Asistența medicală este menținerea sau îmbunătățirea sănătății prin prevenirea, diagnosticarea și tratarea bolilor, a rănilor și a altor deficiențe fizice și mintale la oameni. Asistența medicală este furnizată de profesioniștii din domeniul sănătății (furnizori sau practicieni) în domenii similare sănătății. Din acești profesioniști fac parte medicii și asistenții medicali. Din asistența medicală fac parte stomatologia, obstetrica, infirmeria, medicina, optometria, audiologia, farmacia, psihologia, terapia ocupațională, fizioterapia și alte profesii în domeniul sănătății. Aceasta include munca efectuată în furnizarea îngrijirii primare, îngrijirii secundare și îngrijirii terțiare, precum și a sănătății publice.

Accesul la serviciile de sănătate poate varia în funcție de țări, comunități și persoane și este influențat în mare măsură de condițiile sociale și economice, precum și de politicile de sănătate. Sistemele de îngrijire a sănătății sunt organizații create pentru a satisface nevoile de sănătate ale populațiilor vizate. Potrivit Organizației Mondiale a Sănătății (OMS), un sistem de sănătate care funcționează bine necesită un mecanism de finanțare, o forță de muncă bine instruită și remunerată în mod corespunzător, informații fiabile pe care să se bazeze deciziile și politicile și o infrastructură bine întreținută pentru a furniza medicamente de calitate și tehnologii.

Un sistem eficient de îngrijire a sănătății poate contribui la o parte semnificativă a economiei, dezvoltării și industrializării unei țări. Asistența medicală este considerată în mod convențional drept un factor determinant în promovarea sănătății fizice și mintale generale și a bunăstării oamenilor din întreaga lume. Un exemplu în acest sens a fost eradicarea la nivel mondial a variolei în 1980, declarată de OMS ca fiind prima boală din istoria umană care a fost complet eliminată prin intervenții deliberate de asistență medicală.

Asistența primară

Asistența primară se referă la activitatea profesioniștilor din domeniul sănătății care acționează ca un prim punct de consultare pentru toți pacienții din cadrul sistemului de sănătate. Profesioniști în domeniu ar putea fi medicul primar, medicul generalist sau  medicul de familie. Un alt profesionist ar fi un practicant independent autorizat cum ar fi un kinetoterapeut sau un asistent medic sau o asistentă medicală. În funcție de localitate, organizarea sistemului de sănătate, pacientul poate consulta mai întâi un alt profesionist din domeniul sănătății, cum ar fi un farmacist sau o asistentă medicală. În funcție de natura stării de sănătate, pacienții pot fi direcționați pentru îngrijire secundară sau terțiară.

În România asistența medicală profilactică și curativă se asigură prin:
 cabinete medicale ambulatorii ale medicilor de familie și de alte specialități, centre de diagnostic și tratament, centre medicale, centre de sănătate, laboratoare, precum și prin alte unități sanitare publice și private;
 unități sanitare publice și private cu paturi.

Boli cronice frecvente tratate de obicei în îngrijirea primară pot include, de exemplu: hipertensiune arterială, diabet, astm, BPOC , depresie și anxietate, dureri de spate, artrită sau disfuncție tiroidiană. Îngrijirea primară include, de asemenea, multe servicii de bază pentru îngrijirea sănătății materne și a copiilor, cum ar fi serviciile de planificare familială și vaccinările.

Evaluare
Evaluările de asistență medicală sunt evaluări ale asistenței medicale utilizate pentru a evalua procesul de îngrijire și structurile de îngrijire a sănătății și/sau rezultatele serviciilor de îngrijire a sănătății. Aceste informații sunt buletinele de raport generate de organizații de calitate, organizații nonprofit, grupuri de consumatori și mass-media. Această evaluare a calității se bazează pe măsuri de:
 calitatea spitalului;
 calitatea planului de sănătate;
 calitatea medicului;
 Tratamentul medical în funcție de aparat;
 calitate pentru alți profesioniști din domeniul sănătății;
 experiența pacientului.

Note

Bibliografie
Legea nr. 95 din 14 aprilie 2006 republicată privind reforma în domeniul sănătății, Publicat in Monitorul Oficial, Partea I nr. 652 din 28 august 2015

Asistența medicală
Servicii publice
Calitatea serviciilor medicale
Sănătate publică
Îngrijirea sănătății
Medicină preventivă

Asistență medicală


Radio Rebel (Radio Rebelde en España) es una película de drama adolescente estadounidense para televisión basada en la novela de corte juvenil y dramático Shrinking Violet de Danielle Joseph y fue estrenada en Estados Unidos el 17 de febrero de 2012 en Disney Channel. En Latinoamérica su estreno fue el 15 de abril de 2012 y en España el 5 de octubre del mismo año. La película fue dirigida por Peter Howitt y protagonizada por Debby Ryan.

Historia
Tara Adams (Debby Ryan) es una tímida estudiante de último año de secundaria en el Lincoln Bay High School que teme hablar con alguien en el instituto o ser llamada durante la clase. Pero en la intimidad de su dormitorio, la rockea como una podcast locutora llamada "Radio Rebel". Su alter ego da un mensaje de inspiración a sus compañeros de instituto y, a su vez se convierte en su protegida. Su padrastro, Rob (Martin Cummins), es propietario de SLAM FM, la más escuchada estación de radio FM de Seattle. Cuando se entera de que Tara es "Radio Rebel" mientras escucha uno de sus podcasts (a petición de DJ Cami Q (Mercedes de la Zerda), decide dejar a Tara reemplazar la ranura abierta de DJ en SLAM FM. Mantener a su alter ego de Radio Rebel en secreto, Tara se convierte en un éxito instantáneo debido a su programa de radio donde anima a sus compañeros de clase para que sean ellos mismos. Ella se divierte, en una ocasión, ella organiza una fiesta de baile durante el almuerzo en el instituto, donde la Directora Moreno (Nancy Robertson) ha prohibido a sus alumnos escuchar el podcast de Radio Rebel. Sin embargo, la directora no le puede ordenar a DJ Cami Q salir del instituto, ya que ella está estacionada con su vehículo en propiedad pública (la calle) y tiene el permiso necesario. Enfadada, la Directora Moreno decide cancelar el baile de graduación hasta que Radio Rebel revele su verdadero yo. Sus compañeros desilusionados con Radio Rebel llaman a su programa de radio para decir que aplastaron sus sueños. Miedo de que decepcionó a sus oyentes, Tara y SLAM FM deciden hacer para los estudiantes de Lincoln Bay un Eliab (Baile deletreado al revés). Los estudiantes nominan y seleccionan a Radio Rebel para la reina de Eliab y, a pesar de que la Directora Moreno la expulsara, Tara pasa al escenario para aceptar el honor, y entonces la Directora Moreno dice que la expulsa. Con el fin de proteger a Tara, su mejor amiga Audrey grita: "¡Yo soy Radio Rebel!", el interés amoroso de Tara, Gavin sigue su ejemplo y, finalmente, todos los estudiantes comienzan gritando que también on Radio Rebel hasta que la Directora Moreno se da cuenta de que no los puede expulsar a todos, acepta la derrota y se va. Tara, llena de confianza ahora que ha sido aceptada por el cuerpo estudiantil, le da la corona a Stacy, una estudiante que la había estado tratando mal durante toda la película y que había querido mucho ser la reina del baile. Antes de la lucha contra Radio Rebel, Stacy declara: "Soy Radio Rebel". La película concluye con Tara bailando toda la noche con Gavin, tanto finalmente que les permitió ser ellos mismos.

Reparto
 Debby Ryan como Tara Adams / Radio Rebel, una estudiante tímida que en secreto adopta la personalidad de una locutora llamada Radio Rebel.
 Sarena Parmar como Audrey Sharma, mejor amiga de Tara que la ayuda a ocultar su identidad secreta.
 Adam DiMarco como Gavin Morgan, la cita del baile de Stacy y guitarrista de la banda Gggg's y quien tiene buena química con Tara.
 Merritt Patterson como Stacy DeBane, la chica más popular del instituto que está molesta con la creciente popularidad de Radio Rebel.
 Allie Bertram como Kim, mejor amiga y secuaz de Stacy
 Atticus Mitchell como Gabe LaViolet, el bajista y vocalista de la popular banda Gggg's.
 Iain Belcher y Rowen Kahn como Barry y Larry, son hermanos mellizos y amigos de Tara y Audrey, intentaran descubrir quien es Radio Rebel.
 Mercedes de la Zerda como DJ Cami Q, la popular locutora de radio que le muestra a Tara las cuerdas.
 Nancy Robertson como Directora Moreno, directora del instituto Lincoln Bay que intenta descubrir quien es Radio Rebel para expulsarla.
 Martin Cummins como Rob, padrastro de Tara y propietario de SLAM FM.

Producción
Algunos elementos de la novela fueron modificados en la película como el nombre de la protagonista cambiado de Teresa a Tara y su personalidad en la radio es cambiado de Sweet T a Radio Rebel.

En la producción intervinieron Jane Goldering, de Goldering Production, junto a Kim Arnott y Oliver De Caigny.

La película se filmó en Maple Ridge, British Columbia, Canadá durante el verano de 2011.

Debby Ryan grabó dos canciones para promover la película: un cover de The Go-Go's "We Got the Beat" y una colaboración con Chase Ryan y Chad Hively titulada "We Ended Right".

Promoción
El estreno de la película fue acompañado por una semana temática llamada We Got the Beat Week que constó de videos musicales y música con temas de las series y películas de Disney Channel.

Recepción
Radio Rebel en la actualidad tiene un índice de audiencia de 6,7 sobre 10 en IMDb. También ganó 4,3 millones de espectadores en su noche de estreno.

Mercadotecnia

Banda sonora

Mercancías
Cafepress ha lanzado una línea de mercancías de Radio Rebel, que incluye fundas para iPhone, bolsas, ropa, y tapices.

Estrenos internacionales

Referencias

Enlaces externos

 Sitio web oficial (Sitio de Disney Channel)

Películas de 2012
Películas en inglés
Películas de Estados Unidos
Películas dramáticas de Estados Unidos
Películas dramáticas de los años 2010
Películas de cine adolescente de los años 2010
Películas basadas en novelas
Películas rodadas en Canadá
Películas dirigidas por Peter Howitt
Debby Ryan
Películas originales de Disney Channel
rebel

Radio Rebel


Clădirea Poștei (în prezent sediul Romtelecom) este un monument de arhitectură din Bistrița.

Istoric
Clădirea a fost construită din cărămidă pe fundație de piatră, în stil neoclasic, în anul 1893. Este prevăzută cu demisol, parter și etaj.

Inițial, imobilul a fost sediul Administrației Financiare și Poștei. Din 1908, clădirea a fost închiriată, devenind Oficiul P.T.T. până în anul 1930, când a fost cumpărată de statul român, prin Regia Autonomă P.T.T. din București, pentru suma de 3.645.000 lei.

Imobilul a funcționat ca Oficiu P.T.T. și sediu al Direcției Județene de Poștă și Telecomunicații până la data de 4 decembrie 1991, când, în baza Hotărârii de Guvern din 1 iulie 1991, a fost trecut în patrimoniul companiei Romtelecom S.A.

Note

Imagini

Monumente istorice din județul Bistrița-Năsăud
Județul Bistrița-Năsăud
Clădiri din Bistrița

Sediul Romtelecom din Bistrița


Robin George Collingwood  (; 22 February 1889 – 9 January 1943) was an English philosopher, historian and archaeologist. He is best known for his philosophical works, including The Principles of Art (1938) and the posthumously published The Idea of History (1946).

Biography
Collingwood was born 22 February 1889 in Cartmel, Grange-over-Sands, then in Lancashire (now Cumbria), the son of the artist and archaeologist W.G. Collingwood, who acted as John Ruskin's private secretary in the final years of Ruskin's life. Collingwood's mother was also an artist and a talented pianist. He was educated at Rugby School and University College, Oxford, where he gained a First in Classical Moderations (Greek and Latin) in 1910 and a congratulatory First in Greats (Ancient History and Philosophy) in 1912. Prior to graduation, he was elected a fellow of Pembroke College, Oxford.

Collingwood was a fellow of Pembroke College, Oxford, for some 15 years until becoming the Waynflete Professor of Metaphysical Philosophy at Magdalen College, Oxford. He was taught by the historian and archaeologist F. J. Haverfield, at the time Camden Professor of Ancient History. Important influences on Collingwood were the Italian Idealists Benedetto Croce, Giovanni Gentile and Guido de Ruggiero, the last of whom was also a close friend. Other important influences were Hegel, Kant, Giambattista Vico, F. H. Bradley and J. A. Smith.

After several years of increasingly debilitating strokes, Collingwood died at Coniston, Lancashire, on 9 January 1943. He was a practising Anglican throughout his life.

Philosopher

Philosophy of history
Collingwood is widely noted for The Idea of History (1946), which was collated from various sources soon after his death by a student, T. M. Knox. It came to be a major inspiration for philosophy of history in the English-speaking world and is extensively cited, leading to an ironic remark by commentator Louis Mink that Collingwood is coming to be "the best known neglected thinker of our time".

Collingwood categorized history as a science, defining a science as "any organized body of knowledge." However, he distinguished history from natural sciences because the concerns of these two branches are different: natural sciences are concerned with the physical world, while history, in its most common usage, is concerned with social sciences and human affairs. Collingwood pointed out a fundamental difference between knowing things in the present (or in the natural sciences) and knowing history. To come to know things in the present or about things in the natural sciences, "real" things can be observed, as they are in existence or that have substance right now.

Since the internal thought processes of historical persons cannot be perceived with the physical senses and past historical events cannot be directly observed, history must be methodologically different from natural sciences. History, being a study of the human mind, is interested in the thoughts and motivations of the actors in history, this insight being encapsulated in his epigram "All history is the history of thought." Therefore, Collingwood suggested that a historian must "reconstruct" history by using "historical imagination" to "re-enact" the thought processes of historical persons based on information and evidence from historical sources. Re-enactment of thought refers to the idea that the historian can access not only a thought process similar to that of the historical actor, but the actual thought process itself. Consider Collingwood's words regarding the study of Plato:

In Collingwood's understanding, a thought is a single entity accessible to the public and therefore, regardless of how many people have the same thought, it is still a singular thought. "Thoughts, in other words, are to be distinguished on the basis of purely qualitative criteria, and if there are two people entertaining the (qualitatively) same thought, there is (numerically) only one thought since there is only one propositional content." Therefore, if historians follow the correct line of inquiry in response to a historical source and reason correctly, they can arrive at the same thought the author of their source had and, in so doing, "re-enact" that thought.

Collingwood rejected what he deemed "scissors-and-paste history" in which the historian rejects a statement recorded by their subject either because it contradicts another historical statement or because it contradicts the historian's own understanding of the world. As he states in Principles of History, sometimes a historian will encounter "a story which he simply cannot believe, a story characteristic, perhaps, of the superstitions or prejudices of the author's time or the circle in which he lived, but not credible to a more enlightened age, and therefore to be omitted." This, Collingwood argues, is an unacceptable way to do history. Sources which make claims that do not align with current understandings of the world were still created by rational humans who had reason for creating them. Therefore, these sources are valuable and ought to be investigated further in order to get at the historical context in which they were created and for what reason.

Philosophy of art
The Principles of Art (1938) comprises Collingwood's most developed treatment of aesthetic questions. Collingwood held (following Benedetto Croce) that works of art are essentially expressions of emotion. For Collingwood, an important social role for artists is to clarify and articulate emotions from their community.

Collingwood developed a position later known as aesthetic expressivism (not to be confused with various other views typically called expressivism), a thesis first developed by Croce.

Political philosophy
In politics Collingwood defended the ideals of what he called liberalism "in its Continental sense":

In his Autobiography, Collingwood confessed that his politics had always been "democratic" and "liberal", and shared Guido de Ruggiero's opinion that socialism had rendered a great service to liberalism by pointing out the shortcomings of laissez-faire economics.

Archaeologist
Collingwood was not just a philosopher of history but also a practising historian and archaeologist. He was, during his time, a leading authority on Roman Britain: he spent his term time at Oxford teaching philosophy but devoted his long vacations to archaeology.

He began work along Hadrian's Wall. The family home was at Coniston in the Lake District and his father was a leading figure in the Cumberland and Westmorland Archaeological Society. Collingwood was drawn in on a number of excavations and put forward the theory that Hadrian's Wall was not so much a fighting platform but an elevated sentry walk. He also put forward the suggestion that Hadrian's defensive system also included a number of forts along the Cumberland coast.

He was very active in the 1930 Wall Pilgrimage for which he prepared the ninth edition of Bruce's Handbook.

His final and most controversial excavation in Cumbria was that of a circular ring ditch near Penrith known as King Arthur's Round Table in 1937. It appeared to be a Neolithic henge monument, and Collingwood's excavations, failing to find conclusive evidence of Neolithic activity, nevertheless found the base of two stone pillars, a possible cremation trench and some post holes. Sadly, his subsequent ill health prevented him undertaking a second season so the work was handed over to the German prehistorian Gerhard Bersu, who queried some of Collingwood's findings. However, recently, Grace Simpson, the daughter of the excavator F. G. Simpson, has queried Bersu's work and largely rehabilitated Collingwood as an excavator.

He also began what was to be the major work of his archaeological career, preparing a corpus of the Roman Inscriptions of Britain, which involved travelling all over Britain to see the inscriptions and draw them; he eventually prepared drawings of nearly 900 inscriptions. It was finally published in 1965 by his student R. P. Wright.

He also published two major archaeological works. The first was The Archaeology of Roman Britain, a handbook in sixteen chapters covering first the archaeological sites (fortresses, towns and temples and portable antiquities) inscriptions, coins, pottery and brooches. Mortimer Wheeler in a review, remarked that "it seemed at first a trifle off beat that he should immerse himself in so much museum-like detail ... but I felt sure that this was incidental to his primary mission to organise his own thinking".

However, his most important work was his contribution to the first volume of the Oxford History of England, Roman Britain and the English Settlements, of which he wrote the major part, Nowell Myres adding the second smaller part on English settlements. The book was in many ways revolutionary for it set out to write the story of Roman Britain from an archaeological rather than a historical viewpoint, putting into practice his own belief in 'Question and Answer' archaeology.

The result was alluring and influential. However, as Ian Richmond wrote, 'The general reader may discover too late that it has one major defect. It does not sufficiently distinguish between objective and subjective and combines both in a subtle and apparently objective presentation'.

The most notorious passage is that on Romano-British art: "the impression that constantly haunts the archaeologist, like a bad smell, is that of an ugliness that plagues the place like a London fog".

Collingwood's most important contribution to British archaeology was his insistence on Question and Answer archaeology: excavations should not take place unless there is a question to be answered. It is a philosophy which, as Anthony Birley points out, has been incorporated by English Heritage into the conditions for Scheduled Monuments Consent. Still, it has always been surprising that the proponents of the "new" archaeology in the 1960s and the 70s have entirely ignored the work of Collingwood, the one major archaeologist who was also a major professional philosopher. He has been described as an early proponent of archaeological theory.

Author
Outside archaeology and philosophy, he also published the travel book The First Mate's Log of a Voyage to Greece (1940), an account of a yachting voyage in the Mediterranean, in the company of several of his students.

Arthur Ransome was a family friend, and learned to sail in their boat, subsequently teaching his sibling's children to sail. Ransome loosely based the Swallows in Swallows and Amazons series on his sibling's children.

Works

Main works published in his lifetime
Religion and Philosophy (1916)
Roman Britain (1923; 2nd ed., 1932)
Speculum Mentis; or The Map of Knowledge (1924)
Outlines of a Philosophy of Art (1925)
The Archaeology of Roman Britain (1930)
An Essay on Philosophical Method (1933, rev. ed. 2005).
Roman Britain and the English Settlements (with J. N. L. Myres, 1936, 2nd ed. 1937)
The Principles of Art (1938)
An Autobiography (1939)
The First Mate's Log (1940)
An Essay on Metaphysics (1940, revised edition 1998).
The New Leviathan (1942, rev. ed. 1992)

Main articles published in his lifetime
'A Philosophy of Progress', The Realist, 1:1, April 1929, 64-77

Published posthumously
The Idea of Nature (1945)
The Idea of History (1946, revised edition 1993).
Essays in the Philosophy of Art (1964)
Essays in the Philosophy of History (1965)
Essays in Political Philosophy (with David Boucher) (1989)
The Principles of History and Other Writings in Philosophy of History (ed. William H. Dray and W. J. van der Dussen) (2001)
The Philosophy of Enchantment: Studies in Folktale, Cultural Criticism, and Anthropology (2005)

All 'revised' editions comprise the original text plus a new introduction and extensive additional material.

Notes

Sources
William M. Johnston, The Formative Years of R. G. Collingwood (Harvard University Archives, 1965)
 Jan van der Dussen: History as a Science: The Philosophy of R. G. Collingwood. Springer, 2012.  [Print];  [eBook]
David Boucher. The Social and Political Thought of R. G. Collingwood. Cambridge University Press. 1989. 300pp.
Alan Donagan. The Later Philosophy of R. G. Collingwood. University of Chicago Press. 1986.
William H. Dray. History as Re-enactment: R. G. Collingwood's Idea of History. Oxford University Press. 1995. 347pp.

Further reading
 Moran, Seán Farrell, "R.G. Collingwood," Encyclopedia of Historians and Historical Writing, Vol. I.
 https://plato.stanford.edu/entries/collingwood/

External links

Voice in the wilderness: RG Collingwood 2009 radio discussion with Marnie Hughes-Warrington on The Philosopher's Zone
"How the untimely death of RG Collingwood changed the course of philosophy forever" 2019 article by Ray Monk for Prospect
Leach, S., 2009. "An Appreciation of R. G. Collingwood as an Archaeologist". Bulletin of the History of Archaeology, 19(1), pp. 14–20.

1889 births
1943 deaths
Anglican philosophers
English Anglicans
Fellows of Magdalen College, Oxford
Idealists
People educated at Rugby School
People from Cartmel
Philosophers of history
20th-century English philosophers
Fellows of Pembroke College, Oxford
Alumni of University College, Oxford
Waynflete Professors of Metaphysical Philosophy
20th-century English historians
Fellows of the British Academy

R. G. Collingwood


The Grapes of Wrath is a Canadian alternative rock band.

Formed in 1983, the group enjoyed their greatest commercial success in the late-1980s and early-1990s. The group split in 1992, with Kane going solo while Jones and the Hoopers continued to record as Ginger. Vocalists Tom Hooper and Kevin Kane briefly reunited as the Grapes of Wrath for one album in 2000. With the return of Chris Hooper for a festival appearance in 2010, the three founding members were back together and have continued to perform and record since.

Singles, a greatest hits collection featuring two new recordings, was released in October 2012 by EMI in Canada. The band's most recent studio album, High Road, was issued in 2013, with a compilation album of sessions recorded for CBC's Brave New Waves following in 2017.

History
The Grapes of Wrath were formed in Kelowna, British Columbia, in 1983 by Chris Hooper, Tom Hooper and Kevin Kane. All three had been members of the short-lived punk rock band Kill Pigs. They came up with the new band name after looking at a movie guide, though nobody in the band had seen the movie or read the book.

In 1984, they signed to Nettwerk, and released a self-titled EP that year. The following year, their debut album September Bowl of Green was released.

Treehouse (1987), produced by Tom Cochrane, was the band's Canadian breakthrough, yielding the hit single "Peace of Mind".

Their 1989 album, Now and Again, produced by Anton Fier, was the band's most successful. During the demoing process for the album, the band officially added their touring keyboard player, Vincent Jones, to the band as a full member. The band's tour to support this album was also notable for its opening act, a then-emerging singer/songwriter named Sarah McLachlan.

Produced by John Leckie and mixed by Leckie and engineer Gareth Cousins, These Days, released in 1991, found the band experimenting with a harder rock sound, and spawned the band's highest-charting singles, "I Am Here" and "You May Be Right". It received the 1992 CASBY Award for Favourite Album, and "I Am Here" won the CASBY for Best Song.

These Days was, however, to be the band's last new album for almost a decade. Kane then split from the other members of the band, who continued to perform and record together as Ginger.

In 1999, Kane and Tom Hooper, the Grapes' principal songwriters, decided to work together again, and in 2000 released Field Trip under the Grapes of Wrath name. Neither Chris Hooper nor Vincent Jones took part in the reunion.

In 2009, Kane and Hooper decided to play together again as an acoustic duo. Several concerts were scheduled in Western Canada.

On July 18, 2010, the three original members performed together at the Surrey Fusion Festival in Surrey, British Columbia. It was the first time the original trio had played together since 1992.

The trio of Hooper/Kane/Hooper continued to tour regularly thereafter, and the Grapes of Wrath announced that they were beginning work on a new album. Two newly recorded tracks from these sessions were issued on the band's 2012 compilation Singles (EMI). To mark this release, the band was joined by guests Sam Roberts, Whitehorse, Ron Sexsmith, Hayden, Great Lake Swimmers and other notable Canadian musicians at Toronto's Mod Club.

The band's latest studio album High Road was released in March 2013 through Aporia Records. The band continues to tour and play live dates.

Kevin Kane joined The Northern Pikes in 2019, though he continues to play festivals with The Grapes of Wrath.

Discography

Singles

Albums

Compilations
Seems Like Fate 1984–1992 (1994)
Singles (2012)

References

External links
The Grapes of Wrath

Musical groups established in 1983
Musical groups disestablished in 1992
Musical groups reestablished in 2009
Canadian alternative rock groups
Canadian folk rock groups
1983 establishments in British Columbia
1992 disestablishments in British Columbia
2009 establishments in British Columbia
Musical groups from Kelowna

The Grapes of Wrath (band)


Amelia May Alcock (Sydney, 11 de abril de 2000) é uma atriz australiana. Conhecida principalmente por ter interpretado seu papel como a jovem Rhaenyra Targaryen na série de televisão da HBO House of the Dragon. Outros trabalhos da mesma que se destacam, são: Janet King (2017), A Place to Call Home, Fighting Season, Pine Gap (2018), Les Norton (2019), The Gloaming e Reckoning (2020). Ela também apareceu em Upright (2019–2022).

Biografia e carreira
Alcock nasceu em 11 de abril de 2000 e foi criada em Sydney, Nova Gales do Sul, Austrália. Informações sobre os pais de Alcock são desconhecidas. No entanto, ela foi criada ao lado de irmãos.

Sua primeira aparição na televisão foi quando era adolescente em Wonderland em 2014. Alguns outros trabalhos iniciais incluíram interpretar Isabella Barrett em High Life, interpretando Cindi Jackson na terceira temporada de Janet King (ambos em 2017), e aparecendo em anúncios de televisão para NBN, Cadbury, KFC e Woolworths.

Alcock interpreta uma adolescente fugitiva Meg, pegando carona por 2.000 milhas do interior australiano no drama da Foxtel Upright, pelo qual ela ganhou o Casting Guild of Australia como Estrela em Ascensão de 2018. Alcock também foi indicada para Melhor Artista de Comédia, mas perdeu para a co-estrela de Upright, Tim Minchin.

Em 2021, Alcock conseguiu um papel recorrente como a jovem princesa Rhaenyra Targaryen, em House of the Dragon, uma série prequela de Game of Thrones, que teve estreia marcada para agosto de 2022.

Alcock estava em Queensland para as filmagens da segunda temporada de Upright em março de 2022.

Filmografia

Televisão e cinema

Prêmios e indicações

Referência

Ligações externas

 Milly Alcock Profile
 Milly Alcock - Instagram

Atrizes de cinema da Austrália
Atrizes de televisão da Austrália
Pessoas vivas

Milly Alcock


Reacția Reformatsky (câteodată scrisă și sub forma Reformatskii) este o reacție organică de condensare a aldehidelor sau cetonelor, cu α-halogeno-esteri, în care se utilizează zincul metalic și se obțin β-hidroxi-esteri:

Compusul organozincic, denumit și 'enolat Reformatsky', se obține în urma reacției dintre alfa-halogeno-ester și zincul metalic. Enolații aceștia sunt mult mai puțin reactivi decât enolații analogi cu litiu sau reactivii Grignard. Astfel, adiția nucleofilă la grupa ester nu poate avea loc sau este aproape neglijabilă. Reacția a fost descoperită de Sergey Nikolaevich Reformatsky. Au fost publicate câteva revizuiri ale reacției.

Mecanism
Pentru formarea agentului organozincic, are loc o inserție a zincului metalic în legătura carbon-halogen a α-haloesterului prin adiție oxidativă (1). Acest compus dimerizează și suferă o transpoziție formând doi enolați de zinc (2). Atomul de oxigen carbonilic din aldehidă sau din cetonă va coordina zincul, formând o stare de tranziție (3). Acesta suferă o transpoziție, iar zincul se mută la oxigenul carbonilic, iar concomitent are loc formarea unei legături carbon-carbon (4). Prin intervenția unui acid (5,6) se elimină săruri de zinc și β-hidroxi-esterii corespunzători (7).

Vezi și
 Reacție aldolică
 Reacție Favorsky
 Condensare Claisen

Referințe

Reacții de adiție
Chimie organometalică
Reformatsky

Reacție Reformatsky


An Nidularium serratum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Elton Martinez Carvalho Leme. An Nidularium serratum in nahilalakip ha genus nga Nidularium, ngan familia nga Bromeliaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Nidularium

Nidularium serratum


Rafael Rivelles Guillén (València, 23. prosinca 1897. – Madrid, 3. prosinca 1971.) bio je španjolski kazališni i filmski glumac.

Životopis
Rafael Rivelles Guillén je rođen 23. prosinca 1897. godine u Valenciji. Njegovi su roditelji bili uspješni kazališni glumci Jaime Rivelles i njegova supruga, Amparo Guillem Minguet. Rafael je počeo glumačku karijeru u kazalištu, a poslije je glumio i u filmovima. Oženio je 15. ožujka 1922. Maríju Fernandu Ladrón de Guevaru u crkvi svetog Josipa u Madridu; njihova je kći bila María Amparo Rivelles y Ladrón de Guevara, rođena u Madridu 1925. Poslije je oženio Rosu Fontanu.

Rivelles je umro u Madridu, 3. prosinca 1971.

Filmografija
Filmovi u kojima je Rivelles imao najznačajnije uloge:
El proceso de Mary Dugan
Carmen, la de Triana
Frente de Madrid
Goyescas
El beso de Judas
Marcelino, pan y vino
El señor de La Salle

Izvori

Španjolski filmski glumci
Životopisi, Madrid

Rafael Rivelles Guillén


Kinaza glikogen sintaze -3 beta, ( eng. Glycogen synthase kinase-3 beta, GSK-3 beta) je enzim koji je kod ljudi kodiran genom GSK3B i sastoji se od dvije kinazne domene.  Kod miševa, enzim je kodiran genom Gsk3b. Abnormalna regulacija i ekspresija GSK-3 beta povezana je s povećanom osjetljivošću na bipolarni poremećaj i neka druga patološka stanja, s naglaskom na mentalne i neurodegenerativne bolesti.

Struktura
Glycogen synthase kinase 3 (GSK3) je  serin-treonin kinaza koja se sastoji od tri različite izoforme; GSK3-α, GSK3-β, i jedne, puno različitije od prvih dviju -  GSK3-β2. Dok se GSK3-α može naći pretežito u astrocitama i endotelnim stanicama, GSK3-β se eksprimira u mozgu,  velikim dijelom u atrocitama i neuronima kod ljudi, a kod miševa i u endotelnim stanicama.

GSK3-ß sastoji se od dvije kinazne domene. Domena sa  ß-pločom nalazi se na N-terminalnom kraju (AA 25-138), dok je dio s α-uzvojnicom na C-terminalnom kraju (AA 139-349).

Funkcije
Regulacija GSK-3 važna je za normalan razvoj, regulaciju metabolizma, rast neurona i diferencijaciju te modulaciju stanične smrti. Razlog tomu je što je prisutan u većem dijelu stanice te ima utjecaj na mnoge procese u stanici.

Interakcija s tau proteinom
Fosforilacija tau-a na specifičnom mjestu negativno regulira njegovu sposobnost vezanja i stabilizacije strukture mikrotubula. GSK3beta fosforilira i primirana i neprimirana mjesta na tau, ali samo fosforilacija na primiranim mjestima značajno smanjuje sposobnost tau-a da veže mikrotubule.

GSK3β fosforilacija Thr231 u tau, koji je primirano mjesto fosforilacije, igra ključnu ulogu u smanjenju povezanosti taua s citoskeletom.

Wnt signalizacija
U Wnt signalizaciji GSK3B tvori multimerni kompleks s nekoliko drugih proteina i fosforilira N-terminus beta-katenina što dovodi do njegove razgradnje posredovane ubikvitinom/proteasomima.

Interakcija s kalcineurinom (NFATC put)
Transkripcijski faktor NF-AT reagira na Ca2+-kalcineurinske signale translokacijom u jezgru, gdje sudjeluje u aktivaciji gena ranog imunološkog odgovora. Kalcineurin defosforilira konzervirane serinske ostatke u amino terminusu NF-AT, što rezultira nuklearnim uvozom. GSK-3 fosforilira konzervirane serine potrebne za nuklearni izvoz, potiče izlazak iz jezgre i time se suprotstavlja Ca2+-kalcineurinskom signaliziranju.

Značaj GSK-3β u bolestima

Neurodegenerativne bolesti

GSK-3β stupa u interakciju s tau, β-amiloidom (Aβ) i α-sinukleinom te je kao takav uključen u patogenezu Alzheimerove i Parkinsonove bolesti. GSK-3β regulira proizvodnju β-amiloida, a njegova toksičnost je posredovana induciranom tau fosforilacijom i degeneracijom. α-sinuklein je supstrat za GSK-3β, a njegova inhibicija sprječava Aβ-induciranu toksičnost za neurone u Parkinsonovoj bolesti.

Uočeno je da litij, koji se koristi za liječenje bipolarnih poremećaja, inhibira GSK-3β, što je ovaj enzim učinilo važnom metom za liječenje poremećaja raspoloženja.

Dijabetes
GSK-3β je negativno reguliran inzulinom, a njegova inhibicija poboljšava djelovanje inzulina i metabolizam glukoze. GSK3β izravno fosforilira IRS1 (supstrat inzulinskog receptora 1) in vitro i in vivo na serin332 i ometa inzulinsku signalizaciju.

Rak
Uloga GSK-3β u napredovanju raka je još uvijek nejasna. Uočeno je da inhibicija GSK-3β dovodi do aktivacije β-katenina i proliferacije stanica što u konačnici dovodi do nastanka tumora.

Interakcije
Pokazalo se da GSK3B stupa u interakciju sa:
 KIAA1211L

 AKAP11,
 AXIN1,
 AXIN2,
 AR,
 CTNNB1,
 DNM1L,
 MACF1
 MUC1,
 SMAD3
 NOTCH1,
 NOTCH2,
 P53,
 PRKAR2A,
 SGK3,  and
 TSC2.

Izvori

Biologija

Kinaza glikogen sintaze-3 beta


Sivrisinek,  Latince: Culiseta longiareolata çift kanatlılar (Diptera) takımının Culicidae familyasından kan emici zararlı böceklerin ortak adı.

Kan emmek için yaklaşırken vızıltılı sesleriyle kolayca tanınan, ince uzun bacaklı narin böceklerdir.

Morfoloji

Larvaları alt familyaya bağlı olarak farklıdır. Anophelinae türleri su yüzeyine paralel (yatay) durmaları ile su yüzeyine eğik olarak asılı Culicinae larvalarından kolayca ayrılır.

Pupaların baş ve göğüs kısmı tek parça hâlinde birleşmiştir; abdomenin yarısı bir yapı olarak bu birliğe bağlanmıştır. Göz çiftleri oldukça büyüktür. Diğer böceklerdeki pupların aksine, sivrisinek pupları çok hareketlidir. Abdomenin vertikal hareketleri ile hızlı, fakat düz olmayan bir hareket meydana gelir. Su yüzeyinin hemen altında bulunurlar.

Biyolojisi
Sivrisinekler tam başkalaşımlı böcekler olup 4 evreden geçerler: Suda geçen yumurta, larva, pupa evreleri ile karada geçen ve ergin evre.

Sivrisinekler doğru bilinenin aksine kışın da hangi evrede olursa olsun yaşayabilir. Yumurtadan çıkan sivrisinek yavrularının (larva ve pupa), büyüme evrelerini tamamlayabilmeleri için küçük bir su birikintisine ihtiyaç duyar. Bu, çamurlu bir yağmur suyu, bataklık, çeltik, havuz suyu ya da teneke kapta birikmiş bir su olabilir. Ancak durgun sular sivrisineklerin tercih sebebidir. Çünkü bu sular, içerdikleri fotosentez yapabilen bitki öbekleri sayesinde, oksijence zengindirler. Sivrisinek yumurtaları su bulunan her ortamda gelişebilirler, ancak bazı şartların sağlanması gerekir: Yumurtadan çıkacak olan larva, yetişkin bir sinek oluncaya kadar farklı evreler geçirecektir. Her evrede de yavru sineğin farklı ihtiyaçları olacaktır. Kuraklık ve aşırı sıcak da yumurtaların gelişimini engelleyebilir.

Bir sivrisineğin kan emmek için konukçusunu nasıl bulduğu tam olarak bilinememektedir. Kanda bulunan aminoasitlerin, eminlerin ve amonyağın karışımı cezbedicidir. En iyi cezbetme etkisinin nem ve sıcaklık olduğu bilinmektedir.

Ses
Geceleri sivrisinekler çoğu zaman görülemezler ve yalnızca tipik vızıltılarıyla kendilerini belli ederler. Henüz uyuyamamış insanları kısa süreli rahatsız eden bu vızıltılar, sivrisineklerde yaşamın devamı için önemlidir. Erkeğin kafasından çıkan 2 tane küçük ve tüylü duyargada bulunan çok sayıda duyu hücresinden meydana gelmiş Johnston organı, ses dalgalarının titreşimlerini alır ve ayırt eder. Bu tüylü duyargalar yalnızca dik durumdayken ses titreşimlerine karşı duyarlıdırlar. Johnston organı, eşeylerin bulunmasında çok önemlidir. Dişinin çıkardığı titreşimler belli bir rakamdan sonra (100-8000 titreşim/saniye) erkeklerde çiftleşme isteği yaratır. Erkeklerin sürü oluşturduğu evrelerde bu vızıltılar en üst seviyeye çıkar.

Besin
Larvaların besini algler, bir hücreliler ve detritusdur. Megarhinus larvaları kendi türlerine saldıracak kadar yırtıcıdır.

Ergin dişi ve erkeklerin besini bitki ve meyve sularından aldıkları şeker ve proteinden oluşur. Dişiler, yumurta yapabilmek için kan emmek zorundadır. Laboratuvar ortamında bitkisel besinlerle uzun süre yaşatılabilirler fakat yumurta elde edilemez. Familya türlerinin hepsi kan emmez; tamamen bitkisel beslenenler de vardır.

Taşıyıcılığı
Sivrisinekler kan taşıdıkları için hastalık bulaştırma riski vardır. Örneğin sarıhumma, fil hastalığı ya da sıtma gibi parazit hastalıklarını sivrisinekler taşıyabilir. AIDS'e sebep olan HIV ise bu canlılarda gelişme ortamı bulamaz. Virüsler, sivrisinekler tarafından taşınmaz.

Düşmanları
Pek çok doğal düşmanları vardır. Kurbağalar, balıklar, kertenkeleler, bukalemunlar, kuşlar, yarasalar ve böcek larvaları; sivrisinek ve larvalarıyla beslenirler.

Mücadele
Günümüzde sivrisineklerle mücadele için kimyasal ve fiziksel pek çok metot kullanılmaktadır. Ancak çok basit ve hızlı üremeleri nedeniyle etkin bir mücadele ile lokal temizliği mümkündür.

Sınıflandırma
 Alt familya: Anophelinae
 Cins Anofel
 Cins Bironella
 Cins Chagasia
 Alt familya: Culicinae
 Oymak: Aedeomyiini
 Cins: Aedeomyia
 Oymak: Aedini
 Cins: Aedes
 Cins: Armigeres
 Cins: Ayurakitia
 Cins: Eretmapodites
 Cins: Haemagogus
 Cins: Heizmannia
 Cins: Opifex
 Cins: Psorophora
 Cins: Tanakaius
 Cins: Udaya
 Cins: Verrallina
 Cins: Zeugnomyia
 Oymak: Culicini
 Cins: Culex
 Cins: Deinocerites
 Cins: Galindomyia
 Cins: Lutzia
 Oymak: Culisetini
 Cins: Culiseta
 Oymak: Ficalbiini
 Cins: Ficalbia
 Cins: Mimomyia
 Oymak: Hodgesiini
 Cins: Hodgesia
 Oymak: Mansoniini
 Cins: Coquillettidia
 Cins: Mansonia
 Oymak: Orthopodomyiini
 Cins: Orthopodomyia
 Oymak: Sabethini
 Cins: Isostomyia
 Cins: Johnbelkinia
 Cins: Limatus
 Cins: Malaya
 Cins: Maorigoeldia
 Cins: Onirion
 Cins: Runchomyia
 Cins: Sabethes
 Cins: Shannoniana
 Cins: Topomyia
 Cins: Trichoprosopon
 Cins: Tripteroides
 Cins: Wyeomyia
 Oymak: Toxorhynchitini
 Cins: Toxorhynchites
 Oymak: Uranotaeniini
 Cins: Uranotaenia

Sivrisinek


Os Jogos do Sudeste Asiático de 2025, oficialmente os 33º Jogos do Sudeste Asiático, ou SEA Games 2025 e também conhecidos como Bangkok–Chonburi–Songkhla 2025, é um próximo evento multiesportivo internacional sancionado pela Federação dos Jogos do Sudeste Asiático (SEAGF), programado para ser realizada de 9 a 20 de dezembro de 2025 na Tailândia com a área metropolitana de Bangkok, Chonburi e Songkhla.

Estes serão os sétimos Jogos do Sudeste Asiático na Tailândia, o quinto em Bangkok (que já havia sediado os Jogos Peninsulares do Sudeste Asiático de 1959, os Jogos Peninsulares do Sudeste Asiático de 1967, os Jogos Peninsulares do Sudeste Asiático de 1975 e os Jogos do Sudeste Asiático de 1985), e os hospedado pela primeira vez em Chonburi e Songkhla.

Referências

Eventos desportivos futuros

Jogos do Sudeste Asiático de 2025


Fucking 14 er en dansk ungdomsfilm fra 2005, der er instrueret af Christina Rosendahl efter manuskript af Mette Heeno.

Handling
Cecilie er 14 år og frustreret over at være 'for lille'. Hun er en energisk og videbegærlig pige, som er meget nysgerrig på sin gryende seksualitet. Filmen følger Cecilie i to dage, hvor storesøsteren Trine skal til fest på gymnasiet, og i frustration over ikke at kunne komme med, gør Cecilie alt, hvad hun kan for at overbevise omverdenen om, at hun er voksen og sagtens kan styre sit liv. Men hun får en dyr lektion i at sætte sine personlige grænser.

Medvirkende
 Emma Leth - Cecilie
 Ida Hilario Jønsson - Rikke, Cecilies storesøster
 Jens Jørn Spottag - Far
 Amalie Rendtorff-Smith - Trine
 Anders Heinrichsen - Benjamin
 Cyron Melville - Carsten
 Linda Laursen - Pornoekspedient

Referencer

Eksterne henvisninger

Ungdomsfilm fra Danmark
Danske film fra 2005
Dansksprogede film

Fucking 14


Rhabdopelix (nombre que significa "pelvis de varilla") es un género de un posible de reptil kuehneosáurido, del Triásico Superior de la formación Lockatong de Pennsylvania, en Estados Unidos. Basado sobre restos parciales y posiblemente quiméricos, que fueron descritos  por el naturalista y paleontólogo estadounidense Edward Drinker Cope como un pterosaurio primitivo. Su estatus fue mantenido hasta la década de, cuando Ned Colbert lo revaluó para su descripción de Icarosaurus. Él notó que los huesos venían de un bloque con restos de otros animales, y que Cope había malinterpretado algunos de los restos; por ejemplo, los "huesos púbicos" similares a varillas que le dieron su nombre eran realmente muy similares a las estructuras óseas usadas por Icarosaurus y animales emparentados para planear. Adicionalmente, él no pudo localizar los fósiles, los cuales se presumen como perdidos. Él recomendó considerar a Rhabdopelix como un nombre dudoso. Peter Wellnhofer lo consideró aún como un pterosaurio de afinidades inciertas en su revisión de 1978, pero rechazó la idea en 1991.

Referencias

Eolacertilia
Reptiles extintos
Fósiles del Triásico
Fósiles de América

Rhabdopelix


Le château de Viverols est un ancien château fort situé sur la commune de Viverols dans le département du Puy-de-Dôme en Auvergne-Rhône-Alpes. Il est le plus important vestige de l'architecture militaire féodale de la région d'Ambert.

Histoire
Certains experts et archéologues pensent qu'un édifice (une simple tour) antérieur à la forteresse, fut construit vers le  sur les ordres de Jocob de Viverols et détruit par Louis XI.

En 1101, Guillaume de Baffie alors évêque de Clermont fit don de l'église de Viverols qu'il avait fait construire à l'abbaye de Sauxillanges.

C'est sans doute au  que le château prendra son apparence guerrière avec ses imposantes tours pour protéger la mesnie du seigneur Guillaume III de Baffie dit le vieil. Ce dernier était en conflit avec Guy IV de Forez lors de l'épisode des guerres du Forez. Guillaume III de Baffie avait en effet épousé Eléonore de Forez et acquis à ce titre des terres foréziennes situées dans le Roannais. Toutefois, en 1206 à la mort de Guigues III de Forez son fils Guy IV né d'un second mariage, devint comte de Forez et revendiqua aussitôt les terres appartenant à Eléonore (sa demi-sœur). Guillaume refusa, au nom du droit d'ainesse de son épouse. Il en résulta une guerre de cinquante ans où alternèrent trêves et batailles, les liens vassaliques compliquant la situation.

Architecture
L'enceinte entourait un donjon en pierre probablement les restes de la motte primitive.

