Manchester Arena (currently known as AO Arena for sponsorship reasons), is an indoor arena in Manchester, England, immediately north of the city centre and partly above Manchester Victoria station in air rights space. The arena has the highest seating capacity of any indoor venue in the United Kingdom, and the fifth-largest in Europe with a capacity of 21,000.

The arena is one of the world's busiest indoor arenas, hosting music and sporting events such as boxing and swimming. The arena was a key part of Manchester's bids to host the Olympic Games in 1996 and 2000 and was eventually used for the 2002 Commonwealth Games.

The arena was temporarily closed following a terror attack on 22 May 2017, in which suicide bomber Salman Abedi killed 22 people, and injured 500 more, at the end of an Ariana Grande concert during her Dangerous Woman Tour. Shows and events that were scheduled to take place at the arena were either moved to alternative venues, or cancelled completely. The arena was reopened on 9 September with a special benefit concert headlined by Manchester-born singer Noel Gallagher.

Arena design

First proposed during the regeneration of Manchester city centre during the 1980s, the structure was designed by DLA Ellerbe Beckett, Ove Arup & Partners, and Austin-Smith:Lord. The arena is sited in air rights space over the Manchester Victoria railway station and was constructed without disrupting use of the station. The original plans included a glass tower which was not built. It originally hosted a seven-screen multiplex cinema, a multi-purpose arena and multi-storey parking. The former multiplex cinema, which opened in 1996, closed after just four years and is now a call centre. Following the bombing, the foyer underwent renovation.

A large truss measuring  spans the roof. Reinforced concrete is used to increase sound insulation. The upper parts of the building are clad in purple-grey with green glass. The arena was opened on 15 July 1995.

The arena is the only indoor venue in the UK to be built following a layout of 360-degree seating. (London's The O2, formerly the Millennium Dome, also has 360-degree seating, but only on its lower tier, whereas Manchester's arena features it on both tiers). Other European indoor venues built to the same concept include the Lanxess Arena (Cologne, Germany), Arena Zagreb (Zagreb, Croatia), Spaladium Arena (Split, Croatia), Kombank Arena (Belgrade, Serbia), O2 Arena (Prague, Czech Republic), and the Barclaycard Arena (Hamburg, Germany).

A three-year £50million re-development started in 2022. The arena's capacity will increase to 24,000, and new public entrances and custom lounges will be opened. Once complete, the increase in capacity will retain the indoor arena's place as the largest in the city after the 23,500-seat Co-op Live Arena opens.

Background

The arena was constructed as part of the city's unsuccessful bid for the 2000 Summer Olympics. Construction cost £52 million of which £35.5m was provided by government grants and £2.5m from the European Regional Development Fund. Although built as an American style sports arena, it has been more successful hosting large music events.

The arena opened in July 1995, sponsored by NYNEX CableComms as NYNEX Arena. In July 1998, it was renamed the Manchester Evening News Arena, or just the MEN Arena, when it was sponsored by the Manchester Evening News newspaper. In December 2011, the newspaper ended its 13 year sponsorship, and the arena was renamed Manchester Arena in January 2012. In July 2013, the arena was renamed Phones 4u Arena after the mobile phone company Phones 4u, but this deal ended in January 2015 after Phones 4u went out of business, renaming the arena back to Manchester Arena. In September 2020, the arena was rebranded as the AO Arena as part of a five year sponsorship deal by the online electricals retailer AO.

On the opening night, 15,000 spectators watched Jayne Torvill and Christopher Dean perform. The crowd was a record for an ice event. Attendance records were set in 1997 when 17,425 people watched Manchester Storm play Sheffield Steelers, a record for an ice hockey match in Europe at that time. When 14,151 people watched Manchester Giants play London Leopards, it set a British record for attendance at a basketball match. The venue attracts over a million customers each year for concerts and family shows, making it one of the world's busiest indoor arenas, and was named "International Venue Of The Year" in 2002 in the 'Pollstar' awards, and was nominated in the same category from 2002 to 2009. The arena was named "Busiest Arena Venue In The World", based on ticket sales for concerts from 2003 to 2007, ahead of other indoor arenas including Madison Square Garden and Wembley Arena. The arena was the 'World's Busiest Arena' from 2001 until 2007 based on ticket sales for concerts, attracting five and a half million customers. It was voted 'Europe's Favourite Arena' at the TPi Awards in 2008 by the touring companies that bring the shows to the venue.

On the evening of 27 May 1999, a reception was held at the arena to celebrate Manchester United's UEFA Champions League triumph in Barcelona 24 hours earlier, following the victorious side's parade around Manchester at the end of the season in which they became the first English team to win the treble of the Premier League, FA Cup and Champions League in the same season, which remained the case until Manchester City achieved the same feat in 2022-23.

In 2008, the arena was the world's third busiest arena behind London's The O2 Arena and New York's Madison Square Garden. In 2009, it was the world's second busiest arena behind The O2, and ahead of the Sportpaleis in Antwerp and Madison Square Garden in New York City. Although second to London's The O2, Manchester's arena had its busiest year with over 1,500,000 people attending concerts and family shows. The arena hosts over 250 events annually including comedy, live music and tours, sporting events, and occasionally musicals.

Events

Music

As one of the largest venues in the UK, the arena has hosted music concerts since opening in 1995.

As of 2019, British pop group Take That, who were formed in Manchester, hold the record for the most performances, with 46. During the five-concert Manchester leg of their 2019 tour, the arena was temporarily renamed after the band to honour their 30-year career. Irish pop group Westlife previously held the record with 33 performances.

Spice Girls performed 4 sold-out shows during their Spiceworld Tour in April 1998, 4 sold-out shows in December 1999 on the Christmas in Spiceworld Tour, and 3 sold-out shows in January 2008 on The Return of the Spice Girls World Tour.

Led Zeppelin legends Jimmy Page and Robert Plant performed a sell out concert at the arena on 3 November 1998 as part of their Walking into Clarksdale tour.

On 26 March 2000, English boy band Five performed at this venue as part of their Invincible Tour. The show was also filmed for a concert special called Five Live that was released on DVD and VHS later that same year.

Janet Jackson performed here on 31 May 1998 as part of her The Velvet Rope Tour. Jackson was scheduled to perform during her All for You Tour on 5 December 2001, but the show was cancelled with the rest of her European tour because of possible terrorist threats. Her 2016 Unbreakable World Tour was also cancelled, this time because of scheduling conflicts.

Britney Spears performed at the arena for the first time for two sold-out shows on 13 and 14 October 2000 during her Oops!...I Did It Again Tour. She has returned for additional sold-out shows on 1 May 2004 during Onyx Hotel Tour, 17 June 2009 during her Circus Tour, in 2011 for the Femme Fatale Tour, and on 18 August 2018 as part of her Piece of Me Tour.

U2 performed at the arena on 11 and 12 August 2001, for their Elevation Tour. The band came back in 2018 during their Experience + Innocence Tour for two shows on 19 and 20 October.

In 2002, Kylie Minogue performed for six shows as part of her KylieFever2002 tour. She returned for five sold-out shows in April 2005 as part of her Showgirl: The Greatest Hits Tour. In 2007, