A discografia da banda japonesa de Mucc consiste em 16 álbuns de estúdio, 3 EPs, 2 álbuns ao vivo, 9 álbuns de compilação, 26 vídeos, 3 álbuns de regravações e 42 singles.

Após lançarem quatro fitas demo, estrearam com o EP Antique. Em 2003, assinaram com uma grande gravadora, a Universal, e lançaram Zekuu. Gokusai (2006) é o álbum mais vendido, porém Aku (2019) foi o primeiro a alcançar o top 10 das paradas da Oricon.

Discografia

Álbuns de estúdio

EPs

Álbuns ao vivo

Álbuns de regravações

Álbuns de compilação

Singles

Compilações com vários artistas

Vídeos

 The Clips -Track of Six Nine- (5 de agosto de 2009)

 Mucc Chemical Parade (23 de novembro de 2011)

 Mucc Tour 2012-2013 "Shangri-La" (2 de outubro de 2013)

 F#ck the Past F#ck the Future on World -Paradise from T.R.E.N.D.Y.- (25 de novembro de 2015)
 Maverick DC Presents Double Headline Tour 2016「M.A.D」 (23 de novembro de 2016)
 The Clips II ~Track of Six Nine~ (4 de outubro de 2017)

 From the Mothership/From the Underground (4 de maio de 2021)

 Crossroad of the brightness world (2 de fevereiro de 2022)
 TOUR 202X Aku-The brightness WORLD is GONER (4 de maio de 2022)

Demos
 "No!?" (Outubro de 1997)

 "Hotel Lemmon Tree Demo" (1 de julho de 2019)
 "Room Demo" (27 de agosto de 2019)
 "Cobalt Demo" (10 de novembro de 2019)

Álbuns de tributo
 Tribute of Mucc -縁(en)- (22 de novembro de 2017); Posição na Oricon: #15

Mucc
Mucc

Discografia de Mucc


An Vriesea malzinei in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Charles Jacques Édouard Morren. An Vriesea malzinei in nahilalakip ha genus nga Vriesea, ngan familia nga Bromeliaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 V. m. disticha
 V. m. malzinei

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Vriesea

Vriesea malzinei


Atdhe Nuhiu (; n. 29 iulie 1989) este un fotbalist profesionist care joacă pe postul de atacant pentru echipa engleză Sheffield Wednesday și pentru echipa națională a Kosovoului. El a jucat anterior pentru echipa națională de fotbal a Austriei sub 21 de ani.

Tinerețe
Athhe Nuhiu s-a născut la 29 iulie 1989 la Pristina, RSF Iugoslavia, din părinți albanezi originari din Preševo.

Cariera pe echipe

Ried
La data de 31 august 2009, în ultima zi de transferuri, Nuhiu a fost împrumutat la SV Ried pentru  sezonul 2009-2010. El a marcat primul său gol pentru echipă la 23 septembrie 2009, într-un meci din deplasare încheiat la egalitate, scor 1-1 cu Austria Viena, la doar unsprezece zile după ce și-a făcut debutul într-un meci pierdut de echipa sa cu SV Mattersburg.

Rapid Viena
La 8 iunie 2010, Nuhiu a ajuns la echipa SK Rapid Viena din Bundesliga austriacă semnând un contract pe trei ani, cu opțiune de prelungire pentru încă unul. Salariul lui a fost estimat la 1,2  milioane de euro pe sezon, plus diverse bonusuri în funcție de performanțele sale. El a ales numărul 15 și și-a făcut debutul competitiv pe 22 august în meciul din etapa a cincea a Bundesligii împotriva lui SV Mattersburg, jucând alături de compatriotul său Hamdi Salihi într-o eventuală victorie acasă cu 2-0. Nuhiu a marcat primul gol pentru această echipă pe 13 noiembrie marcând golul egalizator din ultimul minut împotriva aceluiași adversar, meciul terminându-se cu 2-2.

Sheffield Wednesday

Sezonul 2013-2014
Pe 25 iulie 2013, Nuhiu a semnat un contract pe trei ani cu Sheffield Wednesday din postura de jucător liber de contract. Pe 3 august 2013, Nuhiu a marcat la debutul său împotriva lui Queens Park Rangers. Nuhiu a marcat de asemenea în victoria cu 6-0 asupra lui Leeds United de pe 11 ianuarie 2014. La 1 martie 2014 a marcat împotriva lui Middlesbrough dintr-un penalty într-un meci câștigat cu 1-0. La 12 aprilie 2014, Nuhiu a înscris de două ori în remiza scor 3-3 contra lui Blackburn Rovers, fiind titular și marcând al doilea gol în minutul 72 și al treilea gol în minutul 5 al prelungirilor. Nuhiu a înscris și în următorul meci, cel de pe 17 aprilie 2014 împotriva lui Bournemouth, terminat cu victoria echipei sale, scor 2-4, în care Nuhiu a marcat primul gol al partidei în minutul 16. El a continuat să marcheze în următorul meci, în înfrângerea de acasă scor 2-3 suferită de Sheffield Wednesday împotriva lui Charlton Athletic la 21 aprilie 2014, în care Nuhiu a marcat un gol rapid în minutul 3 și i-a dat o pasă de gol lui Chris Maguire în minutul 8.

