Sundaland (also called Sundaica or the Sundaic region) is a biogeographical region of South-eastern Asia corresponding to a larger landmass that was exposed throughout the last 2.6 million years during periods when sea levels were lower. It includes Bali, Borneo, Java, and Sumatra in Indonesia, and their surrounding small islands, as well as the Malay Peninsula on the Asian mainland.

Extent
The area of Sundaland encompasses the Sunda Shelf, a tectonically stable extension of Southeast Asia's continental shelf that was exposed during glacial periods of the last 2 million years.

The extent of the Sunda Shelf is approximately equal to the 120-meter isobath.  In addition to the Malay Peninsula and the islands of Borneo, Java, and Sumatra, it includes the  Java Sea, the Gulf of Thailand, and portions of the South China Sea. In total, the area of Sundaland is approximately 1,800,000 km2. The area of exposed land in Sundaland has fluctuated considerably during the past recent 2 million years; the modern land area is approximately half of the maximum extent.

The western and southern borders of Sundaland are clearly marked by the deeper waters of the Sunda Trench - some of the deepest in the world - and the Indian Ocean. The eastern boundary of Sundaland is the Wallace Line, identified by Alfred Russel Wallace as the eastern boundary of the range of Asia's land mammal fauna, and thus the boundary of the Indomalayan and Australasian realms. The islands east of the Wallace line are known as Wallacea, a separate biogeographical region that is considered part of Australasia. The Wallace Line corresponds to a deep-water channel that has never been crossed by any land bridges. The northern border of Sundaland is more difficult to define in bathymetric terms;  a phytogeographic transition at approximately 9ºN is considered to be the northern boundary.

Greater portions of Sundaland were most recently exposed during the last glacial period from approximately 110,000 to 12,000 years ago. When sea level was decreased by 30–40 meters or more, land bridges connected the islands of Borneo, Java, and Sumatra to the Malay Peninsula and mainland Asia. Because sea level has been 30 meters or more lower throughout much of the last 800,000 years, the current state of Borneo, Java, and Sumatra as islands has been a relatively rare occurrence throughout the Pleistocene. In contrast, sea level was higher during the late Pliocene, and the exposed area of Sundaland was smaller than what is observed at present. Sundaland was partially submerged starting around 18,000 years ago and continuing till about 5000 BC. During the Last Glacial Maximum sea level fell by approximately 120 meters, and the entire Sunda Shelf was exposed.

Modern climate
All of Sundaland is within the tropics; the equator runs through central Sumatra and Borneo. Like elsewhere in the tropics, rainfall, rather than temperature, is the major determinant of regional variation. Most of Sundaland is classified as perhumid, or everwet, with over 2,000 millimeters of rain annually; rainfall exceeds evapotranspiration throughout the year and there are no predictable dry seasons like elsewhere in Southeast Asia.

The warm and shallow seas of the Sunda Shelf (averaging 28 °C or more) are part of the Indo-Pacific Warm Pool/Western Pacific Warm Pool and an important driver of the Hadley circulation and the El Niño-Southern Oscillation (ENSO), particularly in January when it is a major heat source to the atmosphere. ENSO also has a major influence on the climate of Sundaland; strong positive ENSO events result in droughts throughout Sundaland and tropical Asia.

Modern ecology
The high rainfall supports closed canopy evergreen forests throughout the islands of Sundaland, transitioning to deciduous forest and savanna woodland with increasing latitude. Remaining primary (unlogged) lowland forest is known for giant dipterocarp trees and orangutans; after logging, forest structure and community composition change to be dominated by shade intolerant trees and shrubs. Dipterocarps are notable for mast fruiting events, where tree fruiting is synchronized at unpredictable intervals resulting in predator satiation. Higher elevation forests are shorter and dominated by trees in the oak family. Botanists often include Sundaland, the adjacent Philippines, Wallacea and New Guinea in a single floristic province of Malesia, based on similarities in their flora, which is predominantly of Asian origin.

During the last glacial period, sea levels were lower and all of Sundaland was an extension of the Asian continent. As a result, the modern islands of Sundaland are home to many Asian mammals including elephants, monkeys, apes, tigers, tapirs, and rhinoceros. The flooding of Sundaland separated species that had once shared the same environment. One example is the river threadfin (Polydactylus macrophthalmus, Bleeker 1858), which once thrived in a river system now called "North Sunda River" or "Molengraaff river". The fish is now found in the Kapuas River on the island of Borneo, and in the Musi and Batanghari rivers in Sumatra. Selective pressure (in some cases resulting in extinction) has operated differently on each of the islands of Sundaland, and as a consequence, a different assemblage of mammals is found on each island. However, the current species assemblage on each island is not simply a subset of a universal Sundaland or Asian fauna, as the species that inhabited Sundaland before flooding did not all have ranges encompassing the entire Sunda Shelf. Island area and number of terrestrial mammal species are positively correlated, with the largest islands of Sundaland (Borneo and Sumatra) having the highest diversity.

Ecoregions
Tropical and subtropical moist broadleaf forests

 Eastern Java–Bali rain forests (Java, Bali)
 Eastern Java–Bali montane rain forests (Java, Bali).
 Western Java montane rain forests (Java)
 Western Java rain forests (Java)
 Borneo lowland rain forests (Borneo)
 Borneo montane rain forests (Borneo)
 Borneo peat swamp forests (Borneo)
 Mentawai Islands rain forests (Mentawai Islands)
 Peninsular Malaysian montane rain forests (Malay peninsula)
 Peninsular Malaysian peat swamp forests (Malay peninsula)
 Peninsular Malaysian rain forests (Anambas Islands, Malay peninsula)
 Southwest Borneo freshwater swamp forests (Borneo)
 Sumatran freshwater swamp forests (Sumatra)
 Sumatran lowland rain forests (Sumatra, Nias, Bangka Island)
 Sumatran montane rain forests (Sumatra)
 Sumatran peat swamp forests (Sumatra)
 Sundaland heath forests (Indonesia)

Tropical and subtropical coniferous forests
 Sumatran tropical pine forests (Sumatra)
Montane grasslands and shrublands
 Kinabalu montane alpine meadows (Borneo)
Mangroves
 Sunda Shelf mangroves (Borneo, Sumatra, Riau Islands)

History

Early research

The name "Sunda" goes back to antiquity, appearing in Ptolemy's Geography, written around 150 AD.  In an 1852 publication, English navigator George Windsor Earl advanced the idea of a "Great Asiatic Bank", based in part on common features of mammals found in Java, Borneo and Sumatra.

Explorers and scientists began measuring and mapping the seas of Southeast Asia in the 1870s, primarily using depth sounding.  In 1921 Gustaaf Molengraaff, a Dutch geologist, postulated that the nearly uniform sea depths of the shelf indicated an ancient peneplain that was the result of repeated flooding events as ice caps melted, with the peneplain becoming more perfect with each successive flooding event. Molengraaff also identified ancient, now submerged, drainage systems that drained the area during periods of lower sea level.

The name "Sundaland" for the peninsular shelf was first proposed by Reinout Willem van Bemmelen in his Geography of Indonesia in 1949, based on his research during World War II.  The ancient drainage systems described by Molengraaff were verified and mapped by Tjia in 1980 and described in greater detail by Emmel and Curray in 1982 complete with river deltas, floodplains and backswamps.

Data types
The climate and ecology of Sundaland throughout the Quaternary has been investigated by analyzing foraminiferal δ18O and pollen from cores drilled into the ocean bed, δ18O in speleothems from caves, and δ13C and δ15N in bat guano from caves, as well as species distribution models, phylogenetic analysis, and community structure and species richness analysis.

Climate
Perhumid climate has existed in Sundaland since the early Miocene; though there is evidence for several periods of drier conditions, a perhumid core persisted in Borneo. The presence of fossil coral reefs dating to the late Miocene and early Pliocene suggests that, as the Indian monsoon grew more intense, seasonality increased in some portions of Sundaland during these epochs. Palynological evidence from Sumatra suggests that temperatures were cooler during the late Pleistocene; mean annual temperatures at high elevation sites may have been as much as 5 °C cooler than present.

Most recent research agrees that Indo-Pacific sea surface temperatures were at most 2-3 °C lower during the Last Glacial Maximum. Snow was found much lower than at present (approximately 1,000 meters lower) and there is evidence that glaciers existed on Borneo and Sumatra around 10,000 years before present. However, debate continues on how precipitation regimes changed throughout the Quaternary. Some authors argue that rainfall decreased with the area of ocean available for evaporation as sea levels fell with ice sheet expansion. Others posit that changes in precipitation have been minimal and an increase in land area in the Sunda Shelf alone (due to lowered sea level) is not enough to decrease precipitation in the region.

One possible explanation for the lack of agreement on hydrologic change throughout the Quaternary is that there was significant heterogeneity in climate during the Last Glacial Maximum throughout Indonesia. Alternatively, the physical and chemical processes that underlie the method of inferring precipitation from δ18O records may have operated differently in the past. Some authors working primarily with pollen records have also noted the difficulties of using vegetation records to detect changes in precipitation regimes in such a humid environment, as water is not a limiting factor in community assemblage.

Ecology

Sundaland, and in particular Borneo, has been an evolutionary hotspot for biodiversity since the early Miocene due to repeated immigration and vicariance events.  The modern islands of Borneo, Java, and Sumatra have served as refugia for the flora and fauna of Sundaland during multiple glacial periods in the last million years, and are serving the same role at present.

Savanna corridor theory
Dipterocarp trees characteristic of modern Southeast Asian tropical rainforest have been present in Sundaland since before the Last Glacial Maximum. There is also evidence for savanna vegetation, particularly in now submerged areas of Sundaland, throughout the last glacial period. However, researchers disagree on the spatial extent of savanna that was present in Sundaland. There are two opposing theories about the vegetation of Sundaland, particularly during the last glacial period: (1) that there was a continuous savanna corridor connecting modern mainland Asia to the islands of Java and Borneo, and (2) that the vegetation of Sundaland was instead dominated by tropical rainforest, with only small, discontinuous patches of savanna vegetation.

