An Glyceria amurensis in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni N.S. Probatova. An Glyceria amurensis in nahilalakip ha genus nga Glyceria, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Glyceria

Glyceria amurensis


Ghost9 (고스트나인) est un boys band sud-coréen de K-pop formé en 2020 par Maroo Entertainment. Il est composé de sept membres : Shin, Son Jun-hyung, Choi Jun-seong, Lee Kang Sung, Prince, Lee Woo-jin et Lee Jin-woo.

Formation
Ghost9 débute en septembre 2020 avec neuf membres

Le 5 septembre 2021, Hwang Dong-jun et Lee Tae-seung quittent le groupe.

Membres
Actif
Son Jun-hyung (손준형)
Lee Shin (이신)
Lee Kang-sung (이강성)
Choi Jun-seong (최준성)
Prince (프린스)
Lee Woo-jin (이우진)
Lee Jin-woo (이진우)

Anciens
Hwang Dong-jun (황동준)
Lee Tae-seung (이태승)

Chronologie

Discographie

EP

Singles

Clips

Distinctions

Notes et références

Groupe de K-pop
Groupe sud-coréen de pop
Boys band sud-coréen
Groupe musical formé en 2020

Ghost9


Sindromul Usher este o afecțiune genetică ce presupune asocierea hipoacuziei neuro-senzoriale cu retinita pigmentară. Deși este considerat ca fiind o boală rară, sindromul Usher este cea mai frecventă afecțiune care asociază surditatea și orbirea, fiind caracterizată prin surdocecitate. Prin realizarea screening-ului problemelor de auz la nou-născuți a crescut rata de identificare timpurie a copiilor cu hipoacuzie. În trecut aceștia erau depistați la vârsta de 12-18 luni față de momentul actual când hipoacuzia poate fi depistată la vârste mai mici de 6 luni. Diagnosticul sindromului Usher însă este mult mai complicat întrucât acesta asociază și probleme de vedere care duc în timp la orbire, acestea fiind identificate la 5-10 ani după diagnosticul hipoacuziei și de multe ori chiar mai târziu, la vârsta adultă. Prin urmare, de fiecare dată când se depistează hipoacuzia la un copil, trebuie luat în calcul diagnosticul diferențial cu sindromul Usher, deoarece în cazul acestui sindrom problemele educaționale, de adaptare și de comunicare sunt mult mai mari, întrucât copilul va orbi la un moment dat după aceste sindrome.

Boli umane
Usher

Sindromul Usher


الوحدة المعجمية أو المُعجَمية أو المفردة المُجرَّدة  وحدة صرفية مجردة تحدد بها مجموعة الصيغ التي تتخذها كلمة.

مراجع

انظر أيضًا

 لغة | لفظة
 مسرد | مكنز | معجم

مصطلحات لغويات
وحدات كلماتية
وحدات لغوية

وحدة معجمية


Sicilya savunması, bir satranç açılışıdır.

Aşağıdaki hamlelerle başlar:

1.e4 c5

Sicilya savunması, usta seviyesinde 1.e4'e karşı en sık uygulanan savunma tarzıdır. Savunmanın özünde siyahın değişimden sonra açılan C dikeyine yaptığı baskı yatar. Bu asimetrik pozisyon oldukça karmaşık pozisyonların oluşmasına neden olur. Genelde beyaz şah kanadında doğru saldırıya geçerken siyah da vezir kanadında karşı oyun arar. Sicilya savunmasında genel olarak, siyah oyun ortasındaki problemleri atlatırsa oyun sonunda avantajlıdır görüşü hakimdir.

Dragon varyantı

Sicilya savunmasında siyahın uygulayableceği çeşitli yerleşimlerden biri dragon (ejder) varyasyonudur.

Dragon varyasyonuna şu hamlelerle erişilir:

1.e4 c5
2.Af3 d6
3.d4 cxd4
4.Axd4 Af6
5.Ac3 g6
6 -- Bg7

Açılışın dragon olarak nitelenmesinin sebebi siyahın piyonlarının dizilişinin c6 karesindeki at ile beraber bir Çin ejderhasını andırmasıdır. Bu isimle adlandırılmasının bir nedeni de ters yönlere rok yapan taraflar arasında çok şiddetli bir oyun ortası savaşına neden olması olabilir. Özellikle Yugoslav saldırısı varyasyonunda iki tarafın da piyonları şahlara doğru amansızca sürülür (piyon fırtınası).

Najdorf varyantı

Sicilya savunmasının yaygın devam yollarından biri de Najdorf Varyantıdır:

1.e4 c5
2.Af3 d6
3.d4 cxd4
4.Axd4 Af6
5.Ac3 a6

Ana Varyant
6.Fg5 e6
7.f4 Fe7

Satranç açılışları
Satrançta 16. yüzyıl

Sicilya savunması


Klubbhus er en dansk dokumentarfilm fra 2010, der er instrueret af Sofie Tønsberg.

Handling
Et hypermusikalsk særlinge-kollektiv fra Sverige, Norge og Danmark ifører sig identiske briller, sorte slips og borgerskabets diskrete charme. De bliver budt ind i en fin spisestue til en slags ceremoniel sammenkomst. Herfra er alle narrative og musikalske regler stukket skråt op. Sekten folder sig ud bevæbnet med jazzens og rockens basisinstrumenter foruden rød saft, krystalservice, glaskugler og franskbrød. Lyden af tørre krummer og vandladning på dasset indgår på lige fod med lead-sangerinden Qarin Wikströms vokal, der i sig selv er et krystalinstrument; det fremstår skarpt eller skrøbeligt alt efter lysindfaldet. Genremæssigt blander gruppen lystigt twang-guitarens grove charme med jazzet intimitet og ambient'ens lydstriber. Instruktøren Sofie Tønsberg oversætter gruppens koncentrerede samhørighed i en vekslen mellem ultranærbilleder og en visuel rundrejse i bourgeoisiets andedam.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2010

Dokumentarfilm fra Danmark

Klubbhus


Þormóðr Trefilsson (Thormodh) fue un escaldo de Islandia del siglo XI. No existen datos sobre vida a excepción de cinco estrofas de un poema llamado Hrafnsmál («La canción del cuervo») que han sobrevivido en algunos capítulos de la saga Eyrbyggja.

Las composiciones datan entre 1010 y la muerte de Snorri Þorgrímsson en 1031, evocan las batallas ganadas por Snorri, el héroe de la saga, y los enemigos muertos que alimentaron al cuervo, ave carroñera pero también símbolo del paganismo nórdico.

Referencias

Enlaces externos
 La obra de Þormóðr en nórdico antiguo.

Poetas de Islandia
Poetas del siglo XI
Escaldos vikingos
Saga Eyrbyggja
Vikingos de Islandia
Islandeses del siglo XI

Þormóðr Trefilsson


Alfa Group Consortium () is Russian international privately owned investment groups, with interests in oil and gas, commercial and investment banking, asset management, insurance, retail trade, telecommunications, water utilities and special situation investments.

The group was founded in 1989 as Alfa-Eco by Israeli-Russian businessman Mikhail Fridman together with US/(former USSR) businessman Anatoly Potik.  Alfa Eco was formed as a joint venture by Anatoly Potik's company ADP Trading (20% stake) and Mikhail Fridman's company Alfa-Foto (80% stake) Russian Ministry of Finance TIN Number 7728112961.  Later German Khan, Alexei Kuzmichov, Alexander Kushev, and several other partners joined.

As a holding company, in the financial year ending December 2010 Alfa Group had total assets of US$59,900 million, total equity of US$21,790 million and profit for the financial year of US$2,810 million. Return on shareholders' equity were recorded at 13.4%.

In April 2012, Altimo sold its entire 25.1% stake in MegaFon to a private investor and to MegaFon for US $5.2 bln.

Ownership structure and joint ventures
Its central holding company is located in Gibraltar and under the direction of Franz Wolf, the son of Markus Wolf.
Alfa Group has ownership stakes in the following companies and joint ventures:
 ABH Holdings S.A. — a private investment holding company headquartered in Luxembourg with investments in banking groups across the CIS and Europe, which includes:
 ABH Financial Limited, operates mainly through Alfa-Bank (Russia) — wholly owned commercial and investment bank and one of Russia's largest, private banks,
 Alfa-Bank (Ukraine), one of the ten largest Ukrainian banks,
 Amsterdam Trade Bank in the Netherlands — a subsidiary of Alfa-Bank (Russia),
 Alfa-Bank (Belarus),
 Alfa-Bank (Kazakhstan),
 Alfa Capital Markets, а financial subsidiary in Cyprus.
 AlfaStrakhovanie Group, one of the largest Russian insurers with a diversified portfolio of comprehensive business and retail insurance products.
 X5 Retail Group, the largest food retail operator in Russia in terms of sales. Operates Pyaterochka, one of the largest discount grocery retailers in Russia in terms of sales, Perekrestok, which runs a leading chain of supermarkets in Russia, and Karusel, one of the largest hypermarket chains in Russia. Listed on London Stock Exchange under the symbol FIVE. Alfa Group owns 47.86% of the company, 19.85% stake belongs to the founders of Pyaterochka.
 TNK-BP, one of the top ten privately owned oil companies in the world in terms of crude oil production. The company was formed in 2003 as a result of the merger of BP's Russian oil and gas assets and the oil and gas assets of Alfa Group, Access Industries and Renova Group (AAR). BP and AAR each own 50% of TNK-BP. In 2013, the company was acquired by Rosneft, with Alfa Group's cut almost fourteen billion.
 VimpelCom, one of the world's largest groups of integrated telecommunications services operators. Listed on the New York Stock Exchange under the symbol VIP. Alfa through Altimo owns 24.998%, Norwegian telco Telenor owns 25.007% of shares, and 29.626% stake is owned by Weather Investments of Sawiris family.
 Turkcell, Turkey's largest mobile operator. Alfa Group controls 13.22% stake in the company with Swedish telco TeliaSonera.
 Rosvodokanal Group, a leading private operator of water utilities in Russia and CIS.
 A1 Group, former Alfa-Eco, wholly owned special situations investment company.
LetterOne Group, an investment vehicle specialising in energy, technology and private equity.
 Alfa Capital Management, an asset management company, which serves Russian as well as international institutional and private clients.
 IDS Borjomi International, the manufacturer of naturally carbonated mineral water from springs in the Borjomi Gorge of central Georgia.

There are a number of current disputes regarding Alfa's ownership of various stakes in telecoms companies.

Alfa Group is notably involved in a commercial dispute with Norwegian mobile phone company Telenor over the control of Russian company Vimpelcom

Legal disputes
Over 10 years, Alfa Group has found itself in legal battle with business partners from Canada (NoreX), Great Britain (BP), Sweden (TeliaSonera), Norway (Telenor), Turkey and Indonesia. Federal Reserve executive Paul Volcker has accused Alfa Group of violation of the UN sanctions against Iraq during Saddam Hussein's regime, and for pressure exercised against KPMG during their spring 2005 investigation of a Bermuda registered, Russian telecom company, Ipoc International. To counter the Bermuda government supported audit by KPMG of Ipoc International, Alfa Group hired Diligence, founded by Richard Burt and Lord Powell of Bayswater with Diligence Europe headed by Michael Howard. Diligence began its Project Yucca to infiltrate KPMG. The Bermuda government accused Diligence of impersonating secret service personnel to obtain KPMG information about KPMG's audit of IPOC International Growth Fund Ltd. The Bermuda government accused Alfa Group's Ipoc International of money laundering. Alfa Group stated that Diligence was not hired by Alfa Group but by BGR which was founded by Haley Barbour. BGR had worked for Alfa Group's telecom Altimo. Project Yucca ended on October 18, 2005, when KPMG received papers from Project Yucca. During Project Yucca, the shareholders of Diligence were CEO Nick Day who was a former British agent, Chairman of Diligence Richard Burt who was a former United States ambassador to Germany under Reagan, the Exxel Group which is a Buenos Aires private equity firm, and Edward Mathias from Carlyle Group which is a private equity company from Washington, D.C.

Dispute with NoreX and BP
Alfa Group's legal disputes with BP date back to 1991, when the Canadian oil company Norex represented a newly formed, Russian-Canadian joint venture in Siberia's oil industry, operating the marginal Chernogor oil-fields close to Khanty-Mansijsk. With the Russian company Chernogorneft, the Canadian company entered into a 60% ownership in the joint-venture Yugraneft. Later on, NoreX increased their stake to 97,64%, and in September 1998 Chernogorneft was filed with bankruptcy by the Tyumen Oil Company (TNK). The arbitration court of Khanty-Mansinsk proclaimed for Chernegorneft a new chief executive officer, with a background from Alfa Group. The main owner of Chernogorneft was BP, via their holding company Sidanko.

TNK gained control over 60% of Chernogorneft's debts, and the debt of US$35 million held by EBRD was reduced to US$9 million by Khanty-Mansijsk arbitration court on 30 July 1999. Thereby, TNK controlled 60% of the debt claims, and according to NoreX the Alfa Group took over Chernogorneft's oil sales below market prices. Resulting in a forced sell-out of the company, Sidanko (BP) was rejected from taking part in auctions, and remaining bidders were legally restrained from offering more than US$200 million for Chernegorneft - a mere fifth of its assumed value. On 26 November 1999, TNK took over all of Chernorogneft for  US$172 million.

Letters of protest from prime minister Tony Blair to president Vladimir Putin helped little, the legally BP-owned company was forcibly sold to TNK below market price. TNK also got approval from the Khanty-Mansijsk arbitration court to take over Chernogorneft's stakes in two joint ventures, in spite of protests from venture partners Norex and Occidental Petroleum. BP fought on for years to retrieve its rightful ownership in Chernogorneft, and in August 2001 this got its first legal approval.

In 2000, according to NoreX, TNK started to undermine Yugraneft's oil transports through the national semi-monopolistic pipeline system Transneft. On 11 April and 26 June 2001, TNK again got two legal victories in the Khanty-Mansijsk arbitration court, first through a reversal of earlier regulation regarding Chernogorneft's stock capital in the joint-venture, and thereafter through a nullification of the voting powers in 497,142 out of the 600,000 shares held by NoreX. At an extraordinary annual assembly of Yugraneft on 28 June, NoreX' candidate for the CEO position was elected, but the day after TNK's security executive and 20 heavily armed guards appeared at the Yugraneft office with a false annual assembly protocol, installing Mr. A. Berman as CEO of Yugraneft. In June 2001, Yugraneft's owner Alex Rotzang contended that two British Virgin Islands shell companies Quenon investments limited and Shapburg limited which are closely associated with Mikhail Fridman and Alfa Group illegally gained control of Yugraneft through an armed seizure of Yugraneft's offices. In 1998, both Quenon and Shapburg formed the Luxembourg based Compagnie Financiere pour l'Atlantique du Nord which changed its name to Gaumur Holding in March 2000 and was entirely controlled by the Baugur Group of Iceland. Both Shapburg limited and the Gibraltar based AB Holdings limited, which is owned by Mikhail Fridman, co-founded the Alfa Bank subsidiary Alfa finance holdings SA based in Luxembourg. In March 2000, Alfa finance holdings SA succeeded AB Holdings limited as the parent holding of Alfa Bank Group. Norex' demands for investigation and nullification remained fruitless. Norex brought the case before a U.S. Federal court in New York in February 2002, demanding US$1.5 bn in redemption from TNK and Alfa Group.

