උපාංග පදනම් කරගත් අන්තර්ජාලය/සාර්වද්‍රව්‍ය අන්තර්ජාලය(Internet of Things - IoT) යනු භෞතික වස්තුය සහ උපකරණ අතර ජාලකරණය යි.  මෙහි දී භෞතික වස්තු වශයෙන් නිවාස රථවාහන වැනි දෑද ඇතුළත් වන අතර මෘදුකාංග, සංවේදක, ඇක්චුවේටර, සහ ජාල සබදතාවන් සදහා අවශ්‍ය පරිගණකමය උපකරණ කාවැද්දීම තුළින් මේ ආකාරයෙන් ගෘහ උපකරණ, නිවාස, වාහන ඇතුලු සෑම දෙයක් ම පරිගණක මෙන් ම ජාලගත කරනු ලැබීමට සහ එමගින් ඒවාට පරිසරය පිළිබද තතු ලබාගනිමින් සහ අනෙකුත් උපකරණ සමග දත්ත හුවමාරු කරගනිමින් වඩා කාර්යක්ෂම ව හැසිරීමට සහ ස්වයංකරණයට (automation) අවස්ථාව ලබා දී ඇත. පරිගණකමය ඇගලුම් තාක්ෂණය (wearable computing technology) , බුහුටි උපකරණ (smart devices), වළාකුළු පරිගණක (cloud computing), කාවැද්දූ පරිගණක (embedded computing) වැනි  පරිගණක තාක්ෂණය ඇසුරු කරගත් නව වර්ධනයන් මේ සමග අත්වැල් බැදගෙන ඇත.

මෙහිදී සෑම වස්තුවක් ම ඒ තුළ කාවද්දා ඇති පරිගණකමය උපකරණ තුළින් නිශ්චිත වශයෙන් හදුනා ගැනෙන අතර වත්මන් අන්තර්ජාල යටිතලය හරහා අන්තර්සබදතා පැවැත්වීමට සමත් වෙයි.

පවතින සහ නැගී එන සුවිශේෂී පරිගණක ආශ්‍රිත තාක්ෂණයන් යොදාගනිමින් උපාංග එකිනෙක සම්බන්ධීකරණය තුළින් උසස් ගණයේ සේවා සැපයීමට අවස්ථාව ලබාදෙමින් තොරතුරු සමාජය පිණිස ගෝලීය යටිතලයක් නිර්මාණය කරන්නක් ලෙස  Global Standards Initiative on Internet of Things විසින් මෙය නිර්වචනය කර තිබේ.

එ මෙන් ම මෙම නිර්වචනය උදෙසා වස්තුවක් යන්න නිශ්චිත වශයෙන් තාක්ෂණික ව හදුනාගත හැකි සහ සන්නිවේදන ජාලයන් තුළට අන්තර්ග්‍රහණය කරගත හැකි වූ ඕනෑම වස්තුවක්; එනම්, භෞතික ලෝකයේ (භෞතික) වස්තුවක් වශයෙන් හෝ අතථ්‍ය  ලෝකයේ (අතථ්‍ය) වස්තුවක් වශයෙන් හදුනා ගත යුතු බව ද එහි දැක්වේ.  උපාංග පදනම් කරගත් අන්තර්ජාලය විසින් උපාංගයන් දුරස්ථ ව සංවේදනය කිරීමට සහ හසුරුවීමට පවතින ජාලකරණ යටිතලයන් ඔස්සේ අවස්ථාව ලබාදෙන අතර ඒ තුළ භෞතික ලෝකය සහ පරිගණකමය පද්ධති අතර වඩාත් ශක්තිමත් සබදතාවයක් ගොඩ නැංවේ. එමගින් කාර්යක්ෂතාව සහ නිරවද්‍යතාවය ඉහළ නැංවීමටත් මිනිස් ශ්‍රමය අවම කරගැනීමට අමතර වශයෙන් ආර්ථික ප්‍රතිලාභයන් ලැබීමටත් හැකි වෙයි.

2025 වනවිට උපාංග පාදක කරගත් අන්තර්ජාලය තුළ බිලියන 30කට ආසන්න උපාංග සංඛ්‍යාවක් සාමාජිකත්වය දරනු ඇති බවට විශේෂඥයෝ ඇස්තමේන්තු කරති. the Internet of Things යන යෙදුම 1999දී කෙවින් ඇෂ්ටන් පබදින ලදී.

තොරතුරු තාක්ෂණය
පරිගණක තාක්ෂණය
පරිගණක විද්‍යාව

උපාංග අතර අන්තර්ජාලය


Mijo Korade (Delkovec, 11. rujna 1947. – Zagreb, 1. studenoga 2020.) bio je hrvatski povjesničar i sveučilišni profesor.

Životopis
Na Filozofskom fakultetu Družbe Isusove, koji je tada imao statut instituta, diplomirao je filozofiju i teologiju. Najprije je u Osijeku djelovao kao vjeroučitelj, no ubrzo upisuje studij povijesti na Papinskom sveučilištu Gregoriana. Na tom prestižnom sveučilištu magistrira 1980. godine, a potom 1988. i doktorira. Kao profesor povijesti predavao je najprije u Nadbiskupijskom sjemeništu u Zagrebu te na Fakultetu Družbe Isusove. U Povijesnom zavodu Družbe Isusove u Rimu bio je jedan od urednika enciklopedijskog djela Diccionario de Historia de la Compañia de Jésus, a bio je suosnivač te prvi pročelnik Hrvatskoga povijesnoga instituta u Beču. Od 1996. godine bio je zaposlenik na Institutu za povijest, gdje je vodio razne projekte iz područja historiografije novoga vijeka, a od 1997. do smrti bio je redoviti profesor na Fakultetu hrvatskih studija. Senat Sveučilišta u Zagrebu mu je 2019. godine dao titulu professora emeritusa.

Bibliografija (izbor)
Mijo Korade objavio je deset autorskih znanstvenih knjiga, 28 poglavlja u znanstvenim knjigama i više od stotinu znanstvenih radova u časopisima i zbornicima znanstvenih skupova.

 Zagrebački biskupi i nadbiskupi (jedan od autora) (1995.)
 Izvješća iz Tarahumare (urednik) (1998.)
 Juraj Rattkay: Memoria regum et banorum Croatiae, Sclavoniae et Dalmatiae (Beč, 1652)-reprint, prijevod, komentari (jedan od autora) (2001.)
 Istraživači novih obzora: Djelovanje hrvatskih misionara i profesora od 16. do 20. stoljeća (2015.)
 Paragvajska pisma zajedno s Mirjanom Polić Bobić (2015.)

Izvori

Hrvatski povjesničari
Životopisi, Zagreb

Mijo Korade


فيلم المنزل المتوحش  هو فيلم أمريكي تم ترشيحه لجائزة الأوسكار عام 2006 لجائزة رسوم متحركة.

وصلات خارجية

أفلام باللغة الإنجليزية في عقد 2000
أفلام أخرجها جيل كنعان
أفلام أشباح إنتاج عقد 2000
أفلام أطفال فانتازيا في عقد 2000
أفلام أمبلين للترفيه
أفلام أمريكية
أفلام أمريكية ثلاثية الأبعاد
أفلام أمريكية عن الأشباح
أفلام أمريكية عن بيوت مسكونة
أفلام أنتجها ستيفن سبيلبرغ
أفلام أولى للمخرج لعام 2006
أفلام إثارة رعب أمريكية
أفلام إثارة ورعب في عقد 2000
أفلام إخراجية أولى
أفلام إنتاج 2006
أفلام إنتاج كولومبيا بيكتشرز
أفلام باللغة الإنجليزية
أفلام تقع أحداثها في 1983
أفلام تقع أحداثها في 1987
أفلام تقع أحداثها في عقد 1950
أفلام تقع أحداثها في عقد 1960
أفلام تقع أحداثها في عقد 1980
أفلام تقع أحداثها في عقد 2000
أفلام تقع أحداثها في ويسكونسن
أفلام ثلاثية الأبعاد 2006
أفلام ثلاثية الأبعاد رسوم متحركة
أفلام ثلاثية الأبعاد عقد 2000
أفلام حركة حاسوبية أمريكية
أفلام حركة حاسوبية في 2006
أفلام حول عيد الهالوين
أفلام حولت إلى ألعاب فيديو
أفلام خارقة للطبيعة أمريكية
أفلام خارقة للطبيعة إنتاج عقد 2000
أفلام خيالية للأطفال
أفلام رسوم متحركة أمريكية في عقد 2000
أفلام رسوم متحركة لكولومبيا بيكتشرز
أفلام رعب إنتاج 2006
أفلام رعب خارق أمريكية
أفلام رعب رسوم متحركة أمريكية
أفلام رعب كوميدية أمريكية
أفلام رعب مراهقة عقد 2000
أفلام رعب ومراهقة أمريكية
أفلام رفاق كوميدية أمريكية
أفلام رفاق كوميدية في عقد 2000
أفلام سجلها دوغلاس بايبس
أفلام عن الأطفال
أفلام مراهقة أمريكية
أفلام مراهقة عقد 2000
أفلام وحوش أمريكية
لاقط الحركة في الأفلام
أفلام رسوم متحركة عن أطفال

المنزل المتوحش (فيلم)


සොංක්‍රෑන් උත්සවය (, සවන් දෙන්න; සංක්‍රාන්ති යන සංස්කෘත වචනයෙන් බිඳී ඇති, හෝ  වචනානුසාරයෙන් "ජ්‍යෝතිෂවිද්‍යාත්මක ස්ථානමාරුව" යන අර්ථය ඇති) සාම්ප්‍රදායික නව අවුරුදු දිනය ලෙසින්  තායිලන්තයේ  සැමරෙන්නේ අප්‍රේල් 13 සිට 15 දින දක්වාය.