The presence of a savanna corridor—even if fragmented—would have allowed for savanna-dwelling fauna (as well as early humans) to disperse between Sundaland and the Indochinese biogeographic region; emergence of a savanna corridor during glacial periods and subsequent disappearance during interglacial periods would have facilitated speciation through both vicariance (allopatric speciation) and geodispersal. Morley and Flenley (1987) and Heaney (1991) were the first to postulate the existence of a continuous corridor of savanna vegetation through the center of Sundaland (from the modern Malaysian Peninsula to Borneo) during the last glacial period, based on palynological evidence. Using the modern distribution of primates, termites, rodents, and other species, other researchers infer that the extent of tropical forest contracted—replaced by savanna and open forest —during the last glacial period.  Vegetation models using data from climate simulations show varying degrees of forest contraction; Bird et al. (2005) noted that although no single model predicts a continuous savanna corridor through Sundaland, many do predict open vegetation between modern Java and southern Borneo. Combined with other evidence, they suggest that a 50–150 kilometer wide savanna corridor ran down the Malaysian Peninsula, through Sumatra and Java, and across to Borneo. Additionally, Wurster et al. (2010) analyzed stable carbon isotope composition in bat guano deposits in Sundaland and found strong evidence for the expansion of savanna in Sundaland. Similarly, stable isotope composition of fossil mammal teeth supports the existence of the savanna corridor.

In contrast, other authors argue that Sundaland was primarily covered by tropical rainforest. Using species distribution models, Raes et al. (2014) suggest that Dipterocarp rainforest persisted throughout the last glacial period. Others have observed that the submerged rivers of the Sunda Shelf have obvious, incised meanders, which would have been maintained by trees on river banks. Pollen records from sediment cores around Sundaland are contradictory; for example, cores from highland sites suggest that forest cover persisted throughout the last glacial period, but other cores from the region show pollen from savanna-woodland species increasing through glacial periods. And in contrast to previous findings, Wurster et al. (2017) again used stable carbon isotope analysis of bat guano, but found that at some sites rainforest cover was maintained through much of the last glacial period. Soil type, rather than long-term existence of a savanna corridor, has also been posited as an explanation for species distribution differences within Sundaland; Slik et al. (2011) suggest that the sandy soils of the now submerged seabed are a more likely dispersal barrier.

Paleofauna
Before Sundaland emerged during the late Pliocene and early Pleistocene (~2.4 million years ago), there were no mammals on Java. As sea level lowered, species such as the dwarf elephantoid Sinomastodon bumiajuensis colonized Sundaland from mainland Asia. Later fauna included tigers, Sumatran rhinoceros, and Indian elephant, which were found throughout Sundaland; smaller animals were also able to disperse across the region.

Human migrations
According to the most widely accepted theory, the ancestors of the modern-day Austronesian populations of the Maritime Southeast Asia and adjacent regions are believed to have migrated southward, from the East Asia mainland to Taiwan, and then to the rest of Maritime Southeast Asia. An alternative theory points to the now-submerged Sundaland as the possible cradle of Austronesian languages: thus the "Out of Sundaland" theory. However, this view is an extreme minority view among professional archaeologists, linguists, and geneticists. The Out of Taiwan model (though not necessarily the Express Train Out of Taiwan model) is accepted by the vast majority of professional researchers.

A study from Leeds University and published in Molecular Biology and Evolution, examining mitochondrial DNA lineages, suggested that shared ancestry between Taiwan and Southeast Asian resulted from earlier migrations. Population dispersals seem to have occurred at the same time as sea levels rose, which may have resulted in migrations from the Philippine Islands to as far north as Taiwan within the last 10,000 years.

The population migrations were most likely to have been driven by climate change — the effects of the drowning of an ancient continent. Rising sea levels in three massive pulses may have caused flooding and the submerging of the Sunda continent, creating the Java and South China Seas and the thousands of islands that make up Indonesia and the Philippines today. The changing sea levels would have caused these humans to move away from their coastal homes and culture, and farther inland throughout southeast Asia. This forced migration would have caused these humans to adapt to the new forest and mountainous environments, developing farms and domestication, and becoming the predecessors to future human populations in these regions.

Genetic similarities were found between populations throughout Asia and an increase in genetic diversity from northern to southern latitudes. Although the Chinese population is very large, it has less variation than the smaller number of individuals living in Southeast Asia, because the Chinese expansion occurred very recently, within only the last 2,000 to 3,000 years.

Oppenheimer locates the origin of the Austronesians in Sundaland and its upper regions.
From the standpoint of historical linguistics, the home of the Austronesian languages is the main island of Taiwan, also known by its unofficial Portuguese name of Formosa; on this island the deepest divisions in Austronesian are found, among the families of the native Formosan languages.

See also

 Austronesian languages
 Banda Arc
 Biogeography
 Father Tongue hypothesis
 List of islands of Indonesia
 Oceania
 Australasia
 Australia (continent)
 Oceanic trench
 Plate tectonics
 Sunda Arc
 Sundadonty, named after Sunda
 Sunda Islands
 Greater Sunda Islands
 Lesser Sunda Islands
 Sunda Shelf
 Sunda Trench

References

Selected faunal references in Borneo
 Abdullah MT. 2003. Biogeography and variation of Cynopterus brachyotis in Southeast Asia. PhD thesis. The University of Queensland, St Lucia, Australia.
 Corbet, GB, Hill JE. 1992. The mammals of the Indomalayan region: a systematic review. Oxford University Press, Oxford.
 Hall LS, Gordon G. Grigg, Craig Moritz, Besar Ketol, Isa Sait, Wahab Marni, Abdullah MT. 2004. Biogeography of fruit bats in Southeast Asia. Sarawak Museum Journal LX(81):191–284.
 Karim, C., A.A. Tuen, Abdullah MT. 2004. Mammals. Sarawak Museum Journal Special Issue No. 6. 80: 221–234.

 Wilson DE, Reeder DM. 2005. Mammal species of the world. Smithsonian Institution Press, Washington DC.

