in nahilalakip ha genus nga Salvelinus, ngan familia nga Salmonidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Salvelinus

Salvelinus salvelinoinsularis


A Estação El Parque é uma das estações do Biotrén, situada em San Pedro de la Paz, entre a Estação Costa Mar e a Estação Lomas Coloradas. Administrada pela Ferrocarriles del Sur (FESUR), faz parte da Linha 2.

Foi inaugurada em 30 de janeiro de 2017. Localiza-se no cruzamento da Rodovia Concepción-Lota com a Rua Uno.

Ver também
 Biotrén
 Linha 2 do Biotrén
 San Pedro de la Paz

Ligações externas

El Parque
San Pedro de la Paz
Fundações no Chile em 2017
El Parque

Estação El Parque


Sergio Andrade, kaldet Serginho, (født 29. januar 2001) er en portugisisk fodboldspiller, der spiller for Viborg FF. Hans position på banen er angriber, og han kan spille kantposition i både venstre og højre side.

Serginho er uddannet hos Benfica, men fik aldrig førsteholdsdebut for klubben. I 2021 skiftede han til U23-holdet hos GD Estoril. Her fik han sin seniordebut i den bedste portugisiske række og nåede i alt 12 førsteholdskampe for klubben.

I foråret 2023 var han udlejet til Oliveirense i den næstbedste portugisiske række. Serginho blev hentet til Viborg FF i sommeren 2023.

Referencer

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Viborg FF
Fodboldspillere fra Portugal

Sergio Andrade


Clastoptera is a genus of spittlebugs in the family Clastopteridae. There are at least 30 described species in Clastoptera.

See also
 List of Clastoptera species

References

 Murray, Hanna (1970). "An annotated list of the spittlebugs of Michigan (Homoptera: Cercopidae)". The Michigan Entomologist, vol. 3, no. 1, 2-16.

Further reading

External links
 NCBI Taxonomy Browser, Clastoptera

Clastopteridae

Clastoptera


Astra Sharma (født 11. september 1995 i Singapore) er en professionel tennisspiller fra Australien.

Referencer

Eksterne henvisninger

Tennisspillere fra Australien
Personer fra Singapore

Astra Sharma


An Brienomyrus tavernei in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Max Poll hadton 1972. An Brienomyrus tavernei in nahilalakip ha genus nga Brienomyrus, ngan familia nga Mormyridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Brienomyrus

Brienomyrus tavernei


La desmosina è un amminoacido raro formato dall'unione di catene laterali allisiniche e di lisina. Possiede formula molecolare C24H40N5O8, peso molecolare 526,60 e numero CAS 11003-57-9.

Insieme alla isodesmosina è presente nella matrice dell'elastina dove contribuisce alla formazione dei legami cross-link ed è responsabile della caratteristica colorazione gialla.

Note

Altri progetti

Amminoacidi

Desmosina


G2G có thể đề cập đến:

 Chính phủ với Chính phủ, mô tả việc thông tin liên lạc nội bộ cũng như mặt bên ngoài giữa Chính phủ với Chính phủ, tương tự hình thức Doanh nghiệp với Doanh nghiệp.
 G2G (tập phim TV), các tập phim hoạt hình
 "grey-to-grey", thước đo thời gian phản hồi LCD.
 "Got to go", "Good to go", và "Get together"; các tiếng lóng Internet ("g2g" và "GTG" cũng cùng nghĩa); xem thêm English internet slang trên Wiktionary
 Give2Give, một tổ chức từ thiện ở Anh.

G2G


Kaliwatan sa isda ang Radulinus asprellus. Una ning gihulagway ni Gilbert ni adtong 1890. Ang Radulinus asprellus sakop sa kahenera nga Radulinus, ug kabanay nga Cottidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
sidlakang Kadagatang Pasipiko
 Mehiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Kadagatang Pasipiko
Isdangtunay sa Mehiko
Radulinus

Radulinus asprellus


O santuário de Artemisa em Brauro () é um antigo local sagrado na costa leste da Ática, perto do Mar Egeu. A passagem foi assustada desde a antiguidade, empurrando a costa atual mais distante do local. Uma colina próxima, com 24 m de altura e 220 m ao sudeste, foi habitada durante a era do Neolítico, c. , e floresceu particularmente do Heládico Médio ao Micênico Inferior (-) como um local fortificado (acrópole). A ocupação cessou no período heládico e a acrópole nunca foi reassentada significativamente após esse tempo. Esta lacuna na ocupação do site durou do  ao  Brauro era um dos 12 estabelecimentos antigos da Ática antes do sinecismo (synoikismos) de Teseu, que os unificava com Atenas.

Bibliografia

Ligações externas

Arquitetura da Grécia Antiga

Brauro


Gerresheimer AG er en tysk producent af emballage til lægemiddel- og kosmetikindustrien. De har hovedkvarter i Düsseldorf og produktion i Europa, Amerika og Asien. Gerresheimer Glas AG blev etableret i 1864 af Ferdinand Heye (1838-1889).

Referencer

Fremstillingsvirksomheder fra Tyskland

Gerresheimer


An Pempsamacra tillides in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Newman hadton 1838. An Pempsamacra tillides in nahilalakip ha genus nga Pempsamacra, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Pempsamacra

Pempsamacra tillides


Wang Zhongyu is the atonal pinyin romanization of various Chinese names and may refer to:

Wang Zhongyu (painter) ( 14th century), Chinese painter under the Ming dynasty
Wang Zhongyu (politician, born 1891), politician of the Republic of China
Wang Zhongyu (politician, born 1933), engineer and politician of the People's Republic of China
Wang Chung-yu (born 1945), Taiwanese politician

Wang Zhongyu


Crna Gora:

 Košutići (Andrijevica), naselje u općini Andrijevica

Hrvatska:

 Košutići (Višnjan), naselje u općini Višnjan, Istarska županija

Košutići


Roaring forties eller brølende fyrrere på dansk er havområdet på den sydlige halvkugle mellem 40. og 50. breddegrad. Her blæser der en stærk og vedvarende vind fra vestlig kant, da der er meget få landmasser til at hindre luftstrømmen, sådan som det ellers ses på samme breddegrader på den nordlige halvkugle. Derfor har vejrstationen ved Port-aux-Français på Kerguelen, på ca. 49°S, en gennemsnitlige vindhastighed som varierer fra 35 km/t (frisk brise) om sommeren til 41 km/t (lille kuling) om vinteren. Vejrstationen ligger forholdsvis beskyttet, så åbne havstrækninger har betydeligt mere vind.

Området blev navngivet af sømænd i Sejlskibstiden og var en stor hjælp for handelsskibe fra Europa til Ostindien eller Australien, og er i nyere tid blevet anvendt af verdensomsejlere.

Henvisninger

Kilder

Vind

Roaring forties


História
Maria Josefa da Baviera — imperatriz do Sacro Império Romano-Germânico
Maria Josefa da Saxónia — rainha da Espanha
Maria Josefa da Saxónia (1867–1944) — arquiduquesa da Áustria
Maria Josefa da Saxônia, Delfina da França
Maria Josefa de Espanha — princesa de Nápoles e Sicília

Outros
Maria Josefa — poetisa brasileira

Desambiguações de antropônimos
Desambiguações de história

Maria Josefa (desambiguação)


Kaliwatan sa muragkarpa ang Pseudohomaloptera tatereganii. Una ning gihulagway ni Canna Maria Louise Popta ni adtong 1905. Ang Pseudohomaloptera tatereganii sakop sa kahenera nga Pseudohomaloptera, ug kabanay nga Balitoridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Borneo

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Muragkarpa
Muragkarpa sa Borneo
Pseudohomaloptera

Pseudohomaloptera tatereganii


Chewko is a rural locality in the Shire of Mareeba, Queensland, Australia. In the  Chewko had a population of 194 people.

Geography
Chewko has the following mountains:

 Mount Abbot ()
 Mount Aunt ()
 Mount Uncle ()
Chewko railway station is on the Tablelands railway line ().

History
In the  Chewko had a population of 194 people.

References

Shire of Mareeba
Localities in Queensland

Chewko


Kaliwatan sa alibangbang ang Apiletria luella. Una ning gihulagway ni Lederer ni adtong 1855. Ang Apiletria luella sakop sa kahenera nga Apiletria, ug kabanay nga Symmocidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Apiletria

Apiletria luella


Romantičnost ili romantična ljubav je osjećaj ljubavi prema drugoj osobi ili snažna privlačnost prema drugoj osobi, kao i udvaranje koje se poduzima od strane pojedinca kako bi izrazili ta ukupna osjećanja i emocije koje proizlaze iz njih.

Wiley Blackwell Encyclopedia of Family Studies navodi da "Romantična ljubav, zasnovana na modelu međusobne privlačnosti i na vezi između dvoje ljudi koja ih povezuje kao par, stvara uslove za preokret modela porodice i braka koji ona rađa." To ukazuje da romantična ljubav može biti osnova privlačnosti između dvoje ljudi. Ovaj izraz su prvenstveno koristile "zapadne zemlje nakon socijalizacije 1800-ih, ljubav je neophodan preduslov za početak intimne veze i predstavlja temelj na kojem se grade sljedeći koraci u porodici."

Alternativno, Collins Dictionary opisuje romantičnu ljubav kao "intenzitet i idealizaciju ljubavne veze, u kojoj je drugi prožet izvanrednom vrlinom, ljepotom, itd., tako da veza nadjača sve druge obzire, uključujući i materijalne."

Iako su emocije i senzacije romantične ljubavi široko povezane sa seksualnom privlačnošću, romantični osjećaji mogu postojati bez očekivanja fizičkog završetka i naknadno izraženi. U određenim slučajevima, romansa bi se čak mogla prenijeti i kao normalno prijateljstvo. Historijski gledano, pojam romansa potiče od srednjovjekovnog ideala viteštva kako je izloženo u literaturi viteške romantike.

Bode & Kushnick  su poduzeli sveobuhvatan pregled romantične ljubavi iz biološke perspektive 2021. Razmatrali su psihologiju romantične ljubavi, njene mehanizme, razvoj kroz životni vijek, funkcije i evolucijsku historiju. Na osnovu sadržaja tog pregleda, predložili su biološku definiciju romantične ljubavi:

"Romantična ljubav je motivaciono stanje koje se obično povezuje sa željom za dugotrajnom kopulacijom sa određenom osobom. Javlja se tokom cijelog životnog vijeka i povezan je s karakterističnim kognitivnim, emocionalnim, bihevioralnim, društvenim, genetskim, neuralnim i endokrinim aktivnostima kod oba spola. Tokom većeg dijela životnog toka, on služi funkcijama izbora partnera, udvaranja, seksa i povezivanja parova. To je skup adaptacija i nusproizvoda koji su nastali negdje tokom nedavne evolucijske povijesti ljudi."

Antropolog Charles Lindholm definisao je ljubav kao "svaku intenzivnu privlačnost koja uključuje idealizaciju drugog, unutar erotskog konteksta, s očekivanjem da će opstati u nekoj budućnosti". Romantika je osjećaj ljubavi koji ljudi žele i vole.

U svojoj knjizi iz 2008. Kako donositi dobre odluke i biti u pravu svo vrijeme, britanski pisac Iain King pokušao je uspostaviti pravila za romansu primjenjiva u većini kultura. Zaključio je sa šest pravila, uključujući:

 Ne flertujte sa nekim osim ako to mislite.
 Ne proganjajte ljude koji vas ne zanimaju ili koji vas ne zanimaju.
 Općenito, jasno izrazite svoju naklonost ili nesigurnost, osim ako ne postoji poseban razlog da to ne učinite.

Mnogi teoretičari pokušavaju analizirati proces romantične ljubavi.

Antropologinja Helen Fisher, u svojoj knjizi Zašto volimo, koristi skeniranje mozga kako bi pokazala da je ljubav proizvod hemijske reakcije u mozgu. Norepinefrin i dopamin, između ostalih hemikalija u mozgu, odgovorni su za uzbuđenje i blaženstvo kod ljudi, kao i kod životinja koje nisu ljudi. Fisher koristi magnetnu rezonancu za proučavanje moždane aktivnosti "zaljubljene" osobe i zaključuje da je ljubav prirodni nagon jednako snažan kao i glad.

Reference

Emocije
Prijateljstvo
Vrline
Filozofija ljubavi
Ljudska seksualnost
Romansa
Ljubav

Romansa (ljubav)


An Leptoancistrus canensis in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Meek ngan Hildebrand hadton 1913. An Leptoancistrus canensis in nahilalakip ha genus nga Leptoancistrus, ngan familia nga Loricariidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Leptoancistrus

Leptoancistrus canensis


An Oedistoma pygmaeum in uska species han Aves nga syahan ginhulagway ni Tommaso Salvadori hadton 1876. An Oedistoma pygmaeum in nahilalakip ha genus nga Oedistoma, ngan familia nga Melanocharitidae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Oedistoma

Oedistoma pygmaeum


Hélène Rytmann (født 15. oktober 1910; død 16. november 1980) var en fransk sociolog og modstandskæmper under 2. verdenskrig. Blandt andet sammen med franskmanden Jean Beaufret. Under krigen var hendes dæknavn "Legotien". Hun deltog blandt andet i mord på kollaboratører i Lyon, der samarbejdede med Nazityskland. Hun var af jødisk og russisk-litauisk ophav.

