Compusul 2-clorobenzalmalononitril (numit și o-clorobenziliden malononitril; formula chimică: C10H5ClN2), un cianocarbon, este componentul principal al unui gaz lacrimogen cunoscut sub acronimul CS care este folosit ca mijloc de neutralizare a manifestanților violenți în misiunile de menținere sau restaurare a ordinii publice. Expunerea provoacă senzația de arsură și lăcrimarea incontrolabilă a ochilor, în măsura în care subiectul nu poate să-și țină ochii deschiși, și iritația și senzația de arsură ale mucoaselor nasului, gurii și gâtului, ceea ce duce la tuse abundentă, descărcări puternice ale mucoaselor nazale, dezorientare și dificultăți de respirație. Gazul CS este un aerosol al unui solvent volatil (o substanță în care se dizolvă alte substanțe active și care se evaporă cu ușurință) și 2-clorobenzalmalononitril, care este un compus solid la temperatura camerei. Gazul CS este în general acceptat ca fiind neletal.

CS a fost sintetizat prima dată în 1928 de către doi americani, Ben Corson și Roger Stoughton, la Middlebury College. Numele substanței provine de la inițialele numelor de familie ale acestora.,

Gazul CS a fost dezvoltat și testat în secret în laboratoarele militare din Porton Down, în Wiltshire, Anglia, în anii 1950 și 1960. Gazul CS a fost folosit mai întâi pe animale, apoi pe militari voluntari ai Armatei Britanice. Gazul CS are un efect mai scăzut asupra animalelor din cauza canalelor lacrimale subdezvoltate și protecției oferite de blană.

Producție
CS este sintetizat prin reacția de 2-clorobenzaldehidă și malononitril prin intermediul condensării Knoevenagel:

 ClC6H4CHO + H2C(CN)2 → ClC6H4CHC(CN)2 + H2O

Reacția este catalizată cu o bază slabă ca piperidina sau piridina. Metoda de producție nu s-a schimbat de când substanța a fost descoperită de către Corson și Stoughton. Au fost sugerate și alte baze, metode fără solvenți și reacții în câmp de microunde pentru a îmbunătăți producția compusului.

Proprietățile fiziologice fuseseră deja descoperite în 1928 de chimiștii care au sintetizat prima dată compusul: "Proprietăți fiziologice. Anumiți dinitrili au efect similar gazelor de strănut și lacrimogene. Sunt inofensivi când sunt umezi, dar manipularea pudrei uscate este dezastruoasă".

Utilizare ca aerosol
Deoarece compusul 2-clorobenzalmalononitril este solid la temperatura camerei, și nu gaz, au fost create multe metode de utilizare sub formă de aerosol:

 Topit și pulverizat în forma sa topită.
 Dizolvat într-un solvent organic.
 Pudra uscată CS2 (CS2 este o formă silicată, micro-pulverizată a CS).
 CS din grenade termice prin generarea de gaze fierbinți.

În timpul Asediului de la Waco din Statele Unite ale Americii, CS a fost dizolvat în solventul organic diclormetan (de asemenea, cunoscut sub numele de clorură de metilen). Soluția a fost dispersată ca aerosol prin forță explozivă și, atunci când diclormetanul, care este extrem de volatil, s-a evaporat, cristale de CS s-au precipitat și au format o dispersie fină în aer.

Efecte

Mai multe tipuri de gaze lacrimogene și agenți pentru combaterea dezordinii publice au fost produse, cu efecte variind de la ușoară lăcrimare a ochilor la vărsături imediate și stare de prostrație. Gazele CN și CS sunt cele mai utilizate și cunoscute, dar au fost dezvoltate în jur de 15 de tipuri diferite de gaze lacrimogene la nivel mondial, cum sunt adamsit sau bromoacetonă, CNB și CNC. CS a devenit cel mai popular datorită efectului său puternic. Efectul expunerii la CS a unei persoane depinde de modul de preparare, ca soluție sau aerosol. Dimensiunea picăturilor soluției și dimensiunea particulelor CS după evaporare sunt factori care determină efectul său asupra organismului uman.

Compusul reacționează cu umezeala de pe piele și din ochi, provocând senzația de arsură și închiderea imediată și necontrolată a ochilor. Efectele includ, de obicei, lăcrimare, tuse abundentă, descărcări nazale puternice pline de mucus, arsură a ochilor, pleoapelor, nasului și gâtului, dezorientare, amețeli și probleme de respirație. De asemenea, CS va arde locurile în care pielea este transpirată și/sau arsă de soare. În doze foarte concentrate, poate induce tuse severă și vărsături. Aproape toate efectele imediate dispar după o oră (cum ar fi descărcările nazale abundente și tuse puternică), dar senzația de arsură și pielea extrem de iritată pot persista timp de mai multe ore. Îmbrăcămintea contaminată va trebui spălată de mai multe ori sau distrusă.

Efecte secundare
Persoanele sau obiectele contaminate cu CS pot provoca expunerea secundară a altora, inclusiv a personalului medical și poliției. În plus, expunerea repetată poate provoca sensibilizare.

Toxicitate
Deși este descris ca armă neletală pentru controlul mulțimii, există studii care pun la îndoială această clasificare. Gazul CS poate provoca afecțiuni pulmonare grave și poate, de asemenea, afecta inima și ficatul în mod semnificativ.

Pe 28 septembrie 2000, prof. dr. Uwe Heinrich publicat un studiu comandat de John C. Danforth de la Biroului Consiliului Special al Statelor Unite ale Americii, pentru a investiga utilizarea gazului CS de către FBI în campusul Mount Carmel al Davidienilor. Heinrich a menționat că nici un deces nu a fost raportat, dar a concluzionat că letalitatea gazului CS ar fi determinată în principal de doi factori: dacă sunt folosite măști de gaze și dacă ocupanții sunt într-un spațiu închis. El sugerează că dacă nu sunt folosite măști de gaze și subiecții se află într-un spațiu închis, "există o posibilitate ca acest tip de  expunere la gazul CS să poată contribui în mod semnificativ sau chiar provoca efecte letale".

Cel puțin un studiu a asociat expunerea la CS cu avorturi spontane. Acest lucru este în concordanță cu raportări ale efectelor sale clastogenice (schimbări anormale ale cromozomilor) în celule de mamifere.

În Egipt, gazul CS a fost raportat a fi cauza decesului mai multor protestatari pe strada Mohamed Mahmoud din apropierea Pieței Tahrir în timpul protestelor din noiembrie 2011.

Solventul în care CS este dizolvat, metil izobutil cetonă (MIBK), este clasificat ca fiind dăunător prin inhalare. Este iritant pentru ochi și sistemul respirator, iar expunerea repetată poate provoca uscarea sau crăparea pielii.

Decontaminare
Notă: Oricine ajută o victimă a expunerii la gazul CS va suferi, de asemenea, iritații severe similare, cu excepția cazului în care se folosesc ochelari de protecție, măști de gaze și mănuși impermeabile.

În teren
Sursa:

 Mutați-vă la aer curat. Dacă bate vântul, stați cu fața în vânt.
 Mișcați brațele departe de corp și frecați părul în briză; nu frecați ochii, nasul sau pielea.
 Ochii trebuie să fie larg deschiși, dar fără a pune degetele.
 Irigați ochii cu cantități mari de oricare dintre următoarele:
 O soluție de 1% bicarbonat de sodiu și apă
 O soluție salină constând dintr-o jumătate de linguriță (2,5 cm3) sare la un litru de apă
 Apă rece curată
 Scoateți îmbrăcămintea cât de curând posibil. Această îmbrăcăminte trebuie spălată separat de alte articole.
 Faceți un duș, spălând întâi părul folosind Borax sau săpun de tip Ivory sau Lava. Aplecați-vă astfel încât particulele de gaz CS să cadă de pe cap. Apoi, spălați zonele de piele afectate. Nu utilizați uleiuri, creme sau unguente.