External links
 Review of Oppenheimer's Eden in the East, about Sundaland

Biogeography
Continental shelves
Historical geology
Indomalayan realm
Malesia
Prehistoric Indonesia

Sundaland


Marvin James "Marv" Roberts (nacido el  en Brooklyn, Nueva York) es un exjugador de baloncesto estadounidense que disputó una temporada en la NBA, cinco más en la ABA y una última en la liga italiana. Con 2,03 metros de estatura, jugaba en la posición de alero.

Trayectoria deportiva

Universidad
Jugó durante tres temporadas con los Aggies de la Universidad Estatal de Utah, en las que promedió 23,6 puntos y 12,7 rebotes por partido. A día de hoy conserva los récods de su universidad de mejor anotación en una temporada (27,6 puntos por partido en 1969) y de mejor reboteador (13,8 rebotes por partido en 1970).

Profesional
Fue elegido en la cuadragésimo quinta posición del Draft de la NBA de 1971 por Detroit Pistons, y también por los Denver Rockets en la segunda ronda del Draft de la ABA, fichando por estos últimos. Allí jugó dos temporadas y media, siendo la mejor la segunda, en la que promedió 12,3 puntos y 5,2 rebotes por partido.

Mediada la temporada 1973-74 fue traspasado a los Carolina Cougars a cambio de Steve Jones, acabándola con 10,3 puntos y 6,2 rebotes por partido. Al término de la misma fue traspasado a los Kentucky Colonels a cambio de los derechos sobre Al Eberhard. En su primera temporada en el equipo logró el anillo de campeones, tras derrotar en las Finales a los Indiana Pacers. Roberts promedió 6,4 puntos y 3,0 rebotes.

Con la temporada 1975-76 ya comenzada, fue traspasado a Virginia Squires a cambio de Jan van Breda Kolff y Johnny Neumann, acabando allí la misma. Tras la desaparición de la ABA, firmó como agente libre por Los Angeles Lakers, donde en su única temporada fue uno de los últimos hombres del banquillo.

Antes de retirarse jugó una temporada en el Sporting Club Gira de la liga italiana, en la que promedió 26,4 puntos y 8,1 rebotes por partido.

Estadísticas de su carrera en la NBA y la ABA

Temporada regular

Playoffs

Referencias

Enlaces externos

Baloncestistas de Nueva York
Baloncestistas de la NBA
Baloncestistas de la ABA
Baloncestistas estadounidenses de la Lega Basket Serie A
Baloncestistas de los Utah State Aggies
Baloncestistas de los Denver Rockets
Baloncestistas de los Carolina Cougars
Baloncestistas de los Kentucky Colonels
Baloncestistas de los Virginia Squires
Baloncestistas de Los Angeles Lakers
Baloncestistas del Sporting Club Gira

Marv Roberts


San Marino participou dos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022, realizados em Pequim, na China.

Foi a 11.ª aparição do país em Olimpíadas de Inverno. Foi representado por dois atletas: Anna Torsani e Matteo Gatti, ambos no esqui alpino.

Competidores
Esta foi a participação por modalidade nesta edição:

Desempenho

Masculino

Feminino

Ligações externas

San Marino
2022
Desporto em San Marino em 2022

San Marino nos Jogos Olímpicos de Inverno de 2022


Nucleul interior al Pământului este porțiunea interioară a planetei. Este în principal o sferă solidă cu o rază de aproximativ 1.220 de kilometri, adică aproximativ 70% din raza Lunii. El este compus dintr-un aliaj fier–nichel și unele elemente ușoare. Temperatura la suprafața nucleului interior este de aproximativ , care este temperatura aproximativă de la suprafața Soarelui.

Descoperire
Primul care a descoperit că Pământul are un miez solid distinct de nucleul exterior topit a fost seismoloaga daneză Inge Lehmann, care a dedus prezența sa în 1936 prin studierea seismogramelor de la cutremurele din Noua Zeelandă. Ea a observat că undele seismice sunt reflectate de limita miezului interior și pot fi detectate de seismografele sensibile de pe suprafața Pământului. Aceasta limită este cunoscută ca discontinuitatea Bullen sau, uneori, ca discontinuitatea Lehmann. Câțiva ani mai târziu, în 1940, s-a emis ipoteza că acest miez interior era compus din fier în stare solidă; rigiditatea lui a fost confirmată în 1971.

S-a determinat că nucleul exterior ar fi topit prin observații care arată că undele compresionale trec prin el, dar undele elastice de forfecare nu - sau fac acest lucru doar foarte slab. Soliditatea nucleului interior a fost dificil de stabilit deoarece undele elastice de forfecare care sunt de așteptat să treacă printr-o masă solidă sunt foarte slabe și dificil de depistat de seismografele de pe suprafața Pământului, din moment ce devin atenuate în calea lor de la nucleul interior până la suprafață prin trecerea lor prin miezul exterior lichid. Dziewonski și Gilbert au stabilit că măsurătorile modurilor normale de vibrație ale Pământului cauzate de cutremurele mari susțin ipoteza unui miez exterior lichid. S-a susținut recent că s-a detectat trecerea undelor de forfecare prin miezul interior; aceste afirmații au fost inițial controversate, dar acum sunt acceptate.