සොංක්‍රෑන් (තායිලන්තය)


An Spathoglottis pulchra in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Schltr.. An Spathoglottis pulchra in nahilalakip ha genus nga Spathoglottis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Spathoglottis

Spathoglottis pulchra


Harry Potter 20th Anniversary: Return to Hogwarts é um especial de reunião de 2022 da série de filmes Harry Potter que foi lançado na HBO Max em 1 de janeiro de 2022. Ele marca o 20º aniversário do lançamento da primeira parcela da série, Harry Potter e a Pedra Filosofal (2001). É produzido pela Warner Bros. Unscripted Television em associação com a Warner Horizon e com produção executiva de Casey Patterson.

Daniel Radcliffe, Rupert Grint e Emma Watson aparecem no especial, com os principais membros do elenco Helena Bonham Carter, Robbie Coltrane, Ralph Fiennes, Jason Isaacs, Gary Oldman, Tom Felton, James Phelps, Oliver Phelps, Mark Williams, Bonnie Wright, Alfred Enoch, Ian Hart, Toby Jones, Matthew Lewis, Evanna Lynch, o produtor David Heyman, e os cineastas Chris Columbus, Alfonso Cuarón, Mike Newell e David Yates.

Elenco

A reunião apresenta clipes e homenageia os membros do elenco que já faleceram, incluindo Helen McCrory, Alan Rickman, John Hurt, Richard Griffiths e Richard Harris.

Produção

Desenvolvimento
Em novembro de 2021, a Warner Bros. anunciou o Harry Potter 20th Anniversary: Return to Hogwarts, uma retrospectiva especial com o elenco e os cineastas da série de filmes Harry Potter  para comemorar o 20º aniversário do lançamento da primeira parte da série, Harry Potter e a Pedra Filosofal (2001). O especial é produzido pela Warner Bros. Unscripted Television em associação com a Warner Horizon e com produção executiva de Casey Patterson.

J. K. Rowling - a autora da série de livros, que teve um papel significativo na produção do filme – está praticamente ausente do especial. Ela aparece por menos de trinta segundos em imagens de arquivo e é mencionada por alguns dos entrevistados do especial, mas não há anúncios para as imagens especiais em destaque dela. Os críticos especularam que isso se deveu às suas opiniões sobre questões transgênero e, de acordo com Ed Power, do The Daily Telegraph, consequente "repreensão pública pelas estrelas da série". No entanto, Entertainment Weekly relatou que Rowling havia sido convidada a aparecer, mas sentiu que as imagens de arquivo eram suficientes, com "fontes próximas à situação" negando que a decisão da autora estivesse relacionada à controvérsia em torno de seus comentários sobre pessoas transgênero.

Filmagem
O especial foi filmado no Warner Bros. Studio Tour London – The Making of Harry Potter em Leavesden, Inglaterra.

Correções
Na versão inicial, uma imagem de infância de Emma Roberts é apresentada por engano como uma imagem de Watson, e Oliver e James Phelps são rotulados por engano como um ao outro. Em 3 de janeiro, esses erros foram corrigidos em uma nova versão.

Recepção
No site de agregação de críticas Rotten Tomatoes, o especial tem uma taxa de aprovação de 96% com uma classificação média de 7,8/10, com base em 25 críticas. O consenso crítico do site diz: "Afetuoso e revelador, Return to Hogwarts oferece um vislumbre íntimo de como a criação da franquia Harry Potter entregou seu próprio tipo especial de magia para os envolvidos". Metacritic, que usa uma média ponderada, atribuiu uma pontuação de 65 em 100 com base em 11 críticos, indicando "críticas geralmente favoráveis".

De Volta a Hogwarts
Programas da HBO Max
Filmes dos Estados Unidos de 2022


Radiotelemetrul este o instalație pentru determinarea distanței dintre un obiect și un reper dat, cu ajutorul undelor electromagnetice.
Radiotelemetrele se folosesc în navigația aeriană și cosmică, geodezie, activitățile militare, pentru poziționarea locală a mijloacelor de transport, cât și pentru alte scopuri. Un caz special de radiotelemetru poate fi considerat radioaltimetrul, cu toate acestea, în practică, în clasificarea tehnică aceste concepte sunt separate.

Principiul general de funcționare
În esență un radiotelemetru este un radar care are o construcție complexă și în afara determinării distanței acesta arată poziția obiectului față de un sistem de coordonate geografice precum și alte caracteristici ale obiectului.
Măsurarea distanței cu ajutorul radarului este posibilă datorită proprietăților energiei electromagnetice:
  Reflexia undelor electromagnetice. Undele electromagnetice sunt reflectate dacă întâlnesc o suprafață conductoare electric. Dacă undele reflectate sunt recepționate în punctul de unde au plecat, aceasta înseamnă că pe direcția de propagare se află un obstacol.
  Energia electromagnetică se deplasează prin aer cu viteză constantă, aproximativ egală cu viteza luminii, 300 000 kilometri pe secundă.
  Energia electromagnetică se deplasează prin spațiu în linie dreaptă, traiectoria fiind foarte puțin afectată de condițiile atmosferice și meteo. Folosind antene de construcție specială, această energie poate fi focalizată într-o anumită direcție dorită. În acest fel se poate determina direcția obiectelor, azimutul, și distanța până la acestea.
Aceste principii implementate practic într-un sistem radar asigură descoperirea obiectelor și determinarea distanței și azimutului.
Radiotelemetrele, cunoscute și sub denumirea de radare 2D, sunt folosite în domeniul civil și militar, în principal, pentru descoperirea și urmărirea mijloacelor aeriene de zbor.

Clasificare
A - După destinație:
 Radiotelemetre pe aeronave (de navigație aeriană)
Pe aeronave se utilizează radiotelemetre în impulsuri care lucrează (pe principiul radiolocației active), împreună cu diverse telemetre radiofaruri și telemetre de măsurare a ungiului de înălțare a sistemelor de radionavigație (DME, TACAN, RSBN și altele). În calitate de semnale de interogare și de răspuns se folosesc trimiteri de radioimpulsuri codificate cu frecvența purtătoare, corespunzătoare gamei de lungimi de unde decimetrice.
În prezent, radiotelemetrele sunt instalate aproape pe toate tipurile de aeronave (cu excepția unor aparate cu motoare ușoare).
 Radiotelemetre geodezice.
În scopuri geodezice sunt utilizate de obicei radiotelemetre în fază, care lucrează, de regulă, în gama de unde centimetrice cu reflector activ. Radiotelemetrele geodezice sunt numite uneori tellurometre.
În prezent industria nu produce de fapt radiotelemetre, accentul principal, în practica lucrărilor geodezice și cadastrale, se acordă atenție introducerii echipamentelor de recepție de la sistemele de navigație prin satelit (GPS), de tip navigare și geodezice.
 Radiotelemetre antiaeriene și de indicare a țintelor
Pentru indicarea prin radiolocație a țintelor, în domeniul apărării antiaeriene, sunt utilizate radiotelemetre care lucrează în impuls, cu antene direcționale, lucrând cu reflexie pasivă de la țintă, de fapt, aceste radiotelemetre sunt radare specializate.

B - După domeniul de utilizare:
 Radiotelemetre civile;
 Radiotelemetre militare.
Din categoria radiotelemetrelor militare sovietice și rusești au făcut și mai fac parte: P-3, P-8, P-10, P-12, P-14, P-18, P-15, P-19, P-20, P-30, P-35, P-37, P-40, 5N87

Note

Legături externe
 Radartutorial
Echipament militar
Radar

Radiotelemetru


Darıçay, Samsun ilinin Vezirköprü ilçesine bağlı bir mahalledir.