Sezonul 2014-2015
Pe 23 august 2014, Nuhiu a marcat de două ori în victoria de acasă, scor 3-2 împotriva lui Middlesbrough, ajutându-și echipa să obțină o serie de patru meciuri fără înfrângere. În ultima etapă a sezonului, Nuihu a marcat un important egalizator important, în urma căruia Watford a terminat pe locul al doilea, iar Bournemouth a câștigat campionatul. În acest sezon, Nuhiu a fost cel mai bun marcator al lui Sheffield Wednesday, cu 11 goluri în toate competițiile.

Cariera la națională

Nuhiu a jucat în trecut pentru Austria U21, însă pe 10 septembrie 2009 a dat niște declarații presei conform cărora nu va juca pentru Austria, ci mai degrabă pentru Albania, deoarece visul său este cel de a juca pentru propria sa țară. În plus, când a înscris două goluri împotriva Albaniei U21 într-un meci de calificare la Campionatul European, a refuzat să sărbătorească. În acest meci a purtat ghete roșii și negre pentru a onora Albania. Într-un interviu acordat în aprilie 2014, Nuhiu a declarat că ar juca pentru Austria, deși a recunoscut că a mai discutat și cu alte federații. La 7 noiembrie 2014, Nuhiu și-a reiterat dorința de a juca pentru Austria, în cazul în care va fi convocat la națională.

La 18 noiembrie 2010, Nuhiu a declarat într-un interviu acordat mass-media că nu a putut să joace pentru Albania din cauza cetățeniei, având deja cetățenia austriacă și pentru a primi cetățenia albaneză trebuia să renunțe la cea austriacă, deoarece Austria nu permitea dubla cetățenie. Mass-media a raportat că el a fost chemat la naționala Albaniei de către selecționerul Gianni de Biasi, pentru meciul amical cu Armenia, la 14 august, dar De Biasi nu l-a păstrat în lotul definitiv. La 20 august 2013, mass-media a raportat că Nuhiu a început procedurile de obținere a unui pașaport albanez pentru a putea reprezenta în viitor echipa națională mare a Albaniei.

Kosovo
La 19 septembrie 2014, Nuhiu a revenit declarânddeclarat că va juca pentru Kosovo, după ce această națională a fost pe deplin recunoscută de UEFA și FIFA. La 20 septembrie 2016, Muharrem Sahiti, antrenorul secund al lui Kosovo, a declarat că Nuhiu se afla în Kosovo pentru a finaliza procedurile pentru primirea pașaportului kosovar. La 4 ianuarie 2017, Nuhiu a anunțat că a primit cetățenia Kosovoului și că este pregătit pentru următoarea convocare. La 20 martie 2017, el a fost convocat la naționala Kosovoului pentru un meci de calificare la Campionatul Mondial din 2018 împotriva Islandei, fiind titular și marcând singurul gol al echipei sale în înfrângerea cu 2-1.

Statistici privind cariera

Club

 Până pe 21 aprilie 2018

Meciuri la națională

 Până pe 20 noiembrie 2018

Goluri la națională

 Până pe 10 septembrie 2018
 Rubrica scor indică scorul după golul marcat de Atdhe Nuhiu

Referințe

Legături externe

 Profil pe site-ul lui Sheffield Wednesday

Atacanți
Fotbaliști ai Sheffield Wednesday FC
Fotbaliști austrieci
Sportivi în viață
Nașteri în 1989
Oameni din Priștina
Nașteri pe 29 iulie

Atdhe Nuhiu


الأيلوراركتوس (تهجى أيضاً بشكلٍ خاطئ أيلواراكتوس) ، هو جنسٌ منقرضٌ من الباندا يُصنف ضمن فصيلة الدبيّات. كان يعيش في الصين، وقد انقرض منذ عصر الميوسين المتأخر قبل 8 ملايين سنة.