Le coté Nord est le mieux défendu en raison du relief moins désavantageux pour l'assaillant, il reste aujourd'hui encore deux tours sur cette façade où l'on dénombre onze archères permettant de pouvoir couvrir toute la zone.

Dans la période post-féodal les fronts Est et Ouest sont remplacés par des logis spacieux, l'un dédié à la garnison et aux réceptions et l'autre au seigneur en personne. Ces deux logis étaient conjointement desservis par un grand escalier à vis dans une tour d'angle.

A la fin du XIXème siècle, le second logis subit un important incendie qui le dégrada fortement.Une échauguette (récemment renouvelée) est aussi présente non loin de la porte.

La porte était composée d'un pont-levis.

Culture

Légende
Les filles maudites de Pardon le Noir, il y encore peu de temps trois arbres surplombaient une des tours du château (aujourd'hui déracinés). Le récit de la légende commençait par « il était une fois, dans la forêt noire qui grimpe à grandes enjambées la montagne d'Ambert, un seigneur terrible dénommé Pardon le Noir » et l'intrigue se déroulait de la façon suivante :

« Un soir d'été ses trois filles étaient ensemble tout en haut de la tour de château. En bavardant, l'aînée rappelait en riant à ses sœurs la malédiction qu'un matin d'un autre siècle, une sorcière des environs avait jetée sur sa famille ». Cette malédiction était que « trois filles annonceront la fin de ta descendance et elles resteront sans jamais grandir sur la tour du château » et la prophétie se réalisa et les trois filles se transformèrent en arbres. La légende rajoute que « de mémoire d'hommes, les trois arbres plantés sur les ruines de cette tour n'ont pas poussé d'un centimètre » et que « quand on passe, une nuit d'été, tout près des restes du château, on entend très distinctement trois plaintes qui n'en finissent pas… ».

Visite
La visite du château est aujourd'hui possible notamment en période estivale. En effet, en 2019 les propriétaires ont affirmé vouloir

Notes et références

Château dans le Puy-de-Dôme

Château de Viverols


Agrilus toyoshimai é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Tôyama, 1988.

Referências

toyoshimai

Agrilus toyoshimai


Suhača je naseljeno mjesto u gradu Livnu, Federacija Bosne i Hercegovine, BiH.

Stanovništvo

1991.

Nacionalni sastav stanovništva 1991. godine, bio je sljedeći:

ukupno: 292

 Hrvati - 288
 ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 4

2013.

Nacionalni sastav stanovništva 2013. godine, bio je sljedeći:

ukupno: 267

 Hrvati  - 261
 Bošnjaci - 5
 ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 1

Izvori

Naselja u Hercegbosanskoj županiji
Livno

Suhača (Livno, BiH)


Dischissus, es un  género de coleópteros adéfagos perteneciente a la familia Carabidae.

Especies
Comprende las siguientes especies:

 Dischissus alaticollis Bates, 1892
 Dischissus amoenulus Peringuey, 1896
 Dischissus angularis (Schaum, 1863)
 Dischissus baehri Kirschenhofer, 2000
 Dischissus bisemilunatus Xie & Yu, 1991
 Dischissus borneensis J.Frivaldszky, 1883
 Dischissus chaudoiri Andrewes, 1919
 Dischissus dehrandunensis Kirschenhofer, 2000
 Dischissus formaster Andrewes, 1936
 Dischissus guttiferus (Schaum, 1854)
 Dischissus hainanensis Tian & Chen, 1997
 Dischissus japonicus Andrewes, 1933
 Dischissus mirandus Bates, 1873
 Dischissus notulatoides Xie & Yu, 1991
 Dischissus notulatus (Fabricius, 1801)
 Dischissus obscuricornis (Laferte-Senectere, 1850)
 Dischissus phuongensis Kirschenhofer, 1994
 Dischissus pradieri (Chaudoir, 1869)
 Dischissus repertus Basilewsky, 1947
 Dischissus sapaensis Kirschenhofer, 1996
 Dischissus tsengjialiae Sustek, 1996

Referencias

  2011: Neue Arten der Gattungen Craspedophorus Hope, 1838, Brachinus Weber, 1801, Trigonotoma Dejean, 1828, faunistiche Meldungen der Gattung Chlaenus Bonelli, 1810 aus der Orientalis. Acta coleopterologica, 27(1): 38-60. [not seen]
  2011: Beschreibungen neuer truncatipenner Carabiden aus Ost- und Südostasien; eine neue Art der Gattung Craspedophorus Hope, 1838 (Panagaeini) aus Südostasien; Bemerkungen zu zwei japanischen Arten der Gattung Parena Motschulsky, 1859. Acta coleopterologica, 27(1): 61-75. [not seen]

Enlaces externos

 Dischissus en ION
 Nomenclator Zoologicus
 Carabidae of the World

Panagaeini

Dischissus


Soutomaior, İspanya'nın güneybatısında bulunan Galiçya özerk bölgesinin Pontevedra eyaletine bağlı bulunan belediyesi. 2005 yılı sayımına göre nüfusu; 5.956 kişidir.

Pontevedra belediyeleri

Soutomaior


Çeşitli geleneksel karate stillerinde kullanılan antrenman aleti. Vuruş Tahtası. Kökeninin Okinava adası olduğuna inanılmaktadır. Japon Karate ustası Nakayama "Makivara ile talim yapmak karatenin ruhudur ve bir gün bile ihmal edilmemelidir" demiştir.

Kullanımı
Boksörlerin yumruk tekniklerini geliştirmekte kullandıkları kum torbası gibi geleneksel olarak karate çalışmalarında da karatecinin yumruk, tekme ve diğer vuruşlarını geliştirmesi için makivara kullanılmaktadır. Modern karatenin kurucusu ve aslında Karate'nin bir savaş sanatından çok olimpik bir spor olmaya yönelmesi ve savaş sanatı olarak etkinliğinin gittikçe azalmasının da sorumlularından olan Gichin Funokashi bile Türkçeye "Yaşam Yolum Karate-Do" adıyla çevirilen kitabında Makivara çalışmasının Karate'yi ciddi manada çalışmak ve el, dirsek, kılıç el gibi vuruş noktalarını geliştirmek isteyen kimseler için elzem olduğunu ifade etmekte ve "Sanırım makivara çalışmasının güçlü silahların geliştirilmesinde köşetaşı olduğunu söylediğimde hiçbir şekilde mübalağa yapmıyorum" demektedir.

Çoğu kaynak her gün her bir el için makivaraya 50 ila 100 vuruş yapılmasını önermektedir. Vuruşların güçlenmesi, tekniğin akıcılıkla hedefe yönlendirilebilmesi ve gerçek bir karşılaşmada vuruş yapılan yerlerin hasar görmemesi için makivara çalışmasının gerekliliği üzerinde durulmuştur.

Makivara çalışmasına ilkin dikkatli başlamak gerekmektedir. Çünkü yanlış çalışma iç kanamaya, kramplara ve acıya yol açar ancak doğru çalışma ile vuruş yapılan noktalarda sertleşme, nasırlaşma sağlanır.

Batı ülkelerinde ve Türkiye'deki genel temassız ve olimpik Karate çalışmalarında makivara ihmal edilen bir alettir. Bazıları makivara çalışmasıyla elin zamanla deforme olacağına inandıklarından -hatalı çalışmaların buna yol açacağı bilinmektedir- bazıları da "spor" maksatlı karate çalışmalarının yaygınlaştığından dolayı eğitimlerde Karatenin pratik yönü üzerinde durulmadığından makivara çalışması yapmamaktadırlar. 18 yaşın altındaki kişilere ise el kemikleri tam gelişmediğinden makivara çalışması yapması önerilmemektedir.

Makivara ile sadece vuruş yapılan noktalar edğil aynı zamanda kalçalar, bacaklar ve omuzların vuruş sırasında doğru pozisyonu almaları da sağlanmaktadır.

Yapımı

Yaklaşık 1-1.50 metre boyunda ve 20 cm. kalınlığında kenarlarının keskinliği alınmış bir kalasın, darbelelerin yapılacağı noktaya hasır bir bez veya iple sarılarak ve darbelerle yerinden çıkmayacak şekilde toprağa dikilmesiyle elde edilir. Günümüzde bahçesi olmayan kişiler için de evlerinde portatif olarak ya da duvara sabitleyerek kullanabilecekleri her tür ve ebatta makivaralar da geliştirilmiştir.

Kaynakça
 Wikipedia Makiwara maddesi
 Nasıl makivara yapılır?
 Makiwara Posts
 Gichin Funakoshi, Yaşam Yolum Karate-Do, Yol Yayınları.

Ayrıca bakınız
 Karate

Karate
Dövüş sanatları
Savaş sanatları

Makivara


John XIII may refer to:

 Pope John XIII, (r. 965–972)
 John XIII of Constantinople, Ecumenical Patriarch (r. 1315–1320)
 John XIII bar Ma'dani, Syriac Orthodox Patriarch of Antioch (r. 1483–1493)
 Pope John XIII of Alexandria, Coptic Orthodox Patriarch of Alexandria (r. 1483-1524)

John XIII


Dissolve er en dansk kortfilm fra 2004 med instruktion og manuskript af Maria Lomholt Thomsen.

Handling

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2004

Kortfilm fra Danmark

Dissolve


La statue-menhir du Puech du Lac est une statue-menhir appartenant au groupe rouergat découverte au lieu-dit Puech du Lac, dans la commune de Balaguier-sur-Rance, dans le département de l'Aveyron en France.

Description
Elle a été découverte en 1983 par L. et F. Bécardit, lors d'un labour, au lieu-dit Puech du Lac sur un plateau dominant la vallée du Rance. Elle a été sculptée dans une dalle de grès permien importé mesurant  de hauteur sur  de largeur sur  d'épaisseur.

La statue est incomplète, le visage et une partie de l'épaule gauche ont été détruits, et elle a été sciée en deux parties au niveau du milieu des jambes. C'est une statue féminine de belle facture dont le style rappelle la Dame de Saint-Sernin. Hormis le visage, tous les caractères anthropomorphes sont visibles : seins, membres supérieurs et inférieurs, chevelure attachée en natte côté verso. Le personnage porte un collier, une pendeloque en « Y » et une ceinture constituée de deux bandes superposées qui dessinent un tour complet de la statue. Des bandes verticales, de part et d'autre de la ceinture représentent peut-être les plis du vêtement.

La statue est conservée au musée Damien Bec de Saint-Crépin, une copie a été dressée près du lieu de la découverte.

Notes et références

Annexes

Bibliographie

Articles connexes
 Sites mégalithiques de l'Aveyron
 Liste des statues-menhirs de France

Puech du Lac
Site mégalithique dans l'Aveyron

Statue-menhir du Puech du Lac


The Sum of All Fears is a political thriller novel, written by Tom Clancy and released on August 14, 1991, as the sequel to Clear and Present Danger (1989). Main character Jack Ryan, who is now the Deputy Director of Central Intelligence, tries to stop a crisis concerning the Middle East peace process wherein Palestinian and former East German terrorists conspire to bring the United States and Soviet Union into nuclear war. It debuted at number one on the New York Times bestseller list. A film adaptation, which is a reboot of the Jack Ryan film series and starring Ben Affleck as the younger iteration of the CIA analyst, was released on May 31, 2002.

Plot
During the first day of the Yom Kippur War in 1973, the Israeli Defense Force (IDF) prepares to conduct a tactical nuclear strike to stave off defeat. The necessity for the strike is averted, but an Israeli Mark 12 nuclear bomb is accidentally left on an A-4 Skyhawk attack aircraft flown by Captain Mutti Zadin; which is subsequently shot down over Syria, near Kafr Shams.  The nuclear weapon is lost, buried in the field of a Druze farmer. Eighteen years later, an Israeli police captain (coincidentally the brother of the downed pilot) converts to a fundamentalist sect of Hasidic Judaism after discovering his wife had an extramarital affair and attempts to instigate a violent demonstration of Palestinians at the Temple Mount. When the demonstrators unexpectedly conduct a peaceful protest, Zadin orders the police to fire tear gas and Rubber bullets at the protesters anyway. Captain Zadin then kills the leader of the demonstration by shooting him point-blank. The United States finds it hard to diplomatically defend Israel, yet knows it cannot withdraw its support without risk of destabilizing the Middle East.