Coğrafya
Samsun il merkezine 184 km, Vezirköprü ilçesine 74 km uzaklıktadır.

Nüfus

Vezirköprü'nün mahalleleri

Darıçay, Vezirköprü


Nitro PDF Reader es un programa lector y creador de documentos PDF integrable con la interfaz de usuario de Microsoft Office 2003 y posteriores. El software se provee al usuario final sin ningún costo y sin su correspondiente código fuente, se trata entonces de un software privativo (no libre). A principios de 2012 solo se encontraba disponible para su uso e instalación en sistemas operativos de Microsoft (Windows XP y superiores).

Historia
Nitro Software fue fundado en Melbourne, Australia, por un equipo de ingenieros, como un software de PDF alternativo a Adobe Acrobat.

Los productos de escritorio de Nitro están disponibles en Windows y Mac. Nitro Cloud es compatible con cualquier navegador web en cualquier máquina. Nitro PDF Pro es un software de prueba propietario, mientras que Nitro Reader es un software gratuito para uso personal y profesional. En 2015, la empresa informó 1 millón de licencias vendidas. En 2018, lanzó Nitro Productivity and eSigning Suite.En junio de 2021, la empresa compró PDFPen, una aplicación de edición de PDF para Mac, iPad y iPhone.

Requisitos del sistema
 Equipos de escritorio (sobremesa): Windows® XP, Windows® Vista, Windows® 7 (compatible con las versiones de 64 bits)
 Servidores: Windows® Server 2003, Windows® Server 2008, Windows® Server 2008 R2
 Memoria RAM: 512 MB como mínimo (1 GB recomendado)
 Resolución de pantalla: 1024x768
 Microsoft Office 2003 o más reciente (necesario para las características integradas de Microsoft Office)
 Microsoft .NET Framework 2.0 (o superior)

Funciones
Entre sus funciones más destacables se encuentran:
 Creación de documentos PDF a partir de un archivo existente (los documentos ODT no están soportados).
 Extracción de texto (texto plano) y captura de imágenes contenidas en un documento sin tener que acudir a la tecla imprimir pantalla.
 Creación de firmas con la tecnología privativa QuickSign® y creación de formularios electrónicos, con sus campos completados, como documentos PDF.
 Inserción y lectura de comentarios, colaboración y notas emergentes.
 Controlador de impresora virtual que permite crear un documento PDF desde cualquier aplicación capaz de imprimir documentos en papel.

Versiones

Véase también
 Adobe Acrobat
 Evince (Alternativa libre al Acrobat Reader, Foxit Reader y otros lectores PDF privativos)
 Foxit Reader
 Sumatra PDF

Referencias

Visores de PDF

Nitro PDF


El clima semitropical, es una variante cálida del clima subtropical. Las áreas con climas semitropicales generalmente se encuentran del lado centro-oriental de los continentes, y a la latitud de los trópicos, con áreas en ambos hemisferios, pero ocupan mayor superficie en el hemisferio sur.

Clasificación

Definición térmica

Al clima semitropical la clasificación climática de Papadakis, lo incluye dentro de los climas de tipo subtropical, es decir, le asigna el número climático 4, pero para que sea clima semitropical debe combinar por un lado que el mes más frío sea: «m», «n», «o», «M», «N», «O», y por el otro que el número térmico (comparación entre los meses más fríos versus los más cálidos) sea: «8».

 mes más frío «m»: mínima extrema absoluta media: entre -2.5 y 0 °C; mínima media: superior a 8 °C; máxima media: entre 21 y 25 °C. Ejemplo: Nueva Pompeya, provincia del Chaco, Argentina.
 mes más frío «n»: mínima extrema absoluta media: entre 0 y 2 °C; mínima media: superior a 8 °C; máxima media: entre 21 y 25 °C. Ejemplo: Encarnación, Paraguay.
 mes más frío «o»: mínima extrema absoluta media: entre 2 y 7 °C; máxima media: entre 21 y 25 °C. Ejemplo: ciudad de Corrientes, Argentina.
 mes más frío «M»: mínima extrema absoluta media: entre -2.5 y 0 °C; máxima media: superior a 25 °C. Ejemplo: Coemba, Angola.
 mes más frío «N»: mínima extrema absoluta media: entre 0 y 2 °C; máxima media: superior a 25 °C. Ejemplo: Misión Inglesa, Paraguay.
 mes más frío «O»: mínima extrema absoluta media: entre 2 y 7 °C; máxima media: superior a 25 °C. Ejemplo: Puerto Casado, Paraguay.
 número térmico «8»: promedio de las máximas medias de los 6 meses más cálidos: superior a 25 °C; mínima extrema media durante 4 meses y medio o más: superior a 7 °C; mínima media en por lo menos 1 mes: inferior a 18 °C. Ejemplo: Puerto Iguazú, Argentina.

Subdivisiones

Las precipitaciones, tanto su cantidad como la distribución a lo largo del año, además del tipo de verano, definen las tres variantes de los climas semitropicales. En los tres tipos el mes más frío es: «m», «n», «o», «M», «N», ó «O»:

 Semitropical continental (número climático: 4.3): régimen hídrico monzónico; las precipitaciones en primavera son menores al 50% de la evapotranspiración potencial; meses secos: 3 o más; mes más cálido con máxima media superior a 33,5 °C. Ejemplo: Rivadavia, en provincia de Salta, Argentina.

 Semitropical húmedo (número climático: 4.4): régimen hídrico húmedo (las precipitaciones anuales superan a la evapotranspiración potencial, y ningún mes es seco) o monzónico lluvioso. Ejemplo: Miami, en Florida, Estados Unidos.

 Semitropical semiestépico (número climático: 4.6): precipitaciones en primavera son mayores al 50% de la evapotranspiración potencial; régimen hídrico monzónico seco o estépico. Ejemplo: Asunción, Paraguay.

Clasificación según Köppen

En la clasificación climática de Köppen, al clima semitropical se lo incluye dentro de los climas del tipo Templado/Mesotermal (letra «C»).

Características

Las áreas con climas semitropical cuentan con muchas de las características del clima subtropical, pero en ellas la vernalización invernal no es suficiente, por lo que los cultivos con necesidades criófilas sufren o sólo se hacen empleando variedades de bajo requerimiento de frío. Como resultado, estas regiones presentan tanto las desventajas de los climas tropicales (vernalización exigua), como las desventajas de los climas subtropicales (inviernos con heladas).

Regiones con clima semitropical

El clima semitropical, en sus tres variantes, se encuentra en el centro de América del Sur; en sectores de la costa del golfo de México en América del Norte; en Angola, y Mozambique en África; en Pakistán, y la India en Asia; y en el centro-norte de Australia en Oceanía.

Semitropical continental (número climático: 4.3)

El clima semitropical continental se encuentra en América del Norte, en sectores de la costa del golfo de México en México.

En América del Sur se distribuye en el sudeste de Bolivia; en el oeste de Paraguay; y en el norte de la Argentina, en las provincias de Salta en el este, en el sudeste de la provincia de Jujuy, en el noreste de Santiago del Estero, y en las mitades occidentales de las provincias de Chaco, y Formosa.

En África, se distribuye en Angola, y Mozambique.

En Asia, se encuentra en el sudeste de Pakistán, y el centro-norte de la India.

En Oceanía, se distribuye en el centro-norte de Australia.

Localidades

 Mupa,
 Pereira d'Eca, Angola
 Yuto, provincia de Jujuy,
 Rivadavia, provincia de Salta, Argentina
 Santa Victoria Este, provincia de Salta, Argentina
 Coronel Juan Solá, provincia de Salta, Argentina
 Hickmann, provincia de Salta, Argentina
 Campo Durán, provincia de Salta, Argentina
 Dragones, provincia de Salta, Argentina
 Tartagal, provincia de Salta, Argentina
 Embarcación, provincia de Salta, Argentina
 El Tabacal, provincia de Salta, Argentina
 Misión Chaqueña, provincia de Salta, Argentina
 Nueva Pompeya, provincia del Chaco, Argentina
 Pampa del Infierno, provincia del Chaco, Argentina
 El Sauzalito, provincia del Chaco, Argentina
 Misión Nueva Pompeya, provincia del Chaco, Argentina
 Fuerte Esperanza, provincia del Chaco, Argentina
 Monte Quemado, provincia de Santiago del Estero, Argentina
 Pampa de los Guanacos, provincia de Santiago del Estero, Argentina
 El Caburé, provincia de Santiago del Estero, Argentina
 Campo Gallo, provincia de Santiago del Estero, Argentina
 Los Pirpintos, provincia de Santiago del Estero, Argentina
 Ingeniero Juárez, provincia de Formosa, Argentina
 General Mosconi, provincia de Formosa, Argentina
 Pozo de Maza, provincia de Formosa, Argentina
 Daly Waters,
 Katherine, Territorio del Norte, Australia
 Rockhampton, Queensland, Australia
 Villamontes, Departamento de Tarija,
 Muyupampa, Departamento de Chuquisaca, Bolivia
 Barner,
 Bhuj, India
 Kanpur, India
 Varanasi, India
 Baroda, India
 Ranchi, India
 Purnea, India
 Ciudad Victoria, Tamaulipas,
 Caniçado,
 Chicōa, Mozambique
 Hyderabad, Sind,
 Mariscal Estigarribia, Departamento de Boquerón,
 Pedro Peña, Departamento de Boquerón, Paraguay
 Filadelfia, Departamento de Boquerón, Paraguay

Vegetación

En América del Sur, las regiones con este clima presentan como vegetación dominante al bosque chaqueño semixerófilo, con sabanas en las abras y sobre los médanos.