Într-o instituție medicală
Sursa:

 Mutați pacientul într-o zonă bine ventilată.
 Scoateți hainele pacientului și puneți-le pe toate într-un container etanș.
 Pacientul trebuie să fie bine spălat cu apă și săpun.
 Ochii ar trebui să fie irigați cu ser fiziologic (soluție de 0,9% NaCl)sau apă și examinați pentru abraziuni ale corneei.
 Pacienții cu probleme de respirație ar trebui să fie ținuți sub supraveghere pentru a evita bronhospasme și pneumonie secundară.
 La pacienții cu boli respiratorii pre-existente care suferă de bronhospasm acut poate fi nevoie de oxigen umidificat, aminofilină și simpatomimetice inhalate.

Simptomele ar trebui să dispară în termen de 60 de minute de la expunere.

Atunci când se spală hainele
Îmbrăcămintea ar trebui să fie lăsată afară peste noapte, expusă la aer, înainte de a fi spălată.

Utilizați un detergent puternic. Hainele ar trebui să fie uscate într-un uscător cu evacuare la exterior, dar departe de pietoni și în special a copiilor.

Utilizare

CS este folosit în formă de spray de multe forțe de poliție ca un incapacitant temporar și pentru a supune atacatorii sau persoanele care sunt agresive în mod violent. Ofițerii care sunt instruiți în utilizarea și aplicarea de spray CS sunt de obicei expuși la el prin antrenamente.[necesită citare]
Articole care necesită citări suplimentare

Deși folosite cu precădere de către poliție, gazul CS a fost utilizat și în atacuri criminale în diferite țări.

Utilizarea de CS în război este interzisă în conformitate cu termenii Convenției privind Interzicerea Armelor Chimice, semnată de cele mai multe națiuni în 1993, urmate de alte cinci națiuni între 1994 și 1997. Raționamentul din spatele interdicției este pragmatic: utilizarea de CS de un combatant ar putea declanșa cu ușurință represalii cu arme chimice mult mai toxice, precum agenți neurotoxici. În august 2018, cele patru țări care nu au semnat Convenția privind Armele Chimice (fiind prin urmare libere să utilizeze gazul CS) sunt Coreea de Nord, Egipt, Israel și Sudanul de Sud.

Utilizarea civilă de către poliție a CS este legală în multe țări, deoarece Convenția privind Armele Chimice interzice numai uzul militar.

Bahrain

Gazul CS a fost utilizat pe scară largă de către poliția din Bahrain de la începutul protestelor din Bahrain. Comisia Independentă de Anchetă din Bahrain a concluzionat că poliția a folosit o cantitate disproporționată de gaz CS atunci când se dorea dispersarea protestelor și că, în unele situații, poliția a tras cu gaze lacrimogene în case particulare într-un mod "inutil și fără discernământ". În timpul unui anumit incident, la care a asistat unul din anchetatorii din Comisie, poliția a tras "cel puțin patru canistre de gaz lacrimogen (fiecare conținând șase proiectile) ... de la distanță mică în bucătăria și camera de zi a unei case."

Potrivit activiștilor opoziției și familiilor celor morți, zece persoane au murit ca rezultat al gazului CS între 25 martie 2011 și 17 decembrie 2011. Una ar fi murit la impactul canistrei de gaz, iar celelalte au murit din cauza efectelor inhalării gazului. Comisia Independentă de Anchetă din Bahrain a primit informații că alte trei decese au fost atribuite expunerii la gaz CS. Dintre acestea trei, unul ar fi fost cauzat de impactul canistrei, iar două din cauza efectelor inhalării gazului.

Canada

CS este folosit de multiple forțe de ordine canadiene. Forțele canadiene sunt expuse la gaze CS în cadrul exercițiilor și antrenamentelor.

Chile
Gazele lacrimogene sunt folosite pe scară largă în Chile de Carbineros, pentru a întrerupe protestele civile.

Cipru
CS a fost testat mai întâi în teren de către armata Britanică în Cipru în anul 1958. Atunci era cunoscut sub numele de cod T792.

Egipt
CS a fost utilizat pe scară largă de către Poliția Egipteană/Forțele Militare din ianuarie 2011.

Hong Kong
CS a fost utilizat împotriva demonstranților în septembrie 2014.

Israel
Forțele de poliție israeliene folosesc spray cu gaz CS în situații de revoltă și proteste. Acesta este utilizat pe scară largă la manifestații în Teritoriile Palestiniene și la zidul de separare din Cisiordania.

Regatul Unit

Irlanda De Nord
Gazul CS a fost utilizat pe scară largă în zona Bogside din Derry, Irlanda de Nord, în timpul "Bătăliei de la Bogside", două zile de revoltă în august 1969. Un total de 1.091 de canistre cu 12,5 g de CS fiecare și 14 canistre cu 50 g de CS fiecare au fost trase în zona rezidențială dens populată. Pe 30 august a fost înființată Ancheta Himsworth cu scopul de a investiga efectele medicale ale utilizării sale în Derry. Concluziile sale, privite în contextul politic al timpului, indicau necesitatea continuării testării gazului CS înainte de a fi folosit ca mijloc de control al maselor. În timpul revoltelor din Belfast, în anul următor, cunoscut ca Falls Curfew, armata a tras până la 1.600 de canistre în zona dens populată a Falls Road. Acesta a fost utilizat și în Lenadoon pe 9 iulie 1972 când acordul de încetare a focului cu IRA a fost încălcat. Nu după mult timp, armata britanică și RUC au încetat să folosească CS în Irlanda de Nord.

Marea Britanie

Gaz CS
Gazul CS a fost utilizat rareori pe insula Marii Britanii.

Prima utilizare a gazului CS pe insula britanică, care nu a fost parte din instrucția militară, a avut loc în 1944, în timpul unei luări de ostatici, la o adresă din nordul Londrei. Soldaților li s-a cerut să arunce grenade CS prin luminator în speranța de a pune capăt rapid incidentului, dar atacatorul își adusese o mască de gaze cu el, nefiind afectat.[necesită citare]
Articole care necesită citări suplimentare

În 1981, gazul CS a fost folosit pentru a înăbuși o revoltă în zona Toxteth din Liverpool.

Ca indicator al frecvenței de utilizare a sprayurilor CS de poliție, ofițeri din Reading, Berkshire au utilizat sprayul în 486 de cazuri într-o perioadă de doi ani și jumătate începând cu aprilie 2009. Sprayul CS a fost utilizat în Regatul Unit de mai mult de 10.000 de ori în perioada dintre introducerea sa în 1996 și septembrie 1998.

România
CS a fost utilizat de Jandarmeria Română la dispersarea protestatarilor din Piața Victoriei în 10 august 2018.

Sri Lanka
LTTE, cunoscuți sub numele de Tigrii Tamili din Sri Lanka, un grup de insurgenți din Sri Lanka, au folosit gaze lacrimogene împotriva forțelor guvernamentale în septembrie 2008. Utilizarea sa a îngreunat progresul armatei, dar în cele din urmă s-a dovedit ineficient împotriva succesului armatei.

Acesta este unul dintre puținele cazuri de gaze CS folosite de insurgenți.

Statele Unite ale Americii
CS este folosit de multiple forțe de poliție, inclusiv de FBI în timpul Asediului de la Waco în 1993.

Jandarmii din Pittsburgh, Pennsylvania au folosit gazul CS în septembrie 2009 pentru a dispersa manifestanții care se aflau în apropierea Summitului G20 2009.

Trupele armate ale SUA sunt expuse la CS atât în timpul antrenamentului inițial, cât și în cele ulterioare, folosindu-se tablete de CS topite pe plăci fierbinți. Scopul acestui exercițiu este de a demonstra necesitatea utilizării corecte a maștilor de gaze, deoarece substanța ajunge imediat la ochi dacă garniturile de cauciuc ale măștilor nu etanșează cu pielea. După așezarea corectă a măștilor, recruții trebuie să le dea jos și să suporte efectele substanței, astfel încât să aibă încredere în utilitatea echipamentului de protecție.

Vietnam

A fost raportat că mii de tone de gaz CS au fost folosite de forțele armate ale SUA în Vietnam pentru a-i aduce pe Viet Cong la suprafață din tuneluri.[necesită citare]

De asemenea, acesta a fost utilizat de către forțele nord-vietnameze în unele bătălii, cum sunt Hue în 1968 sau Ofensiva din timpul Paștelui în 1972.
Articole care necesită citări suplimentare

În alte părți
Gazul CS a fost și este încă folosit în mod curent de către jandarmii greci (MAT), cu scopul de a potoli protestele studenților și muncitorilor, precum și revoltelor.