The year after, BP and Alfa Group merged all their oil and gas interests into a 50/50 joint venture, in spite of BP's legal and financial losses in the Yugraneft disputes since 1999. The new venture controlled both Sidanko og TNK from 11 February 2003. The merger implied that NoreX' stake of 97% in Yugraneft come under control of Alfa Group and BP. NoreX, thereby, saw their possessions dwindle and transferred partly to BP, and appealed for copies of BP documents before a US court. Jones Day represented its client Alfa-Access-Renova (AAR) of Len Blavatnik, Mikhail Fridman, and Viktor Vekselberg in United States court. In 2004 the U.S. Supreme Court sustained Norex' right to appeal, but at a lower level the legal dispute went on for years, with only gradual victories for NoreX.

For a summary of the battle of control over TNK, BP, see: TNK-BP.

Dispute with Telenor
Alfa started investing in VimpelCom in summer, 2001. The power-broking between Alfa group and Telenor in VimpelCom started 2004, when Alfa proposed that VimpelCom acquire a larger share in Ukrainian RadioSystems (URS), a small GSM operator in Ukraine operating under the brand «WellCom». Telenor found the price of US$132 million far too high, after the Russian telco Golden Telecom had declined acquiring URS at a far lower price. In October 2004, a minor shareholder of VimpelCom lodged three lawsuits against Telenor in the provincial city of Krasnoyarsk in Siberia, with claims that the VimpelCom shareholder agreement be cancelled, and the URS shares be acquired.

In May 2005, the Alfa Group filed a lawsuit against Telenor, via Alfa's daughter company Eco Telecom Ltd, contesting the declination of Telenor's three VimpelCom board members to approve the URS acquisition. Eco Telecom especially contested Telenor's vetoing power in the VimpelCom shareholder agreement. After the trial, Alfa Group declined during four years to take part in the board of managers meetings in Ukrainian Kyivstar, thereby blocking the normal procedures of annual assemblies, approval of accounts, and payments of dividends. In 2008 Telenor achieved several legal approvals in the U.S. Federal Court of Appeal in New York, and in 2009 the Alfa Group submitted to the rulings and took up normal shareholder activity in Kyivstar. In Russian VimpelCom, however, the Alfa Group geared up its legal battle with Telenor by nominating more directors than Alfa's capital share implied. In January 2007, a court of appeal in Geneva, Switzerland ruled that Alfa Group had violated the shareholder agreement of VimpelCom.

In November 2005, VimpelCom acquired 100% of URS, after having got approval from VimpelComs annual assembly. Thereby, the Alfa Group owns shares in both URS (Beeline Ukraina) via VimpelCom, and in Golden Telecom which operates in both Russia and Ukraine, and in Ukraine's major mobile operator Kyivstar GSM, and in Turkish Turkcell which owns a stake in the Ukrainian mobile operator Astelit. Telenor and Alfa disagree over the latter's ownership in three of Kyivstar's competitors in the Ukrainian market.

In 2004, Alfa Group's daughter company «Storm» filed a number of lawsuits against Telenor, to nullify a number of provisions in the Kyivstar charter and shareholder agreement. Alfa Group especially wanted to nullify an arbitration case that Telenor had lodged in New York, but was rejected. Alfa reacted to their legal loss by boycotting all normal shareholder activity in Kyivstar, for four years from 2004, effectively blocking the business of annual assemblies, and avoiding the consolidation and ratification of Kyivstar's annual accounts. No dividends were paid after 2003. In February 2006, Telenor took the issue to a U.S Federal court in New York. On 16 December 2008, Alfa Group resumed normal shareholder activities, joined in the election of a new board of directors, and agreed to pay accumulated dividends. On 11 March 2009, the Federal district court in New York ruled for the second time that Alfa companies Altimo, Storm, Alpren and Hardlake had revealed contempt for the court by not depositing their Kyivstar shares in the United States. Alfa Group was convicted to daily penalties of US$100,000 from 12 March, and a further 100,000 daily if not either Alfa's shares in Kyivstar be sold, or ownership in competing business be reduced to a maximum 5%. NeOn 28 April 2009, the New York court ruled that Alfa Group had submitted to the legal rulings. Judge Gerard E. Lynch established that Alfa Group had reduced their ownership in competing mobile operations in Ukraine.

Farimex vs. Telenor
In 2009 a small, Russian-owned company, Farimex Ltd, wholly owned by a Dimitrij Fridman, lodged a claim of US$5.7 bn from Telenor in compensation for Telenor's refusal to approve VimpelCom's acquisition of URS and market entry in Ukraine. Courts in Khanty-Mansiysk and Omsk have approved Farimex' claims and arrested Telenor's US$1,8 bn worth shares in VimpelCom in March 2009, but Telenor refuses to accept the legal premises and appeals the verdicts to the regional court of Tyumen, which is the last court of appeal before the federal level in Moscow.

Telenor Executive vice president Jan Edvard Thygesen has repeatedly said that a swap of shares in VimpelCom and Kyivstar between Telenor and Alfa Group is an option, but hard to achieve in practice.

When Minister of Foreign Affairs Jonas Gahr Støre visited his Russian counterpart Sergej Lavrov in Moscow on 24 March 2009, the strife between Alfa and Telenor was elevated to become the prime issue. Still, Telenor was presented by a claim from the Russian bailiff of US$1.7 bn, on 3 April, via a Norwegian district bailiff. Three days later, Telenor asked the federal arbitration court in Moscow to sustain this action until the Tyumen court had negotiated the substantial issue.

The case between Farimex and Telenor has aroused widespread, international concern. Roland Nash, Chief of research at Renaissance Capital viewed the case as a test to the credibility of Russia's legal system and openness to foreign investment. Russia analyst Christopher Granville views the Farimex vs. Telenor case as even more serious to Russia's credibility than earlier legal battles. And judge Gerard E. Lynch, presiding in the New York appeal cases lodged by Telenor over Kyivstar, has criticized Alfa Group's utilisation of remote courts in Western Siberia.

Agreement
In early October 2009, it became evident that Altimo (Alfa) and Telenor had for some time conducted negotiations for a solution to their conflicts. On 5 October, it was communicated that written agreement had been reached, to establish a joint holding company for VimpelCom and Kyivstar, named VimpelCom Ltd. The agreement says that the two main owners establish VimpelCom Ltd in Amsterdam and list it at the New York Stock Exchange. The holding company, and thereby VimpelCom and Kyivstar, will be owned 38,84% by Telenor and 38,46% by Altimo. The remaining stock capital, minimum 20%, is to remain free floating at any given time. The two main owners will have three board members each, and let the remaining owners appoint another three members of the Board of directors. That board of nine will appoint the holding company's CEO after an independent, international recruitment process. The agreement depends on all legal disputed concerning VimpelCom and Kyivstar to vanish, and it depends on the Russian Federation to allow Telenor to increase its ownership in VimpelCom.

Dispute with TeliaSonera
Alfa Group and Swedish-Finnish TeliaSonera jointly own the Turkish mobile operator Turkcell.

In Turkey, TeliaSonera has acquired 47% of the shares in Turkcell Holding, which controlled 51% of Turkcell. Telia's partner was the Turkish company Cukurova. TeliaSonera and Cukurova agreed on a binding shareholders' agreement in 2005, depriving Cukurova from the right to sell Turkcell shares without the prior consent of TeliaSonera, and with the latter company's right of first priority to buy eventual shares from Cukurova. However, Cukurova sold their shares to Alfa Group that same year. Through this US$3.5 bn purchase, Alfa Group exercised control of Turkcell's board of directors already from First quarter, 2006. In January 2007, a court of appeal in Geneva, Switzerland, ruled that Cukurova had violate the shareholder's agreement by selling their shares on to the Alfa Group. The court demanded Cukurova to see to it that the shares be transferred back and re-sold to TeliaSonera. A court of appeal in Vienna, Austria confirmed this ruling on 7 March 2008, and repeated the demand to enter into negotiations with Alfa Group over at transfer of the shares, but with no practical results. On 7 August 2009 the International Chamber of Commerce issued an award stating that Cukurova must deliver all the remaining shares in Turkcell Holding to TeliaSonera.

Links to the Icelandic financial crisis

Alfa-Bank has a Luxembourg-registered subsidiary Alfa Finance Holdings. The company's document trail shows that Shapburg Limited was a shareholder of Alfa Finance Holdings. Shapburg Limited is an anonymous Luxembourg-registered company which has been suspected of controlling important Icelandic companies. The finding was reported in 2005.

See also

 Interros
 Renova Group
 Sistema
 Severstal

Notes

References

External links
  Alfa Group official website

Investment companies of Russia
Companies based in Moscow
Privately held companies of Russia
Conglomerate companies of Russia
Companies established in 1989
Mikhail Fridman

Alfa Group


Djævelens lærling er arbejdstitlen på en filmatisering af første bog i Kenneth Bøgh Andersens fantasy-bogserie, Den Store Djævlekrig, under udvikling som spillefilm af det norske filmselskab Maipo Film med støtte fra flere forskellige lande. Det er ikke kendt endnu, om filmen vil laves som live action eller animation.

Det er historien om den artige dreng Filip Engell, som dør og ved en fejltagelse ender i Helvede, hvor han skal være lærling og arving til en dødssyg Djævel. Djævelen opdager med det samme, at han har fat i den forkerte dreng, men uden tid til at gøre om, begynder han Filips oplæring i ondskab, hvilket er nemmere sagt end gjort. Han får venner og forelsker sig i den nye, sælsomme verden, men med tiden får han færden af et ondsindet komplot mod Lucifers sorte trone.

Historien er som sagt første bind af en hel serie på seks bøger. I dem behandler Andersen flere store temaer, som godhed og ondskab, og hvorfor begge er nødvendige, døden og livet, dødssynder, troen og det ikke at tro, den frie vilje, m.m., og baserer næsten samtlige steder og personer på figurerer fra Bibelen og forskellige mytologier og trosretninger, samt verdenshistorien, men giver dem en ekstra drejning. Det er en både tankevækkende, komisk og mørk skildring af efterlivet.

Udvikling
Filmrettighederne til Djævelens lærling blev første gang købt i 2012 af det danske filmselskab Nimbus Film, samtidig med at de anskaffede rettighederne til en anden af Andersens bogserier, Antboy. Da Nimbus indså, at budgettet for en live action-udgave ville være for stort hvis den skulle produceres i Danmark, ændrede Nimbus kurs og forsøgte at udvikle projektet som en animationsfilm. Torleif Hoppe blev hyret af Nimbus som manuskriptforfatter, og med finansiel støtte fra Det Danske Filminstitut hyrede Nimbus koncept-tegner og kunstner Peter Dodd og den amerikanske grafiske designer Cameron Davis til at udvikle et visuelt koncept for filmen. Sammen, med hjælp fra nogle inspirerende kunstværker som springbræt, udviklede de to en mere cartoony udgave af Andersens Helvede. Fordi filmprojektet stadig viste sig at være for dyrt at producere i Danmark, og fordi Nimbus ønskede at ændre for meget ved historien af denne samme grund, valgte Andersen at tage filmrettighederne tilbage.

Den 15. april 2019 offentliggjorde Andersen i et engelsk interview med ManyBooks.net, i forbindelse med udgivelsen af den engelske ud gave af Den forkerte død, at han havde solgt filmrettighederne til Djævelens lærling til et stort norsk filmselskab, Maipo Film, og udtalte, at projektet involverer adskillige lande, og at han krydser fingre for, at det lykkes.

Referencer

Film baseret på bøger
Fantasyfilm

Djævelens lærling (film)


Antoine Charles Sébastien Olivesi, né à Bastia le , et mort à Nans-les-Pins le , est un historien français.

Biographie
Antoine Olivesi est le fils d'Ange Toussaint Olivesi, officier de carrière puis commis du Trésor, militant SFIO, tendance de la gauche révolutionnaire. Antoine commence ses études à Bonifacio et les poursuit à partir de 1931 à l'école primaire des chartreux à Marseille où ses parents se sont installés. Il est ensuite élève au lycée Saint-Charles où, en classe de philosophie, il a comme professeur d'histoire Robert Jardillier.

Agrégé d'histoire en 1948, il est d'abord professeur au lycée d'Hyères de 1948 à 1950, puis au lycée Thiers à Marseille de 1950 à 1961. À partir de 1957 il est également chargé d'un enseignement de l'histoire romaine à la faculté d'Aix-en-Provence sous l'autorité de Jean-Rémy Palanque. Il est docteur ès-lettre en 1962.

Il est élu le  à l'Académie de Marseille au fauteuil .

Publications
 .
 .
 .

 Antoine Olivesi et André Nouschi, La France de 1848 à 1914, Collection Fac Nathan, Fernand Nathan 1970 (pas de n° ISBN)

Notes et références

Liens externes

Historien français du XXe siècle
Historien de la Provence
Membre de l'Académie de Marseille
Naissance en novembre 1924
Naissance à Bastia
Décès en février 2009
Décès à Nans-les-Pins
Décès à 84 ans
Enseignant à l'université de Provence

Antoine Olivesi


Sjónhimnulos er fágætur augnkvilli þar sem sjónhimna losnar frá æðahimnu. Orsakast oftast af hrörnunarbreytingum í auga.
Leiddi áður fyrr til blindu en með meðferðum sem voru þróaðar á 20. öld (einkanlega í Rússlandi) má nú fyrirbyggja að kvillin leiði til blindu.

Við meðferð eru leisigeislar eða frysting notuð til að loka rifu á sjónhimnunni, eða festa himnurnar saman.

Sjónhimnulos


Charles-Philippe Place (* 14. Februar 1814 in Paris; † 5. März 1893 in Rennes) war ein französischer Bischof und Kardinal der Römischen Kirche.