Semitropical húmedo (número climático: 4.4)

El clima semitropical húmedo se encuentra en América del Norte, en la mitad sur de la península de Florida, en el sudeste de los Estados Unidos.

En América del Sur, y haciendo eje en el río Alto Paraná, se encuentra en el sudeste de Brasil en el sudeste del estado de Mato Grosso del Sur, y el oeste del estado de Paraná; en el este de Paraguay; y en el noreste de Argentina, en las localidades de menor altitud de Misiones y en el nordeste de la provincia de Corrientes, corriendo hacia el sur por las costas del río Uruguay.

En África, sólo se distribuye en un sector de la costa este de Sudáfrica.

Localidades

 Santo Tomé, provincia de Corrientes,
 Gobernador Virasoro, provincia de Corrientes, Argentina
 Wanda, provincia de Misiones, Argentina
 Puerto Iguazú, provincia de Misiones, Argentina
 Posadas, provincia de Misiones, Argentina
 El Dorado, provincia de Misiones, Argentina
 Apóstoles, provincia de Misiones, Argentina
 Concepción de la Sierra, provincia de Misiones, Argentina
 Puerto Rico, provincia de Misiones, Argentina
 Montecarlo, provincia de Misiones, Argentina
 San Javier, provincia de Misiones, Argentina
 Campo Grande, Mato Grosso del Sur,
 Dourados, Mato Grosso del Sur, Brasil
 São Borja, Río Grande del Sur, Brasil
 Cascavel, Estado de Paraná, Brasil
 Foz do Iguaçu, Estado de Paraná, Brasil
 Miami, Florida,
 Encarnación, Departamento de Itapúa,
 Salto del Guairá, Departamento de Canindeyú, Paraguay
 Ciudad del Este, Departamento de Alto Paraná, Paraguay
 Caazapá, Departamento de Caazapá, Paraguay
 Villarrica, Departamento de Guairá, Paraguay
 Durban, KwaZulu-Natal,
 San Juan. Puerto Rico

Vegetación

En América del Sur, las regiones con este clima presentan como vegetación dominante a la selva de la Mata atlántica. En el sector sur, con menores lluvias y suelos duros, se presenta una sabana con especies relacionadas con el Cerrado.

Semitropical semiestépico (número climático: 4.6)

En América del Sur el clima semitropical semiestépico se encuentra en el centro del Brasil en el sudoeste del estado de Mato Grosso del Sur; en la franja central de Paraguay, con eje en el río homónimo, en el noreste de Argentina, en el este de las provincias de Formosa y Chaco, y el extremo norte de la de Corrientes.

En África, se distribuye en Angola.

En Oceanía, se distribuye en el este de Australia.

Localidades

 Sunginge,
 Caá Catí, provincia de Corrientes,
 ciudad de Corrientes, provincia de Corrientes, Argentina
 Itá Ibaté, provincia de Corrientes, Argentina
 Itatí, provincia de Corrientes, Argentina
 Ituzaingó, provincia de Corrientes, Argentina
 ciudad de Formosa, provincia de Formosa, Argentina
 Las Lomitas, provincia de Formosa, Argentina
 El Colorado, provincia de Formosa, Argentina
 Clorinda, provincia de Formosa, Argentina
 Pirané, provincia de Formosa, Argentina
 El Espinillo, provincia de Formosa, Argentina
 Presidencia Roque Sáenz Peña, provincia del Chaco, Argentina
 Juan José Castelli, provincia del Chaco, Argentina
 La Leonesa, provincia del Chaco, Argentina
 General José de San Martín, provincia del Chaco, Argentina
 Nyngan, Nueva Gales del Sur,
 Bourke, Nueva Gales del Sur, Australia
 Walgett, Nueva Gales del Sur, Australia
 Charleville, Queensland, Australia
 Rolleston, Queensland, Australia
 Maryborough, Australia
 Puerto Suárez, Santa Cruz,
 Bela Vista, Mato Grosso del Sur,
 Asunción, Departamento Central,
 Puerto Casado, Departamento de Alto Paraguay, Paraguay
 Misión Inglesa, Paraguay
 Concepción, Concepción, Paraguay
 San Pedro del Ycuamandiyú, San Pedro, Paraguay
 Caacupé, Departamento de Cordillera, Paraguay
 Puerto Pinasco, Departamento Presidente Hayes, Paraguay
 Paraguarí, Departamento de Paraguarí, Paraguay
 Bahía Negra, Departamento de Alto Paraguay, Paraguay
 Pilar, Departamento de Ñeembucú, Paraguay

Vegetación

En América del Sur, las regiones con este clima presentan como vegetación dominante un complejo de bosques chaqueños semixerófilos, sabanas, bosques monoespecíficos de palmeras, selvas en galería bordeando los ríos, y vegetación acuática en los humedales, la que en el sector norte, forma el gran Pantanal.

Véase también

 Clima semitropical continental
 Clima semitropical húmedo
 Clima semitropical semiestépico

Notas y referencias

Clima semitropical


في الهندسة الرياضية، مبرهنة مينلاوس هي مبرهنة صاغها منيلاوس الإسكندري تتعلق بالمثلثات في المستوي.

إذا كانت النقاط الثلاثة A، B، C تشكل مثلثاً هو ABC، وكانت النقاط D، E، F تقع على المستقيمات BC، AC، AB عندها تنص المبرهنة على أن النقاط الثلاثة D, E, F تقع على مستقيم واحد إذا وفقط إذا تحققت العلاقة:

حيث يسمح في هذه النظرية لأطوال الأضلاع بأخذ قيمة سالبة. مثلاً تأخذ النسبة AF / FB قيمة موجبة فقط إذا قطع المستقيم DEF الضلع AB، وبشكل مماثل للكسور الأخرى.

انظر أيضاً
 مبرهنة سيفا

مراجع

مبرهنات في الهندسة المستوية
مقالات تحوي براهين
هندسة المثلث
هندسة إقليدية مستوية
هندسة تآلفية
مبرهنات حول المثلثات

مبرهنة منيلاوس


Uchū Kyōdai (jap. , dt. "Weltraumbrüder", auch bekannt als Space Brothers) ist eine Mangareihe des japanischen Künstlers Chūya Koyama, die seit 2008 wöchentlich in dem von Kōdansha herausgegebenen Magazin Morning veröffentlicht wird. Sie erzählt die Geschichte zweier Brüder, die sich nach Beobachtung eines UFOs entschließen, Astronauten zu werden. Der Manga gewann mehrere Preise und wurde in den Jahren 2012 bis 2014 durch A-1 Pictures unter der Regie von Ayumu Watanabe als Anime-Fernsehserie und -Film adaptiert. Eine Realverfilmung startete am 5. Mai 2012 in den japanischen Kinos.

Handlung
Im Mittelpunkt der Geschehnisse steht das Leben der beiden Brüder Mutta und Hibito Nanba. Beide beobachten zusammen im Jahr 2006 ein UFO, das in Richtung Mond fliegt, und beschließen daraufhin, Astronauten zu werden, in der Hoffnung, selbst die Spuren für ihre Beobachtung finden zu können. Während es Hibito im Jahre 2025 bereits geschafft hat, Astronaut zu werden, und auf den Mond fliegen darf, kämpft Mutta, dessen Leben im Gegensatz zu seinem Bruder vom Pech verfolgt wird, immer noch für sein Wunschtraum auf den Mars fliegen zu können, bis er schließlich auch akzeptiert wird, am Astronautentraining teilnehmen zu dürfen.

