Palappurathu Kesavan Surendranatha Thilakan (15 July 1935 – 24 September 2012) was an Indian film and stage actor who appeared in over 200 Malayalam films. Thilakan was known for his elaborate method acting, realistic and spontaneous appearances. He is considered to be one of the greatest actors of all time.

Early life
Thilakan was the second of the six children of Palapurath T. S. Keshavan (1904–1972) and Devayani (1912–2010). Thilakan was born in Plankamon, Ayroor Panchayat in the present-day Pathanamthitta district of Kerala. He had his primary education from Asan Pallikoodam, Manikkal and St. Louis Catholic School, Nalamvayal and Sree Narayana College, Kollam. Thilakan lived in Plankamon until he started acting in films for which he moved to Ernakulam.

Thilakan started his full-time career in acting after leaving college in the year 1956.  During this period he and several friends formed a drama troupe called the Mundakayam Nataka Samithy in Mundakayam, where his father was working as an estate supervisor. He worked with the Kerala People's Arts Club till 1966, followed by stints in Kalidasa Kala Kendra, Changanacherry Geetha, and P. J. Antony's troupe. He also performed in several radio plays presented by All India Radio

Career
Thilakan began his career in cinema with a role in the P. J. Antony-directed Malayalam movie Periyar (1973). He then worked in Gandharvakshetram and Ulkadal (1979). His first role as a lead character was as Kallu Varkey, a drunkard in Kolangal (1981). Thilakan was awarded his first Kerala State Film Awards in 1982 for his role in Yavanika.

In 1988, he received the National Film Award for Best Supporting Actor for his performance in Rithubhedam, and again in 1994. In 1998, he won State awards for Santhanagopalam and Gamanam. He was strongly favored to get another National Film Award for Best Actor for his performance in the movie Perumthachan, but the award was given to Amitabh Bachchan over Thilakan amidst suspicions of strong lobbying, as Amitabh had announced his retirement earlier that year. The film Kireedam was a milestone in Thilakan's career; in this film, he portrayed a helpless policeman silently watching the fate of his son, played by Mohanlal, who was corrupted by society's influences. In 1989 he performed in Mrugya, in which his role of a Reverend Father Panangodan was well appreciated by critics and won him many accolades. In the 1990s Thilakan was part of many Mohanlal evergreen hit films. In 1987, he played the comic role of Ananthan Nambiar in the cult-classic comedy movie Nadodikkattu, from which several of Thilakan's lines became very popular. In 1993, he continued his role as the father of Sethu Madhavan (Mohanlal) in the movie Chenkol. Like its prequel Kireedam, this movie also fared well both commercially and critically. His role as a retired mathematics teacher and headmaster C.P Chacko alias Kaduva Chacko, father of Thomas Chacko alias Aadu Thoma (Mohanlal), in the 1995 blockbuster movie Spadikam was well appreciated by critics and audiences alike. In 1998, he played the role of Dileep's father in the superhit Meenathil Thalikettu, and in his subsequent release he donned the role of a villain in the Kunchako Boban starrer Mayilpeelikavu. In the same year, he was also seen in Chinthavishtayaya Shyamala. Other notable films Thilakan has acted in include Moonnam Pakkam, Namukku Parkkan Munthiri Thoppukal, Mookkilla Rajyathu, Randam Bhavam, Kaattu Kuthira and Yavanika.

He has also acted in other South Indian languages, such as Tamil, Telugu and Kannada.

Thilakan has portrayed a range of characters; however, his most well-known role is that of the father of Mohanlal, portraying a father-son duo. Movies where he donned this role include Kireedam, Sphadikam, Narasimham, Evidam Swargamanu, Pavithram and Chenkol. He has also played father roles to other popular actors, including with Mammootty in Sangham, The Truth, No. 1 Snehatheeram Bangalore North and Pallavur Devanarayanan, with Jayaram in Veendum Chila Veettu Karyangal and Sandesam with Kunchacko Boban in Aniyathi Pravu and with Prithviraj in Sathyam. He has also played a number of antagonists, such as in Randam Bhavam, Karma and Kaalal Pada. He has played comical roles in films like Nadodikkattu and Pattanapravesham (as a coward underworld don), Mookkilla Rajyathu (as a break-out from a mental hospital), Kuttettan (as a pimp) and Naaduvazhikal (as a good-for-nothing, vain person). His is also remembered for the role of comic underworld don Damodarjj in Sanmanassullavarkku Samadhanam. Thilakan played lead roles in Ekantham, Perumthachan, Santhanagopalam, Kaattukuthira, My Dear Muthachan, Mukhamudra (double role), etc.

In 2006, he was seen in the Suresh Gopi-Shaji Kailas blockbuster, Chinthamani Kolacase, where he played the father of the title character Chinthamani enacted by Bhavana. In 2007, he acted in Ekantham, for which he received a special mention from the jury.
In 2009, he was also seen in Pazhassi Raja, and in the same year he played Mohanlal's father one last time in the actor's 300th movie Evidam Swargamanu. In 2011, he played a significant role in the Prithviraj blockbuster Indian Rupee directed by Renjith. In 2012, he played the role of Kareem Bhai in Ustad Hotel and as the grandfather of Faizy, acted by Dulquer Salmaan.

Controversies

National Film Award
Thilakan, in an interview, claimed that the then jury chairman Ashok Kumar was keen on giving him the 1991 National Film Award for Best Actor for Perumthachan but that a Congress leader wanted the award to be given to Amitabh Bachchan to woo him back to their party.

FEFKA
In February 2010, it was reported that the producer of the movie Christian Brothers excluded Thilakan from the film at the request of the FEFKA, the predominant film technicians association. Thilakan had been earlier signed for a role in the film. The exclusion was reportedly due to Thilakan acting in a film by director Vinayan, who till recently headed the rival association MACTA. On 3 February 2010, Thilakan publicly protested against the unofficial ban enforced on him by FEFKA and blamed FEFKA for engineering the ban. The Association of Malayalam Movie Artists (AMMA) issued a show cause notice to Thilakan for bringing the issue into the public domain. Thilakan accused AMMA, of which he too is a member. On 20 February 2010 the CPI's trade union wing, AITUC, came out openly in support of Thilakan, while a senior party leader and Rajya Sabha member K. E. Ismail expressed reservations about political involvement in the issue.

Thilakan was originally cast to play a role in a UAE-Indian co-production film Dam 999. He was later replaced following a notice from FEFKA stating that the association would boycott the film if Thilakan were to act. Sohan, the director, was forced to seek a substitute for Thilakan when it "came to the point that shooting might be disrupted." Eventually, Rajit Kapur was cast instead of Thilakan. Some reports contended that Association of Malayalam Movie Artists (AMMA) also had intervened in Thilakan's replacement. In response, Thilakan and his supporters orchestrated a march near the shooting location of the film in Alappuzha.

Personal life

Relationships
Thilakan's first partner was actress Santha with whom he appeared in several productions. Thilakan and San Later, he had a second partner, his co-artist Sarojam with whom he had a son, Shibu Thilakan, and two daughters Dr. Sonia Thilakan and Sophia Ajith.

Views
Thilakan was a staunch atheist throughout his life, and was a supporter of Communist Party. He was a member of many drama troupes which actively promoted Communism in Kerala. When he died, his dead body was draped with Communist flag.

Death
For a long time, Thilakan dealt with numerous health issues like diabetes, hypertension and heart disease. He was hospitalized multiple times due to these problems. Finally, he was admitted to Jubilee Mission Hospital in Thrissur on 1 August 2012 after he collapsed during the shooting of the film Scene Onnu Nammude Veedu. He was then shifted to KIMS Hospital, Thiruvananthapuram and was in critical condition after suffering two heart attacks. Besides having cardiac problems, Thilakan was suffering from pneumonia. He was put on a ventilator and died on 24 September 2012. He was cremated with full state honours.

Awards

Civilian honours
 2009 – Padma Shri

National Film Awards:
 1987 – Best Supporting Actor – Rithubhedam
 2006 – Special Jury Mention – Eakantham
 2012 – Special Jury Mention – Ustad Hotel

Kerala State Film Awards:
 1981 – Second Best Actor – Yavanika
 1985 – Second Best Actor – Yathra
 1986 – Second Best Actor – Panchagni
 1987 – Second Best Actor – Thaniyavarthanam
 1988 – Second Best Actor – Mukti, Dhwani
 1989 – Special Jury Award – Various films
 1990 – Best Actor – Perunthachan
 1994 – Best Actor – Gamanam, Santhanagopalam
 1999 – Second Best Actor – Kattathoru Penpoovu

Filmfare Awards South
2006- Filmfare Lifetime Achievement Award - South
 2011- Best Supporting Actor Male (Indian Rupee)

Other awards
 2010 – Bharath Gopi Award
 2007 – Kerala Sangeetha Nataka Akademi Fellowship
 2001 – Asianet Film Award for Lifetime Achievement

Filmography

Malayalam films

Tamil films
 Sathriyan (1990) as Arumai Nayagam
 Moondrezhuthil En Moochirukkum (1991) as Namboodiri
 Udan Pirappu (1992)
 Kilipetchu Ketkava (1993)
 Karuppu Vellai (1993)
 Ayudha Poojai (1995) as Samiyappan
 Mettukudi (1996)
 Aravindhan (1997)
 Kallazhagar (1999)
 Bala (2002)
 Nee Venunda Chellam (2006) as Viswanathan
 Suyetchai MLA (2006)
 Alibhabha (2008)
 Uyirin Yedai 21 Ayiri (2011)

Telugu films
Samarasimha Reddy (1999) as Balakrishna's father
Sri Mahalakshmi (2007) as Sri Mahalakshmi's father

Kannada films
 Mother India (1995)

As a dubbing artist
1983 Asthi as the managing director portrayed onscreen by Vijayan Karote
2003 Magic Magic 3D – Voice for S. P. Balasubrahmanyam

Television serials

TV shows

References

External links

Thilakan at MSI

Indian male film actors
Male actors from Pathanamthitta
Recipients of the Padma Shri in arts
Kerala State Film Award winners
1935 births
Male actors in Malayalam cinema
Filmfare Awards South winners
Indian male stage actors
2012 deaths
Best Supporting Actor National Film Award winners
Indian atheists
20th-century Indian male actors
21st-century Indian male actors
Indian male voice actors
Male actors in Tamil cinema
Male actors in Telugu cinema
Indian male television actors
Male actors in Malayalam theatre
Special Mention (feature film) National Film Award winners
Recipients of the Kerala Sangeetha Nataka Akademi Fellowship

Thilakan


Jocul lui Gerald (titlu original: Gerald's Game) este un film de groază și psihologic american, regizat și montat de Mike Flanagan și scris de Jeff Howard și Flanagan. Este bazat pe romanul omonim scris de Stephen King. Rolurile principale sunt interpretate de Carla Gugino și Bruce Greenwood.

A avut premiera pe 29 septembrie 2017 pe Netflix.

Intrigă

Jessie și Gerald ajung cu mașina la o casă pe lac izolată din Fairhope, Alabama, pentru a petrece timp împreună. În timp ce el ia o pastilă Viagra, Jessie hrănește un câine vagabond afară, dar când reintră în casă, ușa este lăsată întredeschisă. Jessie se schimbă într-o nouă rochie de noapte, punând eticheta pe un raft de deasupra patului și începe să se așeze în poziții provocatoare. Gerald ia o a doua pastilă Viagra și lasă paharul cu apă pe același raft de deasupra patului. Pentru un joc sexual, el o leagă cu cătușe pe Jessie de fiecare stâlp al patului; ea pare puțin surprinsă de asta, dar merge mai departe. El începe să joace o fantezie de viol al unui străin, spunându-i să țipe după ajutor, știind că nimeni nu o va auzi. Puțin sceptică, ea merge și acum mai departe, dar începe să se simtă inconfortabil și îi spune să se oprească și să o elibereze; la care el răspunde, "Și dacă n-o fac?" După o ceartă aprinsă în care el o acuză că ea nu face nimic pentru a reaprinde relația, Gerald face infarct, cade pe podea, iar Jessie rămâne încătușată.

Câinele vagabond intră în cameră, iar Jessie încearcă să-l alunge, dar el mușcă din brațul lui Gerald și începe să-l mănânce. Gerald se ridică și începe să vorbească, dar Jessie observă că trupul încă e pe podea. Halucinația lui Gerald o ironizează pe Jessie în legătură cu adevărul despre mariajul lor înstrăinat și disfuncțiile sale erectile. Apoi el o informează că au trecut ore întregi, iar ea încă nu a făcut nimic și începe să sufere de deshidratare și oboseală. O halucinație a lui Jessie evadează miraculos din cătușe și scapă. Îi râde în nas lui Gerald, dar se întoarce și îi spune lui Jessie cea adevărată și încătușată că este ușor să scapi. Halucinațiile lui Gerald și Jessie îi spun lucruri despre ea și Gerald pe care nu a avut niciodată curajul să le recunoască. Ei îi amintesc lui Jessie de paharul de apă de deasupra patului, pe care ea reușește să-l ia, dar nu poate să-l ducă până la gură. Halucinațiile îi amintesc și de eticheta de pe raft, pe care ea o folosește pentru a o transforma într-un pai cu care reușește să bea apa.