Leben
Place besuchte, ehe er die Laufbahn innerhalb der Kirche einschlug, zunächst die Universität Paris, an der er Rechtswissenschaften studierte. Danach war er einige Jahre in Paris als Rechtsanwalt tätig. 1847 ging er nach Rom, wo er bis 1850 am Collegio Romano Kirchenrecht und Theologie studierte. Im Alter von 36 Jahren empfing Place am 30. März 1850 in Rom die Priesterweihe.

Zunächst wurde Place unter Bischof Félix Dupanloup Generalvikar im Bistum Orléans. Auch wurde er zum Rektor des Priesterseminars von Orléans ernannt, dem später die Leitung des Seminars in Paris folgte. 1863 bis 1866 fungierte er als französischer Delegierter an der Römischen Rota im Vatikan.

Am 22. Juni 1866 wurde Place zum Bischof von Marseille ernannt. Die Bischofsweihe spendete ihm am 22. August 1866 Papst Pius IX. persönlich; Mitkonsekratoren waren Giuseppe Cardoni, der Bischof von Loreto e Recanati, und Francesco Marinelli, Sakristan Seiner Heiligkeit. Auf dem Ersten Vatikanischen Konzil, das von 1869 bis 1870 tagte, zählte Bischof Place zu den Gegnern des Dogmas der Unfehlbarkeit des Papstes, was ihm von Seiten der konservativen Kräfte innerhalb der Kirche einigen Widerstand einbrachte. Am 15. Juli 1878 erhielt Place als Bischof das Erzbistum Rennes. In den folgenden zwei Jahren, bis zum 13. Februar 1880, sollte Place die Restaurierung und Modernisierung zahlreicher Kirchen in seinem Bistum anordnen, darunter die Kathedrale von Dol-de-Bretagne. Auch führte er eine jährliche Rente für Priester ein.

Im Konsistorium vom 7. Juni 1886 wurde Place von Papst Leo XIII. ins Kardinalskollegium aufgenommen. Der neue Kardinalpriester erhielt am 17. März 1887 die Titelkirche Santa Francesca Romana.

Place starb am 5. März 1893, im Alter von 79 Jahren, in Rennes, wo er auf dem dortigen Friedhof auch seine letzte Ruhestätte fand.

Auszeichnung
 Ritterkreuz der Ehrenlegion

Weblinks

Kardinal (19. Jahrhundert)
Erzbischof von Rennes
Bischof von Marseille
Römisch-katholischer Bischof (19. Jahrhundert)
Konzilsvater (Erstes Vatikanisches Konzil)
Mitglied der Ehrenlegion (Großkreuz)
Franzose
Geboren 1814
Gestorben 1893
Mann

Charles-Philippe Place


الخرايب هي إحدى القرى اللبنانية من قرى قضاء صيدا في محافظة الجنوب.

تقع الخرايب بين مدينتي صيدا وصور على الخط الساحلي وهي تابعة ادارياً لمحافظة لبنان الجنوبي، وتعلو عن سطح البحر حوالى 150م في أعلى نقطة فيها في منطقة ضهر العين.
يحدها من الشمال بلدة عدلون وكوثرية الرز، ويفصل بين البلدات نهر أبو الاسود الذي يشتد في الشتاء ويجف في الصيف. أما من الشرق فتحدها بلدتا أرزي والزرارية ومن الجنوب نهر الليطاني ومن الغرب البحر المتوسط. يضم نطاق الخرايب من الناحية الغربية مزارع عدة هي: السكنية وجمجيم وكفربدا والواسطة. المعلومات حول تاريخ الخرايب القديم والوسيط قليلة. إلاّ انه تبعاً لموقعها وللآثار التي وجدت فيها، كانت لها على الأرجح أهمية إستراتيجية، وقد سكنتها شعوب مختلفة تركت آثاراً تدل على ذلك.
عائلات البلدة:

تمتد مساحة الخرايب حوالى 10 كلم من الشرق إلى الغرب و7 كلم من الشمال إلى الجنوب، ويبلغ عدد سكانها حوالى 9 آلاف نسمة وهم موزعون على العائلات التالية: عكوش، دهيني، الدرّ، حمّود، فركوح، حايك، حماده، زين، بلال، عزالدين، خليل، طبل، حمدان، شومان، شرقاوي، سبيتي، خليفة، مروة، كجك، غازي، صغير، صعب، شور، حريبي، عراجة، وهبي، حجازي، الخليلي، جزيني، الاسعد، صالح، رحال، إسماعيل، الحاج، حيدر، هاني، اخضر، رعد، موسى، الفارس، حمدون، جواد، حوراني، نصرالله، الغول، الريس، الحاج محمد، العلي، احمد، حسين، كسيره، قاسم، ناصر

المراجع

مدن لبنان

الخرايب


فارس الحلو (15 أغسطس 1961 -)، ممثل سوري.

مشواره المهني
فارس الحلو مسيحي ولد في مشتى الحلو. تخرّج من المعهد العالي للفنون المسرحية في عام 1984 و تم تعينه كعضو نقابة الفنانين بدمشق في 30 يوليو 1984،
عام 2006 أسس ورشة البستان للثقافة والفنون وهي تجمع نقابي قانوني يهدف إلى تنشيط الحراك الثقافي ودعماً للسياحة الثقافية من خلال إقامة ملتقيات فنية في النحت والموسيقا والرسم والفنون الأخرى كالتصوير الضوئي ويرافق ذلك ورشات للأطفال لتعليمهم مبادئ فن النحت والرسم وتركيب الفسيفساء وطريقة تصوير الفيلم السينمائي..
له نشاط ملحوظ بشأن التأمين على حياة الفنيين والفنانين، وأنشطة فنية وثقافية متعددة.

حياته الأسرية
تزوج من الممثلة سلافة عويشق ولهما ابنتان.

موقفه من الثورة السورية
في مارس 2011 عند اندلاع الثورة السورية أعلن وقوفه مع الثوار وخرج مع صفوف المتظاهرين ليفرج عنه لاحقا. سافر بعدها إلى فرنسا بعد تهديدات ومضايقات طالته من النظام
وفي العام 2014، أصدرت محكمة القضاء المختص بدمشق مذكرة "مصادرة أملاك" بحق شخصيات حكومية ووزارية رسمية سابقة ومعارضين ومنشقين عن جيش النظام السوري ومنهم فارس الحلو

أعماله

تلفزيون
 (2015):Le Bureau des légendes
 (2015):وجوه وأماكن
 (2011):الحسن والحسين
 (2011): دليلة والزيبق
 (2011): كشف الأقنعة
 (2010): لعنة الطين
 (2010): تخت شرقي
 (2010): الزلزال
 (2009): آخر أيام الحب
 (2009): الحصرم الشامي ج3
 (2008): الحصرم الشامي ج2
 (2007): الحصرم الشامي ج1
 (2006): الوردة الأخيره
 (2006): حسيبة
 (2006): مدرسة الاستاذ بهجت
 (2003): عربيات
 (2002): زمان الوصل
 (2001): شام شريف
 (2001): أحلام لا تموت
 (2000): سيرة آل الجلالي
 (1999): آخر أيام التوت
 (1998): البحر أيوب
 (1998):الثريا
 (1998) : خان الحرير الجزء الثاني
 (1997): الفراري
 (1996): أحلام أبو الهنا
 (1996): صوت الفضاء الرنان
 (1994): نهاية رجل شجاع
 (1994): عيلة خمس نجوم
 (1992): سكان الريح

مسـرح
 (1992): سوبر ماركت داريو فو أيمن زيدان
 (1989): فضيحة في الميناء داريو فو أيمن زيدان
 (1988): سكان الكهف وليام سارويان فواز الساجر
 (1984): مغامرة رأس المملوك جابر سعدالله ونوس جواد الأسدي
 (1984): قصة موت معلن غابرييل غارثيا ماركيز مانويل جيجي

سـينما
 (2021): حكاية ممثل خرج عن النص
 (2019): كوميدي في مأساة سورية
 (2010): دمشق مع حبي
 (2008): التجلي الأخير لغيلان الدمشقي
 (2007): حكاية كل يوم
 (2005): علاقات عامة
 (2005): تحت السقف
 (2005): أحلام منتصف الظهيرة
 (2002): صندوق الدنيا
 (1997): نسيم الروح
 (1992): الليل

جوائز
 نال جائزة أفضل ممثل في مهرجان فالنسيا السينمائي الدولي 2007 (أوروبا) عن فيلم علاقات عامّة

روابط خارجية

المراجع

أشخاص على قيد الحياة
أشخاص من دمشق
أشخاص من محافظة طرطوس
كوميديون سوريون
مسيحيون سوريون
ممثلو تلفزيون سوريون
مواليد 1381 هـ
مواليد 1961
مواليد في مشتى الحلو

فارس الحلو


An Carex cordillerana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Saarela ngan B.A.Ford. An Carex cordillerana in nahilalakip ha genus nga Carex, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Carex

Carex cordillerana


El Partido Popular de Cantabria (PP de Cantabria) es la agrupación territorial del Partido Popular en Cantabria. Tiene una ideología de centro reformista .La presidenta del partido es María José Sáenz de Buruaga y su secretaria es María José González Revuelta, elegidas ambas tras el XII Congreso del PP de Cantabria celebrado en marzo de 2017 y reelegidas en el XIII Congreso del PP de Cantabria celebrado en octubre de 2023; la organización juvenil del partido son las Nuevas Generaciones de Cantabria. Su presencia institucional está compuesta por 407 concejales, 15 diputados en el Parlamento de Cantabria, dos diputados en el Congreso de los Diputados y tres senadores en el Senado. Preside el Gobierno de Cantabria desde 2023.

Fue fundado en 1989 como sucesor de Alianza Popular. Ha ocupado la presidencia del Gobierno de Cantabria de 1991 a 1993 tras la integración de la UPCA, entre 1995 y 2003 con el apoyo del PRC, de 2011 a 2015 con mayoría absoluta, y tras las elecciones autonómicas de 2023 en minoría; siendo presidentes del ejecutivo Juan Hormaechea (1991-1993), José Joaquín Martínez Sieso (1995-2003), Ignacio Diego (2011-2015) y María José Sáenz de Buruaga (desde 2023).

Ideología

El Partido Popular de Cantabria al igual que el Partido Popular a nivel nacional, se define como un partido centro reformista de tendencia humanista cristiana, defensor de la democracia y el Estado de Derecho, así como de una economía de mercado; también tiene una vocación europea. En su Reglamento de Organización, aprobado en el XIII Congreso Autonómico del partido en marzo de 2017, se señalan una serie de ejes ideológicos fundamentales.

Historia

Periodo de Gobierno (2011-2015)
Tras las elecciones autonómicas de 2011 el PP de Cantabria se convirtió en la primera fuerza política de Cantabria por delante del PRC y del PSC-PSOE, obteniendo la mayoría absoluta en el Parlamento de Cantabria, convirtiéndose Ignacio Diego en presidente de la comunidad. Ese mismo año, en las elecciones generales del 20 de noviembre, el PP de Cantabria consiguió su mejor resultado de la historia, ya que por primera vez logró cuatro diputados de los cinco que se eligen en Cantabria, siendo cabeza de lista Ana Madrazo; en el Senado obtuvo tres representantes, siendo Gonzalo Piñeiro el más votado de toda la región. En estas elecciones generales ganó en todos los municipios de Cantabria salvo en el Valle de Villaverde (PRC) y en Tresviso (PSC-PSOE), es decir en 100 municipios de los 102 que tiene Cantabria.

Oposición (2015-2023)
Tras las Elecciones autonómicas de España de 2015, el Partido Popular volvió a ganar las elecciones con 13 diputados, pero un acuerdo entre el Partido Regionalista de Cantabria de Miguel Ángel Revilla, el Partido Socialista de Cantabria y Podemos, permitió al primero regresar a la presidencia del Gobierno de Cantabria con un ejecutivo bipartito del PRC y PSOE.

En las Elecciones autonómicas de 2019, tras la candidatura fallida de Ruth Beitia impuesta por la dirección nacional del Partido Popular de Pablo Casado, María José Sáenz de Buruaga consiguió 9 escaños en el Parlamento de Cantabria, con un 24,05% de los votos (mejorando considerablemente el 21,71% obtenido tan solo un mes antes por el Partido Popular en Cantabria en las Elecciones generales de España de abril de 2019). No obstante, Miguel Ángel Revilla pudo revalidar su gobierno de coalición PRC-PSOE, quedando el Partido Popular en la oposición.

Periodo de Gobierno (2023-Actualidad)
Tras las Elecciones autonómicas de España de 2003 el Partido Popular de Cantabria ganó las elecciones con 15 escaños en el Parlamento de Cantabria , por delante del PRC y del PSC-PSOE, que tras perder su mayoría parlamentaria, no pudieron revalidar su pacto de gobierno. De esta forma, María José Sáenz de Buruaga, se convirtió en la primera presidenta del Gobierno de Cantabria, tras ser investida el 3 de julio de 2023.

Funcionamiento interno

Presidencia Autonómica
El líder del Partido Popular de Cantabria es su Presidente Autonómico. Desde su fundación, han ostentado el cargo las siguientes personas:

 José Luis Vallines (1989 -1995).
 Gonzalo Piñeiro (1995-2002).
 José Joaquín Martínez Sieso (2002-2004).
 Ignacio Diego (2004-2017).
 María José Sáenz de Buruaga (2017-presente).

Representación institucional

Congreso de los Diputados
Tras la elecciones generales de 2023, en las que el Partido Popular obtuvo la victoria con un total de 137 diputados de los 350 que tiene el Congreso de los Diputados, el PP de Cantabria obtuvo dos de los cinco diputados que le corresponden a Cantabria. Los diputados son:

 Félix de las Cuevas
 Javier Noriega

Senado
Tras la elecciones generales de 2023, en las que el Partido Popular obtuvo la victoria con un total de 120 senadores de los 208 que se eligieron para el Senado, el PP de Cantabria obtuvo tres de los cuatro senadores elegidos en Cantabria; a estos tres senadores hay que sumar el senador designado por el Parlamento de Cantabria. Los senadores son:

 Iñigo Fernández (designado por el Parlamento de Cantabria)
 Elena Castillo
 Severiano Cuesta
 Juan Carlos García

Parlamento de Cantabria
Tras las elecciones autonómicas de 2023, el PP de Cantabria consiguió 15 diputados de un total de 39, convirtiéndolo en la primera fuerza del Parlamento de Cantabria, por delante del Partido Regionalista de Cantabria y del PSC-PSOE. El portavoz del grupo popular es Juan José Alonso Venero.

Ayuntamientos de Cantabria
Tras las elecciones municipales de 2023, el PP de Cantabria obtuvo 407 concejales. Además, 48 municipios son gobernados por el Partido Popular de Cantabria, 36 de ellos por mayoría absoluta.

Lista de alcaldes

Resultados electorales

Elecciones municipales

a Como Alianza Popular.

Elecciones autonómicas

a Como Coalición Popular.b Como Alianza Popular.

Elecciones generales

a Como Alianza Popular.b Como Coalición Democrática.c Como Alianza Popular-Partido Demócrata Popular.d Como Coalición Popular.

Véase también
 Política de Cantabria
 Elecciones de Cantabria
 Partido Popular

Notas

Referencias

Bibliografía

Enlaces externos
 Página web del Partido Popular de Cantabria

Partidos políticos de Cantabria
Cantabria

Partido Popular de Cantabria


The Atwood Gibson Writers' Trust Fiction Prize, formerly known as the Rogers Writers' Trust Fiction Prize, is a Canadian literary award presented by the Writers' Trust of Canada after an annual juried competition of works submitted by publishers. Alongside the Governor General's Award for English-language fiction and the Giller Prize, it is considered one of the three main awards for Canadian fiction in English. Its eligibility criteria allow for it to garland collections of short stories as well as novels; works that were originally written and published in French are also eligible for the award when they appear in English translation.

The award was first presented in 1997. It was renamed in January 2021, in order to honour the Canadian writers Margaret Atwood and Graeme Gibson. Concurrently with the renaming, the prize package was increased from $50,000 to $60,000, matching the amount currently presented by its sibling, the Hilary Weston Writers' Trust Prize for Nonfiction. The prize is sponsored by Jim Balsillie.

Nominees and recipients

References

External links
 Rogers Writers' Trust Fiction Prize, official website

Writers' Trust of Canada awards
Awards established in 1997
1997 establishments in Canada
Canadian fiction awards


Wolfram syndrome, also called DIDMOAD (diabetes insipidus, diabetes mellitus, optic atrophy, and deafness), is a rare autosomal-recessive genetic disorder that causes childhood-onset diabetes mellitus, optic atrophy, and deafness as well as various other possible disorders including neurodegeneration.

It was first described in four siblings in 1938 by Dr. Don J. Wolfram, M.D. The disease affects the central nervous system (especially the brainstem).

Causes
Wolfram syndrome was initially thought to be caused by mitochondrial dysfunction due to its symptoms and several reports of mitochondrial mutations. However, it has now been established that Wolfram syndrome is caused by endoplasmic reticulum dysfunction.

Two genetic forms have been described: Wolfram syndrome 1 (WFS1), and Wolfram syndrome 2 (WFS2).

WFS1
The WFS1 or wolframin gene  provides instructions for making the wolframin protein. The WFS1 gene is active in cells throughout the body, with strong activity in the heart, brain, lungs, inner ear, and pancreas. The pancreas provides enzymes that help digest food, and it also produces the hormone insulin. Insulin controls how much glucose (a type of sugar) is passed from the blood into cells for conversion to energy.

Within cells, wolframin is located in a structure called the endoplasmic reticulum. Among its many activities, the endoplasmic reticulum folds and modifies newly formed proteins so they have the correct 3-dimensional shape to function properly. The endoplasmic reticulum also helps transport proteins, fats, and other materials to specific sites within the cell or to the cell surface. The function of wolframin is unknown. Based on its location in the endoplasmic reticulum, however, it may play a role in protein folding or cellular transport. In the pancreas, wolframin may help fold a protein precursor of insulin (called proinsulin) into the mature hormone that controls blood glucose levels. Research findings also suggest that wolframin may help maintain the correct cellular level of charged calcium atoms (calcium ions) by controlling how much is stored in the endoplasmic reticulum. In the inner ear, wolframin may help maintain the proper levels of calcium ions or other charged particles that are essential for hearing.

More than 30 WFS1 mutations have been identified in individuals with a form of nonsyndromic deafness (hearing loss without related signs and symptoms affecting other parts of the body) called DFNA6. Individuals with DFNA6 deafness cannot hear low tones (low-frequency sounds), such as a tuba or the "m" in moon. DFNA6 hearing loss is unlike most forms of nonsyndromic deafness that affect high tones (high-frequency sounds), such as birds chirping, or all frequencies of sound. Most WFS1 mutations replace one of the protein building blocks (amino acids) used to make wolframin with an incorrect amino acid. One mutation deletes an amino acid from wolframin. WFS1 mutations probably alter the 3-dimensional shape of wolframin, which could affect its function. Because the function of wolframin is unknown, however, it is unclear how WFS1 mutations cause hearing loss. Some researchers suggest that altered wolframin disturbs the balance of charged particles in the inner ear, which interferes with the hearing process.

Other disorders - caused by mutations in the WFS1 gene

Mutations in the WFS1 gene cause Wolfram syndrome, which is also known by the acronym DIDMOAD. This syndrome is characterised by childhood-onset diabetes mellitus (DM), which results from the improper control of glucose due to the lack of insulin; a gradual loss of vision caused by optic atrophy (OA), in which the nerve that connects the eye to the brain wastes away; and deafness (D). This syndrome can sometimes cause diabetes insipidus (DI), a condition in which the kidneys cannot conserve water. Other complications that affect the bladder and nervous system may also occur.  Researchers have identified more than 100 WFS1 mutations that cause Wolfram syndrome. Some mutations delete or insert DNA from the WFS1 gene. As a result, little or no wolframin is present in cells. Other mutations replace one of the protein building blocks (amino acids) used to make wolframin with an incorrect amino acid. These mutations appear to reduce wolframin activity dramatically. Researchers suggest that the loss of wolframin disrupts the production of insulin, which leads to poor glucose control and diabetes mellitus. It is unclear how WFS1 mutations lead to other features of Wolfram syndrome.

WFS2

The dysfunction of the CISD2 gene can cause WFS2.

Diagnosis
Patients past medical history can help diagnosis as it may indicate symptoms such as having diabetes mellitus and then developing vision loss. Blood tests can assist with diagnosis as they determine systems within the body are being affected. MRI scans can also help diagnose and determine the level of damage to the brain and body system's.

Treatment
There is no known direct treatment. Current treatment efforts focus on managing the complications of Wolfram syndrome, such as diabetes mellitus and diabetes insipidus. However a number of symptoms can be managed to improve quality of life. These include: insulin for diabetes alongside other medications for this. Desmopressin to treat diabetes insipidus, antibiotics for UTI, hearing aids of cochlear implants for hearing loss and supportive aids for visual loss such as magnifying glasses. New treatment advances include research evaluating ER calcium stabilizers and repurposed drugs/small molecules to reduce ER stress and reduce apoptosis, thus slowing progression of Wolfram syndrome.

A three tiered approach toward the treatment of Wolfram syndrome includes stopping disease progression, protecting and regrowing remaining tissue, and replacing and repairing pathogenic genes.

Prognosis
The first symptom is typically diabetes mellitus, which is usually diagnosed around the age of 6. The next symptom to appear is often optic atrophy, the wasting of optic nerves, around the age of 11. The first signs of this are loss of colour vision and peripheral vision. The condition worsens over time, and people with optic atrophy are usually blind within 8 years of the first symptoms.  Life expectancy of people suffering from this syndrome is about 30 years.

Research

Recent advances in research have occurred toward establishing a treatment to slow progression of Wolfram syndrome.  The search for an ER calcium stabilizer and a molecular prosthetic is ongoing  Endoplasmic reticulum (ER) calcium levels are lower in patients with Wolfram syndrome, leading to cell dysfunction and death. Dantrolene sodium is currently under investigation to determine if it can delay the progression of Wolfram syndrome.

ER stress caused by the expression of mutant wolframin protein can ultimately result in cell death or apoptosis. Research is currently underway to evaluate several possible repurposed drugs and small molecules to reduce ER stress in Wolfram syndrome and slow progression of the disease.  Sodium valproate is currently under investigation to determine if it can slow the progression of Wolfram syndrome.

See also
 WFS1
 Chromosome 4 disorders
 Nonsyndromic deafness
 List of rare diseases

References

External links

 OMIM DIDMOAD search
 Genetics Home Reference WFS1

Mitochondrial diseases
Deafness
Rare diseases
Syndromes

Wolfram syndrome


Nicolae N. Bătrânu () a fost un pilot român de aviație, as al Aviației Române din cel de-al Doilea Război Mondial.

A absolvit Școala militară de ofițeri de aviație în 1939 și a fost înaintat la gradul de sublocotenent aviator pe 1 iulie 1939.

A fost înălțat la gradul de locotenent aviator pe data de 24 ianuarie 1942.

A ajuns ulterior la gradul de comandor de aviație. A fost arestat în iunie 1945, în urma unei înscenări, și a fost judecat ca membru al lotului cunoscut sub denumirea de "Organizația T".

Note

Nașteri în secolul al XX-lea
Decese în secolul al XX-lea
Ași ai aviației române din cel de-al Doilea Război Mondial
Persecutați de către organele de stat ale României comuniste

Nicolae Bătrânu


Pelagodoxeae, maleni tribus palmi, dio potporodice Arecoideae..,  Sastoji se od dva roda, jedan sa Nove Gvineje i drugi sa Markižanskog otočja i Vanuatua.

Rodovi
 Pelagodoxa Becc.
 Sommieria Becc., Nova Gvineja

Izvori

Vanjske poveznice

Arecoideae

Pelagodoxeae


Conservationist may refer to the following:
 A member of the conservation movement
 A scientist who works in the field of conservation biology
 A practitioner of conservation and restoration of cultural property
 The Conservationist, a 1974 novel by Nadine Gordimer

Conservationist


En mathématiques, l'espace de Teichmüller  d'une surface (réelle) topologique (ou différentielle) , est un espace qui paramétrise des structures complexes sur  à l'action des homéomorphismes isotopes à l'identité près. Les espaces Teichmüller portent le nom d'Oswald Teichmüller.

Chaque point d'un espace de Teichmüller  peut être considérée comme une classe d'isomorphismes de surfaces de Riemann "marquées", où un "marquage" est une classe d'isotopie d'homéomorphismes de  sur lui-même. Il peut être vu comme un espace de modules pour une structure hyperbolique marquée sur la surface, ce qui lui confère une topologie naturelle pour laquelle il est homéomorphe à une boule de dimension  pour une surface de genre  . De cette manière, l'espace de Teichmüller peut être considéré comme l'orbifold de revêtement universel de l'.

L'espace de Teichmüller a une structure de variété complexe canonique et plusieurs métriques naturelles. L'étude des caractéristiques géométriques de ces diverses structures est un champ de recherche actif.

Histoire
Les espaces de modules des surfaces de Riemann et des  apparentés ont été étudiés depuis les travaux de Bernhard Riemann (1826-1866), qui savait que  paramètres étaient nécessaires pour décrire les variations de structures complexes sur une surface de genre  . Les premières études de l'espace de Teichmüller, à la fin du  et au début du , étaient géométriques et fondées sur l'interprétation des surfaces de Riemann comme des surfaces hyperboliques. Parmi les principaux contributeurs figuraient Felix Klein, Henri Poincaré, Paul Koebe, Jakob Nielsen, Robert Fricke et Werner Fenchel.

La principale contribution de Teichmüller à l'étude des modules a été l'introduction d'applications quasi conforme au sujet. Elles permettent de donner beaucoup plus de profondeur à l'étude des espaces de modules en étendant leurs propriétés intrinsèques. Après la Seconde Guerre mondiale, le sujet a été développé davantage dans cette veine analytique, en particulier par Lars Ahlfors et Lipman Bers.

La branche d'étude géométrique de l'espace de Teichmüller a été relancée à la suite des travaux de William Thurston à la fin des années 1970, qui a introduit une compactification géométrique qu'il a utilisée dans son étude de la difféotopie d'une surface. D'autres objets plus combinatoires associés à ce groupe (en particulier la courbe complexe) ont également été liés à l'espace de Teichmüller, et c'est un sujet de recherche très actif en théorie géométrique des groupes.

Définitions

Espace de Teichmüller à partir de structures complexes
Soit  une surface lisse orientable (une variété différentielle de dimension 2). Informellement l'espace Teichmüller  de  est l'espace des structures surfaces de Riemann sur  à l'isotopie près.

Formellement, on dit que deux variétés complexes  sur  sont équivalentes s'il existe un difféomorphisme  tel que:

 f est holomorphe de X dans Y;
 f est isotope à l'identité de  (il y a un chemin continue  tel que  .

On définit alors  comme l'espace des classes d'équivalence des structures complexes sur  pour cette relation.

Une autre définition équivalente est la suivante :  est l'espace des paires  où  est une surface de Riemann et  un difféomorphisme, et deux paires  sont considérés comme équivalentes si  est isotope à un difféomorphisme holomorphe. Un tel couple est appelé surface de Riemann marquée ; le marquage étant le difféomeorphisme ; une autre définition de marquages est par systèmes de courbes.

Il existe deux exemples simples qui sont immédiatement calculés à partir du théorème d'uniformisation : il existe une structure complexe unique sur la sphère  (voir sphère de Riemann) et il y en a deux sur  (le plan complexe et le disque unité) et dans chaque cas le groupe des difféomorphismes positifs est contractile. Ainsi l'espace de Teichmüller de  est un point unique et celui de  contient exactement deux points.

Un autre exemple est l'anneau ouvert, pour lequel l'espace de Teichmüller est l'intervalle  (la structure complexe associée à  est la surface de Riemann ).

L'espace de Teichmüller du tore
L'exemple suivant est le tore  Dans ce cas, toute structure complexe peut être réalisée par une surface de Riemann de la forme  (une courbe elliptique complexe) pour un nombre complexe  où

est le demi-plan supérieur complexe. Alors on a une bijection :

et donc l'espace de Teichmüller de  est égal à

Si nous identifions  avec le plan euclidien, chaque point de l'espace de Teichmüller peut également être considéré comme une variété plate marquée sur  Ainsi l'espace de Teichmüller est en bijection avec l'ensemble des paires  où  est une surface plate et  est un difféomorphisme à isotopie près sur  .

Surfaces de type fini
Ce sont les surfaces pour lesquelles l'espace de Teichmüller est le plus souvent étudié, qui incluent les surfaces fermées. Une surface est de type fini si elle est difféomorphe à une surface compacte moins un ensemble fini. Si  est une surface fermée de genre  puis la surface obtenue en enlevant  points de  est généralement noté  et son espace Teichmüller

Espaces de Teichmüller et métriques hyperboliques
Toute surface orientable de type fini autre que celles ci-dessus admet une métrique riemannienne complète de courbure constante  . Pour une surface donnée de type fini, il existe une bijection entre de telles métriques et des structures complexes comme il résulte du théorème d'uniformisation. Ainsi si  l'espace Teichmüller  peut être réalisé comme l'ensemble des surfaces hyperboliques marquées de genre  avec  cuspides, c'est l'ensemble des paires  où  est une surface hyperbolique et  est un difféomorphisme, modulo la relation d'équivalence où  et  sont identifiés si  est isotope à une isométrie.