Kontroverser omkring Rytmanns død
I 1946 efter krigen mødte hun den otte år yngre filosof Louis Althusser. Det blev skæbnesvangert. De blev formelt gift i midten af 1970'erne. Hun døde i 1980 omkring uafklarede omstændigheder efter at Althusser angiveligt havde givet hende halsmassage på École Normale Supérieure (Sorbonne). Hendes strubehoved var knust ved obduktionen. Ingen blev dømt. Althusser blev til gengæld indlagt på en psykiatrisk klinik hvorfra han blev udskrevet 3 år senere. I sin selvbiografi (1985) udgivet efter hans død i 1990, han karakteriserede som en "traumebiografi", noterer han, at hustruen havde ønsket at forlade ham igennem døden. Han tilføjer at han kan have stranguleret hende som et ubevidst opgør med stalinismen. Rytmann havde været kommunistisk partimedlem under krigen. Althusser blev efter mordet frosset ud af tidligere kredse, opsagt på universitetet og måtte fraflytte professorboligen på Sorbonne. Andre instanser beskrev at Rytmann ønskede at forlade Althusser efter få års ægteskab.

Althusser-autobiografiens titel "Fremtiden varer lang tid" - den har god tid, var en henvisning til Charles de Gaulles udsagn, at "fremtiden varer længe", andre kunne med Victor Hugo tilføje, at ofrene, eller "de døde, har ret".

Først i moderne tid er den franske kvindebevægelse blevet opmærksom på Rytmanns engagement under krigen.

Bibliografi

 Althusser, Louis; Althusser, Hélène; Corpet, Olivier. Lettres à Hélène : 1947-1980, Grasset, Paris, 2011.

Referencer

Kvindebevægelsen
Modstandsbevægelser under 2. verdenskrig
Personer fra Paris

Hélène Rytmann


Trung Thu là một xã thuộc huyện Tủa Chùa, tỉnh Điện Biên, Việt Nam.

Xã có diện tích 53,11 km², dân số năm 1999 là 2437 người, mật độ dân số đạt 46 người/km².

Lịch sử
Ngày 6 tháng 12 năm 2019, HĐND tỉnh Điện Biên ban hành Nghị quyết số 148/NQ-HĐND về việc thành lập thôn Đề Can trên cơ sở thôn Phình Hồ Ke và thôn Mô Lu Tổng.

Chú thích

Tham khảo

Trung Thu (xã)


Ao mestre com carinho: Rodolfo Zalla é um documentário dirigido pelo cartunista Marcio Baraldi, que fala sobre a vida e a obra do quadrinista argentino radicado no Brasil Rodolfo Zalla a partir de uma entrevista feita com o artista. O documentário, de 72 minutos, foi lançado diretamente em DVD. Além da entrevista, o DVD traz as capas desenhadas por Zalla que foram proibidas durante a ditadura militar brasileira e uma galeria de fotos e artes. O documentário foi lançado em 2013 e, no ano seguinte, ganhou o Troféu HQ Mix na categoria "Homenagem especial". Em 2019, Baraldi lançou Sobrou alguma coisa no tinteiro?, sobre Eugênio Colonnese, amigo de Rodolfo Zalla.

Ligações externas

Histórias em quadrinhos do Brasil
Documentários do Brasil
Documentários sobre histórias em quadrinhos

Ao Mestre com Carinho: Rodolfo Zalla


Carpophilus melanopterus is a species of sap-feeding beetles in the family Nitidulidae. It is found in Central America and North America.

References

 Parsons, Carl T. (1943). "A revision of Nearctic Nitidulidae (Coleoptera)". Bulletin of the Museum of Comparative Zoology, vol. 92, no. 3, 121–278.
 Price, Michele B., and Daniel K. Young (2006). "An annotated checklist of Wisconsin sap and short-winged flower beetles (Coleoptera: Nitidulidae, Kateretidae)". Insecta Mundi, vol. 20, no. 1-2, 69–84.

Further reading

 NCBI Taxonomy Browser, Carpophilus melanopterus
 Arnett, R.H. Jr., M. C. Thomas, P. E. Skelley and J. H. Frank. (eds.). (2002). American Beetles, Volume II: Polyphaga: Scarabaeoidea through Curculionoidea. CRC Press LLC, Boca Raton, FL.
 Arnett, Ross H. (2000). American Insects: A Handbook of the Insects of America North of Mexico. CRC Press.
 Richard E. White. (1983). Peterson Field Guides: Beetles. Houghton Mifflin Company.

Nitidulidae
Beetles described in 1843

Carpophilus melanopterus


Huyện Okhotsky () là một huyện hành chính tự quản (raion), của Vùng Khabarovsk, Nga. Huyện có diện tích 158467 km², dân số thời điểm ngày 1 tháng 1 năm 2000 là 14700 người. Trung tâm của huyện đóng ở Okhotsk.

Tham khảo

Huyện của Vùng Khabarovsk
Huyện của Nga

Okhotsky (huyện)


Tema () er en sovjetisk spillefilm fra 1979 af Gleb Panfilov.

Medvirkende
 Mikhail Uljanov som Kim Jesenin
 Inna Tjurikova som Sasja Nikolajeva
 Stanislav Ljubshin
 Jeevgenij Vesnik som Igor Pasjjin
 Jevgenija Netjajeva som Marija Alexandrovna

Referencer

Eksterne henvisninger

Sovjetiske film fra 1979
Komediefilm fra Sovjetunionen
Dramafilm fra Sovjetunionen

Tema (film fra 1979)


Kaliwatan sa karpa ang Barbodes platysoma. Una ning gihulagway ni Pieter Bleeker ni adtong 1855. Ang Barbodes platysoma sakop sa kahenera nga Barbodes, ug kabanay nga karpa.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Indonesia

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Karpa
Barbodes
Karpa sa Indonesya

Barbodes platysoma


An Prochilodus rubrotaeniatus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni William Jardine hadton 1841. An Prochilodus rubrotaeniatus in nahilalakip ha genus nga Prochilodus, ngan familia nga Prochilodontidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Prochilodus

Prochilodus rubrotaeniatus


Ann-Dorte Christensen er en dansk professor i kønssociologi ved Institut for Sociologi og Socialt Arbejde ved Aalborg Universitet.

Uddannelse
Ann-Dorte Christensen blev i 1982 cand.phil. i samfundsfag fra Aalborg Universitet. Fra 1984 til 1987 arbejdede Christensen som kandidatstipendiat på projektet: "De nye sociale bevægelser i 60'erne og 70'erne" ved Institut for Uddannelse og Socialisering ved Aalborg Universitet. I 1990 opnåede Christensen den samfundsvidenskabelige Ph.d.-grad også fra Aalborg Universitet.

Karriere
Ann-Dorte Christensen var i perioden 1988 til 1992 landsdækkende koordinator for kønsforskningen. I 1992 blev hun ansat som adjunkt i politisk sociologi ved Aalborg Universitet og fortsatte sidenhen som lektor fra 1996. Siden 2008 har Christensen været ansat som professor i kønssociologi ved Institut for Sociologi og Socialt Arbejde ved Aalborg Universitet. Christensens forskning berører hovedsageligt områder som køn, maskulinitet, etnicitet, radikalisering og hverdagsliv, og hun har gennem en årrække arbejdet indgående med analyser af livsfortællinger som indgang til at forstå samfundsudviklingen.

Ann-Dorte Christensen har desuden været forskningsleder på en række projekter. Heriblandt MARS-projektet omhandlende maskulinitet, arbejdsulykker og sikkerhed samt INTERLOC-projektet om køn, klasse og identitet, intersektionalitet og lokalt medborgerskab. Desuden har Christensen været seniorforsker på den danske magtudredning med projektet "Kønsmagt i forandring. Magt og demokratiseringsprocesser i Danmark" sammen med Anette Borchorst og Birte Siim og været tilknyttet forskningsprogrammet GEP, Gender, Empowerment and Politics.

Ann-Dorte Christensen har varetaget en lang række tillidsposter. Heriblandt:
 Spar Nord Fondens Prisbestyrelse
 Medredaktør af NORMA: International Journal for Masculinity Studies
 Medlem af bestyrelsen, Viborg Katedralskole
 Leder af Den Samfundsvidenskabelige forskerskole, Aalborg Universitet
 Medlem af bestyrelsen, Aalborg Universitet
 Medlem af Programstyret for Kjønnsforskning, Divisjon for Vitenskab i Norges Forskningsråd
 Medlem af Ligestillingsrådet

Kilder

Professorer fra Aalborg Universitet
Ansatte ved Aalborg Universitet
Alumni fra Aalborg Universitet

Ann-Dorte Christensen


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Idiostatus wymorei. Una ning gihulagway ni Andrew Nelson Caudell ni adtong 1934. Ang Idiostatus wymorei sakop sa kahenera nga Idiostatus, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 California

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa California
Idiostatus

Idiostatus wymorei


In kookkuns verwys pluimvee na die vleis van voëls, gewoonlik met die uitsondering van hoender.

Pluimvee sluit die vleis van die volgende voëls in:

Oor die algemeen word pluimvee as witvleis geklassifiseer, hoewel die vleis van eende, duiwe, volstruise, emoes en ganse soms as rooivleis beskou word.

Voëls wat aangehou word vir die verbruik van vleis en eiers of vir die vervaardiging van vere, word pluimvee genoem. Die vleis van wilde, onbewerkte jagvoëls word ook pluimwild genoem.

Daar word onderskei tussen ligte pluimveevleis van vetmaakpluimvee (hoender/kuiken en kalkoen) en donker vleis van wilde pluimvee (volstruis, fisant, patrys, wilde eend, kwartel) asook eend, vlieënde eend, Pekingeend, gans, duif, en in 'n breër sin ook watervoëls. Die donker vleeskleur van wilde voëls word veroorsaak deur donker spierproteïene wat deur intense beweging veroorsaak word. Daar is nou ook wilde pluimveespesies wat op plase soortgelyk aan vetmaakpluimvee aangehou word.

Vleis van vroulike pluimvee is sagter, die vleis van die mannetjie, aan die ander kant, is sterker in smaak, hierdie eienskappe word gekombineer deur die hane te kastreer (sien kapoene in ).

Berging en voorbereiding
Berging en voorbereiding van vetgemaakte en wilde voëls is soortgelyk. In die geval van ongekookte pluimvee kan kieme aan die oppervlak kleef, veral salmonella, dus moet uiterste higiëne nagekom word tydens berging en voorbereiding. Vet van pluimvee word vinnig galsterig vanweë die hoë inhoud van onversadigde vetsure.

Wilde hoenders moet uithang voor voorbereiding, wat die tipiese wilde smaak (Haut goût) skep. Kwartels, haselhoen en watervoëls, veral wilde-eend en wildegans, kan maklik drupperig word met langdurige berging.

Voorbereiding van vetmaakpluimvee
Vetmaak van pluimvee is geskik vir kook, stoom, stowe, braai, diepbraai en rooster, asook vir uitharding en rook. Dit word beide heel en in dele voorberei. Pluimveevleis word vir verskeie pluimveegeregte en ander produkte gebruik, afhangende van die verhouding van senings en vet teenwoordig.

Die bedryf produseer verskeie vleisprodukte van pluimveevleis soos wors, pasteie, schnitzel, steaks, ham, kasseler, ens.

Voorbereiding van wilde voëls
Wilde pluimvee moet uitgehang word voor voorbereiding. Die veredrag van die wilde voëls moet gebalanseer wees, dit wil sê die vel word saam met die vere afgeskil om die dikwels yl vet (bv. by wilde-eend) te verwyder. Daarna word dit meestal heel voorberei, net ouer pluimvee word gewoonlik uitmekaar gesny en gemarineer voor dit gaargemaak word.

Jong wilde pluimvee word gewoonlik gebraai, maar oueres word verkieslik gestowe. Rooiwyn en tipiese wilde speserye (soos roosmaryn en tiemie) word gebruik vir gesmoorde wilde pluimveegeregte.

Vir die kook van sous of sop word slegs ouer wilde pluimvee gebruik; voor dit word dit bruin gebraai om 'n intenser aroma te verkry.

EU-verkoopbenamings vir vetgemaakte pluimvee
In die EU is pluimveevleis onderhewig aan eenvormige bemarkingstandaarde met betrekking tot verkoopsbeskrywings, verskaffingsvorme, kommersiële klasse en etikettering. Die kwaliteit word hoofsaaklik geklassifiseer volgens bors en dy. Vir etikettering van die voedsel kan die verpakkingsdatum, verkoelingsmetode, vorm van boerdery en voeding vrywillig aangedui word.

Galery

Verwysings

Vleis
Pluimvee

Pluimveevleis


Lo stadio di Mestalla (sp. Estadio de Mestalla), spesso solo Mestalla, è uno stadio di calcio di Valencia, in Spagna. Costruito nel 1923, è il più antico stadio spagnolo. Ha una capienza di  posti e ospita le partite casalinghe del Valencia Club de Fútbol.

Il nome deriva dall'omonimo torrente che scorre ancora oggi sotto la struttura dello stadio e in tutto il quartiere. Il proprietario è la principale squadra locale, il Valencia CF, che vi disputa le sue gare interne in campionato, Coppa del Re e coppe europee.