Charaktere

Er ist der ältere der beiden Brüder und wurde am 28. Oktober 1993 geboren. Also genau an jenem Tag, an dem Japan die Qualifikation für die Fußball-Weltmeisterschaft 1994 in den USA wegen eines 2:2-Unentschieden gegen den Irak, verpasste und der wie ein böses Omen über seinen Werdegang steht. So wollte er seinem jüngeren Bruder Hibito immer einen Schritt voraus sein, geriet aber immer wieder in missliche Situationen, die ihn zurückwarfen.

Als jüngerer Bruder wurde Hibito am 17. September 1996 geboren. Dies war der Tag, an dem Hideo Nomo einen Rekord in der Major League Baseball aufstellte und die japanischen Fans entzückte. So steht sein Leben im Zeichen des Erfolges und er überholt schon bald seinen Bruder in den ambitionierten Plänen, da ihm alles zuzufallen scheint.

Entstehung und Veröffentlichungen
Die Mangareihe Uchū Kyōdai wird vom Mangaka Chūya Koyama geschrieben und gezeichnet. Das erste Kapitel erschien innerhalb des von Kōdansha herausgegebenen Magazins Morning in Ausgabe 1/2008 vom 6. Dezember 2007. Seitdem erscheint wöchentlich ein neues Kapitel. Bisher (Stand: Februar 2015) wurden die einzelnen Kapitel zu 24 Tankōbon-Ausgaben zusammengefasst, die vierteljährlich erschienen.

 Bd. 1: ISBN 978-4-06-372674-9, 21. März 2008
 Bd. 2: ISBN 978-4-06-372711-1, 23. Juni 2008
 Bd. 3: ISBN 978-4-06-372732-6, 22. September 2008
 Bd. 4: ISBN 978-4-06-372763-0, 22. Dezember 2008
 Bd. 5: ISBN 978-4-06-372782-1, 23. März 2009
 Bd. 6: ISBN 978-4-06-372802-6, 23. Juni 2009
 Bd. 7: ISBN 978-4-06-372832-3, 23. September 2009
 Bd. 8: ISBN 978-4-06-372858-3, 22. Dezember 2009
 Bd. 9: ISBN 978-4-06-372883-5, 23. März 2010
 Bd. 10: ISBN 978-4-06-372909-2, 23. Juni 2010
 Bd. 11: ISBN 978-4-06-372939-9, 22. September 2010
 Bd. 12: ISBN 978-4-06-372961-0, 22. Dezember 2010 (limitiert: ISBN 978-4-06-358341-0)
 Bd. 13: ISBN 978-4-06-372981-8, 23. März 2011 (limitiert: ISBN 978-4-06-358345-8)
 Bd. 14: ISBN 978-4-06-387006-0, 23. Juni 2011 (limitiert: ISBN 978-4-06-358350-2)
 Bd. 15: ISBN 978-4-06-387038-1, 23. September 2011 (limitiert: ISBN 978-4-06-358360-1)
 Bd. 16: ISBN 978-4-06-387065-7, 22. Dezember 2011 (limitiert: ISBN 978-4-06-358373-1)
 Bd. 17: ISBN 978-4-06-387090-9, 23. März 2012 (limitiert: ISBN 978-4-06-358381-6)
 Bd. 18: ISBN 978-4-06-387118-0, 22. Juni 2012 (limitiert: ISBN 978-4-06-362224-9)
 Bd. 19: ISBN 978-4-06-387149-4, 23. Oktober 2013 (limitiert: ISBN 978-4-06-358400-4)
 Bd. 20: ISBN 978-4-06-387169-2, 22. Februar 2013
 Bd. 21: ISBN 978-4-06-387223-1, 21. Juni 2013
 Bd. 22: ISBN 978-4-06-387263-7, 23. Oktober 2013 (limitiert: ISBN 978-4-06-358466-0)
 Bd. 23: ISBN 978-4-06-387294-1, 20. März 2014 (limitiert: ISBN 978-4-06-358700-5)
 Bd. 24: ISBN 978-4-06-388351-0, 22. September 2014 (limitiert: ISBN 978-4-06-358743-2)

Adaptionen

Anime
Aufbauend auf der Handlung des Mangas entstand die gleichnamige Anime-Fernsehserie Uchū Kyōdai im Animationsstudio A-1 Pictures. Regie führte Ayumu Watanabe, der auch anfangs gleichzeitig an Nazo no Kanojo X arbeitete.

Erstmals ausgestrahlt wurde die Serie mit 99 Folgen in den Morgenstunden vom 1. April 2012 bis 22. März 2014 auf dem Network NNS um den Leitsender Nippon TV. Ebenso wird die Serie als Simulcast von Crunchyroll im englischsprachigen Raum unter dem Titel Space Brothers als Stream mit englischen Untertiteln angeboten.

In den USA wurde die Videovermarktung der Serie von Sentai Filmworks lizenziert.

Am 9. August 2014 kam ein 90 Minuten langer Film namens Uchū Kyōdai #0 (, sprich engl. number zero) in die japanischen Kinos. Das Drehbuch stammt von Chūya Koyama.

Synchronisation

Musik
Als Vorspanntitel der Serie wurden verwendet, sowie deren Interpreten:
 Feel So Moon von Unicorn für die Folgen 1–13,
 Eureka (, Yurīka) von Sukima Switch für die Folgen 14–26,
 Yumemiru Sekai () von Does für die Folgen 27–38,
 Small World von Fujifabric für die Folgen 39–51,
 Kienai E () von Magokoro Brothers für die Folgen 52–64,
 Crater (, Kurētā) von Merengue für die Folgen 65–75,
 Halo von tacica für die Folgen 76–87 und
 B.B. von The Yatō für die Folgen 88–99.

Als Abspanntitel kamen zum Einsatz:
 Subarashiki Sekai () von Rake für die Folgen 1–13,
 Kokuhaku () von Angela Aki für die Folgen 14–26,
 Tete () von Akihisa Kondō für die Folgen 27–38,
 Goodbye Isaac (, Gabbai Aizakku) von Motohiro Hata für die Folgen 39–51,
 Beyond von Miho Fukuhara für die Folgen 52–64,
 Yozora no Taiyō () von Flower Companyz für die Folgen 65–75,
 New World von Kasarinchu für die Folgen 76–87 und
 Anata ga Ireba OK! () von Serena für die Folgen 88–99.

Die den Anime begleitende Hintergrundmusik stammt von Toshiyuki Watanabe.

Realfilm
Am 5. Mai 2012 startete eine Umsetzung als Realfilm, in der Mutta von Shun Oguri und Hibito von Masaki Okada gespielt werden. Am Startwochenende war er hinter Thermae Romae auf Platz 2 der japanischen Kinocharts.

Beim südkoreanischen Puchon International Fantastic Film Festival gewann der Film den Publikumspreis und wurde als Bester Film ausgezeichnet.

Rezeption
Der Manga wurde in den Jahren 2009 und 2010 zweimal für den Manga Taishō nominiert, musste sich aber Chihayafuru und Thermae Romae geschlagen geben. Im Jahr 2011 gewann Chūya Koyama mit Uchū Kyōdai den 56. Shōgakukan-Manga-Preis in der allgemeinen Kategorie zusammen mit Shōhei Manabe für Yamikin Ushijima-kun. Ebenso konnte er im selben Jahr den Kōdansha-Manga-Preis in der allgemeinen Kategorie gewinnen, den er sich mit Chika Umino für Sangatsu no Raion teilte.

Einzelnachweise

Weblinks
 Website des Magazins Morning zum Manga (japanisch)
 Website des Animes bei YTV (japanisch)
 Website des Realfilms (japanisch)
 Eintrag des Mangas und des Animes in der Enzyklopädie von Anime News Network (englisch)

Manga (Werk)
Anime-Fernsehserie
Fernsehserie der 2010er Jahre

Uchū Kyōdai


Soutelo do Douro Portekiz'de São João da Pesqueira belediyesine bağlı olan, 18,24 km2; yüzölçümüne sahip, 522 nüfuslu (2001) bir bucaktır (Portekizce: freguesia).

Portekiz'in freguesiaları
São João da Pesqueira

Soutelo do Douro


An ocular micrometer or eyepiece micrometer is a glass disk, engraved with a ruled scale, that fits in an eyepiece of a microscope, which is used to measure the size of microscopic objects through magnification under a microscope. When the eyepiece micrometer is calibrated using a stage micrometer, the length of the divisions on the scale depends on the degree of magnification.

References

External links
Laboratory Investigation: The Micrometer Eyepiece
Microscopy

Ocular micrometer


An Schizachyrium spicatum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Spreng., ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Wilhelm Guillermo Gustav o Franz Francis Herter. An Schizachyrium spicatum in nahilalakip ha genus nga Schizachyrium, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Schizachyrium

Schizachyrium spicatum


Bernard Lucas "Ben" Feringa () este un chimist neerlandez, specializat în nanotehnologie moleculară. Este laureat al Premiului Nobel pentru Chimie 2016, împreună cu Jean-Pierre Sauvage și Fraser Stoddart.