La topologie sur l'espace de Teichmüller
Dans tous les cas calculés ci-dessus, il existe une topologie évidente sur l'espace de Teichmüller. Dans le cas général, il existe de nombreuses façons naturelles de munir  d'une topologie. Une façon simple est via des métriques hyperboliques et des fonctions de longueur.

Si  est une courbe fermée sur  et  une surface hyperbolique marquée alors  est homotope à une unique géodésique fermée  au  (à paramétrage près). La valeur à  de la fonction de longueur associée à (la classe d'homotopie de)  est alors:

Soit  l'ensemble des courbes simples fermées sur . Alors l'application

est un plongement. L'espace  a la topologie du produit et  est doté de la topologie induite. Avec cette topologie  est homéomorphe à

En fait on peut obtenir un plongement avec  courbes,  et même . Dans les deux cas, on peut utiliser le plongement pour donner une preuve géométrique de l'homéomorphisme ci-dessus.

Espace de Teichmüller et structures conformes
Au lieu de structures complexes de métriques hyperboliques, on peut définir l'espace de Teichmüller en utilisant des structures conformes. En effet, les structures conformes sont les mêmes que les structures complexes en deux dimensions (réelles). De plus, le théorème d'uniformisation implique également que dans chaque classe conforme de métriques riemanniennes sur une surface, il existe une métrique unique de courbure constante.

Les espaces de Teichmüller comme espaces de représentation
Une autre interprétation de l'espace de Teichmüller est comme espace de représentation pour les groupes de surface. Si  est hyperbolique, de type fini et  le groupe fondamental de  alors l'espace de Teichmüller est en bijection naturelle avec l'ensemble des représentations injectives  à image discrète, à conjugaison près par un élément de , si  est compact ;:

L'application envoie une structure hyperbolique marquée  à la composition  où  est la monodromie de la structure hyperbolique et  est l'isomorphisme induit par .

Notez que cela réalise  comme un sous-ensemble fermé de  qui le dote d'une topologie. Cela peut être utilisé pour voir l'homéomorphisme  directement.

Cette interprétation de l'espace de Teichmüller est généralisée par la théorie supérieure de Teichmüller, où le groupe  est remplacé par un groupe de Lie semi-simple arbitraire.

Remarque catégorique
Toutes les définitions ci-dessus peuvent être faites dans la catégorie topologique au lieu de la catégorie des variétés différentiables, cela sans modifier les objets.

Espaces de Teichmüller de dimension infinie
Les surfaces qui ne sont pas de type fini admettent aussi des structures hyperboliques, paramétrables par des espaces de dimension infinie (homéomorphes à ). Un autre exemple d'espace de dimension infinie lié à la théorie de Teichmüller est l'espace de Teichmüller d'une stratification par des surfaces.

Théorie analytique

Application quasi-conforme
Une application quasi-conforme entre deux surfaces de Riemann est un homéomorphisme qui déforme la structure conforme de manière bornée sur la surface. Plus précisément, elle est différentiable presque partout et il existe une constante , appelée la dilatation, telle que

où  sont les dérivées en coordonnées conformes  et son conjugué .

Il existe des applications quasi-conformes dans chaque classe d'isotopie et donc une définition alternative pour l'espace de Teichmüller est la suivante. Fixer une surface de Riemann  difféomorphe à , et l'espace de Teichmüller est en bijection naturelle avec les surfaces marquées  où  est une application quasi-conforme, à la même relation d'équivalence près que ci-dessus.

Différentiels quadratiques et plongement de Bers

Avec la définition ci-dessus, si  il existe une application naturelle de l'espace de Teichmüller à l'espace de -solutions équivariantes de l'équation différentielle de Beltrami. Celles-ci donnent lieu, via la dérivée schwarzienne, à des  sur . L'espace de ceux-ci est un espace complexe de dimension complexe , et l'image de l'espace de Teichmüller est un ensemble ouvert. Cette application s'appelle le plongement de Bers.

Une différentielle quadratique sur  peut être représenté par une  conforme à .

Applications de Teichmüller
Le théorème de Teichmüller stipule qu'entre deux surfaces de Riemann marquées  et , il existe toujours une application quasi-conforme unique  dans la classe d'isotopie de  qui a une dilatation minimale. Cette carte est appelée l'application de Teichmüller.

Géométrie complexe
Le plongement de Bers muni  d'une structure complexe comme ouvert de

Métriques issues de la structure complexe
Puisque l'espace de Teichmüller est une variété complexe, il est muni une . L'espace de Teichmüller est hyperbolique au sens de Kobayashi et sa  coïncide avec la métrique de Teichmüller.

Le plongement de Bers réalise l'espace de Teichmüller comme un domaine d'holomorphie et par conséquent il peut également être muni d'une .

Métriques de Kähler sur l'espace de Teichmüller
La métrique de Weil-Petersson est de Kähler mais elle n'est pas complète.

Cheng et Yau ont montré qu'il existe une métrique complète unique de Kähler-Einstein sur l'espace de Teichmüller. Elle a une courbure scalaire négative constante.

Équivalence des métriques
À l'exception de la métrique non complète de Weil-Petersson, toutes les métriques sur l'espace de Teichmüller introduites ici sont  les unes par rapport aux autres.

Références

Notes et références

Bibliographie

  The last volume contains translations of several of Teichmüller's papers.

Articles connexes

Liens externes

Géométrie différentielle
Surface de Riemann
Pages avec des traductions non relues

Espace de Teichmüller


For Every Heart este albumul de debut al cântăreței ucrainene de origine tătară Jamala. Materialul conține doisprezece cântece aranjate și produse în compania muzicianului ucrainean Evgeny Filatov, iar versurile aparțin poetei Tatiana Skubashevska.

Conținut
Ediție Standard:
 "For Every Heart" — 3:39
 "One More Try" — 4:19
 "You Are Made of Love" — 3:58
 "It's Me, Jamala" — 3:19
 "Alas" — 4:41
 "In My Shoes" — 3:35
 "Without You" — 5:04
 "Sing It Out" — 3:46
 "Find Me" — 4:43
 "I See You Every Night" — 3:23
 "Pengereden" — 2:57
 "Smile" — 3:12
Cântece bonus:
 "History Repeating" — 3:14
 "Маменькин сынок" — 3:30
 "Верше, мій верше" — 3:24

Albume din 2011
Albume ucrainene

For Every Heart


Kıralan, Adana ilinin Karaisalı ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe
27 Temmuz 1942'de Karaisalı'ya bağlı Hacıkırı istasyonunda Kıralan adıyla bağımsız bir köy kuruldu. Kıralan, 2012 yılındaki yasa değişikliğinden sonra mahalle oldu.

Coğrafya
Adana il merkezine 68 km, Karaisalı ilçe merkezine 18 km uzaklıktadır.

Nüfus

Ayrıca bakınız
 Hacıkırı Tren İstasyonu
 Varda Köprüsü

Kaynakça

Karaisalı'nın mahalleleri

Kıralan, Karaisalı


بار ترك  أو (بهر ترك)، قرية صغيرة تقع أسفل هضبة بهر ترك تـتبع ناحية كوخرد ( بالفارسية: بخش كوخرد )من توابع مدينة بستك في محافظة هرمزگان في جنوب إيران. كلمة: (بـُهر) باللغة الفارسية: اَللارية تعني الهضبة، وكونها أن القرية تقع أسفل الهضبة سميت بذلك.

حدود قرية بار ترك
حدود قرية بار ترك من الشمال: جبل، ومن الجنوب هضبة (بهر ترك)، ومن الغرب قرية بارو ومن الشرق تنتهي بـقرية جارون في أقصى الشرق.

السكان
تسكن عائلة واحدة في شمال تپه (بُهر) أي هضبة (بهر)، وعدد من العوائل في أسفل هضبة بهر ترك، ويبلغ اجمالي عدد السكان بحدود 35  شخص كلهم من أهل السنة والجماعة وعلى المذهب الشافعي.

القرية بها مسجد واحد، وبركتان لحفظ مياه الأمطار، هذه القرية تقع على طريق قرية لاور شيخ من جهة الجنوب. على جانب الطريق يوجد (قبر) يسمى (قبر لُرهَ)، يقال أن هذا القبر لاحد أفراد المجوس قتل في إحدى المعارك في الأزمنة الغابرة ودفن في هذا الموقع.
  وفي هذا الصدد يقول شاعر كوخرد الكبير مُلاي أرباب هذه الأبيات ً :

مراجع

المصادر والمراجع
 الكوخردى، محمد، بن يوسف، (كُوخِرد حَاضِرَة اِسلامِيةَ عَلي ضِفافِ نَهر مِهران kookherd، an Islamic District on the bank of Mehran River) الطبعة الثالثة، دبي: سنة 1997 للميلاد.
 محمديان، كوخردي، محمد، " «به ياد كوخرد» "، ج1. چاپ أول، دبي: سال انتشار 2002 ميلادي.(فارسي)
 سلامى، بستكى، احمد.  (بستك در گذرگاه تاريخ)  ج2 چاپ أول، 1372 خورشيدى.
 عباسي، قلي، مصطفي،  «بستك وجهانگيريه»، چاپ أول، تهران : ناشر: شركت انتشارات جهان معاصر، سال 1372 خورشيدي.
 محمديان، كوخردى، محمد،  (شهرستان بستك وبخش كوخرد) ، ج1. چاپ أول، دبي: سال انتشار 2005 ميلادي.
 بالود، محمد.  (فرهنگ عامه در منطقه بستك)  ناشر همسايه، چاپ زيتون، انتشار سال 1384 خورشيدي.
 بنى عباسيان، بستكى، محمد اعظم،  « تاريخ جهانگيريه»  چاپ تهران، سال 1339 خورشيدى.
 بختيارى، سعيد، ،  « اتواطلس إيران » ، " مؤسسه جغرافيايى وكارتگرافى گيتا شناسى، بهار 1384 خورشيدى

انظر أيضاً
  كوخرد حاضرة إسلامية على ضفاف نهر مهران

وصلات خارجية
 الادارية لمحافظة هرمزگان
 الادارية لمحافظة هرمزگان (بلده كوخرد)

أماكن مأهولة في مقاطعة بستك
بلدة كوخرد
مدن إيران
مقاطعة لارستان

بار ترك


Pomologia Croatica je znanstveni i stručni časopis Hrvatskoga agronomskoga društva iz područja voćarstva. Pokriva područja poljoprivrede (agronomije) i biotehnologije.

Povijest
Izlazi od 1995. godine. Prvi je znanstveni časopis iz voćarstva u Hrvatskoj. Izlazi četiri puta godišnje. Osnovao ga je Ivo Miljković. Miljković je ujedno i prvim glavnim urednikom. Dužnost je obnašao do 2010. godine, a od sljedeće je godine glavni urednik časopisa bio Zlatko Čmelik. Glavni urednik 2017. godine je Krunoslav Dugalić.

U Pomologia Croatica izlaze znanstveni i stručni članci iz voćarstva, te svih područja u svezi s voćarstvom, zatim društvene vijesti, bilješke, kratka priopćenja i priloge iz voćarske prakse, prikaze knjiga i članaka iz domaće i strane literature. Objavljeni članci su na na hrvatskom i engleskom jeziku. Objavljuje se članke koji nisu objavljeni nigdje drugdje, niti su predani za objavljivanje u nekom drugom časopisu.

Radovi iz Agronomskog glasnika citirani su u sljedećim bazama podataka: CAB International, Biosis Previews, Agricola, Food Sci.& Tech.Abs. i Agris.

ISSN elektronskog izdanja je 1848-9028. ISSN tiskanog izdanja je ISSN 1330-6626.

Izvori

Vanjske poveznice
Časopisi Hrvatskoga agronomskog društva

Hrvatski stručni i znanstveni časopisi
Agronomija

Pomologia Croatica


In dieser Liste sind die Träger des Order of New Brunswick chronologisch aufgeführt.

2002
 Réal Boudreau
 Molly Lamb Bobak
 Nancy Grant
 Richard Bennett Hatfield
 Guy LeBlanc
 Harrison McCain
 Louis J. Robichaud
 Claude Roussel
 J. A. Stewart
 Schwester Hélène Aurèlie Roy

2003
 Mathieu Duguay, C.M.
 Clifton Furrow
 Claude Gauvin
 Kenneth Colin Irving, O.C.
 Ludmila Knezkova-Hussey
 G. Wallace F. McCain, O.C.
 Corinne Pichette

2004
 Paul E. Boucher
 Fred Cogswell
 Roland Maurice
 Frank McKenna
 Frederick F. Moar
 Matilda Murdoch
 Linna O'Hara
 Brenda Robertson
 Gérard Saint-Cyr

2005
 Gordon Fairweather
 William Gale
 Margaret LaBillois
 Roméo LeBlanc
 Antonine Maillet
 Mary Majka
 Daniel O'Brien
 Willie O'Ree
 Jeannette Pelletier
 David Adams Richards

2006
 Richard V. Gorham
 Joyce Hudson
 Audrey Ingalls
 Martin-J. Légère, O.C.
 John W. Meagher
 Arthur John Motyer
 Robert Pichette, D ès L (Doctor of Letters)
 Benedict E. Pothier, C.M., M.D., F.R.C.S.(C)
 Jean-Claude Savoie

2007
 Susan Butler
 Audrey Côté St-Onge
 Angelo DiCarlo
 Stephen Hart
 Mohan Iype
 Linda B. LeBlanc
 Viola Léger
 Bernard Lord
 Joseph Allan MacDonald
 George Piers

2008
 Marshall Button
 Bernard Imbeault
 James K. Irving
 George MacBeath
 Peter MacDonald
 Marguerite Maillet
 Dorothy Rosevear
 Fred Ross
 Eldred Savoie
 Marianna Stack

2009
 Frederick Beairsto
 Claudette Bradshaw
 Elphège Chiasson
 Thomas J. Condon
 Flora MacDonald Dell
 Shirley Downey
 Bertrand Johnson
 Clare Whelton-McCain
 John D. McLaughlin
 Wendy Nielsen

2010
 Dawn Arnold
 Wayne Brown
 Pamela Coates
 Reuben Cohen
 Evérard Daigle
 Gérard Haché
 Gerard Losier
 Susan Rickards
 Zoël Saulnier
 Ruth Stanley

2011
 Max Aitken, Lord Beaverbrook
 Marjorie (Mardi) Cockburn
 Patrick Darrah
 Robert Frenette
 Satya Paul Handa
 Jacques LaForge
 Gilmond Larocque
 Léo-Paul Pinet
 Jessica Ryan
 Donald Savoie

2012
 Calixte Duguay, C.M.
 Raymond Fraser
 Cindy Hewitt
 Arthur Irving, O.C.
 Audrey Lampert
 Raymond Lagacé
 Salem Masry, C.M.
 Philip Sexsmith
 Ann-Marie Tingley
 Ronald (Ron) Turcotte, C.M.