Lo stadio ha ospitato le partite del campionato mondiale del 1982 della nazionale spagnola contro Honduras, Jugoslavia e Irlanda del Nord, durante la prima fase a gironi, e alcune finali della Coppa del Re, tra cui quella del 2010-2011 tra Barcellona e Real Madrid. Durante la presidenza di Luis Casanova lo stadio fu rinominato Estadio Luis Casanova, ma nel 1994 è tornato a chiamarsi Mestalla.

Storia
L'impianto fu inaugurato il 20 maggio 1923 in occasione di un'amichevole tra  e , le due principali squadre della città di Valencia. Aveva una capienza di  posti, portata a  quattro anni dopo. Durante la guerra civile spagnola fu usato come campo di assembramento e deposito. Seriamente danneggiato dal conflitto, mantenne poi solo la struttura esterna.

Negli anni '50 del XX secolo, sotto la presidenza di Luis Casanova Giner, il Mestalla fu rinnovato. Il 7 luglio 1950 fu approvato l'accordo di ampliamento dell'impianto: i lavori, diretti da Salvador Pascual con costruzione supervisionata da José Tormo Valero, resero necessario un prestito concesso dal Banco Hipotecario e la vendita di 15 anni di obbligazioni. Decisivo il ruolo giocato da Santiago Bernabéu. Il nuovo Mestalla, costato 18 milioni di euro, divenne uno stadio capace di contenere  spettatori.

La terribile alluvione del 14 ottobre 1957, causata dall'esondazione del fiume Turia, causò seri danni agli impianti di illuminazione e idrico della struttura, oltre che ai seggiolini, agli uffici e agli spogliatoi. Con alcune migliorie quali l'aggiunta di luci artificiali, inaugurate il 17 marzo 1959, l'impianto tornò operativo nel 1959, in occasione dell'amichevole tra Valencia e , vinta per 2-1 dai locali, in occasione delle festività delle Fallas.

Il 23 agosto 1969, su proposta del presidente Julio de Miguel approvata dai soci del Valencia, lo stadio cambiò nome in Estadio Luis Casanova in onore di Luis Casanova Giner, ex presidente del Valencia CF.

Nel 1972 presso lo stadio fu inaugurata la nuova sede sociale del Valencia CF, situata nella parte posteriore della gradinata centrale. Tra la fine degli anni '70 e i primi '80 l'impianto fu ammodernato per ospitare alcune partite del , in programma in Spagna. Lo Stadio Luis Casanova fu sede dei tre incontri che la  disputò nella prima fase, contro ,  e .

La prima finale di Coppa del Re disputata nello stadio fu quella del 1989-1990 tra  e , vinta dai catalani per 2-0.

Nel 1992 lo stadio Luis Casanova fu una delle quattro sedi del torneo calcistico dell'Olimpiade del 1992. Come avvenuto per il mondiale di dieci anni prima, lo stadio valenciano ospitò le partite della nazionale olimpica spagnola, contro Colombia, Egitto e Qatar, oltre ai match del gruppo C Marocco-Corea del Sud, Paraguay-Corea del Sud e Paraguay-Marocco, il quarto di finale tra Spagna e Italia e la semifinale tra Spagna e Ghana.

Durante la Coppa UEFA 1992-1993 il Napoli disputò una storica partita in questo stadio, battendo il Valencia padrone di casa per 5 a 1, grazie a ben cinque gol dell'uruguayano Daniel Fonseca.

Il 26 giugno 1993 l'impianto fu teatro di un'altra finale di Coppa del Re, quella vinta dal Real Madrid per 2-0 contro il .

Il 6 novembre 1994 lo stadio Luis Casanova tornò ufficialmente al nome originario di stadio di Mestalla, dopo che a febbraio lo stesso Luis Casanova aveva scritto a Francisco Roig, presidente del Valencia in carica, dicendosi egli stesso favorevole all'ipotesi di ripristinare il nome iniziale.

Il 29 aprile 1998 fu sede per la terza volta della finale di Coppa del Re, vinta ai tiri di rigore dal Barcellona contro il  dopo l'1-1 dei tempi supplementari.

Dal 1998 al 2001, su progetto del presidente Francisco Roig, lo stadio fu rinnovato con l'idea di portarlo a  posti a sedere, ma i lavori si fermarono a 52.500 posti perché un ulteriore ampliamento fu giudicato illegale dal tribunale spagnolo.

Nel marzo del 1999 al Mestalla la Spagna sconfisse per 9-0 l' in una storica partita di qualificazione al .

Il 27 maggio 2000 ebbe luogo nello stadio la finale di Coppa del Re tra  e , vinta dai primi per 2-1.

Il 13 maggio 2009 l'impianto fu sede della sua ottava finale di coppa nazionale, quella vinta dal Barcellona per 4-1 contro l', mentre il 20 aprile 2011 il Real Madrid vinse per 1-0 al Mestalla contro il Barcellona in un'altra finale di Coppa del Re. La decima finale di coppa nazionale giocata al Mestalla, quella del 16 aprile 2014, vide la vittoria del Real Madrid per 2-1 sempre contro il Barcellona.

Con la sparizione del vecchio San Mamés, stadio dell'Athletic Club, il Mestalla è divenuto lo stadio più antico della Primera División spagnola.

Nell'aprile del 2017 la partita di Primera División spagnola femminile tra Valencia Donne e  Donne terminò con il punteggio di 6-0 per i padroni di casa di fronte a  spettatori, record di affluenza in Spagna per una partita di calcio femminile.

Nell'agosto 2007 iniziarono i lavori di costruzione del Nou Mestalla, moderno stadio che avrebbe dovuto sostituire il Mestalla, ma la cui edificazione è stata interrotta da problemi di natura finanziaria.

Partite della Coppa del mondo del 1982
  Spagna -  Honduras 1-1 (gruppo 5, 16 giugno)
  Spagna -  2-1 (gruppo 5, 20 giugno)
  Spagna -  0-1 (gruppo 5, 25 giugno)

Partite di rilievo disputate al Mestalla

Note

Voci correlate
 Nou Mestalla

Altri progetti

Collegamenti esterni

Impianti dei Giochi della XXV Olimpiade
Impianti sportivi di Valencia
Stadi del campionato mondiale di calcio
Valencia C.F.
Stadi sede della Supercoppa UEFA

Stadio di Mestalla


An Lycidola expansa in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Bates hadton 1881. An Lycidola expansa in nahilalakip ha genus nga Lycidola, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha:
 Costa Rica.
 Panamá.

Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Lycidola

Lycidola expansa


Metafaza mitoze je period za vrijeme okupljanja hromosoma u ekvatorskoj ravni diobenog vretena. Na osnovu slike u tom procesu pozicioniranja, obično se dijeli na prometafazu i metafazu u užem smislu.

Prometafaza

Jedrova opna (kariomembrana) se raspada na fragmente i razgrađuje. Mikrotubule koje rastu iz centrosoma na polovima (krajevima) vretena prihvataju sada jako kondenzovane hromosome. U području centromere, svaka sestrinska hromatida ima posebnu proteinsku strukturu zvanu kinetohor. Neke od mikrotubula vretena se vežu za kinetohore i naglo ih pokreću. Druge mikrotubule vretena stvaraju kontakt sa mikrotubulama suprotnog kraja. Sile koje vrše pokretački proteini povezani sa mikrotubulama vretena pokreću hromosome prema centralnom regionu ćelije. Prometafaza označava neposredni prelaz profazne u metafaznu poziciju hromosoma.

Metafaza

U metafazi, mitotsko vreteno je u potpunosti formirano, sa polovima na suprotnim krajevima ćelije. Hromosomi zauzimaju položaj u ekvatorijalnoj ravni. "Putovanje" hromosoma u ekvatorijalnu ravan naziva se metakineza, a završava sa obrazovanjem ekvatorijalne ili metafazne ravni, tj. postavljanjem hromosoma u ekvatorijalnu ravan ćelije. Metafazna ravan je zamišljena ravan koja je na jednakoj udaljenosti od oba pola (kraja) vretena. Kinetohore dvije sestrinske hromatide svakog hromosoma se okreću prema suprotnim polovima vretena. Mikrotubule koje su pričvršćene za posebno određenu hromatidu, dolaze sa jednog pola vretena, a mikrotubule pričvršćene za njenu sestrinsku hromatidu dolaze sa suprotnog pola vretena.

U eksperimentalnim uslovima mitoza se može zaustaviti u metafazi izlaganjem ćelija djelovanju kolhicina (derivat biljke mrazovca Colchicum autumnale), što su opisali Blakeslee i Avery 1937. Kolhicin sprečava formiranje diobenog vretena, pa stoga u metafazi mitoze izostaje nakupljanje hromosoma u ekvatorskoj ravni (metafaznoj ploči). Maksimalno kondenzirani hromosomi ostaju raspršeni po ćeliji i stoga ih je lahko moguće izbrojati i analizirati njihovu morfologiju. Upravo je otkriće djelovanja i upotreba kolhicina omogućila utvrđivanje tačnog broja hromosoma čovjeka. Tijo i Levan su 1956. radeći sa kulturama fibroblasta ljudskog embrija, utvrdili da diploidni set u ćelijama čovjeka čini 46 hromosoma. Danas je upotreba kolcemida (sintetskog analoga kolhicina) standardna procedura u kliničkoj citogenetici prilikom tretmana ćelija u kulturi za analizu kariotipa.

Reference

Također pogledajte
Mitoza
Mejoza
Ćelijski ciklus

Citologija
Genetika
Mitoza
Ćelije
Hromosomi

Metafaza (mitoza)


Palazzo Tobler si trova in via Oberdan 41, angolo via delle Sette Volte a Pisa.

Il palazzo è caratterizzato da una facciata del XV secolo che presenta una parte sporgente sorretta da un portico con archi ribassati al piano terra. La parte frontale è ricoperta da conci di marmo ben squadrati e vi si aprono due quadrifore (una per piano) in stile gotico, con archetti a sesto acuto trilobati, sottolineati da cornici marcapiano all'altezza del parapetto. Sul retro dell'edificio si vedono ancora i resti di pilastri medievali con mensole sporgenti, realizzati in pietra verrucana.

Bibliografia
Pisa Case Torri, Collana CD guide, Cld e Leadernet, Pisa 1999.

Voci correlate
Palazzo Tobler sul Lungarno

Altri progetti

Tobler

Palazzo Tobler


Kaliwatan sa alibangbang ang Epichnopterix plumella. Una ning gihulagway ni Denis ug Ignaz Schiffermüller ni adtong 1775. Ang Epichnopterix plumella sakop sa kahenera nga Epichnopterix, ug kabanay nga Psychidae. Usa ka matang nga nahiubos niini atong makita E. p. sibirica.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Epichnopterix

Epichnopterix plumella


Per informazioni di stato si intende in informatica il complesso di informazioni che riassumono lo stato di esecuzione di un programma, processo o thread.

Descrizione generale
Esse sono contenute in un descrittore, che sostanzialmente è un record posto in una tabella manutenuta da un componente del sistema operativo, il gestore dei programmi o il gestore dei processi a seconda dei casi. Nei due casi i campi dei record avranno contenuti diversi, ma fondamentalmente essi conterranno sempre un numero identificativo progressivo assegnato dal gestore ed unico all'interno del sistema stesso, che individua il record anche presso altri componenti di sistema. Ad esempio, in UNIX, il numero di processo o PID (Process IDentifier) può essere fornito come parametro al comando kill, per terminare l'esecuzione del programma ad esso collegato (per esempio nel caso sia fuori controllo).

I campi
Oltre al numero progressivo, nel descrittore di processo avremo, per esempio, il tempo di esecuzione trascorso fino a quel momento, la percentuale di utilizzo della CPU, il nome utente del proprietario del processo, lo stato, il programma al quale fa riferimento ed altri campi. Con la scelta opportuna dei parametri, si può decidere cosa venga mostrato nella schermata, insieme alle informazioni di carattere generale.

Voci correlate
 Monitor (sincronizzazione)
 Processo (informatica)
 Programmazione concorrente

Kernel

Informazioni di stato


Klipa 10 złotych 1933 Romuald Traugutt – próbna moneta dziesięciozłotowa w formie kwadratowej klipy, z odwzorowaniem w centralnej części, okolicznościowej monety 10 złotych 1933 Romuald Traugutt. Podobnie jak pierwowzór, była wybita w celu upamiętnienia 70. rocznicę powstania styczniowego.

Jest jedną z czterech klip monet okolicznościowych wybitych w okresie złotowym II Rzeczypospolitej (1924–1939).

Awers
W centralnej części na awersie znajduje się awers pierwowzoru – godło, czyli orzeł w koronie, napisy: "RZECZPOSPOLITA POLSKA" oraz "10 ZŁOTYCH 10", a pod łapą orła znak mennicy.

Rewers
W centralnej części na rewersie znajduje się rewers pierwowzoru – popiersie Romualda Traugutta, dookoła napis "ROMUALD TRAUGUTT", po obydwu stronach popiersia napis "1863 1933", z lewej strony, u dołu inicjały projektantki.

Nakład
Monetę wybito Mennicy Państwowej, w srebrze, na kwadracie o wymiarach 34,6 × 34,6 mm, masie 22 – 30 gramów, z rantem gładkim, według projektu Zofii Trzcińskiej-Kamińskiej, w nakładzie 100 sztuk (stempel zwykły) i nieznanej liczbie sztuk (stempel lustrzany).