CS a fost folosit pentru a opri protestele din Lusaka, Zambia în iulie 1997 și în timpul protestelor WTO din Seattle în 1999. Amnesty International a raportat că substanța folosită fusese produsă de compania britanică Pains-Wessex. Prin urmare, Amnesty a cerut o interzicere a exportului către entități care nu sunt pregătite pentru utilizarea corectă a CS sau care au demonstrat o utilizare "contrară instrucțiunilor producătorului".

În septembrie 2000, jurnaliștii ziarului Guardian au dezvăluit cum o companie înregistrată în Regatul Unit, HPP, s-a folosit de goluri legislative pentru a exporta CS unei companii private de securitate din Rwanda, încălcând astfel sancțiunile impuse de Organizația Națiunilor Unite. Jurnaliștii Guardian au mai relatat că substanța a fost folosită de miliția Hutu din Rwanda pentru a-i scoate pe membri ai grupului Tutsi din clădiri înainte de a-i ucide.

Gazul CS a fost folosit de către guvern în Africa de Sud, de Israel împotriva palestinienilor și israelienilor, de către guvernul sud-coreean de la Seul și în timpul conflictelor balcanice de Serbia. În Malta a fost folosit de către poliție între 1981 și 1987 împotriva susținătorilor Partidului Naționalist.

În Malaezia, Federal Reserve Unit a folosit gaze CS lacrimogene împotriva cetățenilor săi care s-au adunat pentru a cere alegeri corecte în ceea ce a fost numit protestele Bersih în 2011 și 2012.

Forțele de apărare ale Canadei, Norvegiei și Australiei sunt antrenate folosind gaz CS într-un mod similar celui practicat în SUA, fiind parte din antrenamentul CBRN (chimic, bbiologic, radiologic, nuclear). Gazul este eliberat prin arderea de tablete într-o clădire special amenjată pentru acest scop. În timpul antrenamentului, persoana intră în clădire neprotejată și trebuie să își pună masca de gaze îneinte de a ieși. Unele forțe norvegiene sunt expuse gazului CS în timp ce sunt supuse unor activități fizice și psihice, precum adresarea unui superior, menționând numele, rangul și grupul din care fac parte, înainte de a executa 30 de flotări.

Franța a folosit în mod repetat gaze CS lacrimogene împotriva refugiaților în taberele din apropiere de Calais, în 2015.

În Australia, gardienii de la Centrul de Detenție Juvenilă Don Dale din Darwin au folosit gazul CS împotriva a cinci băieți adolescenți reținuți acolo în august 2014.

Referințe

Arme chimice
Nitrili

Gaz CS


Die Liste der denkmalgeschützten Objekte in Sekule enthält die sieben nach slowakischen Denkmalschutzvorschriften geschützten Objekte in der Gemeinde Sekule im Okres Senica.

Denkmäler

Legende

Einzelnachweise

!
Sekule


Eklektisizm (Yun. , eklektos, "seçilmiş") , farklı felsefî veya sanat sistemlerinden alınan unsurların yeni bir sistem içinde yeniden kullanılmasıdır. Sanattaki farklı çağ ve üsluplardan seçilip devşirilen unsurların yeni bir tasarım, ürün ya da düşünce akımı oluşturmak için ele alınması olgusunu ifade eder.

Eklektisizm kelimesinin kökü olan eklektik kelimesi, genellikle bir sisteme ait olan veya tek başına anlam ifade eden unsurların birden fazlasını toparlayarak meydana getirilen yeni sistem veya sistemler anlamına gelmektedir. Dinde ve sair düşünce akımlarında eklektisizmin negatif bir manası vardır. Türkçede "eklemek-takmak " anlamına gelen bu kelime, Lidya dilinde "" veya tam olarak "yine takmak" anlamına karşılık gelen "" kelimelerinden türemiştir.

Eklektisizm, 19. yüzyılda çok yaygın bir biçimde görülür. Bununla birlikte eklektisizm bir üslup değil, bir davranış şekli olarak değerlendirilmelidir. Ancak farklı eklektisist üsluplardan söz edilebilir. Bu üslupların hepsinde davranış biçimi ortak olduğu hâlde şeklî malzemenin de değiştiği çağ ya da üslup ve bunların yeniden sistemleştirilişi farklıdır.

Kaynakça

Eklektisizm


مصطلح سودانى ظهر مع عهد ثورة الإنقاذ الوطني الحالى في 1989 م، ويقصد به الأماكن أو البيوت السرية التي كان يجرى فيها تعذيب وإرهاب المعارضين لنظام عمر البشير، وحتى قتلهم كما في حالات العديد من الطلاب والأطباء وغيرهم بواسطة جهاز الأمن.

ويأتي اقتباس كلمة أشباح من أن الذين يقومون بالتعذيب يكونون في الغالب ملثمين ولا يظهرون وجوههم خوفا من تعرف ضحاياهم عليهم، وبالتالى فأن الضحية لا يعرف من عذبه ولا مكان تعذيبه.

سياسة السودان
لغات السودان

بيوت الاشباح


Bé (Bi), Bé su rasa zlonamjernih đavola ili demona koji žele uništiti čovječanstvo, ali ih pobjeđuju Sibú i heroji iz Bribri legendi.

Izvori

Indijanska mitologija (čudovišta)
Bribri

Bé


Antonio Nicolo Gasparo Jacobsen (2. november 1850 – 2. februar 1921) var en danskfødt amerikansk marinemaler, der blev kendt som "Auduboninden for dampskibe".

Liv og virke
Jacobsen blev født i København og gik på Det Kongelige Danske Kunstakademi, før han rejste over Atlanterhavet. Han kom til USA i august 1873. Han bosatte sig i West Hoboken (nu Union City) i New Jersey, på den anden side af Hudson River fra Manhattan og New York Harbor, som var fyldt med skibe fra USA og resten af verden. Jacobsen begyndte at male billeder af skibe, og i takt med at hans omdømme voksede, blev han opsøgt af skibes ejere for at male deres skibe, kaptajner og medlemmer, og mange af hans værker blev solgt for 5 dollars.

Jacobsen malede over 6.000 portrætter af sejl- og dampskibe, hvilket gjorde ham til "den mest produktive marinemaler". Mange af hans bestillinger kom fra kaptajner, og Jacobsen blev valgt både som følge af hans nøjagtighed, men også for hans lave pris.

Galleri

Se også
 William Frederick Mitchell
 Henry Reuterdahl
 Willy Stöwer

Referencer

Eksterne henvisninger

 The Early Years – Exhibition of works painted between 1877 and 1898.
 The Later Years – Exhibition of works painted between 1902 and 1916.
 Antonio Jacobsen Bio - Findlay Galleries
 "USAT Sherman", oil on canvas, 1910-1915, by Antonio Jacobsen(sold at auction by GB Tate and Sons Fine Art, from the estate of Impressionist Emerson Everett Glass(1916-1987)..)
 Works by Antonio Jacobsen The Mariners' Museum
 portrait of Antonio Jacobsen
 wife and children of Antonio Jacobsen
 portrait of Jacobsen in later years

Malere fra Danmark
Malere fra USA
Marinemalere
Personer fra København
Alumni fra Det Kongelige Danske Kunstakademi

Antonio Jacobsen


John J. "Jack" O'Callahan (* 24. Juli 1957 in Charlestown, Massachusetts) ist ein ehemaliger US-amerikanischer Eishockeyspieler, der in seiner aktiven Zeit von 1975 bis 1989 unter anderem für die Chicago Black Hawks und New Jersey Devils in der National Hockey League gespielt hat. Bei den Olympischen Winterspielen 1980 gewann er als Mitglied der US-amerikanischen Nationalmannschaft die Goldmedaille.