Jessie adoarme, se trezește în întuneric și vede o siluetă obscură, înaltă și deformată care îi arată o servietă cu diferite oase și mărunțișuri. Câinele pare că simte și el prezența acestei siluete. Ea închide ochii și spune "Nu ești real." Gerald reapare și îi spune că această siluetă este Moartea care așteaptă să o ia. Gerald începe să îi spună lui Jessie "Șoricelule", vorbă care o neliniștește. Acest lucru declanșează o amintire cu tatăl ei, Tom, care în mod afectiv o numea "Șoricelul." Ea are 12 ani și se află într-o vacanță la o casă pe lac cu familia sa. În timp ce Jessie și tatăl ei stau singuri afară și privesc o eclipsă totală de soare, el îi sugerează să stea în poala lui, precum ea făcea când era mai mică. Odată ce face asta, el începe să se masturbeze. Jessie cea încătușată se trezește datorită crampelor și durerilor intense cauzate de întreruperea circulației la mâini. Halucinațiile lui Gerald și Jessie sunt sceptice despre faptul că ea a fost presată cu păstrarea unui asemenea secret și că acest lucru nu i-a influențat mariajul, chiar dacă ea s-a căsătorit cu un bărbat la fel ca tatăl său. Gerald o tachinează pe Jessie în legătură cu omul desfigurat pe care ea l-a văzut, pe care el îl numește "omul creat de razele Lunii", și arată la ceea ce se presupune că ar fi o urmă însângerată de picior de pe podea. După eclipsă, tatăl ei îi spune că îi este rușine de ceea ce a făcut și o manipulează în a nu spune nimănui vreodată ceea ce s-a întâmplat.

Jessie își amintește de cum s-a tăiat la mână în acea seară, când a spart un pahar, după ce mama ei a întrebat-o de eclipsă. Jessie cea încătușată sparge paharul cu apă și își taie venele pentru a-și retrage mâna extrem de însângerată din cătușe. Ea se trage cu patul până la cheie și se dezleagă la cealaltă mână. Bea niște apă și se bandajează, dar leșină pe podea datorită lipsei prea mare de sânge și a oboselii. Când se trezește, "omul creat de razele Lunii" este la capătul holului, iar ea îi dă inelul de logodnă pentru servieta sa cu mărunțișuri. Ea se îndreaptă spre mașină și pleacă, dar îl revede pe "om" pe bancheta din spate, acesta având impregnată eclipsa solară în ochi. Mașina intră într-un copac, dar niște persoane dintr-o casă din apropiere aud accidentul și o salvează pe Jessie.

Șase luni mai târziu, Jessie compune o scrisoare pentru ea cea de la 12 ani; se chinuie scriind cu mâna dreaptă datorită grefelor de piele necesare. Prin voiceover-uri și diferite cadre este dezvăluit cum ea s-a prefăcut că are amnezie pentru a evita întrebările dureroase despre cum a rămas încătușată. Ea a folosit banii din asigurarea de viață a lui Gerald pentru a fonda o asociație a victimelor de abuz sexual. Dar, în fiecare noapte, ea încă îl vede pe "omul creat de razele Lunii" înainte să adoarmă. Inelul ei de logodnă nu a fost niciodată găsit în casa de pe lac, iar ea a aflat de la știri de un om desfigurat ce suferă de acromegalie. Acesta este un criminal în serie care dezgroapă cripte și morminte, fură oase și bijuterii și, ocazional, mănâncă din fețele cadavrelor bărbaților. Acest lucru explică de ce el nu a rănit-o pe Jessie în casa de pe lac și de ce fața lui Gerald era desfigurată. Jessie merge la tribunal, la procesul "omului razelor Lunii" și îi atrage atenția. Omul încearcă să o ironizeze pe Jessie, repetând vorbele pe care ea i le-a spus speriată la casa de pe lac. Văzând și chipurile lui Gerald și Tom în locul feței sale desfigurate, ea îi spune "Ești mai mic decât îmi aminteam," și iese în stradă triumfătoare, în lumina puternică a razelor Soarelui.

Distribuție
 Carla Gugino în rolul lui Jessie Burlingame, soția lui Gerald
 Chiara Aurelia în rolul tinerei Jessie
 Bruce Greenwood în rolul lui Gerald Burlingame, soțul lui Jessie
 Carel Struycken în rolul "Omului Razelor Lunii"/Raymond Andrew Joubert
 Henry Thomas în rolul lui Tom, tatăl lui Jessie
 Kate Siegel în rolul lui Sally, mama lui Jessie

Producție
La 19 mai 2014, Deadline.com a anunțat că Mike Flanagan a fost desemnat să regizeze o adaptare a romanului scris de Stephen King, Jocul lui Gerald, cu un scenariu scris de Jeff Howard. Trevor Macy este producătorul filmului din partea Intrepid Pictures. Într-un interviu cu Rue Morgue din septembrie 2016, Mike Flanagan a anunțat că ecranizarea va avea premiera pe Netflix. El nu a precizat când va avea loc premiera sau dacă Stephen King va fi implicat. Carla Gugino și Bruce Greenwood au primit rolurile lui Jessie și Gerald Burlingame, împreună cu Henry Thomas, Carel Struycken, Kate Siegel și Chiara Aurelia.

Filmările principale au început pe 17 octombrie 2016, în Mobile, Alabama.

Lansare
Filmul a fost lansat pe 29 septembrie 2017 de Netflix.

Primire
Pe site-ul Rotten Tomatoes, filmul are un rating de 91% bazat pe 53 de recenzii, cu un rating în medie de 7,5/10 recenzia fiind: "Carla Gugino menține suspansul la scară mică din Jocul lui Gerald cu o performanță ce îi definește cariera". Pe Metacritic, filmul are un scor de 76 din 100, bazat pe 11 recenzii, indicând "recenzii majoritar favorabile".  Stephen King însuși a numit filmul "hipnotizant, înspăimântător și grozav" după ce a văzut montajul brut.

Vezi și
Listă de filme bazate pe lucrările lui Stephen King
Lista filmelor ce includ eclipse

Referințe

Legături externe

Filme din 2017
Filme americane
Filme în limba engleză
Filme regizate de Mike Flanagan
Filme de groază din anii 2010
Filme psihologice
Filme Netflix
Filme Intrepid Pictures
Filme thriller din anii 2010

Lucrări inspirate de Stephen King

Jocul lui Gerald (film)


Dorothy Eleanor Olsen (nascida Kocher, 10 de julho de 1916 - 23 de julho de 2019) foi uma piloto de aeronaves americana e membro do Women Airforce Service Pilots (WASPs) na Segunda Guerra Mundial.

Como WASP, ela era uma piloto civil, trabalhando para os militares. Sua missão era transportar novas aeronaves de muitos tipos diferentes das fábricas onde foram construídas para as bases aéreas. Isso liberou os pilotos masculinos para o combate. Ela morreu em 2019, aos 103 anos.

Ela nasceu em Woodburn, Oregon, em 10 de julho de 1916, filha de Ralph e Frances (Zimmering) Kocher, e cresceu na pequena fazenda da família. Ela decidiu que queria pilotar aviões quando tinha oito anos, depois de ler O Cavaleiro Vermelho da Alemanha, a biografia de Floyd Gibbons sobre o ás da aviação da Primeira Guerra Mundial, Barão von Richthofen. Sua introdução inicial ao vôo foi quando ela fez um passeio de biplano em uma feira estadual, o que a inspirou a ter aulas de vôo.

Ver também

Militares dos Estados Unidos

Dorothy Olsen


تمور تونسية تنتج الواحات التونسية عدة أنواع من التمور. أشهرها دقلة نور وفطيمي. وتحتل التمور مكانة هامة ضمن الصادرات التونسية.

الواحات
تعدّ واحات نفزاوة والجريد أهم الواحات المنتجة للتمور التونسية الجيدة، حيث تنتج المنطقة الأولى التي تنطبق على ولاية قبلي ما نسبته 60% من الإنتاج التونسي. ويأتي الجريد أو ولاية توزر في المرتبة الثانية. ثم تأتي واحات أخرى أقل أهمية بولايات قفصة وقابس وتطاوين.

الإنتاج

تطور إنتاج التمور التونسية من 73 ألف طن في الموسم الفلاحي 1996-1997 إلى 131 ألف طن في الموسم 2006-2007. غير أن الإنتاج يختلف من سنة إلى أخرى طبقا للظروف الطبيعية و في موسم 2017-2018 أنتجنت تونس 240 ألف طن و قامت بتصدير 104 ألف طن.

الأنواع
هناك العشرات من أنواع التمور مختلفة الجودة، وتتصدرها الدقلة المعروفة تجاريا بدقلة النور، إلا أن هناك عددا هاما من أنواع التمور المحلية التي لا تكاد تعرف خارج مناطق الواحات بسبب أنها لا تسوق وغنما تستهلك محليا أو أن إنتاجها قليل مثل الأنقو والباجو والحمراية  والطنجة والعماري والقصبي والهيسة والقندة  والكنتيشي وتوزرزايت.

التصدير
 في الموسم 2006-2007: صدرت تونس 59 ألف طن من التمور بقيمة 179 مليون دينار، وهو رقم قياسي. وتشكل تمور الدقلة المرتبة الأولى إذ تعدّ تونس أول مصدر لهذا النوع من التمور بمعدل 35 ألف طن من بينها حوالي 20 ألف طن إلى الأسواق الأوربية وخاصة منها فرنسا وإيطاليا وألمانيا. وفي الجملة فإن التمور التونسية تصدر إلى أكثر من خمسين بلدا في العالم، وتصل حتى آسيا من خلال أسواق إندونيسيا وماليزيا بالإضافة إلى تركيا وغيرها.
 في موسم 2017-2018: صدرت تونس 104 ألف طن من التمور بقيمة 700،1 مليون دينار و هو الرقم القياسي و هذه أول سنة يتم فيها التصدير إلى نيجيريا و غامبيا و الكاميرون و تم تطوير التصدير إلى الولايات المتحدة الأمريكية بنسبة 134% و الهند بنسبة 189% و إسبانيا بنسبة 49% و المغرب ب45%.

معرض الصور

تمور
نخيل
تمور تونسية

تمور تونسية


Vore Fædres Sønner er en dansk kortfilm fra 2014 instrueret af Ulaa Salim og efter manuskript af Ulaa Salim og Wahid Sui.

Handling
Generationskløften har altid eksisteret. Men den er næsten ikke til at skræve over, når far har sin opvækst i et andet land, og man selv er født i Danmark. Et ægte kultursammenstød i familiens skød. Men der kan bygges bro mellem generationerne, og værktøjerne hedder kærlighed og respekt!

Referencer

Eksterne henvisninger

Kortfilm fra Danmark
Filmskolefilm fra Danmark
Danske film fra 2014

Vore Fædres Sønner


Gül Camii veya Azize Teodosya Kilisesi (Yunanca: Μονή τής Άγιας Θεοδοσίας εν τοις Δεξιοκράτους, Ayia Theodosia) İstanbul'un Ayakapı semtindeki Bizans İmparatorluğu döneminden kalma dinî yapıdır. Eski adı ve yapım tarihi hakkında kesin bilgiler olmamakla birlikte 10. ya da 11. yüzyılda yapıldığı tahmin edilmektedir. İkonoklazm akımı sırasında Büyük Saray'ın ana girişi Halki Kapısı üzerindeki İsa ikonasının indirilmesine karşı çıktığı için öldürülen Theodosia adlı kadının kutsal emanetlerinin bu kiliseye konduğu ve bu kilisenin Aya Theodosia olduğuna inanılır. 1499 yılında camiye çevrilmiştir.

Bina tuğla tonozlu bir bodrum üzerine inşa edilmiştir. Kilisenin planı Yunan haçı biçimindedir. Kubbe, duvarlara bitişmeyen dört ayak üstünde durur. Binanın doğu tarafında, ortadaki daha geniş olmak üzere üç apsis vardır. Apsislerdeki nişler ve tuğla bezemeler 13. ve 14. yüzyıllardaki tamirler sırasında yeniden yapıldığını gösterir. Orta apsisle sağ yan nef arasındaki payede içinde bir mezar olan bir hücre bulunur.

Galeri

Ayrıca bakınız
 Camiye çevrilen kiliseler listesi
 Adile Sultan Mektebi

Kaynakça

İstanbul'daki camiye çevrilen kiliseler
Fatih'teki camiler
İstanbul'daki Bizans yapıları
Konstantinopolis kilise ve manastırları
Yavuz Sultan Selim, Fatih

Gül Camii


Tamilski nacionalizam je rastao među Tamilima u Tamil Naduu i Šri Lanki. Izražava se lingvističkim purizmom, dravidskim i antibramanskim nacionalizmom. Tamilski nacionalisti u Šri Lanki pokušali su stvoriti neovisnu državu (Tamil Eelam) kako bi se nosili s rastućim političkim i fizičkim nasiljem nad Tamilima koji je vršila vlada Šri Lanke od pogroma 1983., poznatog kao Crni srpanj. Nakon neovisnosti otoka, čime je stavljena točka na britansku kolonijalnu okupaciju, vlada Šri Lanke donijela je Zakon o državljanstvu iz 1948., kojim je više od milijun Tamila iz Indije ostalo bez državljanstva. Osim toga, vlada je uspostavila sinhalski kao jedini nacionalni jezik, utirući put tamilskom podjarmljivanju u svim područjima svakodnevnog života (obrazovanje, pravo, mogućnost glasanja), budući da velika većina Tamila ne govori singalski. U Indiji je tamilski nacionalizam doveo do pobune protiv hindija 1960-ih.