Note

Nașteri în 1951
Laureați ai Premiului Nobel pentru Chimie
Chimiști neerlandezi
Neerlandezi în viață
2016 în știință

Bernard L. Feringa


Les Chattonellaceae sont une famille d'algues de l'embranchement des Ochrophyta  de la classe des Raphidophyceae et de l'ordre des  Chattonellales.

Étymologie
Le nom vient de l'ancien genre type Chattonella, dédié au biologiste français Édouard Chatton.

Description
Le genre type Chattonella se présente sous forme de cellules solitaires, de tailles diverses (longueur 12 à 140 μm), globulaires ou ovoïdes, ou bien arrondies à l'avant et effilés à l'arrière, éventuellement un peu aplaties latéralement ou dorso-ventralement, fragiles et déformables. Deux flagelles, originaires d'un vestibule situé un peu au-dessous de l'apex (par convention ventralement) ; l'un des flagelles portant des mastigonèmes et dirigé vers l'avant, l'autre lisse, vers l'arrière et peu actif.

Les chloroplastes sont nombreux, périphériques, discoïdes, colorés en vert ou en jaune-brun (couleur variable selon la proportion de pigments de type caroténoïde), chacun pourvu d'un pyrénoïde. On note la présence de mucocystes et de nombreux petits globules lipidiques à la périphérie.
La forme générale de la cellule et, notamment, la présence d'un effilement postérieur (« queue ») sont variables chez une même espèces selon les conditions du milieu. Des stades immobiles ont été observés.

Les flagelles sont dans un sillon qui n'a rien de commun avec celui des dinoflagellés ; mais la morphologie et la fonction de l'appareil flagellaire ressemble à celui des péridiniens.

Distribution
Le genre type Chattonella  est exclusivement marin et néritique, souvent responsable d'« eaux rouges » sans toxicité signalée.

Cependant des floraisons massives de Chattonella subsalsa, combiné avec d'autres espèces d'algues microscopiques, semblent avoir un effet nocif sur la faune d'un estuaire du Brésil, la Baie de Guanabara.

Liste des genres
Selon  :
 Entomosigma J.Schiller, 1925
 Heterosigma Y.Hada ex Y.Hara & M.Chihara, 1987
 Oltmannsia Schiller, 1925

Selon  :
 Chattonella B.Biecheler, 1936   genre type
 Espèce holotype : Chattonella subsalsa B.Biecheler, 1936
 Fibrocapsa S.Toriumi & H.Takano, 1973
 Heterosigma Y.Hada ex Y.Hara & M.Chihara, 1987
 Olisthodiscus N.Carter, 1937
 Oltmannsia Schiller, 1925

Systématique
L'ancien genre type Chattonella B.Biecheler, 1936, a été ajouté à la famille des Vacuolariaceae.

Notes et références

Notes

Références

Liens externes

 Images
 Chattonella antiqua, Ch. ovata, Ch. marina, Ch. subsalsa et Ch. minima in  G. Attaran-Fariman, C. Bolch. Morphology and genetic affinities of a novel Chattonella isolate (Raphidophyceae) isolated from Iran's south coast (Oman Sea). Turkish Journal of Botany, 2017 : télécharger en ligne.

Raphidophyceae
Famille d'algues (nom scientifique)
Nom botanique créé d'après un nom propre

Chattonellaceae


Areia este o regiune istorică din Asia Centrală. Prima dată a fost menționată sub acest nume de către Strabon. Avea capitala în orașul Alexandria pe Areios, astăzi Herat, în Afganistan.

Geografia Afganistanului

Areia (regiune)


Khimki (, ) er en by i Moskva oblast i Den Russiske Føderation. Byen ligger på bredden af Moskvakanalen. Byen er grænser direkte op til det nordvestlige Moskva, bygrænsen løber langs MKAD, og fra vest, nord og øst omgives byen af rajonerne Kurkino og Molzjaninovskij. Byen har .

Khimki er med  indbyggere den tredje største forstad til Moskva, efter Balasjikha ((2017) indbyggere) og Podolsk ((2017) indbyggere).

Referencer

Eksterne henvisninger

Byer i Moskva oblast
Etableret i 1851

Khimki


RABALDER er et Gasolin & Kim Larsen kopi band der består af musikere der var med i et af de allerførste Gasolin kopibands der blev startet i Danmark. Nemlig Kai Jack Andersen der helt tilbage i start 90'erne dannede bandet GasJam der eksisterede i en lang årrække med musikerne Kai Jack Andersen som sanger og frontfigur,  Jan Zornig Andersen på Leadguitar, Henning Elo Mortensen på bas og Toni Brown på trommer.
Gasjam endte med ved et par lejligheder at jamme med nogle af de originale medlemmer fra Gasolin heriblandt Wili Jønsson

Bandet blev sidenhen nedlagt da Kai Jack & Jan ville noget mere end de andre. Og derfor droppede de projektet og startede i stedet bandet Sjagget med en besætning bestående af Kai Jack, Jan Zornig, Henning Elo & Michael Bragt. Sjagget vandt i 2004 en konkurrence der hed DM i kopi musik og kunne herefter kalde sig Danmarks mestre i kopi. Konkurrencen havde flere indledende runder og sluttede af med en finale i Folkets hus i Struer hvor tre finale bands bestående af Pop Shop, Master of Puppets og Sjagget kæmpede om sejren og det blev Sjagget der vandt.
En af priserne for at vinde DM var en optræden på årets Haze over Haarum festival.
Sjagget udgav en cd der hed "Uden Slør" iløbet af den tid bandet eksisterede.
Sjagget var desuden med i kulturmagasinet "Nærbilleder" i 2011 på TV-MidtVest.

Rabalder har spillet til flere af de store af sommerens Rock festivaler, her kan bl.a. nævnes Rock i Holstebro, Herning Rocker, Nostalgi festivalen i Holstebro

Eksterne henvisninger
 Bandets hjemmeside
 Sjagget(Rabalders tidligere band) i kulturmagasinet - Nærbilleder
 Sjaggets CD "Uden Slør" på Discogs

Rockgrupper fra Danmark

Rabalder


Gara Târgu Mureș Sud este o gară care deservește municipiul Târgu Mureș, România.

Târgu Mureș Sud

Gara Târgu Mureș Sud


Keminova Cowboys er et musikkollektiv bestående af musikere og komponister fra musikgrupperne Sonja Hald, Telestjernen, Michelle Birkballe, Hverdagens Helte og Ulvetimen. I 2017 udgav de albummet Prinsessen Af Jylland<ref> [https://gaffa.dk/anmeldelse/123297/pa-togt-ned-gennem-jyllandPå togt ned gennem Jylland, gaffa.dk]</ref>, der er indspillet kollektivt over en weekend.

 Diskografi
 Albums
 Prinsessen Af Jylland (2017)
 Cirkus Danmark'' (2020)

Singler
 "En Keminova Cowboy" (2017)
 "Ned Gennem Jylland" (2017)
 "Råvilde Dage (Radio Edit)" (2018)

Referencer

Eksterne henvisninger
  Sonja Hald
  Michelle Birkballe
  Ulvetimen

Musikgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2017

Keminova Cowboys


لوحة المفاتيح المُسقطة هي لوحة مفاتيح افتراضية التي يمكن أن تُسقط (تُسلّط) ومن ثمّ تُمسّ على أيّ سطح.

الاستعمال
تستعمل لوحة المفاتيح الافتراضية كبديل للوحة المفاتيح التقليدية وكبديل أيضاً للفأرة.

المراجع

لوحات مفاتيح

لوحة المفاتيح المسقطة


Gerhard Wagner (* 1962 in Kassel) ist ein deutscher Rechtswissenschaftler, Inhaber eines Lehrstuhls für Bürgerliches Recht, Wirtschaftsrecht und Ökonomik an der Humboldt-Universität zu Berlin und akademischer Leiter des LL.M.-Studiengangs "International Dispute Resolution".