Opis
Oś symetrii monety przechodzi przez przekątną kwadratu, na którym została wybita.

Mimo że klipa ta jest zaliczana do monet próbnych, nie ma na niej ani wypukłego ani wklęsłego napisu "PRÓBA".

W katalogach podawana jest również informacja o istnieniu wersji:

 z identycznymi rysunkami awersu i rewersu z tym, że oś symetrii monety przechodzi przez środek dwóch przeciwległych boków kwadratu, a nie wzdłuż jego przekątnej (srebro, wymiary 35 × 35 mm, masa 20,83 grama, nakład nieznany),
 klipy hybrydowej, z awersem klipy 5 złotych 1936 Żaglowiec. W tym przypadku jednak nie ma ostatecznej pewności, czy zdjęcie opublikowane w 1975 r. w katalogu jednej z aukcji zagranicznych nie miało pomyłkowo zamienionego zdjęcia awersu.

Na początku XXI w. wydawnictwo Nefryt wydało serię replik monet próbnych II Rzeczypospolitej, w tym również replikę klipy 10 złotych 1933 Romuald Traugutt. Wersja w srebrze tej repliki została wybita stemplem lustrzanym.

Zobacz też
 klipy II Rzeczypospolitej
 klipa 5 złotych 1936 Żaglowiec
 klipa 10 złotych 1933 Jan III Sobieski
 klipa 10 złotych 1934 Józef Piłsudski-Orzeł Strzelecki
 próbne monety II Rzeczypospolitej

Przypisy

Literatura

 Parchimowicz J.:Monety Rzeczypospolitej Polskiej 1919–1939, Nefryt, Szczecin, wydanie I,

Monety próbne II Rzeczypospolitej i GG
10 złotych 1933 Romuald Traugutt klipa
1000 1933 Traugutt klipa
Upamiętnienie Romualda Traugutta

Klipa 10 złotych 1933 Romuald Traugutt


Hvalbiareiði verður eisini rópt Fiskieiði, tað er eitt stað á vestursíðuni á Suðuroynni vestanfyri bygdina Hvalba.  Tvey eiði eru vestanfyri Hvalba, hitt eiði eitur Norðbergseiði og liggur longri norðuri, fjallið Grímsfjall skilur bæði eiðini. Høg bjørg eru bæði sunnanfyri og norðanfyri Hvalbiareiði.  Stutt er millum eystur og vestursíðuna í Hvalba, har er góð havn í sjálvari bygdini, á norðara armi av Hvalbiarfirði, men fyrr í tíðini, áðrenn bátarnir fingu motor, var ofta trupult at rógva út frá eystursíðuni og ofta var langur teinur at rógva til góð mið, tí var Hvalbiareiði nógv brúkt til útróðrarhavn.

Søga

Hvalbiareiði er ein náttúruhavn, sum tó eisini er merkt av mannahond. Havnin var sera trupul at nýta, áðrenn ábøtur vóru gjørdar, tí har er bratt og høgt oman á sjógv, men tíðliga í 20. øld var stórt arbeiði gjørt har, so lendingarviðurskiftini gjørdust rættiliga góð. Hetta var í teirri tíðini, tá ið árabátar vórðu nýttir. Har vóru nógv neyst um aldarskiftið ár 1900, onkuntíð vóru heilt upp í 23 neyst og bátar har. Seinri eru fiskiførini vorðin størri, hava fingið motor og sigla skjótari, so nýtslan av Fiskieiðinum sum lending er fallin burtur, tá hugsa verður um fiskivinnu, tó er Fiskieiði vorði eitt ferðavinnumál seinastu árini.

Niels L. Arge stóð fyri arbeiðnum í 1895
Hvalbingar royndu fleiri ferðir at stoypa helluna, so tað gjørdist høgligari fyri útróðrarmenninar at draga bátarnar á sjógv og á land aftur og at bera fiskin í land. Men trupulleikar vóru við at fáa tað at halda, havið máaði tað skjótt burtur aftur. Men so bóðu teir Niels L. Arge av Argjum, sum var ættaður úr Hvalba, um at hjálpa teimum, og hann játtaði (pápin var hvalbingur, hann æt Andrass og keypti Argir í 1828). Niels L. Arge varð eisini róptur "Gamli av Argjum". Teir brúktu 40 tunnur av sementi, og so læt hvør bátur 8 spannir av sandi.

Jens Marius Poulsen úr Skopun lagaði grótið í 1924
Í 1924 ynsktu hvalbingar at betra meira um viðurskiftini á Hvalbiareiðinum, og avgjørt varð at gera stórarbeiði við at laga grót niðri á helluni. Jens Marius Poulsen úr Skopun stóð fyri hesum arbeiði, og so væl er arbeiði gjørt, at sjálv grótlaðingin enn er í hampiliga góðum standi. Ein partur av helluni er tó máaður undan, og har er stoypt í staðin.

Vegur til Fiskieiði
Í 19. øld var ongin vegur til Fiskieiði, so allur fiskur mátti berast á bakinum heim til bygdina. Í 1890 varð vegur gjørdur vestur til Skallaportrið, men ikki restina av vegnum. Vegurin heilt vestur til Hvalbiareiði varð gjørdur í 1931, aftaná at fyrsti bilurin varð komin til bygdina. Um bátarnir fiskaðu nógvan fisk, rúmtust bara tvær bátsmanningar í lastbilin, um teir ikki fiskaðu so nógv so rúmtust tríggjar bátsmanningar.

Fiskaskúrar á Fiskieiðinum
Í 1915 vóru tveir fiskiskúrar á Fiskieiðinum, teir stóðu uppi á helluni, og har varð fiskur flaktur og saltaður. Petur í Køkini átti skúrarnir ella hevði teir á hondum fyri Mortensen's handil á Tvøroyri.

Ferðavinna
Seinastu árini hevur ferðavinnan vundið meira uppá seg í Suðuroynni og eisini í Hvalba. Bæði føroyingar og útlendingar vitja í Hvalba, og ofta fara tey eisini vestur á Hvalbiareiði at hyggja og at ganga túrar har. Onkuntíð verður lendingin á Fiskieiðinum eisini brúkt til stuttleika túrar og til onnur ferðavinnu tiltøk. Túrar verða gjørdir fyri ferðafólk, bæði føroyingar og útlendingar av Hvalbiareiðinum til bjørgini vestanfyri Hvalba og Sandvík. Ofta verður farið heilt norður til Ásmundarstakk, inn í gjáir og holur og so suður aftur til Fiskieiði. Ein grill er sett upp á Fiskieiði og onkuntíð verður henda eisini brúkt til ferðavinnutiltøk.

Myndir av Hvalbiareiðinum (Fiskieiðinum)

Keldur
Grein úr "Myndablaði Nú" um Fiskieiði.

Útvortis ávísingar
 Hvalba.fo
 Siging.info
 Heimasíðan hjá Rib62
Visitsuduroy.fo, Suðuroyar Kunningarstova
Myndir á Flickr av Hvalbiareiðinum

Bjørg í Suðuroynni
Bjørg í Føroyum
Suðuroy
Hvalba

Hvalbiareiði


Zagórze Konkolnickie (ukr. Загір'я-Кукільницьке) – wieś na Ukrainie, w  obwodzie iwanofrankiwskim, w rejonie halickim.

W II Rzeczypospolitej wieś w powiecie rohatyńskim województwa stanisławowskiego. W latach 1943-1944 nacjonaliści ukraińscy z OUN-UPA zamordowali tutaj 31 Polaków.

Przypisy

Bibliografia

Wsie w obwodzie iwanofrankiwskim
Rejon halicki

Zagórze Konkolnickie


Thomson TO7 – komputer koncernu Thomson (zwany także Thomson 9000), którego wyróżnia dołączone fabrycznie pióro świetlne. Dodatkowo został zaprojektowany by być zgodnym z popularnym we Francji Minitelem. Początkowa cena detaliczna wynosiła 3750 franków. Do 1983 r. wyprodukowano ponad 40000 sztuk.

Opis i parametry
Kartridże zaprojektowane jako MEMO7, które mogą być wprowadzane przez zatrzask pamięci. Interfejs użytkownika korzysta z oprogramowania Microsoft BASIC, dołączonego do zestawu w postaci kartridża. Klawiatura posiada membranę z tworzywa sztucznego, można uzyskać dodatkowe wejście użytkownika za pomocą pióra świetlnego. Standardowe ekrany telewizyjne mogą być użyte poprzez złącze SCART RGB o rozdzielczości 320x200 (z dwoma kolorami dla każdego 8x1 pikseli). Komputer posiada łącze DIN magnetofonu oraz 3 porty rozszerzeń.

Thomson TO7-70

Uaktualniona wersja, Thomson TO7-70, została wydana w 1984 roku. wśród usprawnień była zwiększona ilość pamięci RAM wynosząca 48 KB. Procesor Motorola 6809 został zastąpiony przez 6809E, a paleta kolorów została rozszerzona z 8 na 16 kolorów.

Historia

TO7 to komputer z 1982 roku z piórem świetlnym, w standardowej i wysokiej rozdzielczości grafiki, zaprojektowany, aby być zgodny z Minitelem. Kilka patentów uzyskanych przez Thomson na graficzne zarządzanie, kartridże Mémo7 i zewnętrzną stację dyskietek.

To komputer całkowicie opracowany jako francuski, przedstawiony na Sicob w 1982 roku, zyskując popularność poprzez programy edukacyjne i przez program "dziesięciu tysięcy komputerów" 4,5 do wyposażania szkół z komputerem. Został on zastąpiony w czerwcu 1984 roku przez Thomson T7 / 70. Plan "Komputer dla wszystkich" (IPT) zaczyna się pod koniec 1984 roku, a więc po zakończeniu produkcji TO7. Zasadniczo docelowym planu był Thomson Mo5 i TO7 / 70.

Na koniec 1983, proponowany zestaw do sprzedaży składa się z: TO7 i jego "różdżka" (pióro świetlne), rozszerzenia "Musique et jeux" (rozszerzenie/wtyczka dźwiękowa, 2 joysticki do złącza DIN), kartridża BASIC, gry "Trap" – "pułapka" (grafika 2D, jej akcja toczy się w labiryncie, który przypominał uproszczoną wersję Pac-Mana), oprogramowania do projektowania na kasety "Pictor" do rysowania na ekranie z lekkim piórem, instrukcji obsługi, oraz książki wprowadzającej. TO7 był bezpośrednio sprzedawany przez grupę Thomson i Sonotec – firmy, która była głównym sprzedawcą Apple we Francji. Zgodnie z umową miała dostarczyć kilka tysięcy jednostek i szkolenie. Została ona podpisana pomiędzy Ministerstwem edukacji Narodowej a Sonotec w marcu 1983 r.

Przypisy

Bibliografia
 Frank F. Haub et Hans-Georg Rausch, Trucs et astuces pour Thomson MO5 et TO7-70, Micro Application, 1985-1986, 377 p. ()
 Jean-Pierre Lhoir, Gestion de fichiers sur TO7 et MO5, Sybex, 1985,

Zobacz też
 Współczesne rozszerzenia dla TO7
 Dokumentacja techniczna
 Rozszerzenia komputerów Thomson, w tym TO7

Komputery domowe

Thomson TO7


Selma Sandá (fødd 3. september 1946 í Porkeri) búsitandi í Vági er ein føroyskur rithøvundur. Selma hevur ikki nomið sær útbúgving, men hevur tó tikið próvtøku í nøkrum fakum á handilsskúla. Selma hevur fyrr starvast sum sjálvstøðug við egnum handli í umleið 15 ár. Talan var um matvøruhandil sum nevndist "Hjá Selmu". Áðrenn tað hevur hon eisini starvast sum heimahjálpari í nøkur ár og sum heilt ung starvaðist hon sum "ung genta í húsi" (húshjálp og barnagenta).

Útgávur
Í november 2014 gav Selma út sína fyrstu bók. Áðrenn tað hevði hon bert útgivið eina stuttsøgu við heitinum "Gamla Lotta", sum kom út fyrstu ferð í Frostrósuni, sum kom út í 1987 og seinni í lesibókini Les 1, sum kom út í 2006. Les 1 verður brúkt sum undirvísingartilfar til føroysku framhaldsdeildina. Frostrósan var úrslit av stuttsøgukapping fyri kvinnur, sum Kvinnufelagið í Havn og blaðið Kvinnutíðini skipaði fyri miðskeiðis í 1980'unum.
Selma byrjaði við at skriva yrkingar, nakrar av teimum komu á prent í føroysku bløðunum undir dulnevni. Seinni fór hon at skriva stuttsøgur. Í bókini Eyguni - Søgur og yrkingar eru 13 stuttsøgur og 42 yrkingar.
2014 - Eyguni - Søgur og yrkingar, 128 síður.

Heiðursbræv og stuttsøgukapping
Selma Sandá vann heiðursbræv í ritgerðarkapping hjá Fróðskaparsetri Føroya í 2005. Evnið á kappingini var "Dópur og navnasiður í Føroyum". Sum nevnt luttók Selma eisini í stuttsøgukappingini hjá Kvinnutíðindum í 1985 ella 1986. Hon vann ikki, men søgan Gamla Lotta varð útgivin saman við fleiri øðrum søgum, sum luttóku í kappingini í bókini Frostrósan, sum kom út í 1987.