Jezični purizam
Godine 1964. pokušalo se prekinuti korištenje engleskog, ali je to preraslo u proteste. neki su bili nasilni. U skladu s tim, prijedlog je odbačen, a izmijenjen je i zakon 1967. da se upotreba engleskog jezika neće prestati sve dok zakonodavna tijela svake države koja nije usvojila hindski jezik kao službeni jezik ne donese rezoluciju o tome. svaki dom indijskog parlamenta. Područja u kojima vlada koristi hindski i engleski jezik određena su odredbama Ustava, Zakona o službenim jezicima (1963), Pravilnika o službenim jezicima (1976) i Odjela za službene jezike. Četiri države – Bihar, Uttar Pradesh, Madhya Pradesh i Rajasthan – dobile su pravo da vode postupke na svojim vrhovnim sudovima na svom službenom jeziku, koji je za sve bio hindski. Međutim, jedinoj nehindskoj državi koja traži sličnu moć – Tamil Nadu, koja je podnijela zahtjev za pravo vođenja postupka na tamilskom na svom Vrhovnom sudu – središnja vlada je odbila zahtjev. Ministar pravosuđa je 2006. godine izjavio da se neće protiviti želji države Tamil Nadu da vodi postupak Vrhovnog suda Madrasa (Chennai) na tamilskom jeziku. Godine 2010. sudac Vrhovnog suda u Madrasu dopustio je odvjetnicima da se izjašnjavaju na tamilskom jeziku.

Počeci u predmodernoj književnosti
Iako je nacionalizam moderan fenomen, jezični identitet izvučen iz modernog pokreta Čisti tamilski ima predmoderne prethodnike, u lojalnosti tamilskom (za razliku od sanskrta) u drevnoj književnosti sangama. Pjesme u ovoj literaturi upućuju na svijest o neovisnosti od susjednih regija, koja je znatno jača nego što sugeriraju arhitektonski dokazi tamilske materijalne kulture. Slično tome, Silappadhikaaram, post-sangamski ep, u prvi plan postavlja kulturni integritet cijele tamilske regije i Parthasarathy ga je protumačio kao predstavljanje opširne vizije tamilskog imperijalizma koja govori u ime svih Tamila. Subrahmanian u ovoj epskoj priči vidi prvi izraz tamilskog nacionalizma, dok Parthasarathy navodi da ep pokazuje početak tamilskog separatizma. Srednjovjekovni tamilski tekstovi također pokazuju crte modernog tamilskog jezičnog purizma, uglavnom kroz deklaraciju o jednakom statusu sa sanskrtom, koji se u ostatku indijskog potkontinenta tradicionalno smatra prestižnim i nacionalnim jezikom. Tekstovi kao što je Yaapparungalakkaarithai X 10 st. ) i Veerasoazhiyam XI XI stoljeća ) smatraju tamilski jednakim sanskrtu u smislu književnog prestiža. Vaišnavski i šivaitski komentatori tamilskom daju liturgijski status. Neki komentatori poput Nanjiyara čak su rekli da ljudi koji nisu Tamilci žale što nisu rođeni u mjestu gdje se govori tako lijepim jezikom. Ova tendencija nije bila univerzalna, a bilo je i autora koji su radili protiv tamilske razlike među sanskritizacijom.

Dravidski identitet

Tamilski nacionalizam u Tamil Naduu razvio je dravidski identitet (za razliku od tamilskog identiteta različitog od drugih dravidskih naroda). Dravijski nacionalizam uključuje četiri glavne etno-lingvističke skupine u južnoj Indiji . Ovu ideju popularizirao je od 1930-ih do 1950-ih niz malih pokreta i organizacija koji su tvrdili da su Južni Indijanci (Dravidi) različiti kulturni i rasni entitet od Sjevernih Indijanaca. Ovaj pokret tvrdi da su bramani nastali sa sjevera i nametnuli svoj jezik ( sanskrt ), vjeru i naslijeđe narodima juga. Tamilski nacionalizam temelji se na tri ideologije : demontaža brahmanske hegemonije, revitalizacija čistog tamila i društvena reforma ukidanja kastinskih sustava. Do kasnih 1960-ih, političke stranke koje su usvojile dravidske ideologije stekle su moć u državi Tamil Nadu . Kao rezultat toga, nacionalističke ideologije dovele su do tvrdnje tamilskih čelnika da bi Tamili trebali imati minimum samoodređenja, a maksimum odcjepljenja od Indije. Dravidski nacionalizam potaknuo je uspon raznih doktrina nacionalnog misticizma i maštovitih anakronizama, kao što je Kumari Kandam, legendarni kontinent potopljen u Indijskom oceanu i odakle se kaže da potječu Dravidi .

Političke stranke
Od pobjede Dravida Munnetra Kazhagam (DMK) na izborima 1969., tamilski nacionalizam bio je glavni oslonac i stalni fokus vlade Tamil Nadua . Nakon što je Tamilski narod postigao samoopredjeljenje, volja za secesijom je oslabila, s političkim strankama svih rasa, osim male manjine, posvećene razvoju Tamil Nadua unutar ujedinjene Indije. Većina stranaka u Tamil Naduu kao što su DMK, All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam (AIADMK), Pattali Makkal Katchi (PMK) i Marumalarchi Dravida Munnetra Kazhagam (MDMK) često sudjeluju kao koalicijski partneri drugih pan-indijskih stranaka u Vladi Indije u New Delhiju . Nesposobnost stranaka da cijene tamilski nacionalizam jedan je od glavnih razloga za slabljenje tamilskog identiteta u Tamil Naduu.

Godine 1958. Adithan je osnovao stranku Mi Tamili (நாம் தமிழர் கட்சி) s platformom formiranja suverene tamilske države. Stav stranke bio je radikalniji od zahtjeva Dravida Nadua Dravidara Kazhagama Periyara E. V. Ramasamyja. Željela je stvaranje homogenog Velikog Tamil Nadua koji bi uključivao tamilska područja Indije i Šri Lanke. Sjedište stranke nazvano je Tamiḻaṉ Illam (doslovno: Dom Tamilijana). Godine 1960. stranka je organizirala prosvjede diljem države za odcjepljenje Madrasa i uspostavu suverenog Tamil Nadua. Prosvjede je obilježilo paljenje karata Indije (izostavljeno je Tamil Nadu). Adithanar je uhićen jer ih je organizirao. Stranka je zajedno s Tamil Arasu Kazhagamom iz M. P. Sivagnanama također bila uključena u pokret za promjenu imena države iz države Madras u Tamil Nadu. Stranka se spojila s DMK-om 1967. Dana 18. svibnja 2010. u Maduraiju, godinu dana nakon vojnog potčinjavanja Eelam Soora Tamila i prve godišnjice njegovog Naam Tamilara Iyakkama (Pokret We Tamils), Seeman je osnovao stranku kao oživljavanje SP Adithanar's Naam Tamilar (Mi Tamili). Seeman, glavni koordinator NTK-a, rekao je da će to biti alternativna politička stranka različita od mainstream stranaka; uspostavljanje neovisnog Tamil Eelama bio bi moralni cilj ne samo stranke, već i Tamila u Tamil Naduu. Tijekom skupa Seeman je rekao: Ne osnivamo stranku Naam Tamilar, mi nastavljamo ono što je S. P. Adithanar osnovao.

Nacionalizam u političkim odnosima
Uoctobre 2008listopada 2008 , kada je vojska Šri Lanke granatirala tamilska civilna područja i vojska krenula prema bazama LTTE, zastupnici (članovi indijskog parlamenta) iz Tamil Nadua, uključujući i one koji su podržavali vladu Sinaja u DMK i PMK, zaprijetili su da će se masovno pobuniti ako Indijanci vlada nije vršila pritisak na vladu Šri Lanke da prestane pucati na civile. Kao odgovor na ovaj čin nacionalističkog pritiska, indijska vlada objavila je da je zatražila od vlade Šri Lanke da ublaži napetosti. Tamilski nacionalisti podržali su LTTE kada je otkriveno da dnevni list The Hindu sa sjedištem u Chennaiju podržava vladu Šri Lanke.

Izvori

Bibliografske reference

 Abraham, Shinu (2003), Chera, Chola, Pandya: Korištenje arheoloških dokaza za identifikaciju tamilskih kraljevstava rane povijesne Južne Indije, Asian Perspectives 42 (2): 207, doi:10.1353/asi.2003.0031
 Clooney, Francis X. (1992.), Proširivanje kanona: neke implikacije hinduističkog argumenta o Svetom pismu, The Harvard Theological Review 85 (2): 197–215
 Cutler, Norman; Peterson, Indira Viswanathan; Piḷḷāṉ; Carman, Ivan; Narayanan, Vasudha; Pillan (1991), Tamil Bhakti u prijevodu, Journal of the American Oriental Society (Journal of the American Oriental Society, Vol. 111, br. 4) 111 (4): 768–775, doi: 10.2307/603406, JSTOR 603406
 Kailasapathy, K. (1979.), The Tamil Purist Movement: A reevaluation, Social Scientist (Social Scientist, Vol. 7, No. 10) 7 (10): 23–51, doi:10.2307/3516775, JSTOR 3516775
 Kohli, A. (2004), Federalizam i prilagođavanje etničkog nacionalizma, u Amoretti, Ugo M.; Bermeo, Nancy, Federalism and Territorial Cleavages, Baltimore: Johns Hopkins University Press, str. 281-299, , preuzeto 25.04.2008.
 Moorti, S. (2004), Oblikovanje kozmopolitskog tamilskog identiteta: revije igara, roba i kulturni identitet, Mediji, kultura i društvo 26 (4): 549–567, doi: 10.1177/016344370404421
 Narayanan, Vasudha (1994), The Vernacular Veda: Revelation, Recitation, and Ritual, Studies in Comparative Religion, University of South Carolina Press,
 Palanithurai, G. (1989.), Promjena kontura etničkog pokreta: studija slučaja dravidskog pokreta, Odsjek Sveučilišta Annamalai. monografije politologije, br. 2, Annamalainagar: Sveučilište Annamalai
 Pandian, MSS (1994), Bilješke o transformaciji 'dravidijske' ideologije: Tamilnadu, c. 1900-1940, Social Scientist (Social Scientist, Vol. 22, No. 5/6) 22 (5/6): 84–104, doi: 10.2307/3517904, JSTOR 3517904
 Parthasarathy, R. (1993.), Cilappatikaram Ilanka Atikala: Ep o južnoj Indiji, New York: Columbia University Press,
 Peterson, Indira V. (1982.), Pjevanje mjesta: hodočašće kao metafora i motiv u Tēvāram pjesmama tamilskih Śaivitskih svetaca, Journal of the American Oriental Society (Journal of the American Oriental Society, Vol. 102, br. 1) 102 (1): 69–90, doi: 10.2307/601112, JSTOR 601112.
 Steever, Sanford (1987), Review of Hellmar-Rajanayagam, Tamil als politisches Symbol, Journal of the American Oriental Society 107 (2): 355–356
 Subrahmanian, N. (1981.), Uvod u tamilsku književnost, Madras: Christian Literature Society
Nacionalizam
20. stoljeće
Povijest Indije

Tamilski nacionalizam


Harriet Daugaard (født 2. maj 1887, død 23. oktober 1980) var en dansk seksualvejledningsforkæmper.

Harriet Daugaard var datter af frimenighedspræst og forfatter Georg Valdemar Brücker og Inger Marie Marstrand og er voksede op på Koldingegnen. Hun tog privatlærerindekursus på N. Zahles Skole og Statens etårige Gymnastikkursus i 1908, hvor efter hun rejste til England, hvor hun var gymnastiklærer i fire år. I 1913 giftede hun sig med barndomsvennen Hans Daugaard, og slog sig i 1919 ned i Kolding, hvor Harriet blev medlem af Dansk Kvindesamfund.

I starten af 1920'erne begyndte Dansk Kvindesamfund at holde kurser og foredrag i moderkundskab og seksuel hygiejne. Harriet Daugaard blev foreningens jyske foredragsholder, og i mere end 30 år rejste hun Jylland tyndt og dermed blev hun en af pionererne inden for seksualoplysningsarbejdet i Danmark.

Eksterne henvisninger

Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Kolding
Slægten Marstrand

Harriet Daugaard


Moscheea "Maidan al Jazair" ("Moscheea Pieței Algeriene") este un lăcaș de cult din Tripoli, Libia. Edificiul a fost construit ca biserică a comunității italiene. Din anul 1970 este una din cele mai importante moschei din oraș.

Istorie și arhitectură
În anul 1912 papa Pius al XI-lea a ridicat prefectura apostolică din Libia la rangul de Vicariat apostolic.

Istoria edificiului a început în anul 1923, când coloniștii italieni hotărăsc să construiască pentru comunitatea romano-catolică o catedrală în Maidan al Jazair sau Piața Algeriană din Tripoli. Catedrala a fost finalizată în anul 1928, cu sprijinul arhitectului Saffo Panteri, ce a proiectat clădirea în stil neo-romanic. Lăcașul avea o înălțime totală de 46 de metri și o clopotniță construită într-un stil specific bisericilor venețiene. Ca vechime, catedrala a fost al doilea lăcaș catolic construit în Tripoli, primul fiind Biserica "Santa Maria degli Angeli", construită în anul 1870 de comunitatea malteză. De asemenea, printre arhitecții care au participat la construcție s-a numărat și un libian, Othman Najim, care a proiectat decorațiunile interioare.