المراجع

متحف الباندا العملاقة في الصين

أصنوفات أحفورية وصفت في 1989
ثدييات الميوسين في آسيا

أيلوراركتوس


Epidural hematom, oluşan bir kanamanın beyin dokusunun üzerinde yer alan dura mater ile kafatası kemiği arasında birikmesine verilen isimdir. Epidural hematom, ekstradural hematom olarak da isimlendirilir. Biriken kanın yaratttığı intrakranial basınç artışı (beyin içi basınç artışı) sonucu ölüm gerçekleşebilir. Epidural hematom hassas beyin alanlarını baskılayıp shifte( beynin orta hattının kayması)sebep olur. Oluşan hematomlarda değişik yayınlarda değişik rakamlar telaffuz edilmekle beraber ortalama %15-20 civarı ölüm oranından bahsedilmektedir. Dura mater aynı zamanda spinal kordu da sarar; bu sebeple spinal kordda da epidural kanamalar olabilir.

Sebepleri

Büyük çoğunlukla sebebi travmalardır. Travmalarda özellikle darbe alan temporal kemik (şakak) ve bu kemikte oluşan bir kırık nedeni ile damarlarda yırtılmalar olabilir ve buradan sızan kan birikime yol açabilir. Ayrıca damar yaralanması olmaksızın kemik yapıda oluşan kırıkdan olan kan sızıntısı da büyük ölçüde birikimlere yol açarak aynı sonuçlara yol açabilmektedir. Hadise beynin her bölgesinde görülebileceği gibi en çok temporal (şakak) kısımlarında ve takiben paryetal (yan üst kısımlar) ve occipital (arka bölge)de de rastlanmaktadır. Spontan (kendi kendine olan) epidural hematomlarda rapor edilmiştir. En sık yaralanan damar ise eksternal karotid arterin bir dalı olan arteria meningea mediadır.

Gelişim ve Tanı

Kanamanın oluşması ile ölüm arasındaki süre değişkenlik göstermekle beraber kafatasının kapalı bir kutu olması nedeni ile içeri dolan arterial (atardamar) kanama hızla durumu kötüleştirir. Gelişen bilinç bulanıklığı, kusma, hemiparazi/pleji (felç) gözlenebilen bulgulardır. Venöz (toplardamar) kaynaklı kanamalar daha uzun süren bir gelişim ve klinik periyodu göstermesine karşın arteryal kökenli kanamalarda kısa sürede müdahale olmazsa beyin içi basınç artışına bağlı olarak ölüm kaçınılmaz olur.

Tanıda sıklıkla günümüzde başvurulan yöntem bilgisayarlı beyin tomografisidir (Beyin BT). Burada kanama alanı konveks bir beyaz alan şeklinde izlenir. Manyetik rezonans görüntüleme (MRG) ise günümüzde halen pahalı ve bu hastalığın acil tanısı için BT'ye nazaran önemsiz bir tetkikdir. Normal çekilen kraniografiler ise ilk tanı anında kemikteki kırığın gözlenmesi ve tetkik ve tedavilerin planlanması açısından önemlidir.

Hastalık çoğunlukla travmaya bağlı olduğu için beraberinde olabilecek diğer hastalıklar (subdural kanama, intraserebral hematom vb) tedavi sonrası takip ve klinikde rol oynamaktadır.

Tedavi
Hematom tespit edildiğinde büyük oranda tedavisi ameliyat ile boşaltmaktır. Beyin ve sinir cerrahisi tarafından uygulanan ameliyatla birlikte kanayan mevcut yapılarda tamir sağlanır. Bazı küçük miktarlarda ve hastada çok fazla etki yaratmayan hematomlarda cerrahi uygulanmayıp seri çekilen BT'ler ile izlem yaparak kanın rezorbsiyonu (emilimi) izlenebilir.

Kanın boşaltımı sonrası hastanın kliniğinde dramatik düzelme izlenebilir. Ancak klinik düzelmenin derecesi pek çok faktöre bağlıdır.

Dış bağlantılar
 MedPix: Epidural hematoma

Beyin ve sinir cerrahisi
Nöroloji
Nörotravma

Epidural hematom


Aleksandr Ilich Dútov (en ruso: Алекса́ндр Ильи́ч Ду́тов; Kazalinsk, -Suiding, República de China, ) fue un militar cosaco y comandante del Movimiento Blanco durante la Guerra Civil Rusa en la región meridional de los Urales.

Comienzos
Dútov nació en una familia de la nobleza rural cosaca de la región de Oremburgo, en la zona meridional de los montes Urales. Asistió a la Academia de Caballería Nikolái y ascendió a coronel durante la Primera Guerra Mundial.

Tras la Revolución de Febrero que supuso la caída de la monarquía comenzó a involucrarse en política, tratando de unificar las diversas huestes cosacas. En junio presidió en la capital, Petrogrado, el Congreso Nacional Cosaco. Su Unión de Tropas Cosacas estuvo involucrada junto con otras organizaciones opuestas a la revolución en la formación de una unión militar contraria a ella, asociada al Centro Republicano, favorable a Lavr Kornilov. La Unión tenía su centro en Moscú, recibió el apoyo de los capitalistas rusos y la atención de los Aliados y participó, junto con las demás organizaciones similares, en las actividades para tratar de implantar una dictadura en el país.