Familja
Selma Sandá er einkja, hon var gift við Páll Sandá, ættaður úr Sandvík, hann andaðist í 2007. Saman fingu tey seks børn: Majken, Eileen, Anja, Bárður og Sonni. Tað fyrsta barnið doyði sama dag sum tað varð føtt. Selma er fødd Jacobsen, gift til Joensen, men seinni tóku tey navnabroyting til Sandá. Móðir Selmu, Malena Jacobsen, fødd Vilhelmsen, var úr Porkeri, faðir hennara, Mikkjal Petur Jacobsen, var av Kirkju. Í Porkeri var hann nevndur Petur í Fugli, pápabeiggi hansara var skaldið Hans Mikael Jacobsen Ommubeiggi hansara í móðurætt var skaldið Símun Mikal Zachariasen av Kirkju.

Keldur

Slóðir
Heimasíðan hjá Selmu Sandá

Føroyskir rithøvundar
Føðingar í 1946
Føroyskir keypmenn
Føroyskir kvinnuligir rithøvundar
Porkeningar
Vágbingar

Selma Sandá


Solidarność 1980–1990 – seria 8 monet w 5 nominałach, wybitych: w miedzioniklu, srebrze albo złocie, z jednakowym wzorem rewersu, upamiętniająca dziesiątą rocznicę wydarzeń w Gdańsku i na wybrzeżu z sierpnia 1980 r., wprowadzona przez Narodowy Bank Polski do obiegu (powszechnego albo kolekcjonerskiego) 2 czerwca 1990 r.

Awers i rewers
Na rewersie przedstawiono Pomnik Poległych Stoczniowców 1970 na tle panoramy Gdańska, z napisem "SOLIDARNOŚĆ" w dolnej części. Na awersie umieszczono godło - orła w koronie, rok "1990", nazwę państwa "RZECZPOSPOLITA POLSKA" oraz nominał, a na monetach bitych w Warszawie, pod łapą orła znak mennicy. Projektantami byli: awers – Stanisława Wątróbska-Frindt albo Ewa Tyc-Karpińska, rewers – Bohdan Chmielewski.

Opis
Dwie monety z ośmiu, jedna o nominale 10 000 złotych bita w miedzioniklu druga o nominale  złotych bita w srebrze na krążku o średnicy 39 mm, miały charakter obiegowo-okolicznościowy. Pozostałe, o nominałach od  złotych do  złotych, bite w srebrze lub złocie, były monetami kolekcjonerskimi wybitymi stemplem lustrzanym.

Sześć monet z ośmiu wyprodukowała Mennica Państwowa w Warszawie, pozostałe dwie – okolicznościową 100 000 złotych w srebrze i kolekcjonerską 200 000 złotych w złocie, o średnicy 39 mm, bito w Stanach Zjednoczonych.

Monety Solidarność 1980–1990 były pierwszymi wydanymi przez Narodowy Bank Polski po zmianie z dniem 1 stycznia 1990 roku nazwy państwa na "Rzeczpospolita Polska" i godła na orła w koronie.

Występowanie monet o tych samych nominałach ale o różnych średnicach, albo w różnych materiałach, bywa często źródłem nieporozumień wśród kolekcjonerów. Z tego powodu zazwyczaj w opisach, poza nominałem, dodaje się średnicę monety lub materiał, z którego została wykonana.

Srebrna moneta okolicznościowa 100 000 złotych bita w Stanach Zjednoczonych, na krążku o średnicy 39 mm, funkcjonuje dzisiaj na rynku kolekcjonerskim w czterech odmianach.

Rodzaje monet

Przypisy

Monety III Rzeczypospolitej (1990–)
Rocznice upamiętnione na monetach polskich

Solidarność 1980–1990 (monety)


Laboral Kutxa-Fundación Euskadi er et spansk cykelhold, der fra 2021 har cyklet i den kvindelige UCI kontinental-klasse. Holdet har hovedsæde i Bilbao og kørte fra etableringen i 2019 til og med 2020-sæsonen som et klub- og amatørhold. Holdets primære formål er at samle og udvikle ryttere fra Baskerlandet.

Fra 2023-sæsonen blev hele holdet gjort professionelt, og det samlede budget blev hævet til 1.8 mio. euro. De største sponsorer Laboral Kutxa, Orbea og Etxeondo lavede samtidig længerevarende aftaler, hvor navnesponsoren Laboral Kutxas aftale løb til udgangen af 2029. Fra 2024 ansøgte holdet om at rykke op som et hold på UCI Women's World Tour.

Holdet

2023

2022

2021

Referencer

Eksterne henvisninger

Cykelhold fra Spanien
Cykelhold for kvinder
Etableret i 2019
Bilbao

Laboral Kutxa-Fundación Euskadi


Kučmanovský potok – potok, lewy dopływ Torysy na Słowacji. Jest ciekiem 5 rzędu o długości 9,7 km. Wypływa  na wysokości około 840 m na północno-wschodnich zboczach szczytu Cierna kopa (1170 m) w Górach Lewockich. Po opuszczeniu porośniętych lasem gór wypływa na Šariš. Zmienia kierunek na południowo-wschodni i przepływa przez pola uprawne i zabudowane obszary miejscowości Bajerovce, Krásna Lúka, Šarišské Dravce i Torysa. W tej ostatniej uchodzi do rzeki Torysa.

Główne dopływy: Črchľa, Goduša, Polomský potok, Holigrund

Zlewnia znajduje się w dwóch regionach geograficznych: Góry Lewockie i Šariš (podregiony: Jakubianska brázda i Šarišské podolie).

Przypisy

Dorzecze Hornadu
Góry Lewockie

Kučmanovský potok


A Woman's Business er en amerikansk stumfilm fra 1920 af B. A. Rolfe.

Medvirkende
 Olive Tell som Barbara
 Edmund Lowe som Johnny Lister
 Donald Hall som Ellis
 Lucille Lee Stewart som Mrs. Ellis
 Warner Richmond som Brookes
 Annette Bade som Mrs. Brookes
 Stanley Walpole som David

Referencer

Eksterne henvisninger

Stumfilm fra USA
Amerikanske film fra 1920

A Woman's Business


An Letholycus microphthalmus in uska species han Actinopterygii nga syahan ginhulagway ni Norman hadton 1937. An Letholycus microphthalmus in nahilalakip ha genus nga Letholycus, ngan familia nga Zoarcidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Letholycus

Letholycus microphthalmus


Kaliwatan sa ito ang Malapterurus minjiriya. Una ning gihulagway ni Sagua ni adtong 1987. Ang Malapterurus minjiriya sakop sa kahenera nga Malapterurus, ug kabanay nga Malapteruridae. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Isdangtunay
Isdangtunay sa Aprika
Malapterurus

Malapterurus minjiriya


Kaliwatan sa alibangbang ang Streblote viettei. Una ning gihulagway ni Pierre Claude Rougeot ni adtong 1977. Ang Streblote viettei sakop sa kahenera nga Streblote, ug kabanay nga Lasiocampidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Streblote

Streblote viettei


Elektroencefalografija je posebna neurofiziološka tehnika koja registrira moždanu električnu aktivnost koja se snima preko elektroda na poglavini (što je najčešći način korištenja) ili subduralno odnosno unutar moždanog tkiva (primjenjuje se u preoperativnoj pripremi bolesnika sa epilepsijom). Rezultujući dijagram je poznat kao elektroencefalogram (EEG). U anijijim izvedbenim varijantama, ispisivan je  preko posebnih pera osetljivih na izmenu napona i iscrtavan na papiru, a danas je uobičajeno digitalno predstavljanje korišćenjem računara.

EEG registrira moždane talase koji su, prema frekvenciji, podeljeni na kategorije delta  (aktivnost do 4 herca), teta (od 4 do 8 herca), alfa  (od 8-12 herca) i beta (preko 12 herca) talasa. Pojedina normalna (budnost, spavanje, drijemanje) i patološka stanja (epilepsija, encefalopatija, moždani udar ili druge strukturne lezije mozga) imaju karakterističan EEG zapis, zbog čega je  EEG uvršten kao neophodni dijagnostički metod u ispitivanju epilepsije.
To je sasvim neinvazivni postupak, s elektrodama postavljenim duž vlasišta, iako se ponekad koriste i invazivni elektrodi, kao u elektrokortikografiji. EEG mjeri fluktuacije napona koje proizlaze iz strujanja iona unutar moždanih neurona.

Klinički se EEG odnosi na snimanje spontane električne aktivnosti mozga tokom određenog vremenskog razdoblja. Dijagnostičke aplikacije uglavnom se fokusiraju ili na potencijal vezan za događaje ili na spektarski sadržaj EEG-a. Prva istražuje moguće fluktuacije koje su vremenski vezane za događaj, poput "pokretanja podražaja" ili "pritiska na dugme". Potonji analizira vrstu neuronskih oscilacija (popularno nazvane "moždani talasi") koja se može primijetiti u frekvencijskm domenu EEG signala.

EEG se najčešće koristi za dijagnosticiranje epilepsije, koja izaziva abnormalnosti u očitanju EEG-a. Također se koristi za dijagnosticiranje poremećaja spavanja , dubine anestezije, kome, encefalopatije i moždane smrti. EEG je bio metoda prve linije dijagnoze za tumore, moždani udar i druge žarišne poremećaje mozga, ali ova upotreba je smanjena pojavom anatomskih tehnika slikanja visoke rezolucije, kao što su snimanje magnetnom rezonancom (MRI) i kompjuterska tomografija (CT). Uprkos ograničenoj prostornoj rezoluciji, EEG je i dalje dragocjeno sredstvo za istraživanje i dijagnozu. Jedna je od rijetkih dostupnih mobilnih tehnika i nudi vremensku razlučivost milisekundi, što nije moguće s CT, PET ili MRI.

Izvedenice EEG tehnike uključuju evocirani potencijal  (EP), koji uključuje prosjeke EEG aktivnosti vremenski ograničene do predstavljanja neke vrste stimulusa (vizuelni, somatosenzorni ili slušni). Električni potencijali (ERP) odnose se na prosječne EEG odgovore koji su vremenski vezani za složeniju obradu podražaja; ova tehnika koristi se u kognitivnoj nauci, kognitivnoj psihologiji i psihofiziološkim istraživanjima.

Ograničenja
Nažalost, EEG ima svoja značajna ograničenja. Ona se odnose na malu prostornu (EEG registrira električnu aktivnost sa svega 1/3 moždane kore) i vremensku (u standarnim uslovima bilježi talase u trajanju od 20 minuta). Ova ograničenja se dijelom mogu prevazići upotrebom tzv. metoda aktivacije (hipeventilacija, fotostimulacija) ili produženjem snimanja u specifičnim fiziološkim stanjima (spavanje nakon dužeg perioda nespavanja).

Reference

Vanjski linkovi

 Tanzer Oguz I., (2006) Numerical Modeling in Electro- and Magnetoencephalography, Ph.D. Thesis, Helsinki University of Technology, Finland.
 A tutorial on simulating and estimating EEG sources in Matlab
 A tutorial on analysis of ongoing, evoked, and induced neuronal activity: Power spectra, wavelet analysis, and coherence
 Scholarpedia EEG

Neurologija
Psihijatrija

Elektroencefalografija


O Tríptico Donne (ou Retábulo Donne) é um tríptico com dobradiças do pintor flamengo Hans Memling. Consiste em cinco pinturas em painel: um painel central e duas alas duplas laterais. Foi pintado para Sir John Donne, provavelmente entre finais da década de 1470 ou inícios da de 1480, e faz parte da colecção permanente da National Gallery em Londres, com os painéis ainda nas suas molduras originais.

Não se sabe quando Donne encomendou o trabalho. Os historiadores de arte pensam que terá sido pintado no início dos anos 1480, pela mesma altura em que Memling pintou o Casamento Místico de de Santa Catarina, actualmente em Nova Iorque, no Metropolitan Museum of Art. Outra alternativa à data da pintura é por volta do finals dos anos 1470, quando o artista terminou o semelhante Retábulo de São João, ou poderá ter sido um precursor deste retábulo.

O patrono, Sir John Donne, era um diplomata galês da Casa de York que visitou Bruges pelo menos uma vez, em 1468, para estar presente no casamento de Carlos, Duque da Borgonha com Margarida de York; não se sabe como conheceu Memling, e quando encomendou o tríptico.