Catedrala a fost fondată în timpul primului mandat al lui Luigi Federzoni, ministrul italian al coloniilor, care a sporit finanțarea de stat pentru proiectele misionare catolice, ca parte a consolidării infrastructurii coloniale, în 1923. În 1923 vicar apostolic al Libiei era monseniorul Giacinto Tonizza. Construcția bisericii a fost finalizată în timpul celui de-al doilea mandat al ministrului Federzoni, în 1928, cu puțin timp înainte de a fi înlăturat din funcție. După finalizarea construcției, catedrala a fost sfințită în cinstea Sfintei Inimi a lui Isus Cristos.

În 1969, după succesul loviturii militare de stat și proclamarea Republicii Arabe Libiene, Muammar Gaddafi a ajuns la putere. La 21 iulie 1970 a fost emis un decret pentru confiscarea tuturor bunurilor italiene din țară și expulzarea coloniștilor italieni. În septembrie 1970 episcopul din Bengazi a fost expulzat, iar printre bunurile confiscate s-a numărat Catedrala Sfânta Inimă a lui Isus, folosirea ei ca moschee începând în 1970.

Începând cu anul 1990, în timpul regimului lui Muammar al-Gaddafi, și exteriorul edificiului a început să fie modificat. De-a lungul anilor au fost înlocuite multe dintre caracteristicile sale arhitecturale originale cu elemente arabe și islamice. În anul 2000 transformarea catedralei în moschee a fost definitivată. De atunci, edificiul a fost numit după președintele Gamal Abdel Nasser al Egiptului, dar până în 2013 unele surse au numit-o pur și simplu "Moscheea din Piața Alger".

Note

Moschei din Libia
Foste biserici din Libia
Arhitectură neoromanică
Clădiri și structuri din 1928
Biserici cu hramul Sfânta Inimă a lui Isus
Tripoli

Moscheea Maidan al Jazair din Tripoli


Le Training Squadron 28 (TRARON TWENTY EIGHT ou VT-28) est un escadron d'avion d'entraînement du Naval Air Training Command de l'US Navy. Créé en 1960, il est basé actuellement à la Naval Air Station Corpus Christi, au Texas. Il est l'un des quatre escadrons du Training Air Wing Four (TRAWING FOUR).

Historique

Le VT-28 a été initialement créé en tant qu' Advanced Training Unit 611 (ATU-611) et ont commencé comme Advanced Multi-engine Training Squadron pilotant le S2F-1T, une variante d'entraînement du Grumman S-2 Tracker. Le , l'ATU-611 a été renommé VT-28 et en septembre 1962, son avion a été renommé TS-2A conformément au système de désignation des avions Tri-Service des États-Unis de 1962.

Après des décennies d'utilisation et la désignation de milliers d'aviateurs navals, le TS-2A a été remplacé par le bimoteur à turbopropulseur T-44A Pegasus en 1979. Le VT-28 a continué à former des aviateurs multimoteurs avancés jusqu'en 1990, date à laquelle le Naval Air Training Command (CNATRA) a réaffecté l'escadron pour qu'il soit responsable de la formation des instructeurs et de la mise à jour des programmes de formation pour les T-44A Pegasus et T-34C Turbo Mentor. Trois ans plus tard, le CNATRA a de nouveau réaffecté le VT-28, cette fois pour être le cinquième escadron d'entraînement principal de l'US Navy aux commandes du T-34C Turbo Mentor.

En 2013, l'escadron a commencé sa transition du T-34C au plus récent entraîneur de vol principal de la Marine, le T-6B Texan II.

Galerie

Voir aussi

Notes et références

Liens internes
 Naval Air Training Command
 Histoire de l'United States Navy

Liens externes
 VT-28 History - U.S. Navy Patrol Squadron
  Naval Air Training Command - Site jetwashaviationphotos.com

Training squadron de l'United States Navy

VT-28


Arnold Allen (født 17. januar 1994 Suffolk i England i Storbritannien) er en engelsk MMA-udøver, der siden 2015 har konkurreret i fjervægt-divisionen i Ultimate Fighting Championship (UFC). Han har tidligere konkurreret i Cage Warriors hvor han vandt 5 ud af 6 kampe.

Han er i Danmark bedst kendt for sin submission-sejr over danske Mads Burnell på UFC Fight Night: Thompson vs. Till den 27. maj 2018. Han er tidligere kickbokser og amatørbokser og er ubesejret i begge kampsport.

Baggrund
Født og opvokset i Suffolk, begyndte Allen at træne MMA som teenager og deltag i adskillige amatørkampe før han blev professionel i 2012.

MMA-karriere

Tidlige karriere
Han fik professionelle debut hvor han konkurrerede i fjervægt på lokale stævner overalt i Storbritannien, incklusive kampe i Cage Warriors. Han opbyggede en rekordliste på 9 – 1 i løbet af sine første 3 år som professionel.

Efter sin TKO-sejr over Paul Cook i november 2014, skrev Allen kontrakt med UFC.

Ultimate Fighting Championship
Allen fik sin UFC-debut den 20. juni 2015 som en erstatning med kort varsel for en skadet Mike Wilkinson mod Alan Omer på UFC Fight Night: Jędrzejczyk vs. Penne. Efter muligvis at have tabt de 2 første omgange vandt Allen kampen via submission i 3. omgang. Han fik for sin sejr tildelt Performance of the Night bonus-prisen.

Allen mødte herefter Yaotzin Meza den 27. februar 2016 på UFC Fight Night: Silva vs. Bisping. Han vandt kampen via enstemmig afgørelse.

Allen skulle have mødt Mirsad Bektic den 8. oktober, 2016 på UFC 204. Men på grund af en skade måtte Allen melde afbud til kampen og blev erstattet af Russell Doane.

Allen mødte finske Makwan Amirkhani den 18. marts 2017 på UFC Fight Night: Manuwa vs. Anderson. Han vandt kampen via delt afgørelse.

Allen skulle have mødt Enrique Barzola på UFC 220 den 20. januar 2018. Men Allen meldte afbud til kampen den 11. januar på grund af visa-problemer hvilket forhindrede ham i at kunne rejse. Following this announcement, It was determined that Allen would be replaced by Matt Bessette at UFC 220.

Allen mødte danske Mads Burnell den 27. maj 2018 på UFC Fight Night: Thompson vs. Till. Han vandt kampen via front choke submission i 3. omgang. Denne sejr tildelte ham Performance of the Night bonus-prisen.

Allen skulle have mødt Gilbert Melendez den 30. november, 2018 at The Ultimate Fighter 28 Finale. Men Melendez meldte afbud til kampen den 5. november og blev erstattet af Rick Glenn. Herefter meldte Allen afbud til kampen den 16. november på grund af en flænge under sin træning.

Mesterskaber og hæder
 Ultimate Fighting Championship
 Performance of the Night (2 gange) vs. Alan Omer og Mads Burnell

Privatliv
Allen fik en 5-måneders betinget dom efter at være dømt skyldig i vold, for sin rolle i et slagmål den 23. december, 2016 tæt ved Ipswich hvor 6 mennesker blev skadet, hvoraf 5 var kvinder. Som et resultat af dette kunne Allen risikere rejseforbud på grund af sin dom.

Referencer

Externe henvisninger
 Arnold Allen – UFC.com
 Arnold Allen – Sherdog.com

MMA-udøvere fra England

Arnold Allen


Kentucky (), ABD'nin Güneydoğu eyaletlerinden birisidir. Kuzeyinde İndiana ve Ohio, doğusunda Virginia ve Batı Virjinya, güneyde Tennessee, batısında Missouri vardır. Kuzey ve batı sınırları tamamen Mississippi nehri ile çizilmiştir. Başkenti Frankfort, en büyük şehirleri ise Louisville ve Lexington'dur. Nüfusu 2020 itibarıyla 4,5 milyon kişidir.

Coğrafya
Doğuda Apalaş Dağları Kentucky sınırlarından geçer. Doğu bölümü dışında düz, alçak bir ova ve çayırlar halindedir. Yıllık yağış ortalaması 1200 mm'yi bulur. Eyaletin kış sıcaklık ortalaması 0 °C, yaz sıcaklık ortalaması ise 25 °C'dir.

Ekonomi
2021'de Kentucky'nin toplam GSEİH'i $239,2 milyar olmuş olup, Amerika Birleşik Devletleri'nde bu ölçütte 27. sıradadır. Kişi başına düşen GSEİH $53.035 olmaktadır ve ABD'de 42. sıradadır. Ekonomisi tarihi açıdan tarıma dayalı olmuş olmakla birlikte günümüzde diğer sektörler daha etkin konumdadır. At, sığır, tütün, süt ürünleri, domuz, soya, ve mısır ticarette büyük rol oynar. Kömür, demir ve petrol çıkarılır.

Araba üretiminde öncü olan Kentucky'de; Chevrolet Corvette, Ford Expedition, Ford Explorer, bütün Ford F-serisi, Toyota Camry, Toyota Avalon, ve Toyota Sienna markalarının fabrikaları vardır.

Kaynakça

1792'de Amerika Birleşik Devletleri'nde kurulan oluşumlar
Güney Amerika Birleşik Devletleri
1792'de kurulan bölgeler ve ülkeler
Amerika Birleşik Devletleri'nin eyaletleri

Kentucky


Dança/movimento Terapia ( DMT ) nos EUA / Austrália ou  Dança Movimento Psicoterapia ( DMP ) no Reino Unido é o uso psicoterapêutico do movimento e da dança para apoiar as funções intelectuais, emocionais e motoras do corpo . Como modalidade das terapias artísticas criativas, o DMT analisa a correlação entre movimento e emoção.

História
A American Dance Therapy Association foi fundada em 1966 como uma organização para apoiar a emergente profissão de terapia de dança/movimento e é a única organização dos EUA dedicada à profissão de terapia de dança/movimento.

A dança tem sido usada terapeuticamente por milhares de anos. Tem sido usado como um ritual de cura na influência da fertilidade, nascimento, doença e morte desde o início da história humana. Durante o período de 1840 a 1930, uma nova filosofia de dança se desenvolveu na Europa e nos Estados Unidos, definida pela ideia de que o movimento poderia ter um efeito sobre o motor vis-à-vis que a dança não era simplesmente uma arte expressiva. Há uma opinião geral de que a dança/movimento como imaginação ativa foi originada por Jung em 1916, desenvolvida na década de 1960 pela pioneira da terapia de dança Mary Whitehouse. Tina Keller-Jenny e outros terapeutas começaram a praticar a terapia em 1940. O estabelecimento real da dança como terapia e profissão ocorreu na década de 1950, começando com a futura fundadora da American Dance Therapy Association, Marian Chace.

Primeira onda
Marian Chace liderou o movimento da dança na comunidade médica como uma forma de terapia. Ela é considerada a principal fundadora do que hoje é terapia de dança nos Estados Unidos . Em 1942, através de seu trabalho, a dança foi introduzida pela primeira vez na medicina ocidental. Chace era originalmente um dançarino, coreógrafo e performer. Depois de abrir sua própria escola de dança em Washington, DC, Chace começou a perceber os efeitos que a dança e o movimento tinham em seus alunos. A sensação de bem-estar relatada por seus alunos começou a atrair a atenção da comunidade médica, e alguns médicos locais começaram a enviar pacientes para suas aulas. Ela logo foi convidada a trabalhar no Hospital St. Elizabeth em Washington, DC, uma vez que os psiquiatras também perceberam os benefícios que seus pacientes recebiam ao assistir às aulas de dança de Chace. Em 1966, Chace se tornou a primeira presidente da American Dance Therapy Association, uma organização que ela e vários outros pioneiros do DMT fundaram. De acordo com a ADTA, a dança é "o uso psicoterapêutico do movimento como um processo que promove a integração emocional, social, cognitiva e física do indivíduo".

A segunda onda da Dance Movement Therapy surgiu entre os anos 1970 e 1980 e despertou muito interesse dos terapeutas americanos. Durante esse tempo, os terapeutas começaram a experimentar as aplicações psicoterapêuticas da dança e do movimento. Como resultado dos experimentos dos terapeutas, o DMT foi classificado como uma forma de psicoterapia . Foi a partir desta segunda onda que evoluiu a Terapia do Movimento de Dança de hoje.

A teoria do DMT é baseada principalmente na crença de que o corpo e a mente interagem. Tanto o movimento consciente quanto inconsciente da pessoa, com base na premissa dualista mente-corpo, afeta o controle total e também reflete a personalidade do indivíduo. Portanto, a relação terapeuta-cliente é parcialmente baseada em sinais não-verbais, como a linguagem corporal. Acredita-se que o movimento tenha uma função simbólica e, como tal, pode ajudar na compreensão do eu. A improvisação de movimento permite que o cliente experimente novas formas de ser e o DMT fornece uma maneira ou canal no qual o cliente pode compreender conscientemente os primeiros relacionamentos com experiências negativas por meio da mediação não verbal do terapeuta.

Através da unidade do corpo, mente e espírito, o DMT proporciona uma sensação de integridade a todos os indivíduos. O corpo refere-se à "descarga de energia por meio de respostas músculo-esqueléticas a estímulos recebidos pelo cérebro". A mente refere-se a "atividades mentais... como memória, imaginação, percepção, atenção, avaliação, raciocínio e tomada de decisão". O espírito refere-se ao "sentimento experimentado subjetivamente de se envolver ou observar empaticamente a dança".