2013
 Joanna Bernard
 Édith Butler
 Alida Clément
 Eugène Durette
 Dana Hanson
 Jean Irving
 Freeman Patterson
 Gerry Pond
 Lionel Poitras
 Gordon Porter

2014
 Roger Augustine
 Wayne Curtis
 Lorraine Diotte
 Roxanne Fairweather
 Ivan Hicks
 Himanshu Kumar Mukherjee
 Guy A. Richard
 Cheryl Robertson
 Claude Snow
 Roch Voisine

2015
 Camille Normand Albert
 Schwester Arleen Brawley
 Gary Peter Gould
 Brent Hawkes
 Thaddeus Holownia
 Carol Loughrey
 Schwester Adèle Morin
 Réjean Thomas
 Marlene Unger
 Kevin Michael Vickers

2016
 Chef Kenneth Barlow
 John Barry
 Judith Chernin Budovitch
 Phil Comeau
 Gérard Friolet
 Abraham Gesner
 Nancy Hartling
 Deborah Lyons
 Jean-Guy Rioux
 Sheldon H. Rubin

2017
 Measha Brueggergosman
 Normand Caissie
 Susan Chalmers-Gauvin
 Erminie J. Cohen, C.M.
 Richard J. Currie, O.C.
 Raimo (Ray) Kokkonen, C.D.
 Donat Lacroix
 Michael Perley
 Léopold Thériault
 Jacqueline Webster

2018
 Judy Astle
 Charles Bernard
 Roberta Dugas
 Louise Imbeault
 Gaetan Lanteigne
 Walter John Learning
 James Lockyer, C.D.
 Rebecca "Becca" Schofield (posthum)
 Ed und Eke van Oorschot
 Eileen Wallace

2019
 Patricia Bernard
 Héliodore Côté
 Michel Doucet
 Léo Johnson
 Lois Scott
 Robyn Tingley
 Abraham Beverley Walker (posthum)
 James "Jim" Wilson
 Claire Wilt
 John Wood

Weblinks
 Ordensträger

!
Kanada

Liste der Träger des Order of New Brunswick


طين النمذجة: يستخدم في التشكيل والتصنيع او كنموذج أولي قبل شكل النهائي.
بلي-دو: هو نوع من الطين الصناعي للأطفال.

طين (توضيح)


An Guzmania brevispatha in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carl Christian Mez. An Guzmania brevispatha in nahilalakip ha genus nga Guzmania, ngan familia nga Bromeliaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Guzmania

Guzmania brevispatha


Januar

 1. januar – Lucas Sang, kenyansk atlet (født 1961).
 2. januar – George MacDonald Fraser, britisk forfatter (født 1925).
 3. januar – Choi Yo-Sam, sydkoreansk bokser (født 1972).
 4. januar – Stig Claesson, svensk forfatter (født 1928).
 4. januar – Jens Harald Quistgaard, dansk designer (født 1919).
 7. januar – Philip Agee, tidligere CIA-agent og forfatter (født 1935).
 8. januar – Michael Varming, dansk byplanlægger og arkitekt (født 1939).
 10. januar – Maila Nurmi alias Vampira, amerikansk skuespiller og tv-vært (født 1921).
 10. januar – Finn Bentzen, dansk tegner, forfatter, producer og instruktør (født 1934).
 11. januar – Edmund Hillary, new zealandsk bjergbestiger (født 1919).
 12. januar – Stanisław Wycech, polsk veteran fra første verdenskrig (født 1902).
 15. januar – Brad Renfro, amerikansk skuespiller (født 1982).
 15. januar – Jason MacIntyre, britisk cykelrytter (født 1973).
 15. januar – Eduardo Hontiveros, filippinsk katolsk præst (født 1923).
 16. januar – Otto Steen Due, dansk klassisk filolog og oversætter (født 1939).
 16. januar – Tom M. Jensen, dansk maler, tegner og forfatter (født 1924).
 17. januar – Bobby Fischer, amerikansk skakstormester (født 1943).
 19. januar – Suzanne Pleshette, amerikansk skuespiller (født 1937).
 21. januar – Bill Elliott, engelsk fodboldspiller (født 1925).
 22. januar – Heath Ledger, australsk skuespiller (født 1979).
 23. januar – Stein Rønning, norsk karateudøver (født 1965).
 24. januar – Palle Reinert, dansk sanger og musiker (Blue Boys) (født 1930).
 26. januar – George Habash, palæstinensisk leder (født 1926).
 26. januar – Christian Brando, amerikansk morder – søn af Marlon Brando (født 1958).
 27. januar – Suharto, indonesisk præsident (født 1921).
 28. januar – Henrik Leth, dansk galopreferent (født 1930).
 29. januar – Margaret Truman Daniel, amerikansk forfatter og datter af præsident Harry S. Truman (født 1924).
 30. januar – Peter Dalhoff-Nielsen, dansk journalist og forfatter (født 1924).

Februar

 1. februar – Shell Kepler, amerikansk skuespillerinde (født 1958).
 2. februar – Joshua Lederberg, amerikansk molekylærbiologi (født 1925).
 3. februar – Ralph Oppenhejm, dansk forfatter (født 1924).
 5. februar – Maharishi Mahesh Yogi, indisk religiøs leder (født 1917).
 6. februar – Tony Rolt, engelsk racerkører (født 1918).
 8. februar – Eva Dahlbeck, svensk skuespiller og forfatter (født 1920).
 8. februar – Mogens Absalonsen, dansk direktør (født 1928).
 9. februar – Robert DoQui, amerikansk skuespiller (født 1934).
 10. februar – Roy Scheider, amerikansk skuespiller (født 1932).
 10. februar – Inga Nielsen, dansk operasangerinde (født 1946).
 10. februar – Ove Jørstad, norsk fodboldspiller (født 1970).
 11. februar – Alfredo Reinado, østtimorsk officer og oprørsleder (født 1968).
 12. februar – Imad Mughniyeh, libanesisk Hizbollah-leder og terrrorist (født 1962).
 12. februar – Badri Patarkatsisjvili, georgisk forretningsmand og politiker (født 1955).
 13. februar – Kon Ichikawa, japansk filminstruktør (født 1915).
 14. februar – Perry Lopez, amerikansk skuespiller (født 1929).
 15. februar – Steve Fossett, amerikansk eventyrer (født 1944).
 16. februar – Boris Khmelnitsky, russisk skuespiller (født 1940).
 17. februar – Klaus-Dieter Baumgarten, tysk generaloberst (født 1931).
 18. februar – Alain Robbe-Grillet, fransk forfatter og filminstruktør (født 1922).
 19. februar – Emily Perry, engelsk skuespillerinde (født 1907).
 21. februar – Ben Chapman, amerikansk skuespiller (født 1925).
 21. februar – Evan Mecham, amerikansk guvernør (født 1924).
 22. februar – Rubens de Falco, brasiliansk skuespiller (født 1931).
 23. februar – Janez Drnovšek, den slovensk præsident og premierminister (født 1950).
 24. februar – Larry Norman, amerikansk musiker (født 1947).
 26. februar – Bodil Udsen, dansk skuespillerinde (født 1925).
 26. februar – Aage Hansen, Rav-Aage, dansk fisker og miljøaktivist (født 1924).
 27. februar – Ivan Rebroff, tysk sanger (født 1931).
 28. februar – Ove Guldberg, tidligere dansk minister (født 1918).
 29. februar – Erik Ortvad, dansk COBRA-kunstner (født 1917).

Marts

 2. marts – Jeff Healey, canadisk guitarist (født 1966).
 2. marts – Paul Raymond, engelsk klubejer og bladkonge (født 1925)
 2. marts – Jørgen Jensen, dansk arkæolog og museumsinspektør (født 1936).
 2. marts – Sigrid Lütken, dansk billedhugger (født 1915).
 3. marts – Giuseppe Di Stefano, italiensk operasanger (født 1921).
 4. marts – Gary Gygax, amerikansk forfatter (født 1938).
 5. marts – Joseph Weizenbaum, tysk-amerikansk datalog (født 1923).
 5. marts – Poul Erik Søe, dansk højskoleforstander, forfatter og journalist (født 1937).
 7. marts – Bjarne Rydstrøm, dansk sanger (Blue Boys) (født 1925).
 8. marts – Ernst Meyer (lærer), sydslesvigsk skolemand, politiker og kulturpersonlighed (født 1926).
 12. marts – Lazare Ponticelli, den sidste overlevende franske veteran fra Første Verdenskrig (født 1897).
 12. marts – Steinar Kvale, norsk professor (født 1938).
 16. marts – Ola Brunkert, svensk trommeslager (født 1946).
 18. marts – Anthony Minghella, britisk filminstruktør (født 1954).
 18. marts – Stig Husted-Andersen, dansk erhvervsmand og rigmand (født 1944).
 18. marts – Poul Svensson, dansk debattør og forfatter (født 1921).
 19. marts – Arthur C. Clarke, britisk science-fictionforfatter (født 1917).
 19. marts – Hugo Claus, flamsk forfatter, maler og filminstruktør (født 1929).
 19. marts – Paul Scofield, britisk skuespiller (født 1922).
 22. marts – Israel López Valdés, cubansk musiker (født 1918).
 24. marts – Richard Widmark, amerikansk skuespiller (født 1914).
 24. marts – Neil Aspinall, britisk musik-producer kendt som "Den 5. Beatle" (født 1941).
 25. marts – Abby Mann, amerikansk filmforfatter (født 1927).
 27. marts – Hans Christian Ægidius, dansk skuespiller (født 1933)
 29. marts – Mette Koefoed Bjørnsen, dansk cand.polit. og forligsmand (født 1920).
 30. marts – Dith Pran, cambodiansk fotojournalist og flygtning fra Khmer Rouge, portrætteret i filmen The Killing Fields fra 1984 (født 1942).
 31. marts – Jules Dassin, amerikansk filminstruktør og manuskriptforfatter (født 1911).

April

 2. april – Mona Seilitz, svensk skuespillerinde (født 1943).
 3. april – Varvara Hasselbalch, dansk baronesse og fotograf (født 1920).
 3. april – Hrvoje Ćustić, kroatisk fodboldspiller (født 1983).
 5. april – Charlton Heston, amerikansk skuespiller (født 1923).
 7. april – Mark Speight, engelsk tv-vært (født 1965).
 8. april – Poul Eefsen, dansk jurist og politidirektør (født 1925).
 9. april – Daniela Klemenschits, østrigsk tennispiller (født 1982).
 10. april – Ernesto Corripio Ahumada, mexicansk kardinal (født 1919).
 12. april – Patrick Hillery, irsk præsident (født 1923).
 13. april – John Archibald Wheeler, amerikansk teoretisk fysiker (født 1911).
 14. april – Ollie Johnston, amerikansk animator (født 1912).
 15. april – Hazel Court, engelsk skuespillerinde (født 1926).
 15. april – Benoît Lamy, belgisk manuskriptforfatter og filminstruktør (født 1945).
 16. april – Edward Lorenz, amerikansk matematiker og meteorolog (født 1917).
 17. april – Danny Federici, amerikansk musiker (født 1950).
 17. april – Aimé Césaire, fransk forfatter og politiker fra Martinique (født 1913).
 18. april – Joy Page, amerikansk skuespillerinde (født 1924).
 19. april – Alfonso López Trujillo, colombiansk kardinal (født 1935).
 21. april – Al Wilson, amerikansk sanger (født 1939).
 22. april – Niels Bernhart, dansk kapelmester (født 1946).
 24. april – Jimmy Giuffre, amerikansk klarinetist og saxofonist (født 1921).
 25. april – Humphrey Lyttelton, engelsk jazzmusiker (født 1921).
 29. april – Albert Hofmann, schweizisk kemiker, der først fremstillede LSD (født 1906).
 29. april – Claus Nissen, dansk skuespiller (født 1938).
 29. april – Julie Ege, norsk model og skuespillerinde (født 1943).

Maj

 1. maj – Philipp Freiherr von Boeselager, tysk officer fra anden verdenskrig (født 1917).
 1. maj – Deborah Jeane Palfrey, amerikansk bordelmutter (født 1956) – selvmord.
 1. maj – Anthony Mamo, maltesisk politiker og præsident (født 1909).
 2. maj – Beverlee McKinsey, amerikansk skuespillerinde (født 1940).
 3. maj – Leopoldo Calvo Sotelo, spansk politiker (født 1926).
 8. maj – François Sterchele, belgisk fodboldspiller (født 1982) – trafikulykke.
 11. maj – Ole Fritsen, dansk fodboldtræner (født 1941).
 12. maj – Irena Sendler, polsk humanist (født 1910).
 12. maj – Robert Rauschenberg, amerikansk kunstner (født 1925).
 15. maj – Finn Haunstoft, dansk kanoroer (født 1928).
 15. maj – Willis Eugene Lamb, amerikansk fysiker (født 1913).
 21. maj – Ernst Meyer, dansk skuespiller (født 1932).
 24. maj – Jens Rosing, grønlandsk forfatter og billedkunstner (født 1925).
 24. maj – Robert Knox, britisk skuespiller (født 1989) (knivdræbt).
 26. maj – Sydney Pollack, amerikansk filminstruktør (født 1934).
 28. maj – Sven Davidson, svensk tennisspiller (født 1928).
 29. maj – Harvey Korman, amerikansk skuespiller (født 1927).

Juni

 1. juni – Yves Saint-Laurent, fransk modeskaber (født 1936).
 2. juni – Mel Ferrer, amerikansk filmskuespiller og -producer (født 1917).
 2. juni – Bo Diddley, amerikansk rhythm and blues-sanger, sangskriver og guitarist (født 1928).
 4. juni – Agata Mróz-Olszewska, polsk volleyball-spiller (født 1982).
 6. juni – Saeko Himuro, japansk forfatter (født 1957).
 8. juni – Šaban Bajramović, serbisk musiker (født 1936).
 9. juni – Algis Budrys, amerikansk science-fiction forfatter (født 1931).
 10. juni – Tjingiz Ajtmatov, russisk forfatter (født 1928).
 12. juni – Flemming Arnholm, dansk filminstruktør og filmselskabsdirektør (født 1945).
 13. juni – Tim Russert, amerikansk journalist (født 1950).
 15. juni – Stan Winston, amerikansk special effectsmand og makeupartist (født 1946).
 16. juni – Mario Rigoni Stern, italiensk forfatter (født 1921).
 17. juni – Cyd Charisse, amerikansk danser og skuespiller (født 1922).
 18. juni – Jean Delannoy, fransk filminstruktør (født 1908).
 19. juni – Bennie Swain, amerikansk basketballspiller (født 1933).
 22. juni – George Carlin, amerikansk stand-upkomiker, skuespiller og forfatter (født 1937).
 23. juni – Arthur Chung, guyansk politiker (født 1918).
 24. juni – Leonid Hurwicz, amerikansk økonom (født 1917).
 25. juni – Lyall Watson, sydafrikansk forfatter (født 1939).
 26. juni – Lilyan Chauvin, amerikansk skuespillerinde (født 1925).
 29. juni – Don S. Davis, amerikansk skuespiller (født 1942).
 30. juni – Peter Bistrup, dansk atletikleder (født 1934)

Juli

 1. juli – Mogens Glistrup, dansk advokat og partistifter (født 1926).
 3. juli – Harald Heide Steen Jr., norsk skuespiller (født 1939).
 4. juli – Jesse Helms, amerikansk senator (født 1921).
 4. juli – Evelyn Keyes, amerikansk skuespillerinde (født 1916).
 5. juli – Thomas Winding, dansk forfatter (født 1936).
 6. juli – Bobby Durham, amerikansk jazzmusiker (født 1937).
 7. juli – Anne Braad, dansk præst (født 1947).
 8. juli – Gutte Eriksen, dansk keramiker (født 1918).
 9. juli – Charles H. Joffe, amerikansk filmproducer (født 1929).
 10. juli – Jakob Ejersbo, dansk forfatter (født 1968).
 12. juli – Reinhard Fabisch, tysk fodboldspiller (født 1950).
 13. juli – Bronisław Geremek, polsk politiker og historiker (født 1932).
 14. juli – Henki Kolstad, norsk skuespiller (født 1915).
 15. juli – György Kolonics, ungarsk roer (født 1972).
 16. juli – Per Henriksen, dansk skibsreder (født 1919).
 18. juli – Tauno Marttinen, finsk komponist (født 1912).
 20. juli – Wava Armfeldt, dansk hofdame (født 1924).
 22. juli – Estelle Getty, amerikansk skuespillerinde (født 1923).
 22. juli – Greg Burson, amerikansk skuespiller (født 1949).
 24. juli – Norman Dello Joio, amerikansk komponist (født 1913).
 25. juli – Johnny Griffin, amerikansk jazzsaxofonist (født 1928).
 25. juli – Randy Pausch, amerikansk forfatter og datalog (født 1960).
 27. juli – Youssef Chahine, egyptisk filminstruktør (født 1926).
 28. juli – Suzanne Tamim, libanesisk sanger (født 1977).

August

 august – Keld Bech Christensen, dansk maler (født 1941).
 1. august – Pauline Baynes, engelsk illustrator (født 1922).
 3. august – Aleksandr Solsjenitsyn, russisk forfatter (født 1918).
 4. august – Johnny Thio, belgisk fodboldspiller (født 1944).
 8. august – Antonio Gava, italiensk politiker (født 1930).
 9. august – Bernie Mac, amerikansk skuespiller og komiker (født 1957).
 9. august – Mahmoud Darwish, palæstinensisk digter (født 1941).
 10. august – Isaac Hayes, amerikansk soul-sanger og skuespiller (født 1942).
 11. august – Fred Sinowatz, østrigsk politiker (født 1929).
 12. august – Christie Allen, australsk sangerinde (født 1954).
 13. august – Henri Paul Cartan, fransk matematiker (født 1904).
 15. august – Willy Omme, dansk galleriejer og kunsthandler (født 1931).
 16. august – Ronnie Drew, irsk folkemusiker (født 1934).
 16. august – Otto Leisner, dansk radio- og tv-vært (født 1917).
 18. august – Jeannette Eyerly, amerikansk forfatter (født 1908).
 19. august – Levy Mwanawasa, zambiansk præsident (født 1948).
 20. august – Hua Guofeng, kinesisk kommunistisk politiker (født 1921).
 22. august – Erik Thommesen, dansk billedhugger (født 1916).
 23. august – Jimmy Cleveland, amerikansk jazztrombonist (født 1926).
 24. august – Wei Wei, kinesisk forfatter (født 1920).
 25. august – Josef Tal, israelsk komponist og forfatter (født 1910).
 28. august – Phil Hill, amerikansk racerkører (født 1927).
 30. august – Anna Sommer-Jensen, dansk radiomedarbejder (Frøken Klokken) (født 1918).
 31. august – Ken Campbell, engelsk skuespiller (født 1941).

September

 1. september – Don LaFontaine, amerikansk stemmeskuespiller (født 1940).
 2. september – Arne Domnérus, svensk jazzmusiker (født 1924).
 2. september – Niels Jørgensen, dansk medlem af Blekingegadebanden (født 1954).
 3. september – R. Askou-Jensen, dansk maler og lærer (født 1914).
 4. september – Alain Jaquet, fransk maler (født 1939).
 5. september – Benjamin Schou, dansk offer for en voldsom politi-anholdelse (født 1973).
 6. september – Anita Page, amerikansk skuespillerinde (født 1910).
 11. september – Preben Møller Hansen, dansk restauratør, sømandsboss og folketingsmedlem (født 1929).
 12. september – Eddie Karnil, dansk skuespiller (født 1936).
 12. september – David Foster Wallace, amerikansk forfatter (født 1962).
 15. september – Richard Wright, engelsk musiker i Pink Floyd (født 1943).
 15. september – Aage Bojsen-Møller, dansk højskoleforstander og sejlsportsmand (født 1926).
 16. september – Norman Whitfield, amerikansk pladeproducent og sangskriver (født 1940).
 18. september – Mauricio Kagel, argentinsk-tysk komponist (født 1931).
 19. september – Earl Palmer, amerikansk trommeslager (født 1924).
 20. september – Kamilla Bech Holten, dansk skuespiller, sanger og studievært (født 1972).
 21. september – Mary Garber, amerikansk sportsforfatter (født 1916).
 22. september – Thomas Dörflein, tysk dyrepasser (født 1963).
 22. september – Kirsten Holst, dansk forfatter (født 1936).
 25. september – Moses Olsen, grønlandsk politiker (født 1938).
 26. september – Paul Newman, amerikansk skuespiller (født 1925).
 28. september – Andrzej Badeński, polsk løber (født 1943).

Oktober

 4. oktober – Al Gallodoro, amerikansk jazzmusiker (født 1913).
 6. oktober – Paavo Haavikko, finsk forfatter (født 1931).
 7. oktober – George E. Palade, rumænsk cytolog (født 1912).
 8. oktober – Gidget Gein, amerikansk musiker (født 1969).
 10. oktober – Alton Ellis, jamaicansk sanger (født 1938).
 11. oktober – Jörg Haider, østrigsk politiker (født 1950).
 13. oktober – Guillaume Depardieu, fransk skuespiller (født 1971).
 13. oktober – Alexej Tjerepanov, russisk ishockeyspiller (født 1989).
 14. oktober – Barrington J. Bayley, engelsk science-fiction forfatter (født 1937).
 15. oktober – Palle Jul Jørgensen, dansk teaterleder (født 1943).
 15. oktober – Lise Togeby, dansk professor (født 1942).
 16. oktober – Ere Kokkonen, finsk filminstruktør (født 1938).
 17. oktober – Levi Stubbs, amerikansk R&B-sanger (født 1936).
 18. oktober – Dee Dee Warwick, amerikansk sangerinde (født 1945).
 24. oktober – Karen Margrethe Bjerre, dansk skuespiller (født 1942).
 27. oktober – Heinz Krügel, tysk fodboldspiller (født 1921).
 28. oktober – Dina Cocea, rumænsk skuespillerinde (født 1912).
 29. oktober – William Wharton, amerikansk forfatter (født 1925).
 31. oktober – Studs Terkel, amerikansk forfatter og radiovært (født 1912).

November

 1. november – Jacques Piccard, schweizisk opdagelsesrejsende og ingeniør (født 1922).
 1. november – Eric Danielsen, dansk journalist (født 1920).
 4. november – Michael Crichton, amerikansk forfatter (født 1942).
 8. november – Mieczysław Rakowski, polsk politiker (født 1926).
 9. november – Miriam Makeba, sydafrikansk sanger (født 1932).
 11. november – María Elena Marqués, mexicansk skuespillerinde (født 1926).
 16. november – Hilmer Hassig, dansk guitarist (født 1960) – trafikulykke.
 16. november – Hugo Arne Buch, dansk maler, tegner og museumsinspektør (født 1927).
 17. november – Pete Newell, amerikansk basketballspiller (født 1915).
 18. november – Anders Lykkebo, dansk filmfotograf, -producent og biografdirektør (født 1946).
 23. november – Finn Ellerbek-Petersen, dansk præst og missionær (født 1925).
 23. november – Jytte Enselmann, dansk skuespillerinde (født 1925).
 29. november – Jørn Utzon, dansk arkitekt (født 1918).
 29. november – Poul Fløe Svenningsen, dansk journalist og redaktør (født 1919).
 29. november – Martin Elmer, dansk forfatter (født 1930).
 30. november – Beatrix Beck, belgisk forfatter (født 1914).

December

 2. december – Odetta, afrikansk-amerikansk sangerinde (født 1930).
 5. december – Aleksej II, 16. patriark af den russisk-ortodokse kirke (født 1929).
 6. december – Finn Henriksen, dansk filminstruktør (født 1933).
 6. december – Martha "Sunny" von Bülow, amerikansk millionær (født 1932).
 9. december – Bent Jensen, dansk rotræner (født 1948).
 10. december – Henning Christiansen, dansk komponist og billedkunstner (født 1932).
 10. december – Ebbe Jul Linnemann, dansk overlæge, lektor, psykiater og psykoanalytiker (født 1918).
 11. december – Bettie Page, amerikansk pin-up model (født 1923).
 12. december – Tassos Papadopoulos, cypriotisk præsident (født 1934).
 12. december – Van Johnson, amerikansk skuespiller (født 1916).
 12. december – D. Carleton Gajdusek, amerikansk virusspecialist (født 1923).
 15. december – Anne-Catharina Vestly, norsk børnebogsforfatter (født 1920).
 17. december – Freddy Breck, tysk schlagersanger (født 1942).
 18. december – William Mark Felt, amerikansk agent (født 1913).
 19. december – Arne Honoré, dansk journalist og radiovært (født 1922).
 22. december – Lansana Conté, guineansk præsident (født ca. 1934).
 24. december – Harold Pinter, engelsk forfatter og dramatiker (født 1930).
 24. december – Samuel P. Huntington, amerikansk politolog og forfatter (født 1927).
 25. december – Eartha Kitt, amerikansk sangerinde (født 1927).
 25. december – F.P. Jac, dansk digter og forfatter (født 1955).
 26. december – Gösta Krantz, svensk skuespiller (født 1925).
 27. december – Delaney Bramlett, amerikansk sanger og guitarist (født 1939).
 29. december – Freddie Hubbard, amerikansk jazz trompetist (født 1938).
 30. december – Bernie Hamilton, amerikansk skuespiller (født 1928).
 31. december – Donald E. Westlake, amerikansk forfatter (født 1933).

Referencer

Døde i 2008


තිරසාර සාමය, තිරසාර සංවර්ධනය, හා දුප්පතුන් ට ජීවත් විය හැකි මට්ටමේ ආර්ථිකයක් රට තුළ ස්ථාපිත කිරීම පිළිබඳ දැවැන්ත වගකීම රාජ්‍ය මෙන්ම රාජ්‍ය නොවන ආයතන වෙත පැවරී ඇති බව අපි තේරුම් ගත යුතු වෙමු. එකී සමාජ වගකීම මනාව තේරුම් ගනිමින් සංස්ථාපිත සාමදීප සමාජ කේන්‍ද්‍රය පසුගිය තිස් වසරකට අධික කාලය තුල රජරට කේන්‍ද්‍ර කර ගනිමින්, ජාතික වශයෙන් මෙන්ම ජාත්‍යන්තර වශයෙන් ද, තම වගකීම ඉටු කරමින් සිටියි. උදාර දිළින්දන්ගේ ලේ, කඳුළු හා දහඩිය තුළින් ගොඩනැඟුණු සාමදීපය එකී වගකීම එදා මෙන් ම අදත්, අද මෙන්ම හෙටත් ඉටු කළ යුතු බව සාමදීපයේ සියළුම ක්‍රියාධරයින් මනාව තේරුමේ ගෙන සිටිති.

දැක්ම

සාමය, සමාජ යුක්තිය, මනා පාලනය, ප්‍රජාතන්ත්‍රවාදය හා සංවර්ධනය මූලික මිනිස් අයිතිවාසිකම් ලෙස පිලිගන්නා වූ සමාජයක් නිර්මාණය කිරීම අපගේ දැක්මයි.

මෙහෙවර

ආර්ථික, සමාජයීය, සංස්කෘතික, අධ්‍යාපනික, දේශපාලනික, ආගමික හා අධ්‍යාත්මික වශයෙන් යහපත් අතට ඇති වන වෙනසක් සඳහා ජනතාව සංවිධානය කිරීම, පුහුණු කිරීම හා බලවත් කිරීම ද, දිළිඳුතම පිටුදැකීම, ස්වයං රැකියා හා සුළු ව්‍යාපාර සංවර්ධනය සඳහා අරමුදල් සම්පාදනය කිරීම ද, ළමුන්, කාන්තාවන්, වැඩිහිටියන්, ආබාධිතයන් වැනි විශේෂ අවධානයක් අවශ්‍ය පුද්ගලයින් සඳහා සුබසාධන සේවාවන් සැපයීම ද, ස්වභාවික හා මිනිසා විසින් ඇති කරනු ලබන උපද්‍රව වලදී අවශ්‍ය සේවාවන් සැපයීම ද, තෝරා ගත් ජන කොටස් වලට සමාජ ආරක්ෂණ ප්‍රතිලාභ සැළසීම ද, ජනතාව සතු අයිතිවාසිකම් ගැන මෙන්ම යුතුකම් ගැන ද අවධාරණය කරමින් සිවිල් සමාජය ශක්තිමත් කිරීම ද අපගේ මෙහෙවර වේ.