Compoziție
Pornind de la prevalența relativă a diferitelor elemente chimice în Sistemul Solar, de la teoria formării planetelor și de la constrângerile impuse sau implicate de chimia restului volumului Pământului, se presupune că nucleul interior este format în principal dintr-un aliaj fier-nichel. S-a descoperit că fierul pur este mai dens decât nucleul interior cu aproximativ 3%, ceea ce implică prezența unor elemente ușoare în nucleu (de exemplu, siliciu, oxigen, sulf), în afară de posibila prezență a nichelului.

Mai mult, dacă planeta primordială și în mare parte fluidă (încă în formare) conținea o cantitate semnificativă de elemente mai dense decât fierul și nichelul, și anume metale prețioase albe (și altele), cu excepția argintului, în special elemente siderofile, atunci acestea ar fi trebuit să fie diferențiate către centru nucleului în sfere concentrice. Cele mai dense (și stabile, adică platină, iridiu, osmiu etc.) în ordinea densității dintre acestea formează sferoidele cele mai interioare. Elementele instabile cu densități trans-fier/nichel ar fi evoluat în cea mai mare parte în fier/nichel/plumb în momentul când pământul a format un nucleu distinct.

Apoi, rezultă în mod necesar că toate sau aproape toate elementele mai dense care au fost extrase la suprafață (sau aproape de suprafață) s-au format mai târziu ca parte a impactului astronomic.

Temperatură și presiune
Temperatura nucleului interior poate fi estimată prin luarea în considerare a constrângerilor atât teoretice, cât și experimentale referitoare la temperatura de topire a fierului impur la presiunea fierului de la limita nucleului interior (aproximativ 330 de pascali). Aceste considerații sugerează că temperatura sa este de aproximativ . Presiunea în nucleul interior al Pământului este ușor mai mare decât presiunea de la limita nucleelor exterior și interior: ea variază de la aproximativ 330 la 360 gigapascali (de la 3,3 la 3,6 milioane de atmosfere). Fierul poate fi solid la astfel de temperaturi ridicate doar pentru că temperatura sa de topire crește dramatic la presiuni similare cu cea din nucleul interior (vezi ecuația Clausius–Clapeyron).

Un raport publicat în revista Science  concluzionează că temperatura de topire a fierului la limita nucleului interior este 6230 ± 500 K.

Istoric
Ținând cont de ratele de răcire a nucleului, se estimează că nucleul solid interior actual a început să se solidifice acum aproximativ 0,5 până la 2 miliarde de ani dintr-un nucleu complet topit (care s-a format doar după formarea planetelor). Dacă această teorie este adevărată, ar însemna că nucleul solid al Pământului nu este o componentă primordială care a fost prezentă în timpul formării planetei, ci o componentă mai tânără decât Pământul (Terra are aproximativ 4,5 miliarde de ani).

Referințe

1936 în știință
Structura Pământului

Nucleul interior al Pământului


În matematică și fizică, un vector este un concept și un element al unui spațiu vectorial.

Pentru cazurile diferite ale diferitelor spații vectoriale, vectorii au primit nume specifice, care se regăsesc în acest articol.

Istoric, vectorii au fost introduși în geometrie și fizică (în special în mecanică) cu mult înaintea formalizării conceptului de spațiu vectorial. Astfel, noțiunea de vector este adesea folosită fără precizarea esențială de atașare a noțiunii de vector cu spațiul vectorial căruia îi aparține.

Astfel, într-un spațiu euclidian, se poate considera că noțiunea corectă este cea de vector spațial sau vector euclidian, concepte care sunt utilizate pentru reprezentarea unor mărimi care au atât valoare numerică (deci o cantitate măsurabilă) cât și o direcție (deci o orientare spațială). Alte proprietăți, precum cea de aditivitate și cea de mărime scalară (sau scalar, deci multiplicarea mărimii unui vector cu un număr real) pot fi atașate conceptului pentru crearea spațiului vectorial corespunzător.

Vectori în geometria euclidiană
Astfel, un vector euclidian (sau spațial) este o entitate ale cărui proprietăți intrinseci sunt mărimea (lungimea segmentului liniar ) și direcția (direcția de la  la ). În fizică, vectorii euclidieni sunt utilizați pentru a reprezenta mărimi fizice care au simultan  valoare numerică și orientare spațială, spre deosebire de scalari, care au doar valoare numerică, dar nu direcție în spațiu. Spre exemplificare, viteza, accelerația, impulsul și forța sunt mărimi vectoriale, reprezentate prin vectori.

Vectori specifici într-un spațiu vectorial
 Vectorul zero (uneori numit vectorul nul, însă în matematică termenul se referă la altă noțiune, v. mai jos), reprezintă elementul zero aditiv dintr-un spațiu vectorial. Într-un spațiu vectorial normat, este vectorul unic de normă zero. Într-un spațiu euclidian vectorial, este unicul vector de lungime zero.
 Vectorul de bază este un element al unei anumite baze date a unui spațiu vectorial.
 Versorul (vectorul unitate) este un vector din spațiu vectorial normat a cărui normă este 1, sau un vector euclidian de lungime unu.
 Vector izotrop sau vectorul nul, într-un spațiu vectorial cu o formă pătratică, este un vector nenul pentru care forma este zero. Dacă există un vector nul, forma sa pătratică este numită formă pătratică izotropă.