Karriere
Jack O'Callahan begann seine Karriere als Eishockeyspieler an der Boston University, die er von 1975 bis 1979 besuchte, während er parallel für deren Eishockeymannschaft in der National Collegiate Athletic Association spielte. In den Jahren 1976 und 1977 gewann der Verteidiger mit seiner Mannschaft jeweils die Meisterschaft der ECAC Hockey. Er selbst wurde 1978 und 1979 in das erste All-Star Team der ECAC Hockey gewählt. Zudem gewann er mit der Boston University 1978 die NCAA-Meisterschaft, wobei er selbst in das erste All-American Team der Eastern Conference der NCAA sowie beim Finalturnier zum wertvollsten Spieler und in das All-Tournament Team gewählt wurde. Während dieser Zeit lief der Verteidiger außerdem zeitweise als Mannschaftskapitän der Boston University Terriers aufs Eis. Die Saison 1979/80 verbrachte er beim Team USA während dessen Olympiavorbereitung.

Bereits während seiner Zeit an der Boston University war O'Callahan im NHL Amateur Draft 1977 in der sechsten Runde als insgesamt 96. Spieler von den Chicago Black Hawks sowie im WHA Amateur Draft 1977 in der achten Runde als insgesamt 68. Spieler von den Calgary Cowboys ausgewählt worden. Da die WHA in der Zwischenzeit aufgelöst worden war, schloss er sich dem Franchise der Black Hawks an, für deren Farmteam New Brunswick Hawks er von 1980 bis 1982 in der American Hockey League spielte. In der Saison 1981/82 gewann er mit seiner Mannschaft den Calder Cup. In der Spielzeit 1982/83 war er sowohl fürs neue AHL-Farmteam Chicagos, die Springfield Indians, als auch bei den Black Hawks selbst in der National Hockey League aktiv, wobei er sich im Laufe der Spielzeit in Chicagos Mannschaft aus der National Hockey League durchsetzte, für die er bis 1987 auflief. O'Callahan, der am 10. Oktober 1982 in einer Partie gegen die Winnipeg Jets für die Chicago Black Hawks in der NHL debütiert hatte, wurde im Verlauf der folgenden Saison nach einem Stockschlag gegen Dave Maloney von den New York Rangers für acht NHL-Spiele gesperrt. In der Saison 1984/85 war der Verteidiger aufgrund einer Schulterverletzung für mehrere Partien spieluntauglich. In der Spielzeit 1985/86 bildete der US-Amerikaner ein Verteidigerduo mit Doug Wilson. Zuletzt spielte er von 1987 bis 1989 für das NHL-Team New Jersey Devils, die ihn zuvor im NHL Waiver Draft selektiert hatten, ehe er seine Karriere im Alter von 30 Jahren beendete.

International
Für die USA nahm O'Callahan an den Weltmeisterschaften 1979 und 1989 teil. Zudem stand er im Aufgebot seines Landes bei den Olympischen Winterspielen 1980 in Lake Placid, bei denen er mit seiner Mannschaft die Goldmedaille gewann.

Erfolge und Auszeichnungen

International
 1980 Goldmedaille bei den Olympischen Winterspielen

NHL-Statistik

Nach der Karriere
Nach Beendigung seiner professionellen Laufbahn als Eishockeyspieler wurde der US-Amerikaner im Finanzdienstleistungssektor an der Chicago Mercantile Exchange tätig. Er war ebenfalls einer der Mitbegründer von Beanpot Financial Services, unter anderem gemeinsam mit dem ehemaligen NHL-Akteur Jack Hughes.

Weblinks

Eishockeynationalspieler (Vereinigte Staaten)
Eishockeyspieler (Boston University Terriers)
Eishockeyspieler (Springfield Indians, 1975–1994)
Eishockeyspieler (New Brunswick Hawks)
Eishockeyspieler (Chicago Blackhawks)
Eishockeyspieler (New Jersey Devils)
Olympiasieger (Eishockey)
Olympiateilnehmer (Vereinigte Staaten)
Teilnehmer der Olympischen Winterspiele 1980
US-Amerikaner
Geboren 1957
Mann

Jack O’Callahan


John Polson (d. 6 Eylül 1965) Avustralyalı yönetmendir. Tropfest'in yönetmeni ve yaratıcısıdır.

Filmografisi
 Mission: Impossible - Operation Surma (2003) (VG) (seslendirme) .... Billy Baird
 Mission: Impossible II (2000) .... Billy Baird
 The Boys (1998) .... Glenn Sprague
 Kangaroo Palace (1997) (TV) .... Richard Turner
 Deadline (1997)
 Idiot Box (1996) .... Jonah
 Audacious (1995) .... Tom
 Back of Beyond (1995) .... Nick
 Stitched (1995) .... Johnny Peterson
 The Sum of Us (1994) .... Greg
 Sirens (1994) .... Tom
 Gino (1994) .... Stan
 Heartland (1994) dizi .... Patrick
 What's Going On, Frank? (1994) .... Frank
 Embassy (dizi) (1990) .... Vince Cooper (1992)
 Prisoners of the Sun (1990) .... Pvt. Jimmy Fenton
 More Winners: The Journey (1990) (TV) .... Arthur
 Raw Nerve (1990) .... Billy
 Candy Regentag (1989) .... Cyril
 Tender Hooks (1989) .... Tony
 Dadah Is Death (1988) (TV) .... Kevin Barlow
 Always Afternoon (1988) dizi .... John
 Vietnam (1987) .... Serge
 Captain James Cook (1987) (mini) Televizyon dizisi .... George Forster
 Dangerous Game (1987) .... Tony
 For Love Alone (1986) .... Leo
 Call Me Mr. Brown (1986) .... Brian Day
 Shout! The Story of Johnny O'Keefe

1965 doğumlular
Avustralyalı erkek sinema oyuncuları
Avustralyalı erkek dizi oyuncuları
Avustralyalı film yönetmenleri
Yaşayan insanlar
APRA Ödülü sahipleri
En İyi Yardımcı Erkek Oyuncu AACTA Ödülü sahipleri

John Polson


أبو سلمة عبد الله بن عبد الأسد المخزومي (المتوفى في جمادى الآخرة 4 هـ) صحابي بدري من السابقين إلى الإسلام، وابن برة بنت عبد المطلب عمة النبي محمد صلى الله عليه وسلم، وأخو النبي  من الرضاعة.

سيرته
كان عبد الله بن عبد الأسد بن هلال بن عبد الله بن عمر بن مخزوم القرشي من السابقين إلى الإسلام، حيث أسلم مع عبيدة بن الحارث والأرقم بن أبي الأرقم وعثمان بن مظعون قبل أن يدخل النبي محمد دار الأرقم، وقيل أن أبا سلمة أسلم بعد عشرة أنْفُس. وأبو سلمة هو ابن برة بنت عبد المطلب عمة النبي محمد، وهو أخو النبي محمد من الرضاعة.

هاجر أبو سلمة مع زوجته أم سلمة هند بنت أبي أمية المخزومية إلى الحبشة الهجرة الأولى، وعاد منها مع عثمان بن مظعون بعدما بلغه إسلام قريش، فأجاره خاله أبو طالب بن عبد المطلب، وعاد فهاجر الهجرة الثانية إلى الحبشة، ثم عاد وهاجر إلى يثرب، وكانوا من أوائل من هاجر من المسلمين إليها. ولما هاجر النبي محمد إليها، صحبه أبو سلمة، وآخى بينه وبين سعد بن خيثمة. شهد أبو سلمة غزوة بدر مع النبي محمد، كما شهد غزوة أحد في شوال سنة 3 هـ التي أصيب فيها بجرح غائر في عضده، أقام يداويه شهرًا بعد العودة إلى المدينة المنورة، ثم أرسل له النبي محمد، وعقد له لواءً جمع فيه سرية من 150 رجل من المهاجرين والأنصار للإغارة على بني أسد، ثم رجع إلى المدينة، فانتقض عليه جرحه، وتوفي من أثر الجرح في جمادى الآخرة سنة 4 هـ. ولأبي سلمة من الولد سَلَمَة وعمر وزينب ودرة من زوجته أم سلمة.

ولأبي سلمة رواية عن النبي محمد روتها عنه زوجته أم سلمة، وأوردها الترمذي والنسائي ومحمد بن ماجه في كتبهم.