Following the advice of Deputy Director of Central Intelligence (DDCI) Jack Ryan, National Security Advisor Dr. Charles Alden enacts a plan to accelerate the peace process by converting Jerusalem into a Vatican-like independent city-state to be administered by a tribunal of Jewish, Muslim, Roman Catholic, and Eastern Orthodox religious leaders, and secured by an independent contingent of the Swiss Guards. As a nod to Israel, the U.S. Army supplies the IDF with more sophisticated equipment and agrees to construct a training base in the Negev Desert run by the U.S. Army's tank warfare specialists and the revived 10th Cavalry Regiment. To everyone's surprise, Ryan's plan seems to work, in large part due to Ryan's meetings with officials in Israel and Saudi Arabia and the acquiescence of the reformist President Andrey Narmonov in the democratized Soviet Union. With their religious contentions appeased, the factions in the Middle East find it much easier to negotiate their disputes.

White House Foreign Affairs Advisor Elizabeth Elliot holds a grudge against Ryan and Alden and maneuvers against them. She first takes Alden's job as National Security Advisor by taking advantage of a sex scandal involving a child fathered by Alden out of wedlock, with the stress contributing to Alden's death in a severe stroke that causes a blowout fracture. She concurrently begins a sexual relationship with widowed President J. Robert Fowler and manipulates him to publicly omit Ryan's role in the peace settlement, taking credit for himself. After Ryan accuses her of wishing to silence an American opponent of the deal, Elliot engineers a smear campaign accusing Ryan of engaging in an extramarital affair and fathering a child with a young widow. Jack's friends, CIA operatives John Clark and Domingo Chavez, convince Ryan's wife Cathy that the allegations are false. Jack's alleged mistress is Carol Zimmer, widow of Buck Zimmer, who was killed during Ryan and Clark's earlier mission to rescue Chavez and his Army teammates from Colombia. Ryan later decides to retire from the CIA, but not before he puts together a covert operation to uncover corrupt dealings between Japanese and Mexican government officials.

Meanwhile, a small group of Popular Front for the Liberation of Palestine (PFLP) terrorists, enraged at the looming failure of their jihad against Israel, come across the lost Israeli bomb and use it to construct their own weapon by using the bomb's plutonium pit as fissile material for a new bomb. The terrorists enlist the help of disaffected East German nuclear physicist Manfred Fromm who agrees to the plot, wishing to exact his own revenge against his former communist country's reunification as a capitalist democratic state. With Fromm's expertise, the terrorists enhance the weapon by turning it into a modern style boosted fission weapon. The terrorists' plan is to detonate the weapon at the Super Bowl in Denver while simultaneously staging a false flag attack on U.S. military forces in stationed in Berlin by East Germans disguised as Soviet soldiers. The terrorists are trying to begin a nuclear war between the U.S. and the Soviet Union. The East Germans hope that the war will eliminate both superpowers and punish the Soviets for betraying World Socialism, while the Palestinians hope the attack will destroy the Israeli-Palestinian peace agreement and end U.S. aid to Israel.

Thinking that his work on the bomb is complete, the Palestinians kill Fromm. However, Fromm had not yet told them that the tritium for the booster still needed to be filtered before use, to eliminate accumulated helium-3. The Palestinians assemble the bomb for use, but when detonated, the impure booster material causes only a low yield fizzle to occur. Even with low yield, the bomb still destroys the Super Bowl venue, killing nearly everyone there including the Secretary of Defense, the Secretary of State, and the commander of NORAD. With the corresponding attacks in Berlin, the United States briefly assumes DEFCON-1 status as Fowler and Elliott prepare for a nuclear war. The crisis is averted by Ryan, who learns the domestic origin of the bomb's plutonium, gains access to the hotline, and convinces the Soviet President to stand down his country's military.

When the terrorists are captured and interrogated by Clark in Mexico City, they implicate the Iranian ayatollah in the attack. President Fowler orders the Ayatollah's residence in the holy city of Qom to be destroyed by a nuclear strike. Ryan averts the attack by enforcing the two-man rule. The terrorists are delivered to the FBI field office in Buzzard Point, where Ryan questions them. During questioning, Ryan falsely asserts that Qom was destroyed, tricking Qati into revealing that Iran was not involved, and that their deceit was meant to discredit the United States; thus destroying the peace process and allowing the campaign against Israel to continue. Elliot is hospitalized after suffering a nervous breakdown, while Fowler leaves office and is succeeded by his Vice President, Roger Durling (it is implied that Fowler was removed from office through the Twenty-Fifth Amendment to the Constitution, but a later novel clarifies that Fowler resigned in disgrace, while Elliott was forcibly removed).

The terrorists are executed by beheading in Riyadh by the commander of the Saudi Arabian special forces using an ancient sword owned by the Saudi royal family. Later, the sword is presented to Ryan as a gift. In the sequels, the gift (combined with his origins as a Marine) inspires Ryan's Secret Service codename of "Swordsman."

Characters

The United States government
 Jack Ryan: Deputy Director of Central Intelligence. He develops the Vatican Treaty providing a final settlement on the Arab-Israeli conflict, but is overworked and unappreciated by President Fowler, who is unable to replace Ryan due to the latter's popularity in Congress. He also has a deep rivalry with Dr. Elliot. As a result, he begins to develop alcoholism and increasingly poor health. He later decides to retire from the agency in order to overcome his drinking problem and spend more time with his family. During the events of the novel, Ryan becomes increasingly concerned about the growing economic dominance of Japan, which becomes a theme in the following novel Debt of Honor.
 J. Robert Fowler: President of the United States. Fowler was introduced in Clear and Present Danger as the Governor of Ohio and a presidential candidate, and won against the incumbent President after he deliberately threw the election. Fowler is depicted as a former prosecutor opposed to capital punishment and in favor of broad social programs, although he angers Dr. Elliot and many of his supporters by refusing to commute the death sentences of the Ulster Liberation Army members depicted in Patriot Games. He is nicknamed "Hawk" by the U.S. Secret Service. He was widowed after his wife died from multiple sclerosis, and begins a romantic relationship with Dr. Elizabeth Elliot. He is motivated by his public image and desire to secure a legacy, and as a result takes credit for Ryan's program. After the crisis on the Denver bombing, during which his decision-making deteriorates rapidly, he was removed from office and succeeded by his Vice President, Roger Durling. According to an audio commentary in the DVD release of the film adaptation, Clancy has said that he based Fowler on 1988 Democratic presidential candidate Michael Dukakis, claiming that left-wing politicians are more likely to use nuclear weapons than right-wing ones.
 Elizabeth Elliot: Key advisor to President Fowler, and his lover. A former professor of political science at Bennington College, she was promised the position of National Security Advisor but later denied on the insistence of Fowler's running mate Durling. At the beginning of the book, she finally achieves the position using a sex scandal against Dr. Charles Alden, and nearly derails Ryan's plan by withholding a new radar system from Israel to coerce them to accept the deal. Holding a grudge on Ryan from their first encounter (depicted in previous novel Clear and Present Danger), she denies him credit for the Middle East peace plan and later falsely outs him as having a mistress, nearly breaking up his marriage. During the crisis, her advice worsens the situation and she is later placed under sedation. She is nicknamed "Harpy" by the U.S. Secret Service.
Arnold "Arnie" van Damm: Chief of Staff to President Fowler. Van Damm is known for his informal dress style and his alertness to intrigue. Although he is personally areligious, he works with Ryan to consult the Vatican over his peace deal.
 Brent Talbot: Secretary of State. Talbot is a former Northwestern University professor of political science.
 Scott Adler: Deputy Secretary of State.
G. Dennis Bunker: Secretary of Defense. Bunker is a decorated former U.S. Air Force captain from the Vietnam War, flying a hundred F-105 combat missions and earning three Distinguished Flying Crosses during the bombing of Hanoi. He later gained fame by constructing a large business conglomerate in southern California and gaining ownership of the San Diego Chargers, and he bonds with the President over their mutual love of football. He is killed in the Denver bombing.
 John Clark: Ryan's personal driver and bodyguard, former CIA operative.
 Domingo "Ding" Chavez: Clark's partner, CIA field operative. Works as Ryan's bodyguard while studying for a degree at George Mason University.
 Dan Murray: Deputy Assistant Director of the Federal Bureau of Investigation
 Marcus Cabot: Director of Central Intelligence. Although he is initially inexperienced and adversarial towards Ryan, he grows to respect him after the Vatican Treaty.
 Ben Goodley: Ryan's assistant and protégé. A postdoctoral fellow at Harvard Kennedy School, he became noticed by the White House and the CIA for his analysis of the Cuban Missile Crisis, and is researching a thesis on the Vietnam War. Initially manipulated by Elliot into providing classified information on Ryan, which she would later use to discredit him, Ryan's successful handling of the crisis makes Goodley rethink his opinion on his boss.
 Inspector Sean Patrick "Pat" O'Day: FBI agent who is Murray's second-in-command.
 Dr. Charles Alden: A Yale professor of history who becomes the first National Security Advisor to President Fowler. Alden is a brilliant tactician who has a good relationship with Ryan despite their differing political views. However, his tendency to have affairs allows him to be undercut by Elliot, and he dies of a stroke after his affair with a student is discovered.
Alan Trent: "Japan-bashing" Chairman of the U.S. House Permanent Select Committee on Intelligence. Oversees Operation NIITAKA.

The United States military
 Bart Mancuso: Full captain (selected for Rear Admiral) commanding a squadron of ballistic missile submarines for the United States Pacific Fleet.
 Captain James "Jim" Rosselli: Duty officer at the National Military Command Center at the Pentagon and former commanding officer of the Gold Crew of , an , although the real-life Maine was launched in 1994, three years ahead of the novel's timeline.
 Captain Harrison Sharpe "Harry" Ricks: Commanding officer of the Gold Crew of Maine, succeeding Rosselli. Later dies after an explosion from a torpedo launched by the Soviet nuclear-powered attack submarine Admiral Lunin in self-defense collides with his ship, causing serious damage.
 Robby Jackson: Commander of the air group assigned to , an American aircraft carrier.

The Soviet Union
 Andrey Illich Narmonov: President of the Soviet Union, first introduced in The Hunt for Red October. He attempts to carry out democratization reforms in the Soviet Union during the events of the novel but is hindered by an unstable political system. His assistance helps to bring the Eastern Orthodox Church to support the Vatican Treaty. President Narmonov dislikes Fowler, finding him to be arrogant and overly controlling.
 Sergey Golovko: First Deputy Chairman of the Committee for State Security (KGB).
 Oleg Kirilovich Kadishev: Leader of the opposition party in the Congress of People's Deputies of the Soviet Union and CIA agent (codename SPINNAKER). He unfortunately reinforces a narrative that Narmonov has no control of the Soviet military, which later convinces Fowler and Elliot that the Soviet president may have been a victim of a coup d'etat, progressively worsening their judgment of the crisis surrounding the Denver bombing until Ryan steps in.
 Oleg Yurevich Lyalin:  A KGB illegal based in Japan who has a well-developed network of agents codenamed THISTLE. He uncovers the Japanese Prime Minister's corrupt dealings with Mexico over trade agreements and offers his services to the CIA, which accepts him (codename MUSHASHI). Based on his intelligence, Ryan launches Operation NIITAKA, which later becomes instrumental in blackmailing the President of Mexico into allowing the arrest of Qati and Ghosn in Mexico City after the Denver bombing. Unfortunately, he was caught by the Soviets and charged with treason, but Ryan pleads with Golovko to free Lyalin since he did not reveal Soviet state secrets.
 Valentin Borissovich Dubinin: Captain First Rank of the Soviet Navy and commanding officer of the Akula-class submarine Admiral Lunin.

The terrorists
 Ismael Qati: Palestinian terrorist and mastermind of the bomb plot. An experienced field commander for the Popular Front for the Liberation of Palestine (PFLP), he is suffering from terminal cancer, which drives him to carry out his mission. After being captured by Clark in Mexico City, he was later executed in Saudi Arabia.
 Ibrahim Ghosn: Palestinian terrorist and one of PFLP's experts on explosives and electronics. It is stated that he nearly received a degree in engineering from the American University of Beirut but was prevented from formally completing his studies due to the 1982 Lebanon War. Allied with Qati, he is also executed along with him in Saudi Arabia.
 Günther Bock: German terrorist and ally of Qati and Ghosn. A former Red Army Faction member, the collapse of Marxism, coupled with the arrest of his wife and fellow terrorist Petra Hassler-Bock as well as the loss of their children, forces him to go into hiding. After learning about the Soviet Union's cooperation with the United States in combating terrorism and Petra's suicide, he is motivated to trigger a nuclear war with the U.S. and Russia by arranging a false-flag attack on American and Soviet forces in Berlin. Later killed during the battle and was identified by the German police.
 Marvin Russell: Professional criminal, drug dealer, and activist for the American Indian Movement as a Sioux Indian living in the Badlands. Along with his brother John Russell, he had a history of juvenile delinquency while living with their impoverished family at a reservation in Minnesota and spent a year in prison. He developed a resentment towards the United States. After his brother is killed in a botched FBI operation, he travels to Europe to connect with international terrorists, gaining the trust of the PFLP by killing an undercover Hellenic Police officer in Athens and by comparing the Indian Wars to the Israeli–Palestinian conflict. He helps Qati and Ghosn enter the United States with the bomb. Deemed as a security risk, he was murdered by the two Palestinian terrorists in a Denver motel on the day of the nuclear detonation, but their sloppy work allows the FBI to ascertain the circumstances behind the bomb.
 Dr. Manfred Fromm: German engineer and terrorist who is recruited by Bock to assist in rebuilding and improving the captured Israeli nuclear weapon. Later executed by Bock's men after his services were complete, unaware that Dr. Fromm was not yet finished with the bomb.

Israel

 General Abraham "Avi" Ben Jakob: Assistant director of the Mossad, Israel's foreign intelligence agency. Depicted as a friend of Ryan, he helps convince the Israeli Cabinet to accept the Fowler Plan after meeting with him despite his distrust of the U.S. government.
Rafi Mandel: The Defense Minister of Israel. Mandel initially opposes the treaty but accepts it after admitting that Israel's security status has improved from it and after Prime Minister Askenazi promises to support his planned bid for Prime Minister
David Askenazi: The Prime Minister of Israel.
Captain Benjamin "Benny" Zadin: An Israeli National Police officer in command in a demonstration at the Temple Mount in Jerusalem. Embittered by his personal problems, he kills an unarmed demonstrator there. Coincidentally the younger brother of Lieutenant Mordecai "Mutti" Zadin, an Israeli Air Force pilot who was shot down by Syrian surface-to-air missiles during the Yom Kippur War, unaware that he was carrying a nuclear weapon. The younger Zadin is ultimately committed to a mental institution.

The Muslim world

Prince Ali bin-Sheik: Crown Prince of Saudi Arabia
Ayatollah Mahmoud Haji Daryaei: The Supreme Leader of Iran. Opposes the Vatican Treaty, and is falsely implicated by the terrorists in the Denver bombing.
Hashimi Moussa: A 20-year-old Arab sociology student in Jerusalem and the leader of the demonstrations. Hashimi, who bears physical scars from police beatings, convinces the demonstrators not to enter the Temple Mount and adopt nonviolent protest, resulting in Israel losing international sympathy. Hashimi is killed by Captain Zadin.

Others

Bob Holtzman: Senior White House correspondent for The Washington Post who is being used by Elliot to discreetly out Ryan as being suspected of financial and marital improprieties. After being confronted by Clark, he works to expose Elliot's part in the whole affair.
Cathy Ryan: Ophthalmic surgeon at the Wilmer Eye Institute, which is part of the Johns Hopkins University School of Medicine; Jack Ryan's wife who desperately wants a third child but was blindsided by her husband's alcoholism and work. Later becomes troubled with reports of her husband having a mistress, but is talked down by Clark and Chavez. She then proceeds to publicly embarrass Elliot, who is her former professor at Bennington College, at a White House dinner. She becomes pregnant with Katie by the end of the novel.
Carol Zimmer: Hmong American widow of Sergeant Buck Zimmer (detailed in Clear and Present Danger). Ryan helps her and her family through an educational trust fund as well as setting up a 7-Eleven convenience store to supplement her family income. This was misinterpreted by Elliot as indication that Zimmer is Ryan's mistress.
Solomon Mendelev: An Orthodox Jewish rabbi from New York City who accuses the U.S. government of trying to subjugate Israel through the Treaty. Although he has never set foot in Israel himself due to his religious beliefs, he sparks widespread opposition to the Treaty among the Israeli public, and Dr. Eliot's attitude towards him worsens Ryan's relations with her.

Themes
Written under the working title The Field of Camlan, which was based on King Arthur's final battle, The Sum of All Fears explores nuclear fears that humans endured during the Cold War, with Clancy warning that complacency regarding such threats is dangerous. Published months after the first Gulf War, Clancy also envisioned a fictional "next great step" toward lasting peace in the Middle East. The book was said to be inspired by the 1977 thriller film Black Sunday, which depicts a blimp being used as a weapon to blow up a football stadium during the Super Bowl; the movie was referenced three times.

The novel also explores the danger of "electing someone who covets power for all the wrong reasons and who is totally inept at managing it", according to Marc Cerasini's essay on the book. President Fowler and Elliot were compared to Bill and Hillary Clinton.

Etymology
The title is a reference to nuclear war and to the plot by the novel's antagonists to reconstruct a lost nuclear weapon. It comes from a Winston Churchill quote serving as the first of the novel's two epigraphs:

Jerusalem background

The Vatican-like solution for Jerusalem, which was implemented in the book, is ultimately derived from the 1947 United Nations Partition Plan for Palestine, which indeed provided for making Jerusalem such a "Corpus separatum" (Latin for "separated body"). The course which the 1948 Palestine war took prevented implementation of this plan. In later years, various peace plans and diplomatic initiatives sought to revive the idea, but in reality it has never come close to implementation.  The plan is known for being popular outside the Middle East, but unpopular among the actual residents of Jerusalem, who would prefer that their "side" should rule entirely rather than submit to a neutral administration.

Rainbow Six reference
A database file with certain limited details about John Clark is included as background information within the first Rainbow Six game, and moreover, the same database entry is also found in many of the sequels. That entry mentions in passing that "the Denver, Colorado atomic detonation [occurred] in 1989". That information might not be canonical, since the book is set after both the fall of the Berlin Wall (November 9, 1989) and possibly the First Persian Gulf War (January–February 1991). If it is canonical, though, this means that the book is not set in the same year it was published. A second inference is that 1989 was likely the year in which President Fowler's administration ended.

Development
Clancy started working on the novel in 1979, setting the first chapter during the Yom Kippur War. Then he abandoned his idea for other novels until he wrote The Cardinal of the Kremlin (1988), where Ryan first meets Russian premier Narmonov. After figuring out the resolution to The Sum of All Fears, Clancy then used his next novel Clear and Present Danger (1989) as a way to introduce future President Fowler. Speaking of the consistency, Clancy said: "The whole series really is a logical and connected network of plot lines which would continue to diverge and converge throughout the body of the work." The novel was notable for detailing the process in making a bomb; however, certain technical details were altered, and Clancy made clear in the novel's afterword that a lot of information in his book can be found in the public domain.

Whilst the Israelis used both the A-4 single-seat single-engine subsonic light attack jet and F-4 two-seat twin-engined all-weather supersonic fighter-bomber during the Yom Kippur War, use of the A-4's nuclear capability was never envisaged. Nuclear warheads were assembled at the Tel Nof Airbase, but for deployment on F-4 rather than A-4 as told in the novel. This was done on October 8 in such a way that the U.S. got to know of it by the next morning, prompting President Nixon to initiate the same day an immediate air-lifted re-supply to Israel of conventional arms, including tanks and planes to replace losses, in Operation Nickel Grass. Whether any of these nuclear bombs were actually carried during a sortie has never been documented.

At least one real-world buried nuclear warhead has actually been documented however, but American and in the U.S., rather than Israeli in Syria. The plutonium pit of a Mark 39 nuclear bomb warhead remains buried 33m deep in a North Carolina field, now fenced-off, following the fatal 1961 Goldsboro B-52 crash. Many B-52 Stratofortresses crashed while carrying live nuclear warheads on training flights, mostly inside the U.S., between 1961 and 1968, but many have been recovered.

Reception
The book received positive reviews. Publishers Weekly praised the novel as "a nonstop roller-coaster ride to a nail-biting finish", adding: "Fundamentally, Clancy is writing about a vital and elusive quality: grace under pressure. Whether terrorists or statesmen, Clancy's characters face a common challenge—situations that break down pretensions of rank, power and ideology. Their responses, carefully and empathetically constructed, make this book compelling instead of merely ingenious." Kirkus Reviews hailed it as "hair-raising" and "quite a rouser".

Film adaptation

The book was adapted as a feature film, which was released on May 31, 2002. Jack Ryan was played by Ben Affleck while John Clark was played by Liev Schreiber; additionally, CIA director Marcus Cabot, whose first name was changed into William, was played by Morgan Freeman. The film is a reboot that departs from all previous Ryan films, and as a result, there were significant changes from the book, such as the antagonists being neo-Nazis instead of Palestinian terrorists, Ryan becoming a low-level CIA analyst, and the time period changed to 2002. Clancy served as executive producer on the film, and regarding the changes from his book, jokingly introduced himself in the commentary track on the DVD release as "the author of the book that he [director Phil Alden Robinson, who is present with Clancy] ignored". Nevertheless, he complained about technical inaccuracies throughout the film in the commentary.

The Sum of All Fears was a major financial success, grossing a total of $193 million in box office. However, it received mixed reviews from critics; Rotten Tomatoes reported that 59% of critics gave the film positive reviews and that the average rating was 6/10 based on a total of 171 reviews counted.

In turn, the film had its video game adaptation, which is a tactical first-person shooter game that is similar to the Rainbow Six series of games. It was developed by Red Storm Entertainment and released by Ubisoft in 2002.

References

1991 American novels
American novels adapted into films
American thriller novels
G. P. Putnam's Sons books
Novels about terrorism
Novels by Tom Clancy
Novels set in Israel
Ryanverse
Soviet Union war fiction
Super Bowl in fiction
Techno-thriller novels
Novels set in Syria
Novels set in Russia
Novels set in Washington, D.C.
Novels set in Mexico City
Novels set in Denver
Novels set in Athens
Novels set in Germany
Novels set in Saudi Arabia
Novels set in Rome
Novels set in the Soviet Union
Novels about nuclear war and weapons
Novels set during the Israeli–Palestinian conflict
Novels set in Vatican City
Novels set in Maryland

The Sum of All Fears


Cimitirul Eroilor din Valea Uzului (în nomenclatorul ONCE Cimitirul de onoare Valea Uzului, în ) este un cimitir al morților de război din Primul Război Mondial și Al Doilea Război Mondial, situat în localitatea Valea Uzului din județul Harghita.