En septiembre se trasladó a Oremburgo, donde fue nombrado atamán de la hueste de los cosacos de Oremburgo.

La Revolución de Octubre y la guerra civil
La hueste de Dútov se unió a las demás formaciones cosacas en su oposición a la Revolución de Octubre y el fin de la participación rusa en la guerra mundial. El , dirigió un alzamiento contra el sóviet (consejo local de la ciudad) y disolvió el comité militar revolucionario de la localidad.

A finales de año, ya con un control firme de la región, contaba con unos siete mil cosacos en armas y había forjado acuerdos de convivencia con las fuerzas nacionalistas baskires y kazajo-kirguises del sur. El territorio bajo su control contenía los nudos ferroviarios que comunicaban Asia Central con el resto de Rusia.

A finales de enero de 1918, hubo de abandonar la ciudad, acosado a la vez por unidades del Ejército Rojo y las huelgas de los trabajadores de Oremburgo, retirándose primero a Verjneuralsk (donde fue duramente derrotado el 28 de abril) y más tarde, de nuevo empujado por las fuerzas soviéticas, a las estepas de Turgai.

Gracias al levantamiento de la Legión Checoslovaca y la formación de un Gobierno antibolchevique en Samara (el Komuch) en la primavera de 1918 la suerte de Dútov cambió. En junio se alió con el Gobierno del Komuch. En septiembre pasaron a depender del nuevo Gobierno del Directorio de Omsk.

Tras el golpe de Estado que acabó con el directorio e instauró la dictadura del almirante Aleksandr Kolchak, Dútov pasa a apoyar a este. El nuevo Gobierno no pudo evitar que las unidades cosacas de Dútov fueran nuevamente expulsadas por las soviéticas a las estepas.

En febrero de 1919, ascendido a general, participó en la gran ofensiva de Aleksandr Kolchak contra los soviéticos, al mando, junto con el teniente general Tolstov de los cosacos del Ural, del Ejército Meridional, con unos quince mil hombres. La ofensiva, tras un rápido avance, acabó siendo rechazada y los intentos de Dútov de enlazar con las fuerzas de Antón Denikin fracasaron, comenzando una lenta retirada que desorganizó paulatinamente sus fuerzas, a las que se unieron decenas de miles de refugiados. La comunicación del Ejército Meridional con los otros dos ejércitos de Kolchak había sido precaria al estar las conexiones ferroviarias con Siberia en manos de los soviéticos. El Ejército Meridional actuó, por tanto, como una unidad separada.

En julio pasó brevemente al Lejano Oriente ruso, donde ayudó a aplastar temporalmente el movimiento de protesta contra Kolchak, que había logrado un amplio respaldo en sus huelgas de junio, julio y agosto.

A principios de agosto de 1919, el Ejército Meridional, en retirada ante los ataques soviéticos, se dividió en dos: mientras que los cosacos de Tolstov se dirigieron al sur, hacia Gúriev, los cosacos al mando de Dútov se dirigieron a las desiertas estepas del norte de Turquestán en una durísima marcha acosados por el frío, el hambre, y el tifus.

A comienzos de 1920 los treinta mil supervivientes de una columna inicial de ciento cincuenta mil pasaron al Turquestán chino. Allí se unieron a los Cosacos de Semirechye, que se había retirado desde Sergiopol. Tras acampar en la frontera hasta marzo entre este mes y mayo, los diez mil cosacos de Oremburgo y cuatro mil de Semirechye que quedaban cruzaron la frontera, siendo desarmados e internados en campos por los chinos.

El , el agente bolchevique Мajmud Jadzhamírov asesinó a Dútov en la localidad de Suidin, donde se hallaba detenido.

Notas y referencias

Bibliografía

Militares de Rusia del siglo XIX
Monárquicos de Rusia
Asesinatos en Rusia
Guerra Civil Rusa
Militares de Rusia del siglo XX
Miembros del Movimiento Blanco
Cosacos rusos
Generales del Imperio ruso

Aleksandr Dútov


Dubravka Crnojević Carić (Tuzla, 17. lipnja 1961.) je hrvatska akademska glumica, redateljica, teatrologinja, hrvatska književnica, doktorica znanosti, profesorica na ADU.

Školovanje
Rođena u Tuzli. Osnovnu školu i gimnaziju završila je u Osijeku. Studij glume na Akademiji za kazalište, film i TV Sveučilišta u Zagrebu,  u klasi prof. Joška Juvančića, a hrvatski jezik i književnost na Pedagoškom fakultetu u Osijeku. Magistrirala je na Filozofskom fakultetu u Zagrebu (Heteroglosija kao odraz društvenog i duhovnog protuslovlja u Slavoniji 18 stoljeća), a doktorirala na Filozofskom fakuktetu u Zagrebu (Gluma kao alteracija identiteta).