Vectori în algebre diferite
Fiecare caz al unei algebre peste un corp reprezintă un spațiu vectorial, dar elementele unei algebre nu sunt numiți, în general, vectori. Doar în anumite cazuri, sunt numite vectori, mai ales din motive istorice.
 Vector cuaternion, un cuaternion cu o parte reală zero
 Multivector ori -vector, un element al Algebrei Grassmann (sau algebră exterioară) a unui spațiu vectorial
 Spinori, numiți și vectori spin au fost introduși odată cu extinderea noțiunii de vector de rotație. De fapt, vectorii de rotație reprezintă corect rotații locale, dar nu globale, deoarece o buclă închisă în spațiul vectorilor de rotație poate induce o curbă în spațiul de rotație care nu este o buclă. De asemenea, vectorii de rotație a unei varietăți geometrice sunt orientable, în timp ce varietatea rotațiilor nu este. Spinoarele sunt elemente ale unui subspațiu vector al unei algebre Clifford.
 Vector Witt, este o secvență infinită de elemente ale unui inel comutativ, care aparține unei algebre peste un inel, fiind introdus pentru manipulare de operația de adunare din aritmetică care produce sume cu un ordin de mărime mai mare, în operațiunile pe numere p-adic.

Legături externe

Articole despre teme cuprinzătoare

Vector (fizică și matematică)


Institut supérieur de l'automobile et des transports er et fransk ingeniør-institut tilknyttet Elles Bougent.

Instituttet blev oprettet i 1991 og har i dag omkring 700 studerende. Det er den eneste franske offentlige ingeniørskole med speciale i biler.

Eksterne henvisninger

Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Tekniske universiteter
Etableret i 1991


Tijana Bogićević (kyrillisk: Тијана Богићевић; født 1. november 1981 i Novi Sad) er en serbisk sanger og musiker. Hun beskæftiger sig indefor pop og R&B musik. Hun repræsenterede Serbien i Eurovision Song Contest 2017, hvor hun opnåede en 11. plads i semifinalen, og derfor ikke kvalificerede sig videre til finalen.

Diskografi

Singler

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger

Sangere fra Serbien
Serbiens Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2017

Tijana Bogićević


An Gastrorchis steinhardtiana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Karlheinz Senghas. An Gastrorchis steinhardtiana in nahilalakip ha genus nga Gastrorchis, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Gastrorchis

Gastrorchis steinhardtiana


O bifă este un semn (✓, ✔, ☑ etc.) care indică faptul că un lucru a fost verificat, controlat, acceptat, ales, afirmat, corect sau realizat, de obicei în opoziție cu semnul X (✗, ✘, ☒ etc.), care indică negația.

Diferențe internaționale
 În România, se practică și bifarea cu X în sens pozitiv.
 Bifarea cu X are sens pozitiv în buletinele de vot din Marea Britanie.
 Deseori, în școlile din Suedia, ✓ indică un răspuns greșit, iar R (de la rätt) indică un răspuns corect. Un lucru similar se petrece în Canada, unde răspunsurile corecte sunt indicate cu B (de la bien sau bon).
 În Finlanda, ✓ (de la väärin) indică un răspuns greșit, iar  indică un răspuns corect.
 În Japonia și Coreea, se folosește semnul ◯ în sens pozitiv, și ✗ în sens negativ.

Unicode
Categoria "Symbol, Other" din Unicode conține diverse bife:

Istoric
Se crede că bifa a fost creată pe vremea Imperiului Roman. "V" se folosea ca abreviere pentru veritas ("adevărat"). Litera se folosea pentru a indica afirmația, adevărul sau confirmarea elementelor din liste. Cu timpul, forma sa s-a schimbat. Când oamenii au început să încerce să scrie rapid, partea dreaptă s-a alungit, în timp ce partea stângă s-a scurtat, din cauza faptului că instrumentele de scris de la acea vreme nu eliberau cerneala imediat, rezultând bifa de astăzi.

Referințe

Legături externe

 Bifă la Fileformat.info
 6 Wingding Translator Tools, Wingdings Translator

Simboluri

Bifă


Prvenstvo se igralo dvokružno. Ligu i promociju u 2. ŽNL Vukovarsko-srijemsku je osvojio NK Čelik Gaboš.

Tabela

Bilješke
NK Bosut Apševci je kažnjen oduzimanjem 1 boda
NK Obilić Ostrovo je kažnjen oduzimanjem 2 boda
NK Mladost Đurići je kažnjena oduzimanjem 2 boda

Izvori

 Županijski nogometni savez Vukovarsko-srijemske županije (podatci dobiveni na osobni upit)

2005-06
vukovarsko-srijemska-3-A

3. ŽNL Vukovarsko-srijemska Grupa A 2005./06.


Christian Andersen er journalist og vinder af Cavlingprisen. Han var ansat i DR. Begyndte i B&U. Lavede TRANSIT, senere også børne-tv i DR. Blev ansat på ZTV indtil den lukkede. Har arbejdet for TV3, TV2, DR2, DR1. Har lave dokumentar og undersøgende journalistik på de kanaler han har været ansat på. Det er også blevet til et par radio-dokumentarprogrammer.

Christian Andersen vandt sammen med Michael Klint Cavlingprisen 2005 for tv-dokumentaren Hævet over mistanke som blev sendt på DR1 9. november 2005. Den handler om en sag (Løgstørsagen) hvor en person døde i forbindelse med en anholdelse.