Werdegang
Wagner studierte 1982–1987 an den Universitäten Göttingen und München und absolvierte 1987 das Erste Staatsexamen. 1989 wurde Wagner durch die Georg-August-Universität Göttingen mit einer Arbeit über den Einfluss öffentlich-rechtlicher Genehmigungen auf die zivilrechtliche Rechtswidrigkeit zum Dr. iur. promoviert. Anschließend war er im Referendardienst u. a. am Oberlandesgericht Celle tätig und legte 1992 das Zweite Staatsexamen ab. Danach war Wagner als Akademischer Rat und wissenschaftlicher Assistent an der Universität Göttingen tätig. 1994 und 1995 forschte Wagner an der University of Chicago Law School, wo er 1995 den Master of Laws (LL.M.) erwarb. 1997 folgte die Habilitation an der Universität Göttingen bei Uwe Diederichsen und Wolfram Henkel mit einer Untersuchung über Prozessverträge. Von 1999 bis 2013 war Wagner Professor für deutsches und europäisches Privat- und Prozessrecht, Internationales Privatrecht und Rechtsvergleichung an der Rechts- und Staatswissenschaftlichen Fakultät der Universität Bonn. 2008 lehnte Wagner Rufe an die Universitäten Freiburg, München und Zürich ab, nachdem Kollegen und Studenten ihn mit einem Fackelzug zum Bleiben aufgefordert hatten. Zum Sommersemester 2013 nahm er einen Ruf an die Juristische Fakultät der Berliner Humboldt-Universität an. Einem Ruf an das Hamburger Max-Planck-Institut für ausländisches und internationales Privatrecht im Jahr 2017 folgte er nicht.

Wagner war 2003 Visiting Fellow am Institute of Global Law des University College London, 2006–2008 Dekan und Prodekan der Rechts- und Staatswissenschaftlichen Fakultät der Universität Bonn und 2010–2011 Visiting Professor of Law an der University of Chicago Law School. Von 2009 bis 2014 hatte er den Erasmus Chair of Fundamentals of Private Law an der Erasmus-Universität Rotterdam inne. 2013 erhielt er den Preis der Berlin-Brandenburgischen Akademie der Wissenschaften.

Mitgliedschaften und Forschungsschwerpunkte
Wagner war von 2015 bis 2019 Vorsitzender der Zivilrechtslehrervereinigung und von 2012 bis 2021 Mitglied des Vorstandes der Deutschen Institution für Schiedsgerichtsbarkeit. Er ist Mitglied der Académie Internationale de Droit Comparé, der Ständigen Deputation des Deutschen Juristentags sowie korrespondierendes Mitglied der Nordrhein-Westfälischen Akademie der Wissenschaften und der Künste und seit 2022 Mitglied der Berlin-Brandenburgischen Akademie der Wissenschaften. Er ist Mitherausgeber des Archivs für die civilistische Praxis und der Zeitschrift für Europäisches Privatrecht.

Seine Forschungsschwerpunkte sind das deutsche und europäische Privatrecht, insbesondere Vertrags- und Deliktsrecht, Schiedsverfahrensrecht, Mediation und alternative Streitbeilegung sowie die ökonomische Analyse des Rechts.

Ausgewählte Schriften
 Law by Algorithm, Tübingen 2021 (zusammen mit Horst Eidenmüller)
Münchener Kommentar zum BGB (hrsgg. von Säcker, Oetker, Limperg), zuletzt 8. Aufl. 2020, Kommentierung des Behandlungsvertragsrechts, des Deliktsrechts und des Produkthaftungsrechts
Deliktsrecht, 14. Aufl., München 2016
Klimahaftung vor Gericht, München 2020
Introduction to German Law (zusammen mit Joachim Zekoll), 3. Aufl., Alphen man den Rijn 2018
Rechtsstandort Deutschland im Wettbewerb – Impulse für Justiz und Schiedsgerichtsbarkeit, München 2017
 Mediationsrecht (zusammen mit Horst Eidenmüller), Köln 2015
 Prozessverträge – Privatautonomie im Verfahrensrecht, Tübingen 1998

Weblinks

 Lehrstuhlseite von Gerhard Wagner

Rechtswissenschaftler (21. Jahrhundert)
Rechtswissenschaftler (20. Jahrhundert)
Hochschullehrer (Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn)
Mitglied der Nordrhein-Westfälischen Akademie der Wissenschaften
Mitglied der Berlin-Brandenburgischen Akademie der Wissenschaften
Ehrenprofessor der Chinesischen Volksuniversität
Absolvent der Georg-August-Universität Göttingen
Deutscher
Geboren 1962
Mann

Gerhard Wagner (Jurist)


The flag of the U.S. state of Nevada consists of a cobalt blue field with a variant of the state's emblem in the upper left-hand corner. The emblem contains a silver star (a reference to the state's nickname, the Silver State), below which appears the state's name. Above the star is a golden-yellow scroll with the words "Battle Born", one of the state's mottos (in reference to Nevada becoming a state during the American Civil War). Below the star and state name are two sprays of green sagebrush (the state flower) with yellow flowers.

History

The first flag of Nevada was created by Governor John Sparks and Col. Harry Day in 1905. It was based strongly on Nevada's natural resources of gold and silver. The blue of the flag was based directly on the color of the flag of the United States.

The current flag had its origin in a design contest announced in 1926. The winning design, by Louis Shellback III, was subjected to some revision in the state legislature, where there was disagreement between the two houses over the placement of the word "Nevada" on the flag. A compromise was reached, and in 1929 Governor Fred B. Balzar signed into law a bill adopting the new flag. In 1989, however, a legislative researcher discovered that the bill as sent to and signed by the governor did not accurately reflect the 1929 legislative agreement. The flag used from 1929 until it was revised in 1991 displayed the letters of the word "Nevada" in a complete circle around the flag's single star, with the "N" of Nevada at the uppermost tip of the star indicating its "northern" position in the civil war, and with each of the other letters of the word Nevada located in the spaces between the remaining points of the star, displaying near each junction of the star's pentagonal center.  Thus, "Nevada" was spelt from the "N" at the top, radiating clockwise E, V, A, D, A, in the spaces between the star's points.  A law enacted in 1991 directed that the word "Nevada" appear below the star and above the sagebrush sprays, thus producing the current design.

See also

Flags of governors of the U.S. states
State of Nevada
Symbols of the state of Nevada
Great Seal of the State of Nevada

References

External links
Nevada State Archivist's account of the history of the flag

United States state flags
Flag
Flags introduced in 1929
Flags of Nevada

Flag of Nevada


Webb ist ein Einschlagkrater auf der Mondvorderseite am östlichen Rand des Mare Tranquillitatis, nördlich des Kraters Langrenus und südlich von Apollonius.
Der Kraterrand ist unregelmäßig geformt, das Innere weitgehend eben.

Der Krater wurde 1935 von der IAU nach dem britischen Astronomen Thomas William Webb offiziell benannt.

Weblinks

 Webb auf The-Moon Wiki

Einzelnachweise

Einschlagkrater (Mond)

Webb (Mondkrater)


David August Wallin (født 7. januar 1876 i Östra Husby i Östergötland, død 27. juni 1957 i Stockholm) var en svensk maler.

Wallin gik på Stockholms Akademi, studerede videre i udlandet og ydede snart en personlig kunst, som fandt vej til offentlige samlinger (portræt af grev Georg von Rosen, Malmö Museum; landskab, Stockholms Nationalmuseum m. v.). På den baltiske udstilling 1914 sås blandt andet portrætter af fru Waldenström og grev Rosen. Hans evne for den store stil (under ret løs formgivning) kom også godt til orde i den righoldige samling på Göteborg-udstillingen 1923, hvor billeder som det store Sommer (stående nøgen kvinde), Moder og barn, Højsommer med flere
viste megen skønhedssans og en varm lysende kolorit. Wallin var også smukt repræsenteret på den svenske udstilling i København 1916 med figurbilleder i fremherskende gulhvid lysende tone og en næsten Carrière udsvømmende form.

Kilder

Malere fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet
Svenskere i 1900-tallet
Personer fra Östergötland

David Wallin


Paul-Mihu Sadoveanu () a fost un prozator român, căzut eroic pe front în luptele pentru eliberarea părții de nord-vest a Transilvaniei de sub ocupația Ungariei Horthyste. A fost fiul cel mai mic al scriitorului Mihail Sadoveanu.

Biografie

Studii
S-a născut la Iași, fiind fiul cel mai mic al prozatorului Mihail Sadoveanu și a soției sale, Ecaterina (n. Bâlu). A urmat studiile primare în orașul natal, apoi a efectuat studii secundare la Școala Normală "Vasile Lupu" din Iași, unde a fost coleg cu viitorul pictor Ștefan Hotnog și cu viitorul medic Paul Cortez, și la Liceul "Sf. Sava" din București, susținând examenul de bacalaureat în 1939. S-a înscris apoi la Facultatea de Drept a Universității din București, dar a fost nevoit să-și întrerupă studiile după doi ani (1940-1942), fiind mobilizat în Armata Română și trimis la studii la Școala militară de ofițeri rezervă nr. 3 din Câmpulung-Muscel (1942-1944).