Knjige
 Gluma i identitet (2008.)
 Melankolija i smijeh na hrvatskoj pozornici (2012.)
 Glumica: Penelopini zapisi (2013.)
 O kazalištu i drami tijekom stoljeća, Knjiga 1. (2014.)
 O kazalištu i drami tijekom stoljeća, Knjiga 2. (2017.)

Uloge
 Leskovar, Slike žalosnih doživljaja, režija M. Ojdanić (HNK Osijek, sezona 1981/82); uloga Felix
 Moliere – Don Juan režija D. Munitić ( HNK Osijek, sezona 1982/83); uloga – Dona Elvira
 Šovagović – Sokol ga nije volio, režija J:Juvančić ( HNK Osijek, sezona 1983/84); uloga: Tonka
 Harms – Elizabeta Bam, režija D. Munitić (Teatar BAAM, sezona 1984/85); uloga – Elizabeta Bam
 Lorca – Dom Bernarde Albe, režija J.Juvančić ( HNK Osijek, sezona 1984/85); uloga: Martirija
 Krleža – Maskerata, režija G. Paro (TV Miniteatar Osijek, 1985/86); uloga: Columbina
 Erdman – Samoubojica, režija J.Juvančić ( HNK Osijek, sezona 1985/86); uloga:Maša
 Von Horvat – Priče iz Bečke šume, režija M. Međimorec ( HNK Osijek, sezona 1986/87); uloga: Valerija
 Pirandello – Večeras improviziramo, režija M.Carić ( HNK Osijek, sezona 1986/87); uloga:Momina
 Novak –Mirisi, zlato i tamjan, režija M. Carić ( KMD Dubrovnik, sezona 1987/88); uloga: Madona Markantunova
 Vojnović – Maškarate ispod kuplja, režija I. Kunčević ( KMD Dubrovnik, sezona 1987/88); uloga: Đive
 Eshil – Orestija (Agamemnon), režija M.Carić (Dubrovačke ljetne igre, 1987. i 1988.); uloga: Klitemnestra
 Držić – Dundo Maroje, režija P. Magelli (Dubrovačke ljetne igre, 1988.)
 Ibsen – Kuća lutaka, režija M.Carić (Kazalište Marina Držića, sezona 1988/89); uloga: gđa Linde
 Gundulić – Prozerpina ugrabljena, režija M.Carić (Kazalište Marina Držića, sezona 1989/90); uloga: Venera
 Shakespeare – Mjera za mjeru, režija I. Kunčević (Dubrovačke ljetne igre, 1990.); uloga:Marijana
 Bakmaz – Ispit iz hrvatske književnosti, režija M. Carić (Teatar ITD, 1992.); uloga: Studentica
 Nepoznati pisac iz 18. st. – Slavonska Judita, režija: M. Carić (HNK Osijek, 1993.); uloga:Judita
 Kaštelan –Posljednja karika, režija: Ž. Orešković (HNK Osijek, sezona 1995.); uloga:Ona
 Fassbinder - Gorke suze Petre von Kant, režija: D. Crnojević-Carić (Teatar PUKOTINA &Teatar ITD, 2000. i 2001.) uloga: Petra von Kant
 Lukić – Važno je biti pozitivan, režija: B. Armanini (Teatar ITD, 2004), uloga: Klara
 Ensler – Dobro tijelo (2009)
 I. B. Mažuranić – Šuma Striborova (2012)
 Ništa nije krivo 2 (2017.)

Režija
 H.C. Andersen Djevojčica sa žigicama; (Dječje kazalište Osijek, 1995.) – zajedno s M.Carićem
 Z. Balog – Nećko svojeglavečko ili Ah ta današnja djeca (Dječje kazalište Osijek, 1995.)
 A.P.Čehov – Jednočinke (Narodno pozorište Tuzla, 1996.) – asistent redatelj
 Grimm- Matišić Vuk i sedam kozlića (Zagrebačko kazalište lutaka, 1998.)- zajedno s M.Carićem
 Mihaljević – Božićna priča; (Dječje kazalište Osijek, 1995)
 Gavran – Tata na dar (Dječje kazalište Osijek, 1995.) – zajedno s M. Carićem
 Andersen – Snježna kraljica (Dječje kazalište Osijek, 1999.)
 R. M. Fassbinder –Gorke suze Petre von Kant (Teatar &TD 2000.)
 Tamo se netko rađa:ja (Zagreb, 2001.)
 Tillina kutija (Zagrebačko kazalište mladih, Zagreb, 2002)
 O. Wild -Sretni kraljević (Osijek, 2003)
 D. Šimunović –Duga (Žar ptica, Zagreb, 2003)
 L.Bajuk – Kneja (Osječko ljeto, 2004)
 Eve Ensler – Vaginini monolozi 2007, 2008.
 Jagoda Truhelka – Zlatni danci 2008.
 Eve Ensler – Dobro tijelo, 2009.
 Poppins silazi, 2009.
 Andersen- Crnojević-Carić i Gašparović -Crvene cipelice, Žar ptica, 2011.
 V-day Bez rampe, MUS, Zagreb, 2011.
 I. Brlić Mažuranić - Šuma Striborova, POUVG, 2012.
 Laku noć majko (2014.)
 A lijepo sam ti rekla (2014.)
 Igra oko smrti / Lozinka: Krizanteme - Marijan Matković (2015.)
 Hura, Nosferatu! - Andrej A. Skubic (2016.)