Aici au fost înhumați 1306 morți de război de șapte naționalități diferite, provenind din mai multe armate: austro-ungară, germană, rusă și română din Primul Război Mondial și din armata germană din cel de-al Doilea Război Mondial. Astfel, pe lângă majoritatea formată din militari maghiari și germani, au fost înmormântați aici militari ruși, români, sârbi, austrieci și italieni.

Originea celor înmormântați

Prima înmormântare din timpul Primului Război Mondial a avut loc în 17 octombrie 1916, avându-l pe eroul János Ozswald din Divizia 39 Infanterie din Kassa. În continuare, Armata Ungară a îngropat aici 350 de soldați din Regimentul 10 Infanterie Honvezi din Miskolc și Divizia 39 Infanterie. De-a lungul luptelor, satul Valea Uzului s-a aflat pe teritoriul controlat de maghiari, astfel că în cimitirul militar din localitate Armata Ungară și-a îngropat militarii morți. Armatele română și rusă și-au înființat cimitire militare pentru soldații căzuți la est de linia frontului, în zona localității Dărmănești. Au mai fost îngropați la Valea Uzului de Armata Ungară și câțiva soldați aparținând armatelor română și rusă. În Al Doilea Război Mondial au fost îngropați și soldați din .

După Primul Război Mondial, prin demersurile Societății "Cultul Eroilor" s-au realizat lucrări generale de delimitare, îngrijire și ameliorare: construcția unui gard de 2 metri înălțime și a unei porți de acces, precum și crearea unor alei cu pietriș. De asemenea, aici au fost înhumați în anii 1926-1927 alți soldați căzuți în zonă.

Astfel, pe lângă majoritatea formată din militari maghiari și germani, au fost înmormântați aici militari militari ruși, români, sârbi, austrieci și italieni.

Conform cifrelor oficiale comunicate în 13 iunie 2019 de către Oficiul Național pentru Cultul Eroilor (ONCE) numărul celor înmormântați aici a evoluat astfel:
 1928: 1.197 morți de război, din care 350 din 1917, lângă care Societatea pentru Cultul Eroilor a centralizat osemintele a altor 847, anume: 170 identificați nominal (maghiari – 108, germani – 43, români – 8, ruși – 4, sârbi – 3, italieni – 2 și austrieci – 2), 435 neidentificați nominal (maghiari – 336, germani – 78, ruși – 18 și români – 3) și 242 necunoscuți. În total, au fost centralizate aici osemintele a 350 de morți de război în anul 1917 și 847 morți de război în perioada 1926-1927). Potrivit unui document interbelic al Jandarmeriei Române, cei doi italieni au fost dezgropați și mutați într-un alt cimitir.
 1934: existau 1.254 de cruci din lemn și patru din piatră, conform unui Buletin informativ al Legiunii de Jandarmi Ciuc. La acel moment, pe cruci se aflau înscrisuri de tipul: "un erou român sau un erou german, un erou ungur".
 1985: conform unei informări a ONCE din acest an, "mormintele, slab conturate, nu erau marcate cu însemne de căpătâi; totul era acoperit cu iarbă și din loc în loc, brazi".
 1988: conform "Fișei de evidență a cimitirului" au mai fost înhumați aici 108 militari germani, morți în luptele din zonă din Al Doilea Război Mondial, cifra totală avansată la acel moment fiind de 1306 decedați de război. Cu toate acestea, conform documentelor întocmite de Crucea Roșie din România în anii 1970, în anul 1944 au fost înhumați aici doar 40 de militari germani, din care 27 identificați nominal și 13 neidentificați nominal. De asemenea, potrivit istoricului militar Sándor Magyarosi, un studiu al ONCE bazat pe documentul din 1988 reia afirmația privind cei 108 soldați germani căzuți în august 1944, însă tot documentul menționează faptul că soldați enumerați au murit în 1916, iar pe de altă parte, Magyarosi a arătat că numărul de 108 a fost creat în evidența din anii 1980 prin rescrierea documentelor din anii 1920, reducându-i numeric pe eroii germani din Primul Război Mondial de la numărul inițial de 121.
În această statistică apar și cei 350 de soldați înhumați de către austro-ungari în perioada 1916-1917 și a căror identitate nu a putut fi stabilită la centralizarea realizată de Societatea "Cultul Eroilor", figurând la "neidentificați".

Din datele actuale (2019) ale ONCE, rezultă de asemenea că aici sunt înhumați în total 11 soldați români (8 identificați nominal și 3 neidentificați). Fișa de evidență a cimitirului din anul 1988, fără o sursă documentară, a făcut trimitere la 148 de morți de război români (și nu 149 cum rezultă din însumarea morților de război), unde s-au însumat morții de război români identificați nominal de la Valea Uzului cu morții de război români identificați nominal la Poiana Uzului, Bacău, cei din urmă fiind mutați în perioada interbelică la Cimitirul eroilor din Comănești. Cu toate acestea, 5 din cei 8 soldați pe care ONCE îi consideră români au fost cetățeni maghiari și au luptat în Armata Ungariei iar un al șaselea a fost un soldat rus.

Descriere
Actual se intră în cimitir printr-o poartă secuiască sculptată în lemn, deasupra căreia este săpată inscripția "1916-18 // 1944". Pe zidul situat la intrare este scris în limbile română, maghiară, germană și rusă: , , , , 1916-1918-1944. Un obelisc cu o cruce în vârf, situat pe un soclu cu patru trepte și împrejmuit de patru stâlpi de beton, este situat în fața crucilor din cimitir. Există aici și o capelă militară cu picturi murale, ridicată în 1917 de către pionierii Regimentului 11 Infanterie din Muncaci, după planurile caporalului János Varga. Atât capela, cât și cimitirul militar, au beneficiat de lucrări de întreținere, consolidare și renovare de mai multe ori de-a lungul timpului, inclusiv prin contribuția comunei Sânmartin, a unor colaboratori din Ungaria și a Ministerului Apărării ungar.Poetul , ce a făcut parte din Regimentul 10 Infanterie din Miskolc, a descris în jurnalul său de război Hét ország frontján ("Pe frontul a șapte țări") înmormântarea locotenentului Dezső Purpriger în cimitir: "Înmormântarea sa a avut loc la 11 august, la opt și jumătate, în regimentul nostru din Valea Uzului, unde pastorul de front, György Dömötör a ținut un discurs profund și lacrimos asupra sicriului său. Apoi, locotenent-colonelul Géza Sáfrán, comandant-șef, a ținut următorul discurs de adio deasupra sicriului către mulțime: «De fiecare dată când mă duc în fața acestui cimitir, de fiecare dată când apar în acest cimitir, unde zeci de soldați își dorm visele, îmi amintesc bătăliile eroice în care aceste multe inimi au încetat să mai bată.» (...) Era ora opt seara. Voalul negru, țesut din întuneric, îngroșat de ceața serii, cade încet pe cimitirul din Valea Uzului... Pământul aruncat bubuie pe sicriul care a fost coborât... Și în acel moment, mitralierele lui Purpriger, în limba lor, spun la revedere de la comandantul erou."

La începutul anilor 1990 cimitirul nu mai avea crucile și gardul original. În anul 1994 a fost construit un monument al eroilor maghiari căzuți în Al Doilea Război Mondial cu pietre din pârâul Sóvető. În anul 2011 a început o renovare sistematică a cimitirului de către autoritățile din Sânmartin și a unor organizații. În prima etapă a renovării, au fost amplasate 50 de cruci din lemn dedicate militarilor maghiari morți în Primul Război Mondial. A doua etapă din perioada 2012-2015 a constat în amplasarea a altor 550 de cruci din lemn. Cele 600 de cruci nu conțin simboluri referitoare la Ungaria sau soldați maghiari, întrucât mormintele nu sunt clar definite iar unele cruci nu sunt așezate deasupra acestora. Cu această ocazie, a fost reconstruit și gardul cu deschidere la drum.

În anul 2019, autoritățile locale din Dărmănești au realizat aici o parcelă de morminte cu cruci de beton și un monument de forma unei cruci ortodoxe pentru soldații români. Crucile, în număr de 52, și monumentul sub formă de cruce se află amplasate peste rândurile 3 și 4 ale parcelei soldaților din Regimentul 10 de Infanterie Honvezi din Miskolc cu morminte rămase încă nemarcate.

Liturghia de hram a capelei se celebrează anual, în sâmbăta cea mai apropiată de sărbătoarea din 19 noiembrie a Sfintei Elisabeta din dinastia arpadiană.

Comemorări
După inaugurarea la 26 august 1994 a monumentului eroilor maghiari căzuți în zonă în Al Doilea Război Mondial, în anii următori s-a continuat ținerea comemorărilor la această dată, atât la cimitir cât și la capela militară, adunând din ce în ce mai mulți vizitatori.

În 1996, cimitirul a fost vizitat de , fost ministru al afacerilor externe a Ungariei, al cărui bunic din partea mamei a fost Géza Sáfrán, comandantul Regimentului 10 Infanterie din Miskolc.

Luptele din zonă

În cadrul luptelor duse pentru controlul culmii munților Ciucului situată la nord de localitatea Valea Uzului, la 8 martie 1917 trupele Puterilor Centrale, comandate de către generalul Josef Breit, au atacat și ocupat după lupte intense sistemul de poziții lung de aproximativ patru kilometri situat pe aliniamentul vârfurilor Soverjes – Moghioroș – Lapoș, apărat de trupele ruse.Dispute
A existat un fond de dispută teritorială la care s-a adăugat în anul 2019 o dispută privind situația mormintelor unor soldați ai fostei armate austro-ungare, statutul administrativ al cimitirului fiind un motiv de litigiu între primăriile din Sânmartin (în al cărui domeniu public se află) și Dărmănești (al cărui consiliu local a emis în anul 2019 o hotărâre de introducere a obiectivului, în inventarul propriu). Acestui litigiu privind amplasamentul, i se alătură probleme suplimentare privind nerespectarea legislației române în domeniu de către instituțiile sau organizațiile care au realizat proiectele de reabilitare a cimitirului, cu origine în perioada 1994-2019. Suplimentar, acestor probleme administrative și de legalitate li s-au asociat în anul 2019 elemente de dispută interetnică, ce au determinat intervenția administrațiilor centrale de stat ale României și Ungariei.Incidente la Cimitirul din Valea Uzului. Guvernul Ungariei a trimis o notă de protest către București; Digi 24, 6 iunie 2019; accesat la 7 iunie 2019

În luna iunie 2019 ministrul apărării din România a anunțat că pregătește un memorandum pentru preluarea cimitirului de către Ministerul Apărării Naționale.

În iunie 2023 parcela românească a fost desființată de către primăria Dărmănești în urma unei hotărâri judecătorești definitive a Curții de Apel Bacău.

Referințe

Lectură suplimentară
  Magyarosi, Sándor; Egy első világháborús katonatemető hányattatott utóélete; nagyhaboru.blog.hu

Legături externe

 C.D.; GALERIE FOTO: Cum s-a transformat cimitirul din Valea Uzului, imagini de la începutul secolului trecut până în prezent''; hotnews.ro, 13 iunie 2019; accesat 13 iunie 2019

Vezi și
 Cimitirul Eroilor din Poiana Sărată
 Monumentul Eroilor de pe dealul Racovițeni
 Linia Árpád
 Turism negru

Cimitire din România
Cimitire militare
Memoriale și monumente ale participării trupelor străine la luptele din România în Primul Război Mondial
Memoriale și monumente ale participării trupelor străine la luptele din România în Al Doilea Război Mondial
Istoria județului Harghita
Clădiri și structuri din județul Harghita

Cimitirul Eroilor din Valea Uzului