Ver também
 Obras de Hans Memling

Bibliografia
 Blum, Shirley Neilson. Early Netherlandish Triptychs: A Study in Patronage. Los Angeles: University of California Press, 1969
 Bruce, Donald. Contemporary Review. Aug 94, Vol. 265 Issue 1543, p72

Pinturas da década de 1470
Pinturas de Hans Memling
Pinturas na National Gallery de Londres

Tríptico Donne


An Parosphromenus allani in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Brown hadton 1987. An Parosphromenus allani in nahilalakip ha genus nga Parosphromenus, ngan familia nga Osphronemidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Parosphromenus

Parosphromenus allani


Kaliwatan sa insekto ang Holothrips magnificus. Una ning gihulagway ni Johansen ni adtong 1982. Ang Holothrips magnificus sakop sa kahenera nga Holothrips, ug kabanay nga Phlaeothripidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Mehiko

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Mehiko
Holothrips

Holothrips magnificus


An Melanostigma bathium in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Bussing hadton 1965. An Melanostigma bathium in nahilalakip ha genus nga Melanostigma, ngan familia nga Zoarcidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Melanostigma

Melanostigma bathium


Akodon je rod koji se sastoji od  južnoameričkih travnnjačkih miševa,  s tipskom vrstom Akodon boliviensis. Uglavnom se javljaju južno od Amazonskog bazena i duž Anda sjeverno do Venecuele, ali ih nema u većem dijelu samog bazena, krajnjem jugu kontinenta i nizinama zapadno od Anda. Akodon je jedan od najbogatijih rodova neotropskih glodara. Poznato je da vrste akodona naseljavaju različita staništa, od tropa i tropskih vlažnih šuma do visoravni i pustinja. Fosili su poznati od kasnog pliocena nadalje.

Taksonomija
Akodon je najveći rod u plemenu Akodontini. Tri njegova sinonima—Chalcomys, Hypsimys, a posebno Microxus—ponekad su smatrani posebnim rodovima. Neomicroxus je odvojen 2013. Ranije povezani sa Akodonom, rodovi Abrothrix, Deltamys, Necromys , Thalpomys i Thaptomys  prepoznati su kao različiti. Neke vrste plemena Abrotrichini nazivaju se akodoni.

Rod sadrži sljedeće vrste:
Akodon aerosus
Akodon affinis
Akodon albiventer
Akodon azarae
Akodon boliviensis
Akodon budini
Akodon caenosus
Akodon cursor
Akodon dayi
Akodon dolores
Akodon fumeus
Akodon glaucinus
Akodon iniscatus
Akodon juninensis
Akodon kofordi
Akodon lindberghi
Akodon lutescens
Akodon mimus
Akodon molinae
Akodon mollis
Akodon montensis
Akodon mystax
Akodon neocenus
Akodon orophilus
Akodon paranaensis
Akodon pervalens
Akodon philipmyersi
Akodon polopi
Akodon reigi
Akodon sanctipaulensis
Akodon serrensis
Akodon siberiae
Akodon simulator
Akodon spegazzinii
Akodon subfuscus
Akodon surdus
Akodon sylvanus
Akodon tartareus
Akodon toba
Akodon torques
Akodon varius

Fusnote

Reference

Dopunska literatura
Braun, J.K., Coyner, B.S., Mares, M.A. and Van Den Bussche, R.A. 2008. Phylogenetic relationships of South American grass mice of the Akodon varius group (Rodentia, Cricetidae, Sigmodontinae) in South America. Journal of Mammalogy 89(3):768-777.
Braun, J. K., M. A. Mares, B. S. Coyner, and R. A. Van Den Bussche. 2010. New species of Akodon (Rodentia: Cricetidae: Sigmodontinae) from central Argentina. Journal of Mammalogy, 91(2):387–400.
D'Elía, G., Jayat, J.P., Ortiz, P.E., Salazar-Bravo, J. and Pardiñas, U.F.J. 2011. Akodon polopi Jayat et al., 2010 is a senior subjective synonym of Akodon viridescens Braun et al., 2010 (first page). Zootaxa 2744:62–64.
Jayat, J.P., Ortiz, P.E., Salazar-Bravo, J., Pardiñas, U.F.J. and D'Elía, G. 2010. The Akodon boliviensis species group (Rodentia: Cricetidae: Sigmodontinae) in Argentina: species limits and distribution, with the description of a new entity (abstract). Zootaxa 2409:1–61.
Musser, G.G. and Carleton, M.D. 2005. Superfamily Muroidea. Pp. 894–1531 in Wilson, D.E. and Reeder, D.M. (eds.). Mammal Species of the World: a taxonomic and geographic reference. 3rd ed. Baltimore: The Johns Hopkins University Press, 2 vols., 2142 pp.
Pardiñas, U.F.J., D'Elía, G., Cirignoli, S. and Suarez, P. 2005. A new species of Akodon (Rodentia, Cricetidae) from the Northern Campos grasslands of Argentina. Journal of Mammalogy 86(3):462–474.
Pardiñas, U.F.J., Teta, P., D'Elía, G. and Diaz, G.B. 2011. Taxonomic status of Akodon oenos (Rodentia, Sigmodontinae), an obscure species from West Central Argentina (abstract). Zootaxa 2749:47–61.

Rodovi glodara
Glodari

Akodon


Kaliwatan sa murag-anay ang Pseudacanthotermes harrisensis. Una ning gihulagway ni Weidner ni adtong 1962. Ang Pseudacanthotermes harrisensis sakop sa kahenera nga Pseudacanthotermes, ug kabanay nga Termitidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Uk-ok
Pseudacanthotermes

Pseudacanthotermes harrisensis


Kaliwatan sa alibangbang ang Thubana microcera. Una ning gihulagway ni Lancelot A. Gozmany ni adtong 1978. Ang Thubana microcera sakop sa kahenera nga Thubana, ug kabanay nga Lecithoceridae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Thubana

Thubana microcera


An Goditha rumeliana in uska species han Lepidoptera nga ginhulagway ni Heinrich hadton 1926. An Goditha rumeliana in nahilalakip ha genus nga Goditha, ngan familia nga Tortricidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Goditha

Goditha rumeliana


Kaliwatan sa alasiwsiw ang Thaumaspis forcipatus. Una ning gihulagway ni Bolívar, I. ni adtong 1900. Ang Thaumaspis forcipatus sakop sa kahenera nga Thaumaspis, ug kabanay nga Tettigoniidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 State of Tamil Nādu
habagatang Indya

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa State of Tamil Nādu
Thaumaspis
Insekto sa Indiya

Thaumaspis forcipatus


Considerato uno dei principali intellettuali del XX secolo, ha dedicato la sua vita agli studi sull'evoluzione del capitalismo industriale, il socialismo e il nazionalismo. Di formazione marxista, le sue idee sociopolitiche hanno fortemente influenzato il suo lavoro. È principalmente ricordato per la sua tetralogia in cui trattò e sviluppò i concetti di lungo XIX secolo, il secolo breve e l'invenzione della tradizione.

Biografia
Nato in una famiglia ebraica di origini austriache, Hobsbawm – per un errore dell'anagrafe il cognome originale, Hobsbaum, fu alterato – nacque nel 1917 ad Alessandria d'Egitto. Sebbene fosse cresciuto a Vienna e a Berlino, i genitori – Leopold Percy Obstbaum e Nelly Grün – utilizzarono con lui e con la sorella Nancy sempre la lingua inglese. All'età di soli dodici anni rimase orfano del padre, scomparso nel 1929, e poi della madre, morta due anni più tardi. Nel 1933 lui, la sorella ed i nuovi genitori adottivi, ovvero la zia materna Gretl e lo zio paterno Sidney, si trasferirono definitivamente a Londra.

Hobsbawm proseguì i propri studi universitari presso il King's College dell'Università di Cambridge, dove fu ammesso nell'esclusivo circolo intellettuale degli "Apostoli" e dove conseguì il dottorato discutendo una tesi sulla Fabian Society. Durante la seconda guerra mondiale, prestò servizio nel genio militare britannico e nei Corpi Reali di Educazione Militare. Nel 1947 ottenne l'incarico di svolgere una lectureship in storia presso il Birkbeck College di Londra.

Hobsbawm si sposò due volte: prima con Muriel Seaman, con la quale il matrimonio durò fino al 1951, e poi con Marlene Schwarz, dalla quale ebbe i due figli Andy e Julia. Insegnò a partire dal 1959 al Birkbeck College dell'Università di Londra e negli anni sessanta fu professore con incarichi limitati a Stanford. Nel 1970 fu nominato professore ordinario; nel 1978 entrò a far parte della British Academy ed esercitò la sua professione fino al 1982, seppur con alcune nomine provvisorie, tra cui quella alla New School for Social Research di Manhattan.

Nel 2003 gli fu assegnato il Premio Balzan per la storia europea dal 1900 con la seguente motivazione: «Per la sua brillante analisi della dolorosa storia dell'Europa del ventesimo secolo e per la sua capacità di coniugare la profondità delle ricerche storiche con un grande talento letterario». È stato presidente del Birkbeck College, nonché professore emerito in scienze politiche alla New School for Social Research. Hobsbawm aveva dimestichezza con varie lingue: parlava correttamente l'inglese, il tedesco, lo spagnolo, l'italiano e il francese; riusciva a leggere l'olandese, il catalano e il portoghese.

Morì a Londra il 1º ottobre 2012, all'età di 95 anni. Fu cremato al Golders Green Crematorium e le sue ceneri furono sepolte nel cimitero londinese di Highgate, molto vicino al luogo di sepoltura di Karl Marx.

Politica
Nel 1931, a Berlino, Eric Hobsbawm entrò a far parte della Sozialistischer Schülerbund (Associazione degli alunni socialisti), una propaggine della Lega della Gioventù Comunista di Germania, e nel 1936 si iscrisse al Partito Comunista di Gran Bretagna (CPGB). Fu inoltre membro della sezione comunista del Party Historians Group dal 1946 fino alla sua dissoluzione e successivamente presidente della sua società derivata, la Socialist History Society, fino alla morte.

In seguito all'invasione sovietica dell'Ungheria del 1956, molti membri lasciarono il Partito Comunista Britannico in segno di protesta, ma Hobsbawm, unico tra i suoi colleghi, rimase nel partito, sebbene fu diffidato dalla sua leadership e cessò il lavoro politico entro la fine degli anni '50. Mantenne tuttavia i contatti con diversi fuoriusciti dal Partito come ad esempio Edwartd Palmer Thompson e John Saville, principali esponenti della New Left (Nuova Sinistra) del Regno Unito. Fu tra i firmatari di una lettera di protesta degli storici contro l'invasione sovietica dell'Ungheria. Fu fermamente a favore della Primavera di Praga del 1968.

Hobsbawm era una figura di spicco della fazione eurocomunista nel Partito Comunista di Gran Bretagna che iniziò a rafforzarsi dopo il 1968, quando il CPGB criticò la repressione sovietica della Primavera di Praga e il fallimento del Partito Comunista Francese nel sostenere il movimento del maggio '68 a Parigi.

Dagli anni '60, la sua politica prese una svolta più moderata, poiché Hobsbawm arrivò a riconoscere che era improbabile che le sue speranze si realizzassero e non sosteneva più «sistemi socialisti di tipo sovietico». Fino al giorno della sua morte, tuttavia, rimase saldamente radicato negli ideali di sinistra, sostenendo che le prospettive a lungo termine per l'umanità erano «cupe». Verso la fine degli anni 1990 e l'inizio degli anni 2000, Hobsbawm fu molto critico nei confronti della Terza via e della leadership del Partito Laburista di Tony Blair, che Hobsbawm definì «Thatcher con i pantaloni».

Il rapporto con il comunismo italiano
Oltre alla sua associazione con il Partito Comunista di Gran Bretagna, Hobsbawm sviluppò stretti legami con il Partito Comunista Italiano (PCI), all'epoca il partito comunista più forte del blocco occidentale, di cui si dichiarò «membro spirituale». Sviluppò contatti con accademici e intellettuali di sinistra italiani nei primi anni '50, che lo portarono a scoprire ed approfondire il pensiero di Antonio Gramsci, i cui scritti hanno avuto un'influenza chiave sul lavoro di Hobsbawm sulla storia dei gruppi subalterni.

Negli anni '70 Hobsbawm fu favorevole al Compromesso storico promosso dal segretario generale del PCI Enrico Berlinguer.

Elaborazione intellettuale
Studioso di formazione marxista, Hobsbawm ha dedicato molte delle proprie ricerche alla classe operaia inglese e al proletariato internazionale. Da sempre alieno da posizioni dogmatiche, è stato il creatore di alcune definizioni storiche diventate punto di riferimento per la storiografia, come Il secolo breve e il Lungo XIX secolo, entrambi teorizzati in suoi scritti. Alla sua teorizzazione si deve anche l'enucleazione concettuale che ha dato origine a «uno dei più famosi e influenti archetipi storici, il bandito sociale». A un suo lavoro, in collaborazione con Terence Ranger, si deve la formulazione di un altro paradigma storico, l'invenzione della tradizione.

Nelle proprie opere, Hobsbawm presenta una visione della storia "dal basso", che, partendo da episodi minori legati alla vita delle persone riesce, mettendo insieme infiniti tasselli, a raffigurare il quadro storico dell'epoca analizzata in maniera totalmente innovativa ed affascinante. La storia così di un'epoca diventa, per Hobsbawm, la somma tendente all'infinito dei ricordi umani e della loro interazione. Al riguardo Hobsbawm ebbe modo di scrivere:

Questa visione "sociale" della storia rende lo stile narrativo dello storico estremamente scorrevole, veritiero ed affascinante e lo porta, al fine di descrivere un'epoca storica, a sconfinare dalla musica all'arte, passando per lo sport e per la moda e gli intrattenimenti dell'epoca. Tale stile, contrapposto se si vuole alla storiografia classica, rende Hobsbawm uno storico facilmente comprensibile e quasi una sorta di narratore-scrittore in prima persona.