Nagrade
 Festival glumca 1996. – uloga Ona u predstavi Posljednja karika Lade Kaštelan
 Međunarodni lutkarski festival PIF 1996. – Grand prix za najbolju predstavu u cjelini (Djevojčica sa žigicama)
 Nagrada HDDU-a 1996. za najbolju predstavu u cjelini u kategoriji predstava za djecu i mladež (Djevojčica sa žigicama)
 Nagrada za najbolju režiju SLUK 1997. (Djevojčica sa žigicama)
 Nagrada publike za najbolju predstavu - Međunarodni lutkarski festival PIF 1998.(Vuk i sedam kozlića)
 Nagrada «Fabijan Šovagović» za najbolju glumicu - Festival glumca 2001. –– uloga Petre von Kant u Gorkim suzama Petre von Kant R.W. Fassbindera

Filmografija

Filmske uloge
 "Sokol ga nije volio" kao Martača (1988.)
 "Obećana zemlja" kao kolonistica omladinka u sudnici (1986.)
 "Put u raj" kao mlada gospođa (1985.)
 "Dom Bernarde Albe" (1984.)

Televizijske uloge
 "Crno-bijeli svijet" kao Jadranka (2020.)
 "Zabranjena ljubav" kao doktorica Valentić i policajka Beti (2005. – 2006.)
 "Kad zvoni?" kao psihijatrica (2005.)
 "Smogovci" (1996.)

Vanjske poveznice
Dubravka Crnojević Carić - DANI HVARSKOG KAZALIŠTA
Reiner Werner Fassbinder: Gorke suze Petre von Kant
Dubravka Crnojević Carić - O predstavi Posljednja karika
Dubravka Crnojević - Nora
Dubravka Crnojević u predstavi Agamemnon
Dubravka Crnojević u predstavi Maškarate ispod kuplja
Dubravka Crnojević u predstavi Prozerpina ugrabljena
Dubravka Crnojević u predstavi Prozerpina ugrabljena2
Dubravka Crnojević u predstavi Večeras improviziramo
Dubravka Crnojevic Caric - O kazalistu i drami tijekom stoljeca
Dubravka Crnojević Carić - Lažna briga za drugoga
Dubravka Crnojević Carić Penelopini zapisi
Dubravka Crnojević Carić - Melankolija i smijeh na hrvatskoj pozornici
DUBRAVKA CRNOJEVIĆ CARIĆ PREDSTAVILA TRI NOVE KNJIGE

Vanjske poveznice
Meandar Dubravka Crnojević Carić

Životopisi, Tuzla
Životopisi, Zagreb
Hrvatski književnici iz Bosne i Hercegovine
Hrvatski kazališni glumci
Hrvatski kazališni redatelji
Hrvatski teatrolozi

Dubravka Crnojević Carić


Tomellosa este un cartier din Brihuega (Guadalajara, Spania), situat în valea râului Tajuña. Este un loc de producție de miere de Alcarria datorită domeniilor de cimbru care înconjoară orașul și care-i dă numele său. Cele mai importante clădiri sunt primăria și biserica parohială.

Acesta aparține de municipiul Brihuega, lângă Archilla, Balconete, Castilmimbre, Civic, Surse de la Alcarria, Hontanares, Malacuera, Olmeda End, Pajares, Romancos, Valdesaz, Villaviciosa de Tajuña , și Yela.

Istorie
Prima referință scrisă care menționează orașul datează de la . Este posibil ca, în urma preluării orașului Guadalajara de către Alvar Fáñez, orașul a devenit parte a politicii comune al acestui oraș.

Note

Bibliografie

Localități din Spania

Tomellosa


Cori, der Schiffsjunge (Originaltitel: Cori le moussaillon) ist eine zwischen 1951 und 1993 erschienene frankobelgische Comicserie von Bob de Moor.