المراجع

صحابة شهدوا غزوة بدر
صحابة هاجروا الهجرة الأولى إلى الحبشة
بنو مخزوم
وفيات 4 هـ
وفيات 625

أبو سلمة بن عبد الأسد


Victoria Lundblad ( - ) est une généticienne américaine. Experte reconnue des télomérases, elle est lauréate du Prix Pearl Meister Greengard en 2008.

Jeunesse et formation
Victoria Lundblad naît dans la région de la baie de Californie, fille d'un biochimiste et d'une enseignante. Elle participe à des expériences scientifiques dès le collège, elle teste par exemple si la peau émet des substances qui repoussent les moustiques et libère par accident plus de 100 moustiques chez elle. Elle commence le violoncelle et se lance dans des études musicales. Mais arrivée à l'Université de Californie à Berkeley, elle se spécialise en mathématiques puis se tourne vers la biologie.

Elle poursuit des études supérieures en biologie à l'Université Harvard. Enthousiasmée par une conférence de Jack Szostak, lauréat du prix Nobel en 2016, sur ses travaux sur les télomères avec Elizabeth Blackburn, elle commence un stage postdoctoral en 1983 avec lui. Elle étudie une levure à la télomérase défectueuse ayant subi une sénescence précoce. Elle poursuit son étude des télomères en tant que boursière postdoctorale dans le laboratoire d'Elizabeth Blackburn. En 1991, elle rejoint le département de génétique du Baylor College of Medicine. En 2004, elle entre au Salk Institute for Biological Studies.

Carrière

En 1989, Lundblad identifie un gène nommé EST1 ("ever shorter telomeres") dans lequel les télomères sont perdus, et découvre que EST1 code une sous-unité régulatrice de la télomérase. Plus tard, en collaboration avec le lauréat du prix Nobel Thomas Robert Cech, elle découvre la sous-unité catalytique de la télomérase et l'identifie comme une transcriptase inverse avec un ARN associé.

En 2008, elle reçoit le Prix Pearl Meister Greengard Prize qui récompense les femmes scientifiques dans le domaine de la biologie.

En 2017, avec deux autres femmes professeurs titulaires à l'Institut Salk, elle intente des poursuites pour discrimination sexuelle contre l'institut. Elles expliquent que le financement de la recherche n'est pas réparti équitablement et que seulement 13 % du personnel de recherche sont des femmes. L'institut attaque Victoria Lundblad, l'accusant de  des subventions et que chacun des trois professeurs se classe dans . Des collègues scientifiques à travers le pays s'offusquent, y compris la lauréate du prix Nobel Carol Greider dont les travaux concernent également la télomérase, qui déclare que Lundblad était . En août 2018, le conflit est réglé à l'amiable entre les trois femmes et l'institut.

En 2014, elle est élue à la Société américaine de microbiologie. Elle est l'une des seize femmes parmi les quatre-vingt-huit élus.

Reconnaissance

 1997 : Prix DeBakey Excellence in Research Award du Baylor College of Medicine
 2008 : Prix Pearl Meister Greengard de la l'Université Rockefeller
 2014 : Élue membre la Société américaine de microbiologie.
 2015 : Élue membre de l'Académie nationale des sciences en génétique médicale, hématologie et oncologie.

Publications
Victoria Lundblad a publié ou co-publié de nombreux articles, dont:

 Lubin, John & Tucey, Timothy & Lundblad, Victoria. (2017). Using Separation-of-Function Mutagenesis To Define the Full Spectrum of Activities Performed by the Est1 Telomerase Subunit In Vivo. Genetics. 208. genetics.300145.2017. 10.1534/genetics.117.300145.
 Tucey, Timothy & Lundblad, Victoria. (2014). Regulated assembly and disassembly of the yeast telomerase quaternary complex. Genes & development. 28. 10.1101/gad.246256.114.
 Lundblad, Victoria. (2012). Telomere end processing: Unexpected complexity at the end game. Genes & development. 26. 1123-7. 10.1101/gad.195339.112.
 Lundblad, Victoria. (2002). Telomere maintenance without telomerase. Oncogene. 21. 522-31. 10.1038/sj.onc.1205079.
 Lundblad, Victoria. (2001). Genome instability: McClintock revisited. Current biology : CB. 11. R957-60. 10.1016/S0960-9822(01)00573-5.

Références

Liens externes

Biochimiste américain
Femme biochimiste
Naissance en août 1952

Victoria Lundblad


20.05.1990 tarihinde, 3644 sayılı kanun ile ilçe olan Boztepe, 1700'lü yıllarda geniş bir plato üzerinde kurulmuştur. İlçe tarihinin ise M.Ö. 3000'lere dek uzandığı tahmin edilmektedir. Boztepe, Kırşehir il merkezine 15 km uzaklıkta yer almaktadır. Bu özelliği ile Kırşehir il merkezine en yakın ilçedir. İlçenin toplam nüfusu 1990 yılında 10 bin 639 iken, 2000 yılında 10 bin 189'a, 2010'da da 5 bin 679'a gerilemiştir. İlçede 3 mahalle bulunmaktadır. Bunlar: Bağbaşı Mahallesi, Yeni Mahalle ve Orta Mahalle'dir. Boztepe ilçesi kuzeyinde Çiçekdağı, batısında Kırşehir merkez, doğusunda Nevşehir ve güneyinde Mucur ile çevrilidir.

Tarihi
İlçe merkezi çok eski bir yerleşim yeri olmasına rağmen şimdiki yerine 1700'lü yıllarda yerleştiği bilinmektedir. Bu tarihlerde adını aldığı şehrin kuzey batısındaki tepenin çevresinde toplanan köyler Boztepe'yi oluşturmuştur. Bu köyler Çanakçı, Kızmelik, Dağmezarı, Köçekli, Özlü, Eski Boztepe ve Cevizbağı'dır. Bundan sonra sürekli olarak büyüyen Boztepe 1938 depreminde oldukça büyük zarar görmüş, gelişmesi bir süre duraklamıştır. 1950'li yıllarda yeniden gelişmeye başlayan Boztepe, 25 Mayıs 1959'da belediye statüsü alarak beldeye dönüştü. Belediye kurulduktan sonra sürekli gelişen ve şehirleşen Boztepe 09.05.1990 tarihinde kabul edilip 30.05.1990 tarihinde yürürlüğe giren 3644 Sayılı 130 İlçe kurulması hakkındaki kanun ile İlçe olmuştur. Bir kasaba ile 13 köyü bünyesine alarak 2 Eylül 1991 tarihinde fiilen faaliyete geçmiştir.

Ekonomi
İlçenin ekonomisi tarım ve hayvancılığa dayanmaktadır. İlçe yaklaşık 25.500 dekar sulanabilir araziye sahip olmasına rağmen teknolojinin yetersizliği nedeniyle yeterli sulama yapılamadığından verim oldukça düşüktür. Merkezde ahır hayvancılığı mera hayvancılığına göre daha gelişmiştir.İlçede küçük sanayi sitesi, esnaf teşebbüsleri ve yurt dışındaki sayıları azınsanmayacak işçilerin getirdiği dövizler ilçe ekonomisinin bir diğer boyutunu oluşturmaktadır. Kırşehir il merkezinde yaşayanlar ilçenin merkeze yakınlığı nedeniyle ilçeye yatırım yapmaktadırlar.

Coğrafi Yapı

Kırşehir ilinin kuzeydoğusunda yer alır.Denizden 1220 m yükseklikte olan Boztepe'nin yüzölçümü 562 km'dir 09.05.1990 tarihinde ilçe olan Boztepe'nin 1 kasabası 13 köyü vardır. Boztepe ilçesi Kırşehir'e 15 km uzaklıktadır. İlçenin iklimi
karasal iklim olup yaz aylarında tropikal hava kütlerinin etkisi ile artan sıcaklıklar kış aylarında polar hava kütlesinin etkisi ile düşmektedir. Yükseltinin biraz fazla olması nedeni ile kar örtüsünün yerde kalma süresi Kırşehir'e göre daha fazladır. Yıllık yağışın dağılımına bakıldığı zaman nisan ve mayıs aylarında yağışın arttığı görülmüştür. Kuraklık ve insan faktörünün etkisi ile orman örtüsü yok olmuş ot formasyonuna ait Antropojen Bozkır örtüsü geniş alanlarda varlığını devam ettirmiştir.