Referencer

Cavlingprismodtagere
Journalister fra Danmark
Ansatte i DR

Christian Andersen (journalist)


Çayırdere, Ergani : Diyarbakır ili Ergani ilçesine bağlı mahalle
 Çayırdere, Malazgirt : Muş ili Malazgirt ilçesine bağlı köy
 Çayırdere, Pınarhisar : Kırklareli ili Pınarhisar ilçesine bağlı köy
 Çayırdere, Silivri : İstanbul ili Silivri ilçesine bağlı mahalle

Çayırdere


Vários símbolos foram desenvolvidos para representar vegetariano e veganismo. Vários são usados em embalagens de alimentos, incluindo rótulos voluntários, como a marca Vegan Society ou o V-Label (com apoio da União Vegetariana Europeia), bem como as marcas vegetarianas e não vegetarianas exigidas pelo governo indiano. Símbolos também podem ser usados por membros das comunidades vegetarianas e veganas para representar suas identidades e no curso do ativismo pelos direitos dos animais.

Símbolos vegetarianos

Marca vegetariana indiana

Alimentos embalados e cremes dentais vendidos na Índia devem ser rotulados com uma marca obrigatória para serem distinguidos entre lacto-vegetarianos e não-vegetarianos. O símbolo está em vigor seguindo a Lei de Segurança e Normas Alimentares (Embalagens e Rotulagem) de 2006, e recebeu um status obrigatório após o enquadramento dos respectivos regulamentos (Regulamento de Segurança e Normas Alimentares (Embalagem e Rotulagem) ) em 2011. De acordo com a lei, comida vegetariana deve ser identificada por um símbolo verde e comida não vegetariana por um símbolo marrom. Eles são definidos como:

"A comida vegetariana deve ter o símbolo de um círculo preenchido com a cor verde dentro de um quadrado com um contorno verde destacado na embalagem, contrastando com o fundo do painel principal de exibição, próximo ao nome ou marca do alimento".

"Alimentos não-vegetarianos (qualquer alimento que contenha todo ou parte de qualquer animal, incluindo pássaros, animais marinhos, ovos ou produtos de qualquer origem animal como ingrediente, excluindo mel, leite ou produtos lácteos), deve ter um símbolo de um marrom círculo cheio de cor dentro de um quadrado com um contorno marrom exibido de forma proeminente na embalagem, contrastando com o fundo no painel de exibição principal, próximo ao nome ou marca do alimento."

Pelo fato dos símbolos serem iguais em forma significa que uma pessoa com daltonismo pode não ser capaz de vislumbrar. Alguns recomendaram usar uma forma diferente no lugar do ponto marrom.

Em setembro de 2021, a FSSAI anunciou a adoção do novo símbolo vegano.

V-Label

O V-Label, um V com uma folha, originou-se na União Vegetariana Europeia. O V-Label é um rótulo vegano e vegetariano internacional padronizado, apoiado pela EVU, com o objetivo de facilitar a identificação de produtos e serviços veganos e vegetarianos.

Símbolos veganos

Marca registrada vegana
A marca registrada Vegan, com seu icônico girassol, é um padrão reconhecido internacionalmente da The Vegan Society (que cunhou o termo "vegan"). Certifica produtos com o objetivo de facilitar a identificação de produtos veganos. Criado em 1990, foi o primeiro esquema de verificação vegano.

V fechado

O V fechado (modelado após os símbolos A e E fechado) é um símbolo vegano popular, especialmente nas redes sociais onde é representado pelo símbolo Ⓥ do bloco Unicode Alfanuméricos Fechados. Um "V" dentro de um círculo não é usado para rotular produtos como veganos nem deve ser usado para determinar se um produto é vegano. Uma organização Kosher (Vaad Hoeir de St. Louis) possui e usa uma marca registrada dos EUA (marca de certificação) que consiste em um V dentro de um círculo.

Emoji de mudas
Em fóruns da internet e redes sociais, o emoji de mudas (🌱) às vezes é usado para simbolizar o veganismo ou produtos veganos.

Símbolo Veganarquia

O símbolo da Veganarquia, introduzido pela primeira vez impresso no panfleto Animal Liberation and Social Revolutionde Brian A. Dominick em 1995, combina o Círculo-V com o Círculo-A do simbolismo anarquista.

Bandeira vegana

A bandeira vegana foi desenhada por um grupo em rede de designers gráficos e ativistas de vários países. O grupo foi aberto por Gad Hakimi, um ativista vegano e designer de Israel. que pretendia que fosse uma bandeira civil para representar o veganismo. A bandeira é composta por três triângulos azuis e verdes formando a letra V, a primeira letra da palavra "vegan".

Originalmente, alguns membros do grupo sugeriram que os animais fossem apresentados na bandeira, com cores vermelhas destacando-se para simbolizar o sangue dos animais abatidos. No entanto, o grupo acabou optando por fazer a bandeira sobre a igualdade entre humanos e animais, não sobre os próprios animais. Inspirada na bandeira LGBT do arco-íris, a bandeira foi criada na esperança de unir organizações e ativistas de direitos dos animais. As cores branco, verde e azul foram escolhidas para representar os habitats naturais dos animais: céu, terra e mar. A letra V significa vegano, e é uma pirâmide invertida destinada a simbolizar a capacidade de fazer o impossível.

V-Label

A V-Label internacional apoiado pela União Vegetariana Europeia é uma marca internacionalmente reconhecida e protegida para a rotulagem de produtos vegetarianos e veganos.