ඉතිහාසය

1. යාපනේ යුගය
ජාතික සමඟිය තේමා කොට ගෙන ආරම්භ විය. සිංහල, දෙමළ, මුස්ලිම් ජනයා ස්වේච්ඡාවෙන් සහභාගී වූහ. පුරෝගාමී වූවන් අතරින් කිහිප දෙනෙකුම අද දක්වාම හැකි අයුරින් ස්වේච්ඡා ශක්තියෙන් යුතුව සහභාගී වෙති.

2. කොළඹ යුගය 1978-80

වැඩකරන ජනතාව අතර දේශපාලන පක්ෂ භේදයෙන් තොරව සමගිය වර්ධනය කිරීමේ අදහසින් ක්‍රියාත්මක විය.

3. කෝන්වැව යුගය 1980-2010

1980.11.30 වැනි දින සාමදීප සමාජ කේන්‍ද්‍රය පිහිටුවන ලදි. යැපුම් මානසිකත්වයෙන් යුතු වංචනික පුද්ගලයන් සංවිදානය තුලට ඇතුළු වීම සිදු වූයේ මේ කාලයේදී ය. මොවුන් තමන් කැප වූ නායකයන් බව ප්‍රකාශ කරමින් සංවිධානය තුළ නොයෙක් ප්‍රතිලාභ භුක්ති විඳ පසුව සේවකයන් බව ප්‍රකාශ කරමින් වන්දි ඉල්ලා සිටීම මෙකල දක්නට හැකි වූ පිළිකුල් සහගත ලක්ෂණයයි. ණය ලබාගෙන ආපසු නොගෙවූ පුද්ගලයින්ද මේ කාලයේ බහුල වශයෙන් සංවිධානයට එක් වූහ.

4. අනුරාධපුර යුගය 1990-2010

විවිධ ව්‍යාපෘති වල බලපෑම මත විශාල පැතිරීමක් ඇති විය. එමෙන්ම රට තුළ පැතිර පවත්නා අල්ලස, දූෂණය වැනි සමාජ පාපයන් සංවිධානය තුලට කාන්දු වූයේ මේ කාලයේ ය. එම ප්‍රවණතාවයන් ට එරෙහිව දැවැන්ත අරගලයක යෙදීමට අවංක ක්‍රියාදරයෝ උත්සාහ කළහ. මුදල් මත පදනම් වූ පුද්ගලයන්ගේ බලපෑම මත ආරම්භ වූ සියළුම ව්‍යාපෘති අසාර්ථක විය. නමුත් සංවිධානයේ හොඳ නම මත ලැබුණු විදේශාධාර යොදවා මාහැඟි සේවයක් සැළසීමට අවස්ථාව සැළසුණි.

5. සමස්ථ ශ්‍රී ලංකා යුගය

සේවක මානසිකත්වයෙන් යුත් පුද්ගලයෝ ඉවත් වූහ. අකෘතඥ හා වංචනික පුද්ගලයන් සංවිධානයෙන් ඈත්ව ගියහ. සුපින්වතුන් විසින් තම ධන පරිත්‍යාගයෙන් ගෙන යන ස්වේච්ඡා වයාපාරයක් බවට යළි පත් විය. දූෂිතයන් නීතිය හමුවට ගෙන යන ලදි. යාපනේ යුගයේ සිට සාමදීපය වෙනුවෙන් නොයෙක් කැපවීම් කළ සුපින්වතුන් නැවත සංවිධානය වෙත ළං වූහ. රට පුරා සමාජ සත්කාරයන් කිරීමට හැකි තත්ත්වයට සංවිධාන ව්‍යුහය ශක්තිමත් විය. විශේෂයෙන්ම ගෞරවණීය ධර්ම දූත සම්මාන පිරිනැමීමත්, දකුණු ආසියානු යහපාලන විද්‍යා පීඨය හා ජගත් අඛණ්ඩ ඉගෙනුම් විශ්ව විද්‍යාලය මඟින් ප්‍රවීණතා ප්‍රත්‍යක්ෂ වෘත්තීය සහතික, ඩිප්ලෝමා, උපාධි හා ගෞරව අභිඥා පිරිනැමීමත් නිසා මෙම සාධනීය වෙනස සිදු වූ බව පැවසිය යුතුය.

මෙතෙක් ලබා ඇති ප්‍රගතිය

1. ග්‍රාමීය, ප්‍රාදේශීය හා දිස්ත්‍රික් මට්ටම.

රට තුළ පවතින දූෂිත භාවිතාවන් නිසැක වශයෙන්ම ගමට බලපෑමේ ප්‍රතිඵල වශයෙන් ඇතැම් ප්‍රජා නායකයෝ මහජන මුදල් ගසා කෑවෝය. අවසානයේදී පිළිගත් මූලධර්‍ම සමඟ එකට යා හැකි සංවිධාන කිහිපයක් තෝරා ගැනීමට සාමදීපය තීරණය කළේය.

2. පළාත් හා ජාතික මට්ටම

සමාජ සංවර්ධනය සඳහා වූ ක්‍රියාකාරී කණ්ඩායම හා ශ්‍රී ලංකාවේ මහජන මන්ත්‍රණ සභාව ඒකාබද්ධ කරන ලදි. අවශ්‍ය අවස්ථාවල ස්වාධීනව කටයුතු කිරීමට ඉඩ තබන අතරම සංවිධාන වශයෙන් ඒකාබද්ධව වැඩ කිරීමට මෙමඟින් අවකාශය සැළසිණ. 2015 ජනවාරි 08 වන දින පැවති ජනාධිපතිවරණයට පෙර භාෂා තුනෙන්ම විවෘත සංදේශයක් නිකුත් කරන ලදි. මැතිවරණයෙන් පසුව යහපාලනය සම්බන්ධයෙන් රට තුළ මතු වී ඇති උනන්දුව පිළිබඳව අපගේ සහාය දක්වා අදාළ සියලු බලධාරීන් වෙත  ලිපි යවනු ලැබිණි.

3. ජාත්‍යන්තර මට්ටම

1984 දී ඕස්ට්‍රේලියානු විදේශ ප්‍රජා ආධාර සේවය සමඟ එක් වෙමින් සාමදීපය අන්තර්ජාතික ආයතන සමඟ සම්බන්ධතා පවත්වයි. එය අන්තර්ජාතික සමාජ සුබසාධන මණ්ඩලයේ වැදගත් තනතුරු හොබවා ඇත. අන්තර්ජාතික සමාජ සංවර්ධන සන්ධානය සමඟ එය සම්බන්ධතා පවත්වයි. ලෝක රාජ්‍ය නොවන සංවිධාන සංගමයේ සාමාජිකයෙකු ලෙස එම සංවිධානයේ ශ්‍රී ලංකා පාර්ශවය තවමත් මෙහෙයවනු ලබන්නේ එමගිනි. එක්සත් ජාතීන්ගේ රාජ්‍ය නොවන සංවිධාන ඒකකය වෙත නොකඩවා තොරතුරු සපයන ලදි.

ක්‍රියාකාරකම්

දකුණු ආසියානු යහපාලන විද්‍යාපීඨය
2007 දී ආරම්භ කරන ලද දකුණු ආසියානු යහපාලන විද්‍යාපීඨය මඟින් මේ වන විට සිය දෙනෙකුට වැඩි සුවිශේෂී පුද්ගලයින් පිරිසකට ඩිප්ලෝමා, උපාධි හා ගෞරව අභිධාන පිරිනැමීමට සමත්ව සිටී. එය ඇමෙරිකා එක්සත් ජනපදයේ ජගත් අඛණ්ඩ ඉගෙනුම් විශ්ව විද්‍යාලය සමග එක්ව කටයුතු කරන අතර අන්තර්ජාතික සමාජ වැඩ විද්‍යාල සංගමය සමග සම්බන්ධව සිටී.

ගෞරවනීය ධර්‍ම දූතයෝ
මේ වන විට සිල්වත් පුද්ගලයින් 200 දෙනෙකුට අධික පිරිසක් ගෞරවනීය ධර්‍මදූත සම්මානයෙන්  පිදුම් ලබා ඇත. ඒ අතරින් 50 ක පමණ පිරිසක් සක්‍රීය ලෙස කටයුතු කරති.

මහා ජීව දාන ශාන්තිකර්‍මය / දින 15 සාම භාවනාව
කෝන්වැව කුඩා කතරගම දේවාලයේදී සුළුවෙන් පටන්ගත් මෙම පුණ්‍ය කර්මය මේ වන විට රට පුරා ක්‍රියාත්මක ප්‍රජා සත්කාරයක් බවට පත්ව තිබේ. 2014.07.26 දින සිට 2014.08.10 දින දක්වා 11 වැනි වරට පැවැත්වුණු පුණ්‍ය කර්මයට දහසක පමණ පිරිසක් සහභාගී වූහ. ජාති, ආගම් භේද වලින් තොර ක්‍රියාශීලී සහභාගීත්වය වැඩසටහනේ විශේෂත්වයයි.

සත්‍ය රාජ බන්ධනය
සියළුම වැදගත් අවස්ථා වලදී ද, නිල රැස්වීම් වලදී ද, සත්‍ය රාජ බන්ධනය සජ්ඣායනය කෙරේ. මේ වන විට සජ්ඣායනා කර ඇති වාර ගණන 9250 ඉක්මවා ඇත. අන්තර් ආගමික සහජීවනය හා යහපාලනය මෙ මගින් ප්‍රවර්ධනය කෙරේ.
පසුගිය සංවත්සර දවසේ සිට මෙම සංවත්සර දිනය දක්වා (2013.11.30 – 2014.11.30) කාලය තුල සත්‍ය රාජ බන්ධනය සජ්ඣායනය කළ වාර ගණන 2000 ඉක්මවා ඇත.

ප්‍රජා පොලිස් සේවය
ආසියා පදනමේ අනුග්‍රහයෙන් ක්‍රියාත්මක වන ප්‍රජා පොලිස් සහයෝගිතා ව්‍යාපෘතිය මඟින් සැළකිය යුතු සේවයක් ඉටු කළ හැකි විය. අනුරාධපුර, තලාව, තිරප්පනේ, නොච්චියාගම හා එප්පාවල යන පොලිස් කොට්ඨාශ වල සිවිල් ආරක්ෂක කමිටු සාමාජික සාමාජිකාවන් මෙම වැඩසටහන යටතේ දැනුවත් කරන ලදි.

රජය සමඟ සම්බන්ධතා
රාජ්‍ය නොවන සංවිධාන පිළිබඳ ජාතික ලේකම් කාර්යාලය වෙත නිතිපතා වාර්තා යවන ලද අතර දිස්ත්‍රික් මට්ටමින් පැවති රැස්වීම් වල දී ද, හැකි සෑම අවස්ථාවක දී ම සහභාගීත්වය ලබා දෙන ලදි. පළාත් මට්ටමේ මෙන් ම ජාතික මට්ටමේ දේශපාලන නායකත්වයේ සහයෝගය සාර්ථක ලෙස ලබා ගැනීමට හැකි විය.

බාහිර සංවිධාන
ගම් මට්ටමේ සිට ජාතික මට්ටම දක්වා විවිධ ස්වේච්ඡා සංවිධාන සමඟ සහයෝගයෙන් කටයුතු කරන ලදි. අපගේ වැඩසටහන් රට පුරා ක්‍රියාත්මක කිරීමට අපට ඉඩ සැලසුණේ මෙම සහයෝගය නිසා ය.

ඉදිරි මඟ
සාමදීපය ඇරැඹුණේ ප්‍රධාන අරමුණු දෙකක් සිත් හි දරා ගෙන ය. ඒවා නම් සාමය හා සංවර්ධනයයි. පසුව සාමය යනු සමාජ යුක්තිය ලෙසත්, සංවර්ධනය යනු දිළිඳුකම පිටුදැකීම ලෙසත්, නිර්වචනය කරන ලදි. වැඩසටහන ක්‍රියාත්මක කරගෙන යෑමේදී මේ අරමුණු එකක්වත් යහපාලනයෙන් තොරව ළඟා කර ගත නොහැකි බව අවබෝධ විය. ඒ අල්ලස හා දූෂණය සියලු ආකාරයේ යහපත් ප්‍රයත්නයන්ට  එරෙහිව මතු වන නරක ම බාධකයන් බැවිනි.

මේ නිසා අද අපි අපගේ ප්‍රථම ප්‍රමුඛතාවය වශයෙන් යහපාලනය පිළිබඳව අවධානය යොමු කරන්නෙමු. මෙම ගමනේදී අපට සහාය වන ලෙස අපි අපගේ සියලු ම සාමාජික සාමාජිකාවන්ට ද, සුබ පතන්නන්ට ද, හවුල් කරුවන්ට ද ආයාචනය කරමු.

ස්තූතිය
දීර්ඝ අතීතයේදී මෙන්ම ගතවූ වර්ෂය තුළදීද සාමදීපයට සහාය වූ පිරිස අති විශාලය. ගරුතර ස්වාමීන් වහන්සේ, ගරු පූජක තුමන්, දේශපාලන නායක නායිකාවන්, රාජ්‍ය නිලධාරීන්, සිවිල් සමාජ ක්‍රියාධරයන් මෙන්ම අපගේම සාමාජික සාමාජිකාවෝ ඒ අතර සිටිති. මම ඒ සියළු දෙනා විසින් ඉටු කර ඇති සේවය වෙනුවෙන් සිරස නමා ස්තූති කිරීමට මේ අවස්ථාව යොදා ගන්නෙමි.
සාමදීපය දිනේවා !
සියලු සත්ත්වයෝ සුවපත් වෙත්වා. !!!

චන්ද්‍රරත්න බණ්ඩාර
නිර්මාතෘ/ ක්ෂේත්‍ර අධ්‍යක්ෂ

රාජ්‍ය නොවන සංවිධාන
අනුරාධපුර දිස්ත්‍රික්කය
සමාජය

සාමදීප සමාජ කේන්‍ද්‍රය (සංස්ථාපිත)


نوفاتو  هي إحدى مدن مقاطعة مارين، كاليفورنيا. تم إعطاءها لقب مدينة في 20 يناير، 1960.

توأمة
لنوفاتو (كاليفورنيا) اتفاقيات توأمة مع:
 شيبارتون

أعلام

 جون شتاينر
 براند رودريك
 برينت مور
 جيفري فورد
 جارد غوف

مصادر

وصلات خارجية

 A Century of Gentle Seasons, The History of Novato

تأسيسات سنة 1960 في كاليفورنيا
مدن مقاطعة مارين
مدن منطقة خليج سان فرانسيسكو
مدن كاليفورنيا
نوفاتو (كاليفورنيا)

نوفاتو (كاليفورنيا)