Nüfus

Kaynakça
http://www.kirsehir.gov.tr/boztepe  https://www.nufusu.com/ilce/boztepe_kirsehir-nufusu

Boztepe


Valantia hispida es una pequeña planta de la familia de las rubiáceas. Es originaria de la cuenca del Mediterráneo.

Descripción
Es una planta herbácea con tallos que alcanzan un tamaño de hasta 25 cm de altura, erectos, ascendentes o decumbentes, generalmente muy ramificados, glabros en la parte inferior y más o menos densamente híspidos en la inflorescencia. Las hojas de 1-13 x 0,8-6 mm, en verticilos de 4 piezas, elípticas, lanceoladas u obovadas, glabras o con margen escábrido. Brácteas semejantes a las hojas, con margen escábrido, a veces laxamente adpreso-pubescentes por el haz. Corola de 0,3-0,6 mm, violácea. Anteras de c 0,05-0,1 mm. Estructura fructífera de 2-5 mm, con 2-3 cuernos, dorso no prolongado en cuerno y con abundantes aguijones claramente aplastados. Frutos generalmente con 2 mericarpos de 1,1-1,3 mm, reniformes o hemisféricos, papilosos, con fascículos de ráfides plateados en la región del hilo. Florece de marzo a mayo.

Taxonomía
Valantia hispida fue descrita por Carlos Linneo y publicado en Syst. Nat. ed. 10 2: 1307, en el año 1759.
Etimología
Valantia, fue dedicada por el botánico prelinneano Joseph Pitton de Tournefort a su profesor en el Jardín del Rey de París, Sébastien Vaillant.
Citología
Número de cromosomas de Valantia hispida (Fam. Rubiaceae) y táxones infraespecíficos: 2n=18
Variedades aceptadas
Valantia hispida var. eburnea (Brullo) Hand
Valantia hispida var. hispida
SinonimiaGalium hispidum (L.) Gaertn.var. eburnea (Brullo) HandValantia eburnea Brullo	var. hispidaGalium blepharophoron Roem. & Schult.	Valantia filiformis Lojac.Valantia incrassata'' Pomel

Referencias

Enlaces externos

hispida

Valantia hispida


Mokko ist eine Landgemeinde im Departement Dosso in Niger.

Geographie
Mokko liegt in der Großlandschaft Sudan. Die Nachbargemeinden sind Loga im Norden, Falwel im Nordosten, Tombokoirey I im Südosten, Goroubankassam im Süden, Dosso im Südwesten, Garankédey im Westen und Sokorbé im Nordwesten. Bei den Siedlungen im Gemeindegebiet handelt es sich um 41 Dörfer, 43 Weiler und 20 Lager. Der Hauptort der Landgemeinde ist das Dorf Mokko.

Geschichte
Die Landgemeinde Mokko ging 2002 bei einer landesweiten Verwaltungsreform aus einem Teil des Kantons Dosso hervor.

Bevölkerung

Bei der Volkszählung 2012 hatte die Landgemeinde 52.132 Einwohner, die in 6079 Haushalten lebten. Bei der Volkszählung 2001 betrug die Einwohnerzahl 37.062 in 4450 Haushalten.

Im Hauptort lebten bei der Volkszählung 2012 4447 Einwohner in 590 Haushalten, bei der Volkszählung 2001 3264 in 392 Haushalten und bei der Volkszählung 1988 2256 in 316 Haushalten.

In ethnischer Hinsicht ist die Gemeinde ein Siedlungsgebiet von Zarma, Arawa und Fulbe.

Politik
Der Gemeinderat (conseil municipal) hat 16 gewählte Mitglieder. Mit den Kommunalwahlen 2020 sind die Sitze im Gemeinderat wie folgt verteilt: 5 ANDP-Zaman Lahiya, 3 MPR-Jamhuriya, 2 PJP-Génération Doubara, 2 PNDS-Tarayya, 2 RNDP-Aneima Banizoumbou, 1 MCD-Jarumin Talakawa und 1 MODEN-FA Lumana Africa.

Jeweils ein traditioneller Ortsvorsteher (chef traditionnel) steht an der Spitze von 38 Dörfern in der Gemeinde, darunter dem Hauptort.

Wirtschaft und Infrastruktur

Die Gemeinde liegt in einer Zone, in der Regenfeldbau betrieben wird. In Mokko befindet sich ein bedeutender Markt für Getreide, Hülsenfrüchte und Vieh, die unter anderem nach Maradi gehandelt werden. Der Markttag ist Donnerstag. Ein staatliches Viehzuchtzentrum wurde im Dorf Daréki eingerichtet.

Gesundheitszentren des Typs Centre de Santé Intégré (CSI) sind im Hauptort und in der Siedlung Saboudey vorhanden. Der CEG Mokko ist eine allgemein bildende Schule der Sekundarstufe des Typs Collège d'Enseignement Général (CEG). Das Berufsausbildungszentrum Centre de Formation aux Métiers de Mokko (CFM Mokko) bietet Lehrgänge in Metallbau, Elektrik, Holzbau, Mechanik und Schneiderei an.

Mokko liegt an der Nationalstraße 14, die den Ort mit den Nachbarstädten Dosso und Loga verbindet.

Weblinks

Einzelnachweise

Ort in Niger
Dosso (Region)
Ort in Afrika

Mokko


තලෙයිමන්නාරම ජැටිය සහ දුම්රිය ස්ථානය මෙරට මන්නාරම් දූපතේ තලෙයිමන්නාරමේ වයඹ දිග වෙරළට වන්නට ඉදිකොට තිබෙයි. ශ්‍රී ලංකාව සහ ඉන්දියාව අතර ක්‍රියාත්මකව පැවැති දුම්රිය පාරු සේවයෙහි මෙරට ප්‍රධාන නැවතුම්පළ ලෙස ක්‍රියාකරන ලද්දේ මෙම ජැටිය හා දුම්රිය ස්ථානය වෙයි.

දුම්රිය මාර්ග ද්විත්වයකට සේවය සැපයීම සඳහා ඉදිකොට ඇති ජැටිය, ප්‍රධාන භූමියේ සිට සාගරය තුලට (උතුරු දිශාව දෙසට) මීටර 264 ක දිගකින් යුක්තව ඉදිකොට තිබෙයි.

ඉතිහාසය
පෝක් සමුද්‍ර සන්ධිය හරහා ශ්‍රී ලංකාව හා ඉන්දියාව අතර දුම්රිය පාලමක් ඉදිකල යුතු බවට, 1894 වසරේදී මුල්ම වරට බ්‍රිතාන්‍ය රජය විසින් යෝජනා කරන ලදී. ශ්‍රී ලංකාවෙහි තේ වගාව වෙනුවෙන් ඉන්දියාවේ තමිල්නාඩු සිට පැමිණෙන කම්කරුවන්ගේ ප්‍රවාහන පහසුකම ඇතිකරවීම මෙහි අරමුණ විය.

දුම්රිය පාරු සේවය

පසුව 1914 වසර වන විට ඉදිකරනු ලැබූ තලෙයිමන්නාරම ජැටිය සහ දුම්රිය ස්ථානය මගින් මෙරට තලෙයිමන්නාරමේ සිට ඉන්දියාවේ ධනුෂ්කෝඩි (රාමේස්වරම්) දක්වා මගීන් ප්‍රවාහනය ආරම්භ කරන ලදී.

අඩපණ වීම
1967 වසරේ බලපෑ සුළි කුණාටුවක් හේතුවෙන් මෙහි ජැටියට සහ දුම්රිය ස්ථානයට හානි සිදුවීම හේතුවෙන් පාරු සේවය වසර තුනක් යන තුරු ඇණ සිටි අතර, යටිතල පහසුකම් නැවතත් සංවර්ධනය කිරීමෙන් පසු නැවතත් පාරු සේවය ආරම්භ කරන ලදී.