A terapia de movimento de dança trabalha para melhorar as habilidades sociais, bem como a dinâmica relacional entre os clientes que optam por participar dela para melhorar sua qualidade de vida . Por meio dessa forma de terapia, os clientes obterão um senso mais profundo de autoconsciência por meio de um processo meditativo que envolve movimento, movimento e realização do próprio corpo. A dançaterapia é diferente de outras formas de tratamentos de reabilitação porque permite a expressão criativa holística, o que significa que trata a pessoa como um todo: mente, corpo e espírito.

Metodologia
A metodologia DMT/P é bastante heterogênea e os praticantes utilizam uma variedade de princípios psicoterapêuticos e cinéticos. A maioria dos treinamentos em Terapia de Movimento de Dança terá uma base teórica estabelecida a partir da qual eles trabalham - por exemplo, teoria psicodinâmica, psicologia humanística, terapia integrativa, terapia cognitivo-comportamental, terapia existencial etc. Dependendo da abordagem ou combinações de abordagens, os profissionais trabalham com processos e objetivos muito diferentes.

Além da base psicoterapêutica de seu trabalho, diferentes abordagens de movimento e dança podem ser empregadas.

Enquanto alguns terapeutas de dança trabalham com movimentos e estilos de dança codificados – como balé, dança folclórica, dança contemporânea etc. – a maioria trabalha dentro de uma estrutura cinética de práticas de movimento criativo e expressivo, geralmente com um elemento significativo de improvisação estruturada.

Requisitos comuns na maioria dos programas de pós-graduação DMT/P são Análise de Movimento e Perfil (muitas vezes com base na análise de movimento Laban e no Perfil de Movimento Kerstenberg ), anatomia experiencial, desenvolvimento humano e psicologia do desenvolvimento, Movimento Autêntico e práticas complementares de integração corpo-mente, como Corpo -Mind Centering, Fundamentos de Bartenieff, Método de Feldenkrais ou Técnica de Alexander .

Além disso, como uma variedade de populações pode ser encontrada no DMT/P, os métodos são adaptados para atender às necessidades das circunstâncias e dos clientes e isso reduz ainda mais a padronização.

Bonnie Meekums, uma terapeuta de dança de segunda onda, descreveu quatro estágios do processo de terapia, com base em sua experiência na área:

 Preparação: o estágio de aquecimento, um espaço seguro é estabelecido sem obstáculos nem distrações, uma relação de apoio com uma testemunha é formada, conforto para os participantes se familiarizarem com o movimento com os olhos fechados.

 Incubação: o líder solicita verbalmente ao participante que entre no subconsciente, imagens abertas usadas para criar um ambiente interno que seja adequado ao participante, atmosfera relaxada, movimentos simbólicos.

 Iluminação: processo que é integrado através da percepção consciente por meio do diálogo com a testemunha, auto-reflexão em que o participante descobre e resolve motivações subconscientes, aumento da autoconsciência, pode ter efeitos positivos e negativos.

 Avaliação: discuta insights e significado do processo, prepare-se para terminar a terapia

Os dança/movimento terapeutas costumam usar materiais durante as sessões com os clientes para ajudá-los nas habilidades de aterramento e para se tornarem mais conscientes de seu corpo e limites. Esses adereços podem incluir cobertores, bolas sensoriais, cobertores com peso sensorial, lenços coloridos, lápis de cor e faixas de resistência. Os clientes geralmente escolhem o tipo de música que gostariam de usar em uma sessão.

Pesquisas
A terapia de movimento de dança não é um campo estabelecido da prática médica e lida com vários graus de aceitação e reconhecimento em diferentes países. Em países onde é exigido um nível de mestrado, os terapeutas de dança geralmente trabalham em ambientes médicos ou psiquiátricos ao lado de outros profissionais de saúde, enquanto em outros países a prática da terapia de dança é marginal e ocorre principalmente em ambientes privados e independentes.

Por esta razão, a pesquisa científica sobre os mecanismos e a eficácia da dança movimento terapia ainda está em sua infância. Além disso, como a prática da dançaterapia é heterogênea e o escopo e a metodologia variam muito, isso torna ainda mais difícil criar bases de evidências médicas rigorosas. No entanto, existem estudos que sugerem resultados positivos da terapia de dança.

Mecanismos propostos
Várias hipóteses foram propostas para os mecanismos pelos quais a dançaterapia pode beneficiar os participantes. Existe um componente social na dançaterapia, que pode ser valioso para o funcionamento psicológico por meio da interação humana. Outro possível mecanismo é a música utilizada durante a sessão, que pode ser capaz de reduzir a dor, diminuir a ansiedade e aumentar o relaxamento. Como a dança requer aprendizado e envolve tornar-se ativo e descobrir capacidades de movimento, há também o treinamento físico que também pode trazer benefícios. A dança pode ser considerada mais edificante e agradável do que outros tipos de exercício. A terapia de dança também pode envolver comunicação não-verbal, "que permite aos participantes expressar seus sentimentos sem palavras. Isso pode ser útil quando a comunicação normal está ausente ou interrompida (por exemplo, para pacientes com demência )."

Uma revisão da Cochrane intitulada Terapia de dança para esquizofrenia em 2013 concluiu:

"No geral, devido ao pequeno número de participantes, as descobertas são limitadas. Há poucas evidências para apoiar ou refutar o uso da dançaterapia. São necessários estudos e ensaios maiores que se concentrem em resultados importantes (como taxas de recaída, qualidade de vida, internação no hospital, abandono precoce do estudo, custo dos cuidados e satisfação com o tratamento). não respondem tão bem aos medicamentos antipsicóticos."

Uma revisão da Colaboração Cochrane intitulada Terapia de dança/movimento para pacientes com câncer foi atualizada em janeiro de 2015 para dizer:

"Os três estudos incluíram um total de 207 participantes, que eram mulheres com câncer de mama. sugerem que a terapia de dança/movimento pode ter um efeito benéfico na qualidade de vida, somatização (ou seja, sofrimento decorrente de percepções de disfunção corporal) e vigor de mulheres com câncer de mama. Nenhum efeito adverso de intervenções de terapia de dança/movimento foi relatado."
A revisão mais recente da Cochrane para DMT foi em fevereiro de 2015, intitulada A terapia de movimento de dança é um tratamento eficaz para a depressão? Uma revisão das evidências . As descobertas declararam:

Uma revisão do efeito do DMT na doença de Parkinson observou que houve poucos estudos nessa área. DMT parece atender a maioria dos requisitos para programas de exercícios para pacientes com Parkinson. Benefícios na função de marcha, equilíbrio e qualidade de vida foram encontrados em estudos de curto prazo, embora mais estudos precisem ser feitos para verificar se algum desses benefícios é observado em longo prazo.

A última revisão da Cochrane, intitulada Dance Movement Therapy for Dementia, publicada em 2017, concluiu que não há estudos de alta qualidade para avaliar o efeito do DMT nos sintomas comportamentais, sociais, cognitivos e emocionais em pessoas com demência.

A pesquisa descobriu que o uso de movimentos de dança como forma de terapia ativa várias funções cerebrais ao mesmo tempo: cinestésica, racional, musical e emocional. Esse tipo de movimento requer força mental, física e emocional para funcionar simultaneamente. Em um estudo de pesquisa , os idosos foram colocados em um estudo de 21 anos para ver se alguma atividade recreativa física ou cognitiva influenciava a acuidade mental. Os pesquisadores monitoraram as taxas de demência nos participantes idosos. O estudo incluiu atividades cognitivas como ler livros, fazer palavras cruzadas e tocar instrumentos musicais e atividades físicas como golfe, caminhar como exercício e dançar. Os resultados mostraram que quase nenhuma das atividades físicas parecia oferecer qualquer defesa contra a demência. A atividade com maior percentual de proteção contra a demência foi dançar com frequência (76%). Foi a maior redução de risco de qualquer atividade estudada, cognitiva ou física. Isso ocorre porque a terapia de dança combina várias áreas do cérebro para trabalhar juntas ao mesmo tempo, em vez de apenas estimular uma área de cada vez.

A terapia de movimento de dança tem resultados benéficos em crianças que foram abusadas. A pesquisa descobriu que essa terapia é uma forma útil de apoio e intervenção para essas crianças. [ fonte não primária necessária ] Por meio de um estudo de caso com uma mulher abusada sexualmente, o pesquisador afirmou que o indivíduo sentiu uma sensação de empoderamento após as sessões de terapia de dança e relatou maior sucesso na escola. O indivíduo também sentiu um forte senso de autoconfiança e uma visão mais elevada de auto-estima. [ fonte não primária necessária ] O estudo afirma que o uso da terapia de dança seria uma experiência benéfica em um tratamento multidisciplinar para crianças abusadas e negligenciadas.

Outro pesquisador estudou os efeitos da dançaterapia com crianças em risco de abuso e seu relacionamento com suas mães. Durante este estudo, as mães e seus filhos foram questionados sobre seu relacionamento antes da sessão, fazendo perguntas sobre sua comunicação, toque físico e sensação de segurança sentida pela criança. Após a sessão de dançaterapia, os participantes foram novamente questionados com a mesma medida. Os resultados relataram um vínculo mais forte entre mãe e filho. Os participantes relataram um sentimento de pertença mais forte no par e sentiram mais abertura em termos de comunicação. Por meio de práticas de dançaterapia, essas duplas mãe e filha puderam desenvolver um ponto de partida para a reconstrução de seu relacionamento.

Os efeitos da intervenção de dança também foram considerados terapêuticos para participantes psiquiátricos e aqueles com distúrbios emocionais. Em um estudo de pesquisa, pacientes psiquiátricos foram aleatoriamente designados para uma das três condições: um grupo de dança em um círculo de dança tradicional, um grupo que apenas ouvia a música e outro grupo que andava de bicicleta ergométrica sem música, mas com a mesma duração da dança círculo. Enquanto todas as três condições diminuíram ou estabilizaram a condição dos pacientes, os resultados mostraram que o grupo de dança se beneficiou mais da intervenção de dança. [ fonte não primária necessária ] O grupo do círculo de dança relatou menos depressão e mais vitalidade do que os outros grupos. Este estudo mostra que não basta apenas praticar atividade física ou ouvir música; a combinação dos dois na dança é a mais benéfica para alcançar um impacto positivo.

Outra pesquisa realizada com crianças em psiquiatria também mostrou uma relação positiva com esse tipo de terapia. O resultado final foi uma nova coesão entre crianças que antes eram rotuladas como desordenadas e malcomportadas. [ fonte não primária necessária ] Os participantes relataram um aumento na autoconfiança e uma imagem corporal positiva após a intervenção de dança. As crianças tiveram habilidades sociais e de comunicação mais fortes, como trabalho em equipe, após a intervenção de dança.

Localizações
O DMT é praticado em uma grande variedade de locais. Esses locais incluem:

 medicina física
 Centros de reabilitação
 Configurações médicas
 Instalações escolares de educação
 Asilo
 creches
 Centros de prevenção de doenças
 Programas de promoção da saúde
 Hospitais
 Configurações de saúde mental
 consultório particular

Organizações como a American Dance Therapy Association foram criadas para manter altos padrões no campo do DMT. Essas organizações ajudam a conectar indivíduos a terapeutas e DMT.

A American Dance Therapy Association (ADTA) foi fundada em 1966 para manter altos padrões em toda a dançaterapia. A ADTA foi criada por Marian Chace, a primeira presidente da ADTA, e outros pioneiros do movimento de dança. Além de definir os padrões que os terapeutas devem atingir para se tornarem terapeutas licenciados, o ADTA mantém um registro atualizado de todos os terapeutas de movimento/dança que atenderam aos padrões do ADTA . Além disso, a ADTA também publica o American Journal of Dance Therapy e patrocina conferências profissionais anuais. Segundo a ADTA, o movimento é considerado uma linguagem que permite nosso corpo. mente e espírito para se comunicar. Existem webinars gravados que você pode assistir a qualquer momento que podem educar e dar a você mais conhecimento sobre o campo da terapia de dança. Junto com isso, também há webinars ao vivo que você pode comprar, que permitem que você receba uma educação mais profunda sobre como usar a terapia de dança em sua vida diária.

A Association for Dance Movement Psychotherapy, Reino Unido (ADMP UK) foi uma das primeiras organizações estabelecidas a regular o campo da dançaterapia. ADMP UK credencia terapeutas e supervisiona que todos os regulamentos sejam seguidos. Esta associação está trabalhando vigorosamente para promover a dança em todo o Reino Unido e em outros países, além de colaborar com outras organizações de arteterapia. A ADMP UK está oferecendo terapia de dança para a comunidade, que pode ser feita individualmente ou em sessões de grupo. Recorrem à Dança Movimento Psicoterapia (DMP), que explica como o movimento corporal é um instrumento fundamental de expressão e comunicação, ao longo destas sessões. O DMP pode apoiar a confiança nos relacionamentos em sua vida, o potencial para você crescer física e espiritualmente dentro de si mesmo e a descoberta de quem você realmente é.

A European Association of Dance Movement Therapy é uma associação que representa os organismos profissionais nacionais para a Dance Movement Therapy na Europa. Representa membros na Alemanha, Grécia, Hungria, Itália, Letônia, Holanda, Polônia, Rússia, Espanha e Reino Unido; com membros parciais na Áustria, República Tcheca, Finlândia, França, Suíça, Ucrânia e membros associados na Croácia, Chipre, Dinamarca, Israel, Portugal, Romênia e Suécia. Sua declaração de missão é trabalhar arduamente para continuar o desenvolvimento da terapia de dança e o reconhecimento legal desta prática. Esta associação visa trocar ideias e colaborar com outros países sobre dançaterapia.

NVDAT (Nederlandse Vereniging voor Danstherapie-Dutch Dance Movement Therapy Association) A Nederlandse Vereniging voor Danstherapie apoia os interesses dos terapeutas de movimento de dança baseados na Holanda

Profissões afins são áreas que uma pessoa pode fazer, estudos especiais, cursos de curta duração ou eventualmente se formar na área de DMT.

 Dança
 Educação Física
 Terapia ocupacional
 Fisioterapia
 Psicologia
 Arte terapia

ADTA é o principal regulador da educação e treinamento necessários para se tornar um terapeuta de dança/movimento nos EUA. Um mestrado é necessário para se tornar um terapeuta de dança/movimento. "Terapeuta de Dança/Movimento Registrado" (R-DMT) é o título dado a terapeutas iniciantes de dança/movimento que concluíram os requisitos de educação e um estágio clínico supervisionado mínimo de 700 horas. Aqueles que completaram mais de 2.400 horas de trabalho clínico profissional supervisionado podem se inscrever para

Normalmente, tornar-se um terapeuta de dança requer uma pós-graduação de pelo menos um nível de mestrado. Não existe um curso de graduação específico, porém muitos praticantes possuem cursos de graduação em, ou relacionados a, psicologia ou dança.

Todos os mestrados no Reino Unido e nos EUA exigem estágios clínicos, terapia pessoal e supervisão, bem como aprendizado experimental e teórico, e geralmente levam de 2 a 3 anos para serem concluídos. Após a conclusão do mestrado, os graduados podem se registrar como terapeutas/psicoterapeutas do movimento de dança em suas associações profissionais. No Reino Unido, os graduados também podem se registrar no Conselho de Psicoterapeutas do Reino Unido (UKCP).

Também é possível inscrever-se como Terapeuta/Psicoterapeuta do Movimento de Dança sem Mestrado DMT/DMP. Isso geralmente requer treinamento psicoterapêutico equivalente e experiência substancial na aplicação da dança em ambientes terapêuticos.

 Meekums, B. (2002). Dança Movimento Terapia: uma abordagem psicoterapêutica criativa . Londres: Sage.
 Chodorow, J. (1991). Dançaterapia e Psicologia Profunda . Londres.
 Lewis, P. (1984; 1986). Abordagens Teóricas em Dança Movimento Terapia . Vols I & II, EUA: Kendall/Hunt.
 Payne, H. (ed). (2006). Dança Movimento Terapia: Teoria, Pesquisa e Prática (2ª ed.). Tavistock / Routledge.
 Siegel, E. (1984). Dança Movimento Terapia: Espelho de Nós Mesmos: A Abordagem Psicanalítica . Nova York: Human Science Press.
 Stanton-Jones, K. (1992). Uma Introdução à Dança Movimento Terapia em Psiquiatria . Londres: Tavistock/Routledge.
 Norte, M. (1990). Avaliação da Personalidade Através do Movimento . Casa Northcote.
 Payne, HL (2000). Movimento Criativo e Dança em Trabalho de Grupo . Oxon: marca de fala.

Dança e saúde
Psicoterapia corporal
Dança movimento terapia
Psicoterapias expressivas

Dança Movimento Terapia


නිහාල් නෙල්සන් (; 9 ජනවාරි – 13 දෙසැම්බර් 2022) was a Sri Lankan vocalist, songwriter and composer. One of the most influential singers in Sri Lanka, and considered 'undefeated on the concert stage', Nelson holds the record for the most albums recorded by a Sri Lankan artist, at a total of 113.

මූලාශ්‍ර

නිහාල් නෙල්සන්


State/Lake es una estación en las líneas Rosa, Verde, Marrón, Naranja, Púrpura y Roja del Metro de Chicago. La estación se encuentra localizada en 200 North State Street en Chicago, Illinois. La estación State/Lake fue inaugurada el 22 de septiembre de 1895.  La Autoridad de Tránsito de Chicago es la encargada por el mantenimiento y administración de la estación.

Descripción
La estación State/Lake cuenta con 2 plataformas laterales y 2 vías.

Conexiones
La estación es abastecida por las siguientes conexiones de autobuses:
 Rutas del CTA Buses: #2 Hyde Park Express #6 Jackson Park Express #10 Museum of Science and Industry #29 State #36 Broadway #62 Archer #144 Marine/Michigan Express #145 Wilson/Michigan Express #146 Inner Drive/Michigan Express #148 Clarendon/Michigan Express

Referencias

Enlaces externos

 Estación State/Lake
 Líneas y estaciones del Metro de Chicago

Estaciones de la línea Rosa (Metro de Chicago)
Estaciones de la línea Roja (Metro de Chicago)
Estaciones de la línea Verde (Metro de Chicago)
Estaciones de la línea Marrón (Metro de Chicago)
Estaciones de la línea Naranja (Metro de Chicago)
Estaciones de la línea Púrpura (Metro de Chicago)
Estaciones de ferrocarril inauguradas en 1895
Arquitectura de Estados Unidos de 1895

State/Lake (Metro de Chicago)


Moskviç-2141 () ve 2142 veya ticari adıyla Moskviç Aleko (АЛЕКО; Автомобильный завод имени Ленинского Комсомола, Avtomobilni zavod imeni Leninskogo Komsomola; "Lenin Komsomolü Otomobil Fabrikası"), Moskviç tarafından 1986-2002 yılları arasında üretilen orta sınıf otomobil modelidir. Araç, önceki Moskviç modellerinin yerini almış olup büyük ölçüde Fransız Simca modellerine dayanmaktaydı.

Aleko, arkadan itişli ve sağlam bir arka dingile sahip dayanıklı ancak eskiyen sedan ve station wagon olan ve motor ve diğer bazı küçük detaylar dışında hiçbir ortak parçası bulunmayan önceki Moskviç modellerine göre büyük bir gelişmeydi. Yeni otomobil, önden çekiş, hatchback gövde stili, MacPherson gergili ön süspansiyon ve burulma kranklı arka süspansiyon gibi yenilikçi özelliklere sahipti. Raf ve pinyonlu direksiyon ve katlanabilir bir direksiyon kolonu vardı. Yedek lastik, bagajın altında yer almaktaydı ve Fransız otomobilleri geleneğinde dışarıdan erişilebilirdi. Dingil mesafesi neredeyse 20 cm arttı, gövde 14 cm genişledi, tekerlek boyutu bir inç arttı. Bu sayede araç daha geniş, konforlu ve güvenli hale getirildi. Sovyet ve Rus otomotiv endüstrisi tarihinde ilk kez, otomobilin profili, geliştirme sürecinin son aşamasında kısa süre içinde onlarla işbirliği yapan Rus ve kısmen Fransız mühendislerin yardımıyla aerodinami için optimize edildi. Aracın resmi olarak bildirilen sürtünme katsayısı 0.35 idi. Mevcut motor enine yerleştirme için çok uzundu, bu nedenle Renault 12, Renault 20/30 veya Audi 80/Audi 100 serisinde olduğu gibi uzunlamasına yerleştirildi.

Aleko çoğunlukla iç pazarda satıldıysada 1980'lerin sonunda ihracatına başlandı. Fransa ve Almanya da dahil olmak üzere bazı ihracat pazarlarında Lada Aleko adı altında pazarlandı ve standart benzinli motorlara ek olarak Ford ve Indenor dizel motorlara da sahipti. Aleko, 1980'lerin sonlarında kısa bir süreliğine Bulgaristan'da da üretildi.

Aleko, 1997 yılında yenilenerek M-2141-02 Svyatogor adını aldı ve ek olarak M-2142 kod adlı bir sedan gövdeli modele kavuştu. Sedan modeli, büyük aile sedanı Knyaz Vladimir, daha lüks bir sedan olan İvan Kalita ve coupe Duet modellerine sahipti.

Aracın üretimi, düşük satış rakamları ve Moskviç firmasının iflas etmesi nedeniyle Ağustos 2002 tarihinde durduruldu.

Kaynakça

Aleko
Moskviç
Orta sınıf otomobiller
Hatchback otomobiller
Sedan otomobiller
Coupe otomobiller
Alt orta sınıf otomobiller
Önden çekişli taşıtlar
1986'da tanıtılan otomobiller
1980'ler otomobilleri
1990'lar otomobilleri
2000'ler otomobilleri

Aleko


Christmas on Mars is a 2008 independent psychological science fiction film from the alternative rock band the Flaming Lips, written and directed by the band's frontman, Wayne Coyne, and featuring the entire band in the cast, as well as many of their associates, including Steve Burns, Adam Goldberg, and Fred Armisen.

The film began development in 2001, filming was completed in October 2005, and the film premiered on May 25, 2008 at the Sasquatch! Music Festival.  For its general release in the United States, Christmas on Mars was booked into several dozen cities for unconventional screenings, in venues which included a former Ukrainian Socialist Social Club in New York City. The film was released in three different packages on November 11, 2008 through conventional retailers as well as through the band's website. A vinyl edition was released November 25, 2008.

Plot
The film tells the story of the experiences of Major Syrtis during the first Christmas on a newly colonized Mars.

The main character, Major Syrtis (played by Steven Drozd), is trying to organize a Christmas pageant to celebrate the birth of the first colonist baby. The hype they've added to this Mars mission is that this beautiful woman is giving birth to a baby from an artificial impregnation from the bubble she wears on her stomach. It's all scientifically timed, so she gives birth to this baby the second it hits midnight on Christmas. It is symbolically the beginning of a new civilization. But instead of being born from religious ideas, it's from a scientific idea.

A Martian that lands, but the Martian isn't really perceived as a Martian. People think he's another crazy guy who's flipped and turned himself green. They can't find a quick replacement for Santa, so they use this Martian guy. The Martian guy becomes the Martian and Santa Claus simultaneously.

Cast

Steven Drozd as Major Syrtis
Wayne Coyne as the Alien Super-Being
Michael Ivins as Deuteronilus
Kliph Scurlock as Orcus
Steve Burns as Astronaut
Scott Booker as Sirenum
Adam Goldberg as Dr. Scott Zero
Fred Armisen as Noachis
Mark Degraffenreid as Captain Icaria
Jimmy Pike as Jim Eleven
Kenny Coyne as Ed Fifteen

Cast notes
Contrary to early reports, Isaac Brock of Modest Mouse and Elijah Wood do not appear in the film's final cut. However, a scene with Isaac Brock and Adam Goldberg exists on the DVD as an Easter egg.

Production
At the beginning of 2002, over 20 minutes of edited film were ready, with music and preliminary sound effects also completed for these scenes. Most of the movie was shot on 16 mm film, with most of the sets based in Wayne's Oklahoma City house. Most scenes were filmed in and around Oklahoma City, using locations such as old industrial facilities. Further filming was done in Boston, Texas.

Release
Originally, Christmas on Mars was not to be released at conventional movie theaters. Instead, a DVD release would be preceded by a number of screenings at rock venues. Speaking to mtv.com, Coyne has explained "We want to show the movie with a mega-sound system and snow machines and just make it like a bigger event than what has become the typical movie-going experience. I'm hoping that people can watch this movie while they drink beer, smoke cigarettes, and have a good time."

By October 2007, the film was in the final editing stage and the band was also transferring it to HD and adding "in-depth special effects." On September 12, 2008, the film made its New York City debut at 7am within the KGB Complex, a former Ukrainian Socialist Social Club, on the Lower East Side.

DVD
The film was released on DVD November 11, 2008 in three different packages designed by the band's visual generalist George Salisbury. One is a conventional DVD available at conventional retailers. There is also a deluxe edition containing the film on DVD in addition to a soundtrack CD. The Mega Deluxe Edition includes: The Film and Soundtrack (in special Deluxe Edition packaging), an exclusive T-shirt, a collectible movie ticket replicating those used during the rock festival tour, trading cards featuring all four members of the band from the movie on one side and performing on stage on the other, an "Eat Your Own Spaceship" bumper sticker, and a box of "Flaming Lips" popcorn featuring Wayne as the Martian. The first 1,000 Mega Deluxe Edition versions will have the popcorn boxes signed by all four members of the Flaming Lips. Of those 1,000 copies ten will contain a "golden ticket" good for two tickets to the Lips annual New Year's Eve concert in Oklahoma City.  The vinyl edition is slated for release on November 25, 2008. The DVD contains at least one easter egg.

Soundtrack

Two tracks from the movie soundtrack, "Protonilus Death March" and "Syrtis Major" were released as a 5000-only picture-disc EP late in 2004, available only through the band's online store in conjunction with the purchase of their limited-edition pictorial biography Waking Up With a Placebo Headwound. "Syrtis Major" and another soundtrack cut, "Xanthe Terra", were also released as B-sides to the 2-part European single release of "Do You Realize??" These songs are both entirely instrumental, in a similar style to acclaimed Lips instrumentals such as the Grammy-winning Approaching Pavonis Mons by Balloon (Utopia Planitia). For the final soundtrack release, "Protonilus Death March" has been renamed to "The Gleaming Armament of Marching Genitalia," "Syrtis Major" is now "Space Bible With Volume Lumps" and "Xanthe Terra" is now "Suicide and Extraordinary Mistakes."