Opere

Nel 1994 Hobsbawm pubblicò quello che è tuttora considerato il suo saggio storico più importante e uno dei classici della storiografia contemporanea: Il secolo breve, che rappresenta la conclusione di un ciclo di 4 lavori dedicati alla modernità, abbracciando un arco temporale che va dal 1789 al 1991. Ne fanno parte i precedenti: L'Età della Rivoluzione. 1789-1848, Il Trionfo della Borghesia 1848-1875 e L'Età degli imperi. 1875-1914.

 Le Rivoluzioni Borghesi. 1789-1848 (The Age of Revolution: Europe 1789-1848, 1962), traduzione di Orazio Nicotra, Collana Il Portolano n.5, Il Saggiatore, Milano, 1963-1971; Collana Biblioteca Universale, Laterza, Bari, 1991, ISBN 88-42-03257-3; ripubblicato col titolo originale, L'Età della Rivoluzione. 1789-1848, Collana Storica, Rizzoli, Milano, maggio 1999 ISBN 88-17-86065-4; Bologna, Res Gestae, 2016, ISBN 978-88-669-7166-5.
 I Ribelli. Forme primitive di rivolta sociale, Collana Saggi n.386, Einaudi, Torino, 1966.
 I Banditi. Il banditismo sociale nell'età moderna (ed. originale 1969), trad. Eladia Rossetto, Collana Piccola Biblioteca, Einaudi, Torino, 1971-1974-1987 ISBN 88-06-31252-9
 Critica dell'anarchismo, con altri, Milano, A. Mondadori, 1970.
 Studi di storia del movimento operaio. Classi lavoratrici e rivoluzione industriale nell'Inghilterra del secolo XIX, trad. Luisella Passerini, Collana Nuova Biblioteca Scientifica n.39, Einaudi, Torino, 1971-1972-1978.
 La Rivoluzione Industriale e l'Impero. Dal 1750 ai giorni nostri. Storia Economica dell'Inghilterra vol. III (Industry and Empire. An Economic History of Britain since 1750, 1968), trad. Aldo Martignetti, Collana Piccola Biblioteca n.196, Einaudi, Torino, 1972.
 Eric Hobsbawm - George Rudè, Capitan Swing. Rivoluzione Industriale e rivolta nelle campagne, Editori Riuniti, Roma, 1973; col titolo Rivoluzione Industriale e Rivolta nelle Campagne, Bologna, Res Gestae, 2013, ISBN 88-6697-028-X.
 I Rivoluzionari, Collana Piccola Biblioteca, Einaudi, Torino, 1975.
 Il Trionfo della borghesia. 1848-1875 (The Age of Capital), traduzione di Bruno Maffi, Collana Storia e Società, Laterza, Roma-Bari, 1976; Collana Universale n.493, Laterza, Roma-Bari, 1979; Il Saggiatore, Milano, 1981; Collana Economica, Laterza, 2003. ISBN 88-420-6887-X

 Storia sociale del jazz, Roma, Editori Riuniti, 1982; Storia Sociale del jazz. Una Rivoluzione di Suoni, Res Gestae, settembre 2013 ISBN 88-66-97051-4.

 Lavoro, cultura e mentalità nella società industriale, Roma-Bari, Laterza, 1986. ISBN 88-420-2677-8
 L'Età degli Imperi. 1875-1914 (The Age of Empires), traduzione di Franco Salvatorelli, Laterza, Roma-Bari, 1976-1987 ISBN 88-420-2948-3; Collana Universale, Laterza, 1991; Collana Saggi, Oscar Mondadori 1995-1996 ISBN 88-04-40976-2; Collana Biblioteca Storica, Laterza 2000 ISBN 8842059641; Collana Economica, Laterza 2003-2012 ISBN 88-42-07670-8
 Echi della Marsigliese. Due secoli giudicano la rivoluzione francese, Collana Osservatorio straniero, Milano, Rizzoli, 1991, ISBN 88-17-84079-3
 Nazioni e Nazionalismo, Collana Saggi n.746, Einaudi, Torino, 1991; col titolo Nazioni e Nazionalismi dal 1780. Programma, mito, realtà, Collana Piccola Biblioteca n.564, Einaudi, Torino, 2002, ISBN 88-06-13198-2.
 Il Secolo breve. 1914-1991: l'Era dei grandi cataclismi, traduzione di Brunello Lotti, Collana Storica, Rizzoli, Milano, 1995 ISBN 88-17-33393-X; Collana SuperBur Saggi, BUR, 2000 ISBN 88-17-25901-2; Collana Exploit, BUR 2007-2012 ISBN 88-17-01934-8; Collana Saggi, BUR, Milano, 2014 ISBN 88-17-07135-8.
 Storia d'Europa, volume V, L'età contemporanea. Secoli XIX-XX, a cura di e con Paul Bairoch, Torino, Einaudi, 1996. ISBN 88-06-13440-X
 De Historia, Collana Saggi stranieri, Milano, Rizzoli, 1997 ISBN 88-17-84529-9.
 L'Età degli estremi. Discutendo con Hobsbawm del secolo breve, Roma, Carocci, 1998, ISBN 88-430-1195-2.
 Intervista sul nuovo secolo, A cura di Antonio Polito, Collana Saggi tascabili, Laterza, Roma-Bari, 1999, ISBN 88-420-5898-X.
 Gente non comune. Storie di uomini ai margini della Storia, trad. S. Galli e S. Mancini, Collana Saggi stranieri, Rizzoli, Milano 2000 ISBN 88-17-86336-X; Collana Storia, BUR, Milano 2007, ISBN 88-17-01506-7.
 Gente che lavora. Storie di operai e contadini, trad. M. Carpitella e S. Galli, Collana Saggi Stranieri, Milano, Rizzoli, 2001, ISBN 88-17-86891-4.
 Anni interessanti. Autobiografia di uno storico, a cura di B. Lotti, trad. D. Didero e S. Mancini, Collana Saggi Stranieri, Milano, Rizzoli, 2002, ISBN 88-17-87032-3; Collana Storie e Biografie, BUR, 2004, ISBN 88-17-00067-1.
 L'uguaglianza sconfitta. Scritti e interviste, trad. M. Palermi, Roma, Datanews, 2006, ISBN 88-7981-308-0.
 Imperialismi, trad. D. Didero, Milano, Rizzoli, 2007, ISBN 978-88-17-01599-8.
 La fine dello Stato, trad. D. Didero, Collana Piccoli saggi, Milano, Rizzoli, 2007. ISBN 978-88-17-01952-1.
 Come cambiare il mondo. Perché riscoprire l'eredità del marxismo, trad. L. Clausi, Milano, Rizzoli, 2011, ISBN 978-88-17-04970-2.
 La fine della cultura. Saggio su un secolo in crisi d'identità, trad. L. Clausi, D. Didero e A. Zucchetti, Collana I Sestanti, Milano, Rizzoli, 2013, ISBN 978-88-17-06541-2.

Onorificenze e riconoscimenti

 2003 – Premio Balzan per la Storia europea dal 1900

Note

Voci correlate
 Il Secolo breve
 Gente non comune
 Lungo XIX secolo
 Invenzione della tradizione
 Bandito sociale

Altri progetti

Collegamenti esterni

Ebrei austriaci
Ebrei britannici
Vincitori del premio Balzan
Emigranti dalla Germania nazista
Membri dell'Accademia delle Scienze di Torino

Eric Hobsbawm


Ang Cerro Pipa ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Cerro Pipa (bukid), Provincia de Río Negro,

Panama

 Cerro Pipa (bungtod), Provincia de Veraguas,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Panama

Cerro Pipa


Marga là một xã thuộc hạt Caraș-Severin, România. Dân số thời điểm năm 2002 là 1308 người.

Chú thích

Tham khảo

Xem thêm

Xã của hạt Caraș-Severin

Marga, Caraș-Severin


Sardana er en catalansk traditionel dans som stammer fra det 16. århundrede, hvilket bliver udført af store ensembler, kaldt for Cobla og bliver danset af mænd og kvinder der holder hånd i en cirkel, hvor de kigger på dens midte og bevæger sig til højre og venstre på et godt stabilt tempo.

Det er struktureret i flere dele, kaldt for 'tirader' (løb), af hvilket der er to typer: 'sardana curta' (kort sardana), som er den originale stilart, og 'sardana llarga' (lang sardana), hvilket er mere populært i dag.

Navnet sardana kan henvise til både dansen og musikken.

Blandt sardana-komponisterne udstår Josep Serra, Juli Garreta og Joaquim Serra, mens musikere såsom Enric Morera, Joan Manén, Eduard Toldrà, Ricard Lamote de Grignon og Agustí Borgunyó også har tilknyttet dele af deres arbejde til genren.

Kilder og henvisninger

Danse

Sardana


An Microglanis pellopterygius in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Gerlof Fokko Mees hadton 1978. An Microglanis pellopterygius in nahilalakip ha genus nga Microglanis, ngan familia nga Pseudopimelodidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Microglanis

Microglanis pellopterygius


São Paulo – największe miasto Brazylii, Ameryki Południowej, a także półkuli południowej
 São Paulo (stan) – jeden z 26 stanów Brazylii
 São Paulo FC – brazylijski klub sportowy
 Forum São Paulo – konferencja lewicowych partii Ameryki Łacińskiej

São Paulo (ujednoznacznienie)


An Cataetyx platyrhynchus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Machida hadton 1984. An Cataetyx platyrhynchus in nahilalakip ha genus nga Cataetyx, ngan familia nga Bythitidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Cataetyx

Cataetyx platyrhynchus


Agallia is a genus of leafhoppers in the family Cicadellidae. There are about 8 described species in Agallia. During courtship displays and mating, both males and females of the species A. constricta alternate in making ticking sounds.

Species
 Agallia barretti
 Agallia brachyptera
 Agallia constricta Van Duzee, 1894 (constricted leafhopper)
 Agallia deleta
 Agallia lingula Van Duzee, 1907
 Agallia lingulata
 Agallia modesta Osborn & Ball, 1898
 Agallia peregrinans (Stal, 1859)
 Agallia quadripunctata (Provancher, 1872) (four-spotted clover leafhopper)

References

Further reading

Cicadellidae genera
Megophthalminae

Agallia


An Labracinus in uska genus han Actinopterygii. An Labracinus in nahilalakip ha familia nga Pseudochromidae.

An kladograma hini sumala ha Catalogue of Life:

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Labracinus

Labracinus


An Dieidolycus leptodermatus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Anderson hadton 1988. An Dieidolycus leptodermatus in nahilalakip ha genus nga Dieidolycus, ngan familia nga Zoarcidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dieidolycus

Dieidolycus leptodermatus


Ang Laguna del Toro ngalan niining mga mosunod:

Arhentina

 Laguna del Toro (lanaw sa Arhentina, Provincia de Entre Ríos),
 Laguna del Toro (lanaw sa Arhentina, Provincia de Santa Cruz),
 Laguna del Toro (lanaw sa Arhentina, Provincia del Chubut),
 Laguna del Toro (lanaw sa Arhentina, Provincia de Santa Fe),

Tinipong Bansa

 Laguna del Toro (tubiganan), Texas, Duval County,

Mehiko

 Laguna del Toro (lanaw nga anhianhi), Estado de Chihuahua,

Pagklaro paghimo ni bot 2015-12
Pagklaro paghimo ni bot Arhentina
Pagklaro paghimo ni bot Tinipong Bansa
Pagklaro paghimo ni bot Mehiko

Laguna del Toro


Susana Moreira Marques (Porto, 1976) é uma jornalista e escritora portuguesa.

Estudou comunicação e cinema. Trabalhou para o jornal Público como estagiária, e mais tarde correspondente em Londres. Voltou para Portugal em 2010. Passou a colaborar também com o Jornal de Negócios.

Publicou em 2013 o livro Agora e na Hora da Nossa Morte, sobre um projeto da Fundação Calouste Gulbenkian de cuidados paliativos para doentes terminais. O livro foi lançado em inglês com o título Now and the Hour of our Death, em 2015.

Obras publicadas
  2013 - Agora e na Hora da Nossa Morte (Tinta da China)

Prémios
 2012 - Prémio de Jornalismo Direitos Humanos e Integração (Unesco)
 2012 - Jornalismo Contra a Indiferença (AMI)

Ligações externas

Escritoras de Portugal
Jornalistas de Portugal
Naturais do Porto
Portugueses do século XX
Portugueses do século XXI
Escritoras do século XX
Escritoras do século XXI

Susana Moreira Marques


Huyện Al Makhadir là một huyện thuộc tỉnh Ibb, Yemen. Đến thời điểm năm 2003, huyện này có dân số 113892 người

Tham khảo

Tỉnh Ibb
Huyện của Yemen

Al Makhadir (huyện)


Emil Vladimirov (, born 25 January 1952) is a Bulgarian athlete. He competed in the men's discus throw at the 1980 Summer Olympics.

References

1952 births
Living people
Athletes (track and field) at the 1980 Summer Olympics
Bulgarian male discus throwers
Olympic athletes for Bulgaria
Place of birth missing (living people)

Emil Vladimirov


An Gymnogeophagus setequedas in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Reis, Malabarba ngan Carla Simone Pavanelli hadton 1992. An Gymnogeophagus setequedas in nahilalakip ha genus nga Gymnogeophagus, ngan familia nga Cichlidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Gymnogeophagus

Gymnogeophagus setequedas


Fikocijanobilin je plavi fikobilin, tj. tetrapirolska hromofora kod cijanobakterija i u hloroplast ima crvenih algi, glaukofitama I nekim kriptomonadinama.