Handlung
Die Abenteuer des holländischen Schiffsjungen und Waisenkindes Cori sind eingebettet in die Ereignisse des Goldenen Zeitalters der Niederlande im 16. und 17. Jahrhundert. Cori begegnet historischen Persönlichkeiten wie Piet Heyn, Pieter van der Does, Joris van Spielbergen und Willem Janszoon und stößt auf Spuren des Entdeckers Willem Barents. Die Geschichte beginnt mit der Rettung des kleinen Jungen durch Holländer an Bord eines gekaperten spanischen Schiffes, führt durch Abenteuer in Niederländisch-Indien, Amerika, Europa und im nördlichen Eismeer und endet mit dem Wiedersehen mit dessen totgeglaubten Vater in Nordafrika.

Band 1: Unter der Flagge der Kompanie
Cori wird durch Holländer an Bord eines spanischen Segelschiffes gerettet und tritt unter der Obhut von Willem Janszoon in die Dienste der Niederländischen Ostindien-Kompanie ein. Er kehrt nach Holland zurück und begleitet Janszoon auf einer Expedition nach Niederländisch-Indien, wo dieser bei einer Meuterei durch die fiktive Figur Jasper Hebbenal vor Madagaskar erschossen wird. Der treue Teil der Mannschaft wird auf einer Insel ausgesetzt, kann sich jedoch mit einem Floss auf ein im Meer treibendes portugiesisches Schiff retten. Nach der Ankunft in Ambon begleitet Cori Jan Carstenz auf einer Entdeckungsfahrt nach Neuguinea, wo sie der Küste Australiens entlangsegeln. Dort kommt die Mannschaft nach Gefechten mit Eingeborenen an einen von Hebbenal gesuchten Piratenschatz. Zurück in Holland schließt sich Cori einer Expedition Piet Heyns nach Amerika an, wo Heyns Flotte vor der brasilianischen Küste mehrere Schiffe kapert, aber das Bombardement des Hafens von Salvador letztlich ohne Ergebnis abbrechen muss. Nach einem weiteren Aufenthalt in Holland und Besuch beim verletzten Carstenz bricht Cori erneut mit Heyn nach Amerika auf, der im Auftrag der Niederländischen Westindien-Kompanie  eine Expedition gegen die spanische Marine führen soll. Nachdem Cori einer spanischen Gefangenschaft entrinnen kann, erlebt er, wie die Holländer nahe beim kubanischen Havanna die spanische Silberflotte beinahe kampflos kapern können.

Band 2: Die unbesiegbare Armada, Teil 1: Die Spione der Königin
Zusammen mit Harm, einem treuen Freund, wird Cori von Admiral Van der Does in Cádiz als Spion eingesetzt, um genaueres über die Landung der Spanischen Armada in England zu erfahren. Mit Hilfe des Holländers Victor können mit Dokumenten über Details der Invasion aus der Stadt fliehen, werden aber getrennt. Cori gelingt es, die Dokumente an Francis Drake zu übergeben und damit die englische Königin Elisabeth I. zu warnen. Der verletzte Harm gelangt durch einen gutmütigen hohen Edelmann unverhofft nach El Escorial, dem Regierungssitz Philipp II. und damit dem Zentrum spanischer Macht.

Band 3: Die unbesiegbare Armada, Teil 2: Der Drachen der Meere
Während Harm als Diener seines Helfers mit der Armada in Lissabon ausläuft und gegen Norden segelt, ist Cori nach einem kurzen Aufenthalt in Holland an Bord von Van der Does' Schiff und soll erneut eine Nachricht an Francis Drake überbringen. Er informiert den Engländer über das Vorankommen der Armada und segelt auf der Revenge in die Seeschlacht bei Gravelines. Harm wird als holländischer Spion enttarnt, entgeht jedoch dem Strick und wird als Galeerensträfling zusammen mit Victor, auf den er zufällig wieder trifft, in der Schlacht von Cori gerettet. Gemeinsam beobachten sie den Untergang der Armada.

Band 4: Expedition der Verfluchten
Die Arbeit auf einem Walfangschiff führt Cori, Harm und den "General", den sie bei ihrer Flucht aus Cadiz kennengelernt hatten, schließlich in den eisigen Norden. Während sie Stürmen, Packeis und anderen Gefahren ausgesetzt sind, macht der Lotse Gerrit die Mannschaft mit seinen unheilvollen Prophezeiungen verrückt. Das Schiff bleibt im Eis vor einer Insel stecken und die Mannschaft findet die Hütte von Baerentz' Mannschaft, die zuvor ebenfalls auf Nowaja Semlja überwintert hatte. Bei einem Streifzug findet Cori Gerrit in einer Höhle mit Schätzen eines vergangenen Königreichs, zusammen mit Baerentz' Bordbuch.  Darin erfährt er, dass Gerrit an Baerentz Expedition teilgenommen, für den Schatz drei Männer getötet und da seinen Verstand verloren hatte.