Track listing

See also

List of films set on Mars

References

External links
Page on FlamingLips.com

Coyne dishes on "Mars"

2008 films
2008 video albums
American Christmas films
American independent films
Films about astronauts
Mars in film
The Flaming Lips video albums
2008 directorial debut films
2000s English-language films
2000s American films
2008 black comedy films
Films partially in color

Christmas on Mars


El Gran Premio de la Villa de Tunis (oficialmente: GP de la ville de Tunis) fue una carrera ciclista profesional de un día  que se disputaba en la ciudad de Túnez (capital del país de Túnez) y sus alrededores, a principios del mes de abril.

Se disputó en los años 2007 y 2008 formando parte del UCI Asia Tour, dentro de la categoría 1.2 (última categoría del profesionalismo). Su última edición fue en el 2008.

Su primera edición tuvo 138 km mientras la segunda se redujo hasta los 90 km.

Palmarés

Palmarés por países

Referencias

Enlaces externos
 Gran Premio de la Villa de Tunis (sitiodeciclismo.net)
 Gran Premio de la Villa de Tunis (cqranking.com)

Villa de Tunis
Villa de Tunis
Deporte en la ciudad de Túnez

Gran Premio de la Villa de Tunis


Alwar é uma cidade no distrito homónimo, no estado do Rajastão da Índia. Foi capital do Estado de Alwar. Tem 341422 habitantes (2011).

Localidades do Rajastão

Alwar


عقد 1530 هو عقد امتد بين 1 يناير 1530 و31 ديسمبر 1539 بحسب التقويم الميلادي. سبقه عقد 1520 ولحقه عقد 1540.

أحداث

 مهاجرو الرحمة (1536)
 حصار ديو (1531)
 معركة أنتيكيا (1531)
 معركة تونس (1534)
 العصبة المقدسة (1538)
 معركة دياكوفو (1537)
 معركة بروزة (1538)
 فتح بغداد (1534)
 معركة الأنبا سيل (1531)

مواليد

 أوئي-سوغي كن-شين (1530)
 هنري إستين (1531)
 إيفان الرابع (1530)
 لويس، أمير كوندي (1530)
 جيمس ستيوارت، إيرل موراي الأول (1531)
 وحشي البافقي (1532)
 محمد خدا بنده (1531)
 جيامباتيستا بينيديتي (1530)
 أتين دي لابويسيه (1530)
 وليام ألين (1532)
 أنطونيو من كراتو (1531)

وفيات

 خوانا لا بلترانيخا (1530)
 توماس وولسي (1530)
 ماسيميليانو سفورزا (1530)
 مارغريت دوقة سافوي (1530)
 هانز بورغكمير (1531)
 ياكوبو سانازارو (1530)
 كانو ماسانوبو (1530)
 أندريا ديل سارتو (1530)
 أنطونيو بيغافيتا (1531)

كتب

 موسوعة حضارة العالم (2002) لأحمد محمد عوف.

مراجع

روابط خارجية

 تصفح سنة بسنة عقد 1530 ابتداءً من

عقد 1530


European Patrol Corvette (EPC ili PPX) projekt je stalne strukturirane suradnje (PESCO) koji je Europsko vijeće usvojilo 12. studenog 2019. Cilj je projektirati i razviti novu klasu ratnih brodova. Projekt koordinira Italija, a sudjeluju Francuska, Španjolska i Grčka te Hrvatska i Portugal kao promatrači. U prosincu 2021.  Norveška i Danska također su se pridružile projektu.

Brodovi će imati konvencionalni trup različitih dimenzija, naoružanja i pogonskih sustava.

EPC će imati najmanje dvije verzije:

 Borbena varijanta (prijavljena preferencija Italije): 3D radar i sustavi borbenog upravljanja, projektili zemlja-zrak srednjeg/kratkog dometa (SAM), torpedne protumjere, predviđena najveća brzina 46 – 48 km/h;
 Ophodna inačica dugog doplova (prijavljena preferencija Francuske): 3D radar i sustavi borbenog upravljanja, projektili zemlja-zrak srednjeg/kratkog dometa, predviđena najveća brzina 44 km/h.

Drugi su izvori ranije sugerirali da se razmatraju tri varijante:
 EPC optimiziran za protupovršinsko i protuzračno ratovanje s mogućnošću protupodmorničkog ratovanja i sa sposobnostima samoobrane.
 EPC optimiziran za protupovršinsko ratovanje i dizajniran s dometom od 19.000 km pri brzini od 26 km/h.
 EPC optimiziran za ophodne misije u plavim vodama (offshore).

Bez obzira na konfiguraciju i varijante, od 2022. godine zemlje članice namjeravaju potpisati ugovor već 2025., a polaganje kobilice prvog broda održat će se 2026. s početkom isporuke 2030. godine.

Godine 2022. naznačeno je da će projekt dobiti dodatnih 200 milijuna eura iz Fonda za obranu Europske unije (EDF).

Sudionici
Države:

 Italija – koordinator projekta
 Hrvatska – promatrač
 Francuska
 Grčka
 Portugal – promatrač
 Španjolska
 Danska
 Norveška

Tvrtke:

 NAVIRIS (zajednički pothvat tvrtki Fincantieri i Naval Group)
 Indra Sistemas, Navantia

Izvori

Europska unija
Ratni brodovi

Europska ophodna korveta


The  African spoonbill  (Platalea alba) is a long-legged wading bird of the ibis and spoonbill family Threskiornithidae. The species is widespread across Africa and Madagascar, including Botswana, Kenya, Mozambique, Namibia, South Africa, and Zimbabwe.

Biology
It lives in marshy wetlands with some open shallow water and nests in colonies in trees or reedbeds. They usually don't share colonies with storks or herons. The African spoonbill feeds in shallow water, and fishes for various fish, molluscs, amphibians, crustaceans, insects and larvae. The animal uses its open bill to catch foods by swinging it from side-to-side in the water, which catches foods in its mouth. Long legs and thin, pointed toes enable it to walk easily through varying depths of water.

The African spoonbill is almost unmistakable through most of its range. The breeding bird is all white except for its red legs and face and long grey spatulate bill. It has no crest, unlike the common spoonbill. Immature birds lack the red face and have a yellow bill. Unlike herons, spoonbills fly with their necks outstretched.

Breeding

The African spoonbill begins breeding in the winter, which lasts until spring. During the breeding season, adult male African Spoonbills develop more plumage and brighter coloration. The spoonbill's nest, generally located in trees above water, is built from sticks and reeds and lined with leaves. Three to five eggs are laid by the female birds, usually during the months of April or May. The eggs are incubated by both parents for up to 29 days, and upon hatching the young birds are cared for by both parents for around 20 to 30 days. The birds are ready to leave the nest soon afterward, and begin flying after another four weeks.

The African spoonbill is one of the species to which the Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA) applies.

References

Further reading
Grzimek, H. C. Bernhard, ed. (1972). Grzimeks Animal Life Encyclopedia of Birds. New York, New York: Van Nostrand Reinhold Company.
Middleton, Alex L. A. and Dr. Christopher M. Perrins, eds. (1985). The Encyclopedia of Birds. New York, New York: Facts on File, Inc.

External links

 African Spoonbill - Species text in The Atlas of Southern African Birds.

Platalea
Birds of Africa
Birds of Madagascar
Birds of Sub-Saharan Africa
Birds described in 1786

African spoonbill


Osman Nedim Günsür (1924, Ayvalık - 13 Kasım 1994, İzmir) "Tüm nesnelere sevgiyle yaklaşan ressam" olarak nitelenen ve naif özellikler de taşıyan figüratif bir anlayışla gerçekleştirdiği toplumsal içerikli yapıtlarıyla tanınan Türk ressam.

1924'te Ayvalık'ta doğan Günsür 1942'de girdiği Güzel Sanatlar Akademisi'nde Bedri Rahmi Eyüboğlu'nun öğrencisi oldu. Öğrenciliği sırasında 10'lar Grubu'nun kurucuları arasında yer alan Günsür, 1948'de Fransız hükûmetinden aldığı bursla Paris'e gitti. André Lhote ve Fernand Léger atölyelerinde çalıştı. O zamana değin sürdürdüğü izlenimci resim anlayışını, Picasso, Léger ve Matisse'nin yanı sıra, yeni tanıdığı Afrika sanatının da etkisiyle değiştirdi, yarı soyut anlayışa yöneldi.

1952'de yurda dönen Günsür, 1954-1958 yılları arasında Karadeniz Ereğlisi'nde resim öğretmenliği yaptı, daha sonra çalışmalarını bağımsız olarak İstanbul'da sürdürdü. 1961'de gerçekleştirdiği "Gökyüzü" adlı yapıtı 1963'teki 24. Devlet Resim ve Heykel Sergisi'nde birincilik ödülü aldı. 1972'de Milliyet Sanat dergisi tarafından "Yılın Resim Sanatçısı" seçildi. 1973'te düzenlenen Cumhuriyet'in 50. Yılı Resim-Heykel Yarışması'nda, Atatürk ve Cumhuriyet Ödülü'nü kazandı. 1950'lerde figüratif-dışavurumculuk bir anlayışla maden işçilerinin yaşamını konu alan resimler gerçekleştiren Günsür 1960'lardan sonra kent yaşamı ve sorunlarına yöneldi, "Köylü Aile" (1977), "Göç" (1979) gibi yapıtlarında dramatik yönü ağır basan bir resim anlayışı sergiledi. Kent ve kıyı görünümlerini, lunapark ve bayram yerlerini betimlediği "Panayır" (1982), "Büyükdere'den" (1979), "Denize İnen Sokak" (1979) gibi yapıtlarında ise şiirsel bir anlatıma ağırlık verdi.

Nedim Günsür 13 Kasım 1994'te İzmir'de öldü.

Yazar ve reklamcı Mehmet Günsür'ün babası, oyuncu Yazgülü Günsür'ün dedesidir.

20. yüzyıl Türk ressamları
21. yüzyıl Türk ressamları
Figüratif sanat
1924 doğumlular
Ayvalık doğumlular
İzmir'de ölenler
1994 yılında ölenler

Nedim Günsür


UEFA Liga nacija 2018./2019. – Liga A je najjača jakosna liga UEFA-ine Lige nacija sezone 2018./2019. međunarodnog nogometnog natjecanja europskih nacionalnih seniorskih reprezentacija članica UEFA-e. Natjecanje po skupinama lige A održano je od 6. rujna do 20. studenog 2018., a završnica natjecanja u lipnju 2019. kada je kao prvi pobjednik Lige nacija proglašen Portugal.

Format natjecanja
Liga A sastojala se od 12 najbolje rangiranih članica UEFA-e, podijeljenih u četiri skupina po tri reprezentacija. Pobjednici svake skupine igrali su u polufinalu Lige nacija, a trećeplasirane reprezentacije trebale su ispasti iz lige A i sljedeću sezonu igrati u ligi B, ali su ostale u ligi A zbog promjene formata.

Završnica Lige nacija održana je u lipnju 2019., a sastojala se od dva polufinala, utakmice za 3. mjesto i jednog finala. Polufinalni parovi, kao i formalni domaćini utakmice za 3. mjesto te finala odlučeni su ždrijebom početkom prosinca 2018. Izvršni odbor UEFA-e odabrao je za zemlju domaćina Portugal između četiri kvalificirane reprezentacije.

Četiri pobjednika skupina izvučeni su u manje skupine s po pet reprezentacija za Kvalifikacije za Europsko prvenstvo 2020. (kako bi igrali manje kvalifikacijskih utakmica jer moraju sudjelovati i u završnici Lige nacija). Osim toga, ligi A dodijeljeno je jedno od četiri preostala mjesta za Europsko prvenstvo 2020. Četiri reprezentacije iz lige A koje se nisu kvalificirale na Europsko prvenstvo igrale su u ožujku 2020. doigravanja. Mjesto u doigravanju prvo je dodijeljeno pobjednicima skupina, a ako je pobjednik skupine osigurao sudjelovanje na prvenstvu redovnim kvalifikacijama, tada je mjesto dobila sljedeća najbolje rangirana reprezentacija lige. Ako manje od četiri reprezentacije u ligi A nisu osigurale sudjelovanje na prvenstvu onda su se ta slobodna mjesta dodijelila reprezentacijama iz niže lige. Doigravanja su se sastojala od dva polufinala (najbolje rangirana reprezentacija protiv 4. te 2. protiv 3. najbolje rangirane reprezentacije, a domaćin je bila bolje rangirana reprezentacija) i jednog finala u kojemu sudjeluju pobjednici polufinalnih utakmica. Pobjednik doigravanja osigurao je plasman na Europskom prvenstvu 2020.

Ždrijeb
Reprezentacije su svrstane u ligu A prema UEFA-inom koeficijentu za nacionalne reprezentacije nakon završetka grupne faze Kvalifikacija za Svjetsko prvenstvo u Rusiji 11. listopada 2017. te su podijeljene u tri jakosne skupine s po četiri reprezentacija također složenih prema UEFA-inom koeficijentu za nacionalne reprezentacije. Raspored reprezentacija po jakosnim skupinama objavljen je 7. prosinca 2017.