කෙසේ වූවත් ශ්‍රී ලංකාව හා ඉන්දියාව අතර වූ දුම්රිය පාරු සේවය 1983 වර්ෂයෙන් පසු නැවතත් අක්‍රීය තත්වයට පත්විය.

වත්මන් තත්වය
2015 මාර්තු 14 වන දින සිට යළිත් තලෙයිමන්නාරම දක්වා ඍජු දුම්රිය ගමන් ආරම්භ කෙරිණි. දැනට දෛනිකව කොළඹ කොටුවේ සිට දුම්රිය දෙකක් හා තලෙයිමන්නාරමේ සිට කොළඹ කොටුව දක්වා දුම්රිය දෙකක් ක්‍රියාත්මක වෙයි.

ආශ්‍රිත

බාහිර සබැඳි

ශ්‍රී ලංකාවේ දුම්රිය ස්ථාන
මන්නාරම දිස්ත්‍රික්කයේ පුරාවිද්‍යා ආරක්‍ෂිත ස්මාරක

තලෙයිමන්නාරම ජැටිය සහ දුම්රිය ස්ථානය


Der Baschklingebach ist ein gut 1½ Kilometer langer, westlicher und linker Zufluss des Nonnenbachs im bayerischen Spessart, der im unterfränkischen Landkreis Aschaffenburg verläuft.

Geographie

Verlauf
Der Baschklingebach entspringt nordwestlich von Schmerlenbach und östlich des Gartenbergs () auf einer Höhe von etwa .

Er fließt zunächst in östliche Richtung durch ein enges bewaldetes kerbtal und dann durch Felder und Wiesen.

Südlich des Pfarrdorfs Hösbach-Bahnhof mündet er auf einer Höhe von ungefähr  von links in den aus dem Süden kommenden Nonnenbach.

Sein etwa 1,6 km langer Lauf endet ungefähr 94 Höhenmeter unterhalb seiner Quelle, er hat somit ein mittleres Sohlgefälle von etwa 59 ‰.

Einzugsgebiet
Das 76 ha großes Einzugsgebiet des Baschklingebachs liegt im Vorderen Spessart und wird durch ihn über den Nonnenbach, die Aschaff, den Main und den Rhein zur Nordsee entwässert.

Flusssystem Aschaff
 Fließgewässer im Flusssystem Aschaff

Siehe auch
 Liste der Flüsse im Spessart

Weblinks

Einzelnachweise

Fluss im Spessart
Fließgewässer im Landkreis Aschaffenburg
Geographie (Hösbach)

Baschklingebach


Orden sv. Grgura Velikog, papinski orden. Jedan je od petorih papinskih ordena.  Hijerarhijski se nalazi iza Vrhovnog ordena Krista, Ordena zlatne ostruge, Ordena bl. Pija IX., a ispred Ordena sv. Silvestra. Ustanovljen je 1831. godine. Dodjeljuje ga se za zasluge Svetoj Stolici i ima četiri stupnja.

Izvori

Grgur Veliki

Orden sv. Grgura Velikog


A stable is a building in which livestock, especially horses, are kept.  It most commonly means a building that is divided into separate stalls for individual animals and livestock. There are many different types of stables in use today; the American-style barn, for instance, is a large barn with a door at each end and individual stalls inside or free-standing stables with top and bottom-opening doors.  The term "stable" is also used to describe a group of animals kept by one owner, regardless of housing or location.

The exterior design of a stable can vary widely, based on climate, building materials, historical period and cultural styles of architecture. A wide range of building materials can be used, including masonry (bricks or stone), wood and steel. Stables also range widely in size, from a small building housing one or two animals to facilities at agricultural shows or race tracks that can house hundreds of animals.

History
The stable is typically historically the second-oldest building type on the farm. The world's oldest horse stables were discovered in the ancient city of Pi-Ramesses in Qantir, in Ancient Egypt, and were established by Ramesses II (c. 1304–1213 BC). These stables covered approximately 182,986 square feet, had floors sloped for drainage, and could contain about 480 horses.
Free-standing stables began to be built from the 16th century. They were well built and placed near the house  because these animals were highly valued and carefully maintained. They were once vital to the economy and an indicator of their owners' position in the community. Relatively few examples survive of complete interiors (i.e. with stalls, mangers and feed racks) from the mid-19th century or earlier.

Traditionally, stables in Great Britain had a hayloft on their first (i.e. upper) floor and a pitching door at the front.  Doors and windows were symmetrically arranged.  Their interiors were divided into stalls and usually included a large stall for a foaling mare or sick horse. The floors were cobbled (or, later, bricked) and featured drainage channels. Outside steps to the first floor were common for farm hands to live in the building.

Horses

For horses, stables are often part of a larger complex which includes trainers, vets and farriers.

Other uses

The word stable is also used metonymically to refer to the collection of horses that the building contains (for example, the college's stable includes a wide variety of breeds) and even, by extension, metaphorically to refer to a group of people—often (but not exclusively) athletes—trained, coached, supervised or managed by the same person or organisation. For example, art galleries typically refer to the artists they represent as their stable of artists. Analogously, car enthusiast magazines sometimes speak of collectible cars in this way, referring to the cars in a collector's stable (most especially when the metaphor can play on the word association of pony cars).

Historically, the headquarters of a unit of cavalry, not simply their horses' accommodation, was known as a "stable".

Gallery

See also

Glossary of equestrian terms
Horse management
Livery stable
Nativity of Jesus
Pen

References

Agricultural buildings
Buildings and structures used to confine animals
Horse management

Stable


L'ambassade de Guinée au Ghana est la mission diplomatique officielle de la république de Guinée en République du Ghana, située à Accra.

Historique
La Guinée a obtenu son indépendance en 1958 et a été rapidement reconnue par le Ghana, Une ambassade guinéenne a été créée à Accra cette année, dirigée par Abdoulaye Diallo.

Liste des ambassadeurs

Voir également
 Relations Ghana-Guinée
 Liste des missions diplomatiques au Ghana
 Liste des missions diplomatiques de la Guinée

Liens externes
 https://www.embassypages.com/guinee-ambassade-accra-ghana

Notes et références

Ghana
Guinée

Ambassade de Guinée au Ghana


A Jamaica está programada para competir nos Jogos Pan-Americanos de 2023 em Santiago, no Chile, de 20 de outubro a 5 de novembro de 2023. Será a 19.ª aparição da Jamaica nos Jogos Pan-Americanos, tendo participado de todas as edições desde a estreia dos Jogos, em 1951.

Atletas
Abaixo está a lista do número de atletas (por gênero) participando dos jogos por esporte/disciplina.

Basquetebol

3x3

Feminino

A Jamaica classificou uma equipe feminina (de 4 atletas) após terminar em quinto na Copa América de Basquetebol 3x3 Feminino de 2022.

Sumário

Canoagem

Slalom
A Jamaica qualificou um canoísta masculino de slalom.

Ciclismo

A Jamaica qualificou duas ciclistas femininas.

Pista

Velocidade

Keirin

Futebol

Feminino

A Jamaica qualificou uma equipe feminina (de 18 atletas) após terminar como a equipe melhor ranqueada do Caribe no Campeonato Feminino da CONCACAF de 2022.

Sumário

Ginástica

Artística
A Jamaica qualificou dois ginastas (um homem e uma mulher) através do Campeonato Pan-Americano de 2023.

Masculino

Legenda de classificação: Q = Qualificado para a final por aparelhos

Feminino

Legenda de classificação: Q = Qualificada para a final por aparelhos

Levantamento de peso

A Jamaica recebeu convite para enviar uma halterofilista feminina.

Lutas

A Jamaica qualificou um lutador através do Campeonato Pan-Americano de Lutas de 2023.

Masculino

Rugby sevens

Masculino

A Jamaica qualificou uma equipe masculina (de 12 atletas) após chegar à final do RAN Super Sevens Masculino de 2022.

Sumário

Feminino

A Jamaica qualificou uma equipe feminina (de 12 atletas) após chegar à final do RAN Super Sevens Feminino de 2022.