Fikocijanobilin je prisutan samo u fikobiliproteinima koji se zovu alofikocijanin i fikocijanin, koji su terminalni akceptori energije. Za ove fikobiliproteine vezan je preko tioeterskih, kovalentnih veza.

Također pogledajte
Fikocijanin

Reference

Dopunska literatura

Vanjski linkovi

Fotosintetski pigmenti
Tetrapiroli

Fikocijanobilin


The Toqui Formation is a geological formation in the Aysén Region of southern Chile. It has been dated to the Tithonian stage of the Late Jurassic by uranium–lead dating of zircons, providing an age of 147 ± 0.1 Ma. It consists of an sequence of clastic sedimentary sandstones and conglomerates, interbedded with volcanic tuffs and ignimbrite. The dinosaurs Chilesaurus and indeterminate diplodocids and the mesoeucrocodylian Burkesuchus are known from the formation. The formation was deposited in a fluvio-deltaic environment.

Paleobiota of the Toqui Formation

Crocodylomorphs

Dinosaurs

See also
 Geology of Chile
 Tobífera Formation

References

External links

Geologic formations of Chile
Jurassic paleontological sites
Mesozoic paleontological sites of South America
Fossiliferous stratigraphic units of South America
Jurassic System of South America
Late Jurassic South America
Jurassic Chile
Tithonian Stage
Conglomerate formations
Sandstone formations
Tuff formations
Deltaic deposits
Fluvial deposits
Formations
Paleontology in Chile
Geology of Aysén Region

Toqui Formation


Kaliwatan sa karpa ang Squalius cii. Una ning gihulagway ni Richardson ni adtong 1857. Ang Squalius cii sakop sa kahenera nga Squalius, ug kabanay nga karpa. Giklaseklase sa IUCN ang kaliwatan sa kinaminosang kalabotan. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Karpa
Karpa sa Uropa
Karpa sa Asya
Squalius

Squalius cii


An Prosoplus pulcher in uska species han Coleoptera nga syahan ginhulagway ni Aurivillius hadton 1908. An Prosoplus pulcher in nahilalakip ha genus nga Prosoplus, ngan familia nga Cerambycidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Prosoplus

Prosoplus pulcher


Kaliwatan sa insekto ang Rhamphosipyloidea bruckneri. Una ning gihulagway ni Seow-choen ni adtong 2016. Ang Rhamphosipyloidea bruckneri sakop sa kahenera nga Rhamphosipyloidea, ug kabanay nga Diapheromeridae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Borneo

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Borneo
Rhamphosipyloidea

Rhamphosipyloidea bruckneri


An Sisor rabdophorus in uska species han Actinopterygii nga ginhulagway ni Hamilton hadton 1822. An Sisor rabdophorus in nahilalakip ha genus nga Sisor, ngan familia nga Sisoridae. Ginklasipika han IUCN an species komo diri gud kababarak-an. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Sisor

Sisor rabdophorus


Line S9 is a north–south suburban metro line in the Nanjing Metro () system, which opened on December 30, 2017. It connects to Line S1 at  and crosses Shijiu Lake on a  long bridge between  and .

Line S9 also serves as the second stage of the Nanjing–Gaochun Intercity Railway, with Line S1 serving as the first stage. In June 2019 a few express trains started operating during rush hour, running non-stop between  and .

Opening timetable

Station list

Rolling Stock
Line S9 uses car B-type aluminum alloy trains with a maximum service speed of . The train cars are  wide with a transverse 2+2 seating layout, with 151 seats and a capacity of 441 people. Unlike most type B metro trains, each car only has 3 doors per side instead of 4, owing to the line's length and speed.

References

External links
Line S9 on the official Nanjing Metro website (includes route map)

Nanjing Metro lines
Railway lines opened in 2017

Line S9 (Nanjing Metro)


Kaliwatan sa insekto ang Hevaheva monticola. Una ning gihulagway ni George Willis Kirkaldy ni adtong 1908. Ang Hevaheva monticola sakop sa kahenera nga Hevaheva, ug kabanay nga Triozidae.

Kini nga matang hayop na sabwag sa:
 Hawaii

Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Insekto sa Hawaii
Hevaheva

Hevaheva monticola


An Dendrides pallidus in uska species han Coleoptera nga ginhulagway ni Dillon hadton 1952. An Dendrides pallidus in nahilalakip ha genus nga Dendrides, ngan familia nga Cerambycidae.

Mabibilngan ini ha Fiji. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dendrides

Dendrides pallidus


O Samsung Lions é um clube profissional de beisebol sul-coreano sediado em Daegu, Coreia do Sul. A equipe disputa a KBO League.

História
Foi fundado em 1982.

Ligações externas
Sítio oficial

Clubes de beisebol da Coreia do Sul
Desporto de Daegu

Samsung Lions


Đô thị Jokkmokk (tiếng Thụy Điển: Jokkmokk kommun) là một đô thị ở hạt Norrbotten của Thụy Điển. Thủ phủ là thị xã Jokkmokk. Dân số thời điểm 31 tháng 12 năm 2000 là 6019 người.

Các đơn vị dân cư

Tham khảo

Liên kết ngoài
Đô thị Jokkmokk - Trang mạng chính thức

Đô thị hạt Norrbotten
Đô thị Thụy Điển

Jokkmokk (đô thị)


Øldir: 1. øld - 2. øld - 3. øld

Áratíggju: 140-árini 150-árini 160-árini 170-árini 180-árini - 190-árini - 200-árini 210-árini 220-árini 230-árini 240-árini

Ár: 190 191 192 193 194 195 196 197 198 199

Hendingar

Slóðir úteftir

190-árini
Áratíggju

190-árini


Kaliwatan sa alibangbang ang Anticrates despotica. Una ning gihulagway ni Edward Meyrick ni adtong 1926. Ang Anticrates despotica sakop sa kahenera nga Anticrates, ug kabanay nga Lacturidae. Walay nalista nga matang nga sama niini.

Ang mga gi basihan niini

Insekto
Anticrates

Anticrates despotica


Skovbrugsprodukter eller forstprodukter er alle materialer, der er afledt af skovbrug. Det gælder tømmer, papirmasse, træ, træer, fødevarer og foder.

Referencer

Forstprodukter


Distrito ang Kecamatan Sebatik (Inindonesyo: Sebatik) sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa North Kalimantan, sa amihanang bahin sa nasod,  km sa amihanan-sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod. Ang Kecamatan Sebatik nahimutang sa pulo sa Pulau Sebatik.

Ang klima tropikal nga kasalupan. Ang kasarangang giiniton  °C.  Ang kinainitan nga bulan Oktubre, sa  °C, ug ang kinabugnawan Enero, sa  °C. Ang kasarangang pag-ulan  milimetro matag tuig. Ang kinabasaan nga bulan Nobiyembre, sa  milimetro nga ulan, ug ang kinaugahan Hunyo, sa  milimetro.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga subdibisyon sa North Kalimantan

Kecamatan Sebatik


The Vidane or Vithanai  was an influential post in the Native Headman System in Ceylon (Sri Lanka) during the colonial era. Appointed by the Government Aagent of the Province. The holder had much control over the people of the area and wielded quasi-judicial powers since he was responsible to keep the peace, carry out revenue collection and assist in judicial functions.

Appointments were non-transferable and usually hereditary, made to locals, usually from wealthy influential families loyal to the British Crown.

History

Origins
The post was in existence before the Colonial Rule of Sri Lanka (Ceylon). After the coastal areas were taken over by the Colonial Rulers i.e. Portuguese, Dutch colonial rule and finally the British, they retained the post in their administration system.

British period
During the British administration, appointments were made by the Government Agent of the Province. Appointments were non-transferable and usually hereditary, made to locals, usually from wealthy influential families loyal the British Crown. This was an influential post, the holder had much control over the people of the area and had limited police powers since he was responsible to keep the peace, carry out revenue collection and assist in judicial functions. This became part of the Native Department of the British Government of Ceylon.

Several Vidanes (විදානේ) came under the supervision of a Vidane Arachchi (විදානෙ ආරච්චි) in Low Country and under the supervision of Udayar in Tamil Area.

Reforms and abolition
Following the formation of the State Council of Ceylon in 1931, one of its members, H. W. Amarasuriya, called for an inquiry into the Native Headman System. A commission was formed made up of retired civil servants and lawyers headed by H.M. Wedderburn. The commission reported on reforming the headman system or replacing it with transferable District Revenue Officers. The Native Headman System was abolished as an administrative system, with the titles of Mudaliyar (Mudali - මුදලි) and Muhandiram retained by government to be awarded as honors. This practice remained until suspension of Celanese honors in 1956. The minor headman positions were retained, surviving well into the 1970s when the posts of Vidane (විදානේ) in Low Country / Tamil Area and Town Arachchi (ටවුන් ආරච්චි) / Gan Arachchi (ගන් ආරච්චි) in Kandyan Area were replaced with the transferable post of Grama Niladhari (Village Officer).

Types of the British Vidanes
 Vidane -  a village or a group of small villages placed under his administration. Vidane was a Low Country headman ranking immediately below that of a Vidane Arachchi in Low Country and below that of a Udayar in Tamil Area in the Native Headmen System. A Vidane was equivalent in ranking to the Kandyan Areas headmen Town Arachchi or a Gan Arachchi
 Police vidane - in charge of police duties in the Village under the supervision of the vidane
 Vel vidane -  in charge of distributing water from the wewa (tank) to villagers for cultivation under the supervision of the vidane
 Seeni Viande - in charge of distributing Sugar under the supervision of the vidane

List of Prominent Vidanes

Vidane
 Muhammad Hajie Marikar Vidane of Athikaragoda, Alutgama
 Mathicham Saleem Lebbe Muhammedh Thamby Vidane (1819-1879) of Negombo
 Avoo Lebbe Marikar Vidane (1836-1906) of Thihariya

Police Vidane
 Hassan Meera Lebbe Police Vidane of Kahatowita
W.P Sodina was the police vidane in Kirindiwela, Gampaha District, Western Province
Monis Wijayasundara was the police vidane in Melagama, Wadduwa, Kalutara District, Sri Lanka

Vel Vidane

Seeni Vidane
 Mohammed Meera Lebbe Seeni Vidane of Kalmunaikudy

See also
Native headmen of Ceylon
Arachchi
Grama Niladhari
Walauwa

References and external links

 Twentieth Century Impressions of Ceylon
 A vignette of British Justice in Colonial Ceylon
 The Mudaliyars Explained
 Our Man in Cochin

British Ceylon
Defunct government positions in Sri Lanka
Defunct government positions
Defunct law enforcement agencies of Sri Lanka
Transitional period of Sri Lanka
Kandyan period
British Ceylon period
Sri Lankan police officers

Vidane


Storrs is a hamlet in the South Lakeland district of Cumbria, England. It lies  south of Bowness-on-Windermere, on the A592 road, close to the east shore of the lake, Windermere.

Historically a part of Westmorland, the most notable landmark is the Grade II* listed Georgian mansion and folly at Storrs Hall.

See also

Listed buildings in Windermere, Cumbria (town)

References

External links

Hamlets in Cumbria
South Lakeland District

Storrs, Cumbria


Beyond is a 1981 tabletop role-playing game supplement for Traveller, written by Donald P. Rapp, and published by Paranoia Press.

Contents
Beyond is a Traveller supplement that describes the "Beyond" sector, and the planets contained within its sixteen subsectors. In addition to the book, a map of the sector is included.  Information about each planet in the sector includes name, type of planet, and trade indicators, as well as pertinent shipping lines, alien races, prominent persons and political bodies.

Publication history
Beyond was written by Donald P. Rapp and was published in 1981 by Paranoia Press as a digest-sized 32-page book with a map.

Reception
In the August 1981 edition of The Space Gamer (Issue No. 42), William A. Barton thought this supplement was a good addition to the Traveller universe, saying, "Beyond will prove to be a fascinating area for any Travellers to visit. Every devoted player should add it to his Traveller collection."

In the February 1982 edition of Dragon (Issue 58), Tony Watson thought Beyond was "nicely done and well thought out", but questioned the need for it: "Subsectors are available from other sources, and one wonders if more are really needed."

References

Role-playing game supplements introduced in 1981
Traveller (role-playing game) supplements

Beyond (Paranoia Press)


Suba ang Le Sua sa Indonesya. Nahimutang ni sa lalawigan sa Provinsi Nusa Tenggara Timur, sa habagatan-sidlakang bahin sa nasod,  km sa sidlakan sa Jakarta ang ulohan sa nasod. Ang Le Sua nahimutang sa pulo sa Pulau Roti. Le Sua nidagayday paingon ngadto sa Dagat sa Timor.

Saysay

Ang mga gi basihan niini

Mga suba nidagayday paingon ngadto sa Dagat sa Timor
Mga suba sa Provinsi Nusa Tenggara Timur

Le Sua


An Tretioscincus oriximinensis in uska species han Reptilia nga ginhulagway ni Avila-pires hadton 1995. An Tretioscincus oriximinensis in nahilalakip ha genus nga Tretioscincus, ngan familia nga Gymnophthalmidae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Tretioscincus

Tretioscincus oriximinensis