Ždrijeb skupina održan je 24. siječnja 2018. u Lausanni, Švicarska.

Natjecanje po skupinama

Raspored utakmica potvrdila je UEFA 24. siječnja 2018. nakon održanog ždrijeba.

Vremena odigravanja utakmica prikazani su na srednjoeuropskom vremenu za utakmice igrane u studenom 2018. te na srednjoeuropskom ljetnom vremenu za sve ostale utakmice.
Skupina 1

Skupina 2

Skupina 3

Skupina 4

Završnica natjecanja

Polufinale

Utakmica za 3. mjesto

Finale

Nagrade

Strijelci
Ukupno je postignut 81 gol u 28 utakmica, što je prosjek od 2,89 golova po utakmici.

5 golova
 Haris Seferović

4 gola
 Romelu Lukaku

3 gola
 Marcus Rashford
 Sergio Ramos
 André Silva
 Cristiano Ronaldo

2 gola

 Michy Batshuayi
 Thorgan Hazard
 Tin Jedvaj
 Andrej Kramarić
 Raheem Sterling
 Antoine Griezmann
 Rodrigo
 Saúl
 Memphis Depay
 Quincy Promes
 Virgil van Dijk
 Georginio Wijnaldum
 Ricardo Rodríguez

1 gol

 Eden Hazard
 Harry Kane
 Jesse Lingard
 Olivier Giroud
 Kylian Mbappé
 Toni Kroos
 Leroy Sané
 Timo Werner
 Alfreð Finnbogason
 Cristiano Biraghi
 Jorginho
 Ryan Babel
 Matthijs de Ligt
 Jakub Błaszczykowski
 Arkadiusz Milik
 Krzysztof Piątek
 Piotr Zieliński
 Gonçalo Guedes
 Bernardo Silva
 Paco Alcácer
 Marco Asensio
 Dani Ceballos
 Isco
 Albian Ajeti
 Nico Elvedi
 Mario Gavranović
 Michael Lang
 Admir Mehmedi
 Xherdan Shaqiri
 Denis Zakaria
 Steven Zuber

1 autogol
 Lovre Kalinić (protiv Španjolske)
 Kyle Walker (protiv Nizozemske)
 Kamil Glik (protiv Portugala)

Ukupni poredak
Reprezentacije lige A su u ukupnom poretku raspoređene od 1. do 12. mjesta prema sljedećim pravilima:
 Reprezentacije koje završe prvoplasirane u skupinama poredane su od 1. do 4. mjesta prema rezultatima završnice natjecanja.
 Reprezentacije koje završe drugoplasirane u skupinama poredane su od 5. do 8. mjesta prema rezultatima natjecanja po skupinama.
 Reprezentacije koje završe trećeplasirane u skupinama poredane su od 9. do 12. mjesta prema rezultatima natjecanja po skupinama.

Nagradni fond
Nagradni fond koji je dodijeljen reprezentacijama objavljen je u ožujku 2018. Svaka reprezentacija lige A dobila je naknadu solidarnosti od 1,5 milijuna eura. Uz to, četiri pobjednika skupina dobili su još i 1,5 milijuna eura bonusa.

Četiri pobjednika skupina lige A koji su sudjelovali u završnici natjecanja dobili su i sljedeće nagrade na temelju njihovih rezultata:
 Pobjednik: 4,5 milijuna eura
 Drugoplasirani: 3,5 milijuna eura
 Trećeplasirani: 2,5 milijuna eura
 Četvrtoplasirani: 1,5 milijuna eura.

Što znači da maksimalni iznos koji je najbolja reprezentacija lige A dobila je 7,5 milijuna eura.

Kvalifikacijska doigravanja

Četiri najbolje reprezentacije lige A prema ukupnom poretku koje se nisu kvalificirali na Europsko prvenstvo 2020. kroz redovne kvalifikacije igrale su doigravanja u kojima je pobjednik osigurao plasman na Europskom prvenstvu 2020. Budući da je Island jedina reprezentacija lige A koja se nije kvalificirala kroz redovne kvalifikacije, ostala slobodna mjesta dodijeljena su ždrijebom reprezentacijama iz lige C koje nisu osvojile skupinu prema ukupnom poretku.

Legenda

 PS Pobjednik skupine Lige nacija
 D Domaćin Europskog prvenstva 2020. u trenutku ždrijeba
    Doigravanje za Europsko prvenstvo
   Kvalifikacija na Europsko prvenstvo kroz redovne kvalifikacije

Napomene

Izvori

Vanjske poveznice

2018-19 A

UEFA Liga nacija 2018./19. – Liga A


Rabat, Fas'ın başkenti.

Fas'ın kuzeybatı kıyısında Bou Regreg Irmağının denize döküldüğü yerde bulunan Rabat'ın nüfusu çevre belediyelerle 1.700.000'dir (2007 yılı tahmini). Önemli bir yönetim ve öğretim merkezi olan şehirde, sanayi de gelişmektedir: Dokuma sanayisi, besin sanayisi asbest fabrikaları, vb. Ayrıca, dar sokakları, eski yapıları tarihsel anıtları ve yanıbaşındaki 17. yüzyıl'dan kalma hisarla, çok sayıda turist de çekmektedir.

12. yüzyıl'da Endülüs'e yapılan seferler için bir askerî üs olarak kurulan Rabat, daha sonra bir süre gerilemiş, Fransız işgalinden sonra koruma bölgesinin merkezi yapılınca, hızla gelişmiştir.

İklimi
Rabat'da Atlantik kıyısı olması nedeniyle okyanus etkisinde Akdeniz iklimi (Köppen iklim sınıflandırması)hüküm sürmektedir. Kıtasal ve okyanussal etkilerle ılıman bir iklimi olan Rabat'ın yağış beklentisi 500 ve 600 mm/yıl arasında değişmektedir. Yağışlı sezon Ekim - Mart arası, kurak sezon Nisan - Eylül arası hüküm sürer. Yağış yılda ortalama 70 ila 90 gün arası sürer. Geceleri serin (kışları daha serin), gündüzleri genellikle +9/10 C° (+15/18 F°) sıcaklıklara yükselir.

Eğitim
 ESSEC Business School

Kardeş şehirler
  Kahire Mısır
  Atina Yunanistan
  Houston Amerika Birleşik Devletleri
  İstanbul Türkiye
  Amman Ürdün
  Beytüllahim Filistin
  Cezayir Cezayir
  Bursa Türkiye

Dış bağlantılar

 Rabat Portalı

Kaynakça

Afrika'daki başkentler

Fas'taki metropolitan alanlar
Rabat-Sela-Kuneytire
Kıyı şehirleri
MÖ 3. yüzyılda kurulan yerleşim birimleri

Rabat


Anathema, İngiltere'nin Liverpool şehrinde kurulmuş rock grubudur. Grup üyeleri; gitar ve vokal olarak, Vincent Cavanagh ile Daniel Cavanagh bas gitarda Jamie Cavanagh, bateride John Douglas, geri vokalde Lee Douglas, klavyeci olarak Daniel Cardoso yer alır. Grup, 1990 senesinde Pagan Angel ismiyle Jamie Cavanagh, Vincent Cavanagh, Daniel Cavanagh ve Darren White tarafından Doom Metal olarak kuruldu. O dönem grubun tek vokali Darren White'dı. Bir sonraki yıl Jamie Cavanagh ile yollar ayrıldı. Onun yerine baterist olarak Duncan Patterson getirildi. 1992 senesinde ilk EP albümü The Crestfallen yayınlandı. Bir sene sonra da ilk albüm Serenades yayınlandı. Vincent, grup vokalisti olarak The Silent Enigma(1995) ve Eternity(1996) albümlerinde gotik metal tarzına yönelmeye karar verdi. 1997 senesinde gruptan ayrılan John Douglas yerine Shaun Steels geçti ve sonraki yıl Alternative 4 albümü yayınladı. Aynı yıl Duncan Patterson ve Shaun Steels ayrıldı. John Douglas tekrar gruba katıldı. Ayrıca Dave Pybus ile My Dying Bride grubunun klavyecisi ve vokalisti Martin Powell gruba dahil oldular. Bu kadroyla sadece Judgement (1999) albümünü yayınladır. Aynı yıl, Martin Powell ile ayrılıp yerine Cradle Of Filth'in klavyecisi Les Smith dahil edildi. Ayrıca John Douglas'in kız kardeşi Lee Douglas vokal olarak gruba katıldı. Altıncı stüdyo albümü A Fine Day To Exit'de (2001) müzik tarzı alternatif rock'a dönüştü. Albümün yayınlanmasından kısa bir süre sonra Dave Pybus, gruptan ayrıldığını ve grubun ana bateristi Jamie Cavanagh'in tekrar gruba dahil olduğunu duyuldu. Böylece üç kardeş 1991 senesinden itibarıyla ilk kez bir araya gelmiş oldu. 10 sene boyunca yeni üye almayan grup, Progresif Rock'a yakın tarzda olan A Natural Disaster (2003) ve We're Here Because We're Here (2010) albümlerini aynı kadroyla çıkardılar. Les Smith 2011 senesinde gruptan ayrıldı. 2012 senesinde 1 yıldır grubun klavyecisi olan Daniel Cardoso grubun tam üyesi oldu. Grubun onuncu albümü Distant Satellites Kscope tarafından  Haziran 2014'te piyasaya sürüldü.

Grubun dağılması
22 Eylül 2020 tarihinde grubun resmi Facebook hesabından yapılan duyuruda, tüm grup üyelerinin artık kişisel kariyerinde ilerleyeceğini ve Anathema grubunun dağıldığını bildirilmiştir.

Yaptıkları duyuruda şu açıklamayı yaptılar;

Sevgili ANATHEMA ailesi,

Bu yıl daha önceki hiçbir seneye benzemiyor.

Hepimiz, siz de dâhil, hem profesyonel ve kişisel durumlarımızı etkileyen tahmin edilemez zorluklarla karşı karşıya kaldık. Bu en zor zamanlarda, bu yıl yaşanan olaylar bize süresiz olarak faaliyetlerimizi durdurmaktan başka bir seçenek bırakmadı. Artık hayatta başka yolların peşine düşme zamanı.

Yıllar boyunca bize verdiğiniz destekten dolayı minnettarız. Bize hayatlarımızın en iyi yıllarını veren siz hayranlarımıza duyduğumuz sevgi ve saygının gerçekten sınırı yok. Turnemizin beklenmedik şekilde iptal edilmesinin ardından sergilediğiniz cömertliği hayatımız boyunca unutmayacağız.

Bu yılın bu noktaya geleceğini hiçbirimiz tahmin edemezdik.

Çok, çok teşekkürler. ANATHEMA

Grup üyeleri
 Vincent Cavanagh: Vokal, Gitar,
 Daniel Cavanagh: Gitar, Vokal, Klavye
 Jamie Cavanagh: Bass
 Daniel Cardoso: Klavye
 John Douglas: Bateri
 Lee Douglas: Vokal

Grubun eski üyeleri
 Darren White - Vokal (1990-1995)
 Duncan Patterson - Bass, Klavye (1990-1998)
 Shaun Steels - Bateri (1997-1998)
 Martin Powell - Klavye (1998-2000)
 Dave Pybus - Bass (1998-2001)

Üye değişim kronolojisi

Albümleri

Stüdyo Albümleri
 Serenades (1993)
 The Silent Enigma (1995)
 Eternity (1996)
 Alternative 4 (1998)
 Judgement (1999)
 A Fine Day To Exit (2001)
 A Natural Disaster (2003)
 We're Here Because We're Here (2010)
 Weather Systems (2012)
 Distant Satellites (2014)

Tekli (Singles)

EPs
The Crestfallen (1992)
Pentecost III (1995)
Alternative Future (1998)

Konser Albümleri
 Untouchable (2012)
 Universal (2013)
 A Sort of Homecoming (2015)

Video Klipleri

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Anathema Resmi Sitesi
 Anathema Fan Sitesi

İngiliz heavy metal grupları
1990'da kurulan müzik grupları

Anathema (müzik grubu)


Nova Tebas es un municipio brasileño del estado de Paraná. En 2010 el Instituto Sangari, en el mapa de la violencia de 2010 del país, indica el municipio como el segundo más violento del Brasil.

Geografía
Posee un área de 545,693 km² representando 0,2738 % del estado, 0,0968 % de la región y 0,0064 % de todo el territorio brasileño. Se localiza a una latitud 24°26'16" sur y a una longitud 51°56'42" oeste, estando a una altitud de 650 m. Está localizada a 400 kilómetros de la capital, 120 de Guarapuava y 84 de Campo Mourão.

Demografía
Datos del Censo - 2000

Población total: 9.476
 Urbana: 3.164
 Rural: 6.312
 Hombres: 4.980
 Mujeres: 4.496
Índice de Desarrollo Humano (IDH-M): 0,689
 IDH-M Salario: 0,574
 IDH-M Longevidad: 0,728
 IDH-M Educación: 0,766
Población estimativa en 2007 8.317

Hidrografía
Los ríos principales son el río Muquilão que hace límite con las ciudades de Roncador y Iretama, el río Taquaruçu con la ciudad de Pitanga y el río Corumbataí que hace límite con las ciudades de Manoel Ribas, Arapuã y Jardim Alegre.

Referencias

Enlaces externos

 Confederación Nacional de Municipios

Localidades de Paraná

Nova Tebas