Sumário

Taekwondo

A Jamaica qualificou um atleta masculino durante o Torneio Classificatório para os Jogos Pan-Americanos.

Kyorugi
Masculino

Ver também
Jamaica nos Jogos Olímpicos de Verão de 2024

Países nos Jogos Pan-Americanos de 2023
2023

Jamaica nos Jogos Pan-Americanos de 2023


Cet article présente les résultats détaillés du simple messieurs de l'édition 2022 des Internationaux de France de tennis qui est disputé du 22 mai au . Ce tournoi est le deuxième de la tournée du Grand Chelem.

Faits marquants

Avant le tournoi

Contexte
Après l'invasion de l'Ukraine par la Russie fin février, les instances dirigeantes internationales du tennis autorisent les joueurs de Russie et de Biélorussie à participer aux tournois, mais pas sous le drapeau de leur pays, jusqu'à nouvel ordre.

En mars 2022, les quatre tournois du Grand Chelem ont annoncé l'adoption d'une nouvelle règle commune en cas d'égalité à 6-6 dans le dernier set : un tie-break à  est disputé entre les joueurs, l'objectif étant de . Le tournoi de Roland-Garros demeurait jusqu'alors le seul Majeur à conserver la règle des deux jeux d'écart dans la manche décisive.

Forfaits
On note les forfaits des Allemands Dominik Köpfer et Jan-Lennard Struff, de l'Australien Nick Kyrgios, du Britannique Andy Murray, du Chilien Alejandro Tabilo, de l'Espagnol Roberto Bautista-Agut, des Français Jérémy Chardy et Gaël Monfils, de l'Italien Matteo Berrettini, du Japonais Kei Nishikori et du Suisse Roger Federer.

Ils sont respectivement remplacés par Taro Daniel, Pedro Cachín, Quentin Halys, Steve Johnson, Alessandro Giannessi, Franco Agamenone, Pablo Cuevas, Juan Ignacio Londero, Jaume Munar, Attila Balázs et Peter Gojowczyk.

Pendant le tournoi
À la suite du forfait du  français et  mondial Gaël Monfils, aucun joueur français n'est tête de série, une première en Grand Chelem depuis l'US Open 1999.

En s'inclinant au premier tour des qualifications, Feliciano López met fin à sa série record de  consécutives dans un tableau principal d'un tournoi du Grand Chelem, commencée vingt ans plus tôt, à Roland-Garros en 2002.

Il s'agit du dernier tournoi dans sa carrière professionnelle du Français Jo-Wilfried Tsonga, qui prend sa retraite à l'issue de cette édition 2022. Il est éliminé au premier tour par le  mondial Casper Ruud au terme d'un match à la fin duquel il se blesse à l'épaule. Une cérémonie est organisée à la fin de la rencontre pour célébrer l'ensemble de sa carrière en présence, sur le court, de sa famille, de ses anciens et actuels entraîneurs ainsi que certains joueurs dont Gaël Monfils, Richard Gasquet et Gilles Simon.

Ce Roland-Garros est également le dernier disputé par Gilles Simon, qui a fait savoir qu'il se retirerait du circuit à la fin de l'année 2022. Alors qu'il n'a remporté qu'un seul match sur le circuit principal depuis le début de la saison, il bat pour son entrée en lice le  mondial Pablo Carreño Busta en cinq sets, au terme d'un match de , qui s'est terminé à  du matin. Il signe ainsi son premier succès face à un joueur du top 20 depuis 2018. À  et , il devient le joueur français le plus âgé à remporter un match sur l'ocre de la Porte d'Auteuil et le  plus âgé tous tournois du Grand Chelem confondus après Stéphane Robert à Wimbledon en 2018 (alors âgé de  et ). Il remporte ensuite le  match de sa carrière en éliminant au deuxième tour l'Américain Steve Johnson, devenant le troisième Français à réaliser cette performance après Richard Gasquet et Gaël Monfils. Il dispute finalement son dernier match à Roland-Garros au troisième tour face à Marin Čilić, qui le bat en trois sets. À la fin du match, une cérémonie est organisée au cours de laquelle il reçoit un trophée qui rend hommage à l'ensemble de sa carrière.

En dominant en trois sets Corentin Moutet au deuxième tour, Rafael Nadal remporte le  match de sa carrière en Grand Chelem, le  Porte d'Auteuil. Seuls Roger Federer et Novak Djokovic ont franchi la barre des 300 victoires en Majeurs.

Alors qu'il s'agit de sa première participation à Roland-Garros, Holger Rune, âgé de 19 ans et classé à la  place mondiale, devient le premier joueur danois depuis 1967 à se qualifier pour les quarts de finale d'un tournoi du Grand Chelem, après sa victoire sur le  mondial et finaliste sortant Stéfanos Tsitsipás. Le Norvégien Casper Ruud se qualifie également pour les quarts de finale et devient le premier joueur norvégien à atteindre ce stade dans un tournoi Majeur.

Le Croate Marin Čilić se qualifie pour la première fois de sa carrière en demi-finale à Roland-Garros et devient ainsi le seul joueur en activité, avec le Big Four, à avoir atteint le dernier carré des quatre tournois du Grand Chelem.

Lors de sa demi-finale contre Rafael Nadal, Alexander Zverev se blesse grièvement à la cheville et se retrouve contraint d'abandonner, alors qu'il tentait de recoller à un set partout.

À , Rafael Nadal devient le joueur le plus âgé à disputer une finale à Roland-Garros. Dans l'ère Open, les autres records sont détenus par Ken Rosewall à l'Open d'Australie (), Wimbledon (39 ans et 8 mois) et l'US Open (39 ans et 10 mois).

Lauréat
L'Espagnol Rafael Nadal remporte le tournoi pour la  fois de sa carrière en dominant en finale Casper Ruud. Il s'agit du  titre ATP de sa carrière en simple, le  en Grand Chelem. Il améliore ainsi le record qu'il a lui-même établi six mois plus tôt à l'Open d'Australie lors duquel il a dépassé Roger Federer et Novak Djokovic en glanant un  sacre en Majeur.

Primes et points

Note : les joueurs issus des qualifications reçoivent un bonus de 25 points ATP sur leur résultat final.

Parcours

La colonne des points à défendre indique soit les points du joueur provenant des tournois organisés pendant la semaine du 24 mai 2021 (Belgrade 2 et Parme), soit son 19e meilleur résultat (entre parenthèses). Les points des Internationaux de France de tennis 2020 et 2021 ne seront pas comptabilisés avant le 13 juin 2022, soit une semaine après la fin de cette édition 2022. Ils ne figurent donc pas dans ce tableau.

Résultats

Tableau final

Premiers tours

Première partie

Deuxième partie

Troisième partie

Quatrième partie

Cinquième partie

Sixième partie

Septième partie

Huitième partie

Statistiques

Confrontations entre compatriotes

Classement par nation

Notes et références

Notes

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Palmarès du simple messieurs des Internationaux de France

Liens externes
  Site officiel du tournoi

2022
Tennis en France en 2022
France Simple messieurs
Tennis en mai 2022
Tennis en juin 2022

Simple messieurs des Internationaux de France 2022


Hajar Bali née Djalila Kadi-Hanifi en  est une écrivaine, dramaturge et mathématicienne algérienne.

Biographie
Djalila Kadi-Hanifi nait en 1961 écrit sous le pseudonyme de Hajar Bal. Elle est professeure de mathématique à l'université de Bab Ezzouar à Alger et également autrice de théâtre.

Sur la première de ces nouvelles elle utilise un épitaphe de la romancière Clarice Lispector : Comme ce silence est luxueux. Accumulé de siècles. C'est un silence de cafards qui vous regarde.

Publications

Articles

Romans

 .

Théâtre

 .
.
.

Nouvelles.

 .
 Smart country.

Bibliographie

.

.

Références

Liens externes

Dramaturge algérien
Mathématicienne du XXIe siècle
Femme de lettres algérienne
Mathématicien algérien du XXe siècle
Mathématicien algérien du XXIe siècle
Naissance en juin 1961
Étudiant de l'université des sciences et de la technologie Houari-Boumédiène
Romancière francophone

Hajar Bali