Galeria

Ligações externas
 Autoridade de Normas e Segurança Alimentar da Índia

Símbolos políticos
Veganismo
Vegetarianismo
Listas de símbolos

Simbolismo vegetariano e vegano


University of California Press, cunoscută și sub numele de UC Press, este o editură asociată cu Universitatea din California care se ocupă cu publicarea lucrărilor academice. Ea a fost fondată în 1893 pentru a publica cărți și lucrări pentru facultățile Universității din California, înființată cu 25 de ani mai devreme, în 1868. Sediul său se află în Oakland, California.

University of California Press publică în prezent lucrări în următoarele domenii: antropologie, artă, lumea antică/studii clasice, California și Vestul Statelor Unite ale Americii, cinematografie și studii media, criminologie, studii de mediu, produse alimentare și oenologie, istorie, muzică, politică, psihologie, sănătate publică și medicină, religie și sociologie.

Editura i-a comandat artistului tipograf Frederic Goudy să realizeze un font propriu denumit University of California Old Style în perioada 1936-1938, deși acesta nu se mai folosește întotdeauna în prezent.

Cărți notabile pe care le-a publicat
 Language As Symbolic Action, Kenneth Burke (1966)
 The Teachings of Don Juan: A Yaqui Way of Knowledge, Carlos Castaneda (1968)
 Technicians of the Sacred: A Range of Poetries from Africa, America, Asia, Europe and Oceania, Jerome Rothenberg (1968; ediție aniversară, 2017)
 The Mysterious Stranger, Mark Twain (ediție definitivă) (1969, bazată pe prima versiune publicată în 1916)
 Basic Color Terms: Their Universality and Evolution (1969)
 The Making of a Counter Culture, Theodore Roszak (1970)
 Self-Consuming Artifacts: The Experience of Seventeenth-Century Literature, Stanley Fish (1972)
 The Ancient Economy, Moses I. Finley (1973)
 Joan of Arc: The Image of Female Heroism, Marina Warner (1981)
 Strong Democracy: Participatory Politics for a New Age, Benjamin R. Barber (1984)
 Art in the San Francisco Bay Area, Thomas Albright (1985)
 Religious Experience, Wayne Proudfoot (1985)
 The War Within: America's Battle over Vietnam, Tom Wells (1994)
 George Grosz: An Autobiography, George Grosz (tradusă de Nora Hodges) (publicată în 1998, scrisă în 1946, tradusă în 1955)
 Disposable People: New Slavery in the Global Economy, Kevin Bales (1999)
 Mama Lola: A Vodou Priestess in Brooklyn, Karen McCarthy Brown (2001)
 A Culture of Conspiracy: Apocalyptic Visions in Contemporary America, Michael Barkun (2003)
 Beyond Chutzpah: On the Misuse of Anti-Semitism and the Abuse of History, Norman G. Finkelstein (2005)
 Autobiography of Mark Twain: Volume One, Mark Twain (2010)
 Infinite City: A San Francisco Atlas, Rebecca Solnit (2010)
 Fresh Fruit, Broken Bodies, Seth Holmes (2013)
 Unfathomable City: A New Orleans Atlas, Rebecca Solnit și Rebecca Snedecker (2013)
 Autobiography of Mark Twain: Volume Two, Mark Twain (2013)
 Lives in Limbo: Undocumented and Coming of Age in America, Roberto G. Gonzales (2015)
 Autobiography of Mark Twain: Volume Three, Mark Twain (2015)
 Nonstop Metropolis: A New York City Atlas, Rebecca Solnit și Joshua Jelly-Schapiro (2016)
 Borderwall as Architecture: A Manifesto for the U.S.-Mexico Boundary, Ronald Rael (2017)

Colecție notabilă
University of California Press a retipărit mai multe romane în cadrul colecției California Fiction în anii 1996-2001. Aceste titluri au fost selectate pentru importanța lor literară și pentru prezentarea istoriei și culturii Californiei.
 The Ford de Mary Austin
 Thieves' Market de A.I. Bezzerides
 Disobedience de Michael Drinkard
 Words of My Roaring de Ernest J. Finney
 Skin Deep de Guy Garcia
 Fat City de Leonard Gardiner
 Chez Chance de Jay Gummerman
 Continental Drift de James D. Houston
 The Vineyard de Idwal Jones
 In the Heart of the Valley of Love de Cynthia Kadohata
 Always Coming Home de Ursula K. Le Guin
 The Valley of the Moon de Jack London
 Home and Away de Joanne Meschery
 Bright Web in the Darkness de Alexander Saxton
 Golden Days de Carolyn See
 Oil! de Upton Sinclair
 Understand This de Jervey Tervalon
 Ghost Woman de Lawrence Thornton
 Who is Angelina? de Al Young

Referințe

Legături externe
 Official University of California Press website
 California Digital Library (CDL) - University of California Libraries
 Free Online - UC Press E-Books Collection
 Mark Twain Project Online
 "Mark Twain's Biography Flying Off the Shelves," The New York Times, Nov. 19, 2010
 Collabra
 Luminos
 UC Press Blog
 UC Press Twitter
 UC Press Facebook

Edituri universitare din Statele Unite ale Americii

University of California Press


Rahman (din), Allah'ın isimlerinden biri
 Rahman Suresi, Kur'an'da bir sure adı
 Rahman (ramunlar-1-) tek olanın  yeryüzündeki yansımalarına en yakın olanlarına verilen isimdir.

Rahman