Participarea la cel de-al Doilea Război Mondial
După absolvirea studiilor militare la 19 iunie 1944 a fost avansat la gradul de sublocotenent (r.), cu vechimea de la 15 aprilie 1944, și repartizat în Regimentul 90 Infanterie. Obținuse, probabil prin intervenția tatălui său, un ordin de trecere la partea sedentară a armatei, dar, cu toate acestea, a refuzat să se prevaleze de el și a acceptat să facă parte din trupele combatante. Paul-Mihu a fost coleg de regiment cu sublocotenentul Constantin Mitru, fratele Valeriei Mitru (tânăra soție a lui Mihail Sadoveanu) și secretar personal al scriitorului în ultimele decenii de viață ale acestuia.

A fost comandant de pluton în cadrul aceluiași regiment și a luat parte după Lovitura de stat de la 23 august 1944, când România a întors armele împotriva Germaniei Naziste și a trecut de partea aliaților, la luptele pentru eliberarea părții de nord-vest a Transilvaniei de sub ocupația Ungariei Horthyste. A participat în septembrie 1944 la luptele pentru eliberarea zonei orașului Turda. A dovedit curaj și inițiativă în îndeplinirea misiunilor încredințate, luptând cot la cot cu ostașii; într-o misiune a atacat trupele inamice cu grenada în mână, aducând câțiva prizonieri în pozițiile românești.

Moartea
În ziua de 22 septembrie 1944 plutonul lui Paul-Mihu Sadoveanu a primit misiunea să ocupe cota 132 de la nord de satul Luna (jud. Turda, azi în jud. Cluj). Aflat în fruntea infanteriștilor săi, sublocotenentul Sadoveanu s-a avântat spre pantele dealului, fiind întâmpinat de o ploaie de gloanțe. Plutonul a cucerit înălțimea cu prețul jertfei majorității ostașilor. Paul-Mihu Sadoveanu a fost lovit mortal de un glonț în cursul asaltului.

Mihail Sadoveanu a fost anunțat de moartea fiului său printr-o telegramă din 23 septembrie 1944 și, după cum i-a spus Valeria Sadoveanu lui Constantin Mitru, s-a retras în cameră fără să scoată niciun cuvânt și a stat închis acolo timp de trei zile. A ieșit din cameră abia în dimineața celei de-a patra zile și ar fi spus "ca pentru sine": "Ardealul merita această jertfă".

Din cauza distanței mari față de linia frontului și a lipsei mijloacelor de transport, Mihail Sadoveanu și familia lui nu au putut ajunge în zona Turdei pentru a ridica trupul lui Paul-Mihu și a-l transporta la București, iar scriitorul i-a telefonat lui Ionel Pop, prietenul lui de vânătoare de la Oașa, și l-a rugat să se ocupe de înmormântare. Ionel Pop, imobilizat la Sibiu, l-a trimis pe nepotul său, avocatul dr. Ionel Sava, care a adus trupul lui Paul-Mihu la Alba Iulia și l-a înmormântat în cimitirul eroilor din Alba Iulia. Paul-Mihu Sadoveanu a fost decorat post-mortem cu Ordinul "Coroana României" cl. a V-a cu spade.

Regrete publice

Corespondentul ziarului Voința Transilvaniei consemna în ediția din 22 octombrie 1944 jertfa sublocotenentului Paul-Mihu Sadoveanu, considerând-o "deosebit de prețioasă" pentru neamul românesc din două motive: atât datorită curajului și spiritului de inițiativă al ofițerului, cât și datorită talentului literar de care începea să dea dovadă.

Într-un articol intitulat "Ziua biruinții", scris și publicat în 14 mai 1945, Mihail Sadoveanu deplângea astfel moartea fiului său:

Activitatea literară
Paul-Mihu Sadoveanu a avut din instinct o atracție către literatură, având imaginație de povestitor și promițând să-și construiască o carieră de scriitor cu contururi ferme. A scris o singură carte, Ca floarea câmpului..., pe care nu a mai apucat să o definitiveze și care a fost publicată postum în 1944. Sursa de inspirație o reprezintă copilăria și adolescența autorului, în care prietenul său, Alexandru Drăgănescu, un văr mai mare, ocupă un loc central. "Cartea e plină de un proaspăt neastâmpăr, de lumina unei generoase adolescenți...", scria Camil Petrescu într-un articol publicat în februarie 1945 în Revista Fundațiilor Regale. Acest volum dezvăluie, în opinia Doinei Curticăpeanu, "un remarcabil instinct al narațiunii confesive" și este "plin de frumuseți", potrivit unor apropiați, dar nu este în măsură să-i consacre autorului o reputație de scriitor.

Opera
 Ca floarea câmpului..., Fundația Regele Mihai I, București, 1944, 143 p.

Imagini

Note

Bibliografie
 Aurel Leon, Umbre (vol. VI), Editura "Centaur", Iași, 1991.
 Leonida Loghin (col. dr.), Aurel Lupășteanu (col.), Constantin Ucrain (col. dr.), Bărbați ai datoriei: 23 august 1944 - 12 mai 1945. Mic dicționar, Editura Militară, București, 1985, pp. 367-368.
 Aurel Sasu (coord.), Dicționar biografic al literaturii române M-Z, vol. II, Ed. Paralela 45, București, 2004, pp. 513-514.

Lectură suplimentară
 articole în ziarele Voința Transilvaniei din 22 octombrie 1944 și Lupta întregului popor, nr. 2/1984, p. 28.

Nașteri în 1920
Decese în 1944
Ieșeni
Prozatori români
Eroi români
Militari români în Al Doilea Război Mondial
Oameni uciși în Al Doilea Război Mondial
Militari uciși în acțiune
Absolvenți ai Colegiului Național Sfântul Sava
Decese prin împușcare în România
Decorați cu Ordinul Coroana României

Paul-Mihu Sadoveanu


Scooby Doo: Otok Zombija (engl. Scooby Doo on Zombie Island) prvi je dugometražni animirani DVD film iz serije Scooby Doo, izdan 1998. godine na VHS-u, a 2001. godine na DVD-u.

Radnja
Scooby škvadra već je neko vrijeme razdvojena. Shaggy i Scooby rade kao zaštitari u zračnoj luci, gdje nakon što pojedu dokazni materijal, ostaju bez posla. Velma vodi svoju knjižaru u kojoj prodaje krimiće. S Fredom kao snimateljem, Daphne ima svoju TV emisiju Od obale do obale s Daphne Blake u kojoj govori o dogodovštinama i zagonetkama koje je nekada rješavala. Dolazi na ideju reportaže o stvarnim duhovima i čudovištima, što i najavljuje u emisiji i pritom se s nostalgijom sjeti starih prijatelja. Fred joj priprema rođendansko iznenađenje – dovodi ostatak ekipe. Škvadra je opet na okupu i svi zajedno idu u potragu za dobrom pričom o pravim duhovima. Obišavši nekoliko potencijalno ukletih mjesta i nemajući uspjeha, u New Orleansu susreću na tržnici Lenu, koja radi kao kućna pomoćnica na obližnjem otoku kod svoje vlasnice Simone. Predlaže im upravo tu kuću za koju tvrdi da ju opsjeda duh pirata Morgana Moonscara. Vodi ih na otok, gdje nailaze na neobične pojave i prave zombije.

Glasovi

Originalna verzija
 Scott Innes – Scooby
 Billy West – Shaggy
 Frank Welker – Fred
 Mary Kay Bergman – Daphne
 B.J. Ward – Velma
 Adrienne Barbeau – Simone
 Tara Strong – Lena
 Cam Clarke – Beau Neville
 Jim Cummings – Jacques
 Mark Hamill – Snakebite Scruggs
 Larry Hawk – Snaglepuss
 Ed Gilbert – Pan Beeman
 Jennifer Leigh Warren – Chris

Hrvatska verzija

Alfa Film
Film je sinkroniziran za VHS i DVD izdanje.
 Siniša Popović – Scooby
 Dražen Bratulić – Shaggy
 Jasna Palić – Velma
 Sanja Marin – Daphne
 Hrvoje Klobučar – Fred
 Zlatko Ožbolt – Detektiv Beau Neville
 Katja Zubčić – Simone Lenoir
 Mira Bosanac – Lina Dupree
 Miro Šegrt – Jacques
 Mirela Brekalo – Chris
 Zoran Gogić – Snakebite Scruggs
 Žarko Savić – Upravitelj aerodroma
 Vlado Kovačić – Pan Beeman
 ??? – Pierre
 ??? – Jackson T. Pettigrew

Redatelj: Branko Sviben

Izvori

Scooby Doo
Američki animirani filmovi 1990-ih

Scooby-Doo: Otok Zombija