Band 5: Dali Capitan
Ein holländisches Schiff mit Cori und Harm an Bord fährt im Mittelmeer Richtung Algier, um dem Beylerbey eine Nachricht und Geld zu überbringen, als es angegriffen und geentert wird. Die beiden werden in ein Verlies geworfen, aus dem sie vom geheimnisvollen moslemischen Korsaren Dali Capitan gerettet werden. Ihm müssen sie danach helfen, ein gekapertes europäisches Schiff wieder flott zu machen. Nach einem Schiffbruch, einer Rettung durch den Bey und nachdem Dali Capitan seinen Widersacher Dragut ausgeschaltet hat, können Cori und Harm dem Beylerbey die Nachricht endlich zustellen. Am Schluss stellt sich heraus, dass Dali Capitan Coris totgeglaubter Vater ist.

Hintergrund
Um 1950 wurde Bob de Moor von Lombard für eine Geschichte angefragt, die für den flämischen und niederländischen Markt interessant sein könnte. Dies gab den Anstoß zu "Cori" und war zusammen mit de Moors Faszination für Segelschiffe der Grund, dass er die Blütezeit Hollands im 17. Jahrhundert als Hintergrund für seine Geschichte wählte. Wegen seiner immer umfangreicheren Arbeiten im Studio Hergé ab 1951, wo er zunehmend zur rechten Hand des Tim-Erfinders Hergé wurde, setzte er seine Serie erst fort, als er von Casterman 1976 das Angebot bekam, seine erste Geschichte als Album herauszugeben. Die lange Pause führte zu einer Neuausrichtung, die sich auch in der unvereinbaren Datierung der ersten und zweiten Geschichte zeigt: die erste spielt zwischen 1602 und 1626, die zweite spielt um 1588 zur Zeit der Spanischen Armada. In beiden Geschichten ist Cori etwa gleich alt.

Publikationsgeschichte
Die Serie erschien zwischen 1951 und 1952 in der belgischen und von 1952 bis 1978 in der französischen Ausgabe von Tintin. Das erste Album kam 1976 bei Distri BD heraus. Für die Albenausgabe, die Casterman 1978 begann, wurde die erste Episode umgearbeitet und auf 46 Seiten gekürzt. Bei der fünften Geschichte wurden die letzten sechs Seiten von Bob de Moors Söhnen Johan und Stephan gezeichnet und 1993 postum veröffentlicht. Feest gab die ersten vier Geschichten im deutschen Sprachraum heraus. 2013 erschien bei BD Must in Brüssel die erste deutsche Gesamtausgabe, in der der erste Band die ursprünglichen 62 Seiten umfasst und der fünfte Band "Dali Capitan" erstmals auf Deutsch erscheint.

Geschichten
 La compagnie des Grandes Indes (Die Goldinsel/Unter der Flagge der Kompanie) (1951–1952, 62 Seiten)
 L'invincible armada (Die unbesiegbare Armada, Teile 1 und 2) (1977–1978, 92 Seiten)
 L'expédition maudite (Expedition der Verfluchten) (1987, 46 Seiten)
 Dali Capitan (Dali Capitan) (1993, 46 Seiten)

Weblinks
 Cori le moussaillon auf bdtheque.com (französisch)
 Cori le moussaillon auf lejournaldetintin.free.fr (französisch)

Einzelnachweise

Frankobelgischer Comic (Werk)
Frankobelgische Comicfigur

Cori, der Schiffsjunge


49448 Macocha este un asteroid din centura principală de asteroizi.

Descriere
49448 Macocha este un asteroid din centura principală de asteroizi. A fost descoperit pe  la Observatorul din Ondřejov de Petr Pravec. Asteroidul prezintă o orbită caracterizată de o semiaxă mare de 2,54 ua, o excentricitate de 0,21 și o înclinație de 9,3° în raport cu ecliptica.

Vezi și
 Lista planetelor minore: 49001-50000
 Centura de asteroizi

Referințe

Obiecte astronomice descoperite în 1998
Centura de asteroizi

49448 Macocha


Estrupvej  er en  tosporet omfartsvej, der går syd om Esbjerg. Vejen er en del af Europavej E20 og primærrute 24, der går imellem Esbjerg og Øresundsbroen og mellem Esbjerg og Aabenraa.
Omfartsvejen åbnede for trafik den 21. juni 2012 og blev lavet for at få den tunge trafik, som skulle til Esbjerg Havn uden om Esbjerg centrum, så byen ikke skulle belastes af for meget tung trafik.

Vejen forbinder Østre Havnevej i vest med Gammel Ringvej i øst og har forbindelse til Gammelby Ringvej, Taurusvej, Exnersgade, Smørstikkervej og Østre Havnevej.

Kilder

Transport i Esbjerg
Omfartsveje i Danmark

Estrupvej (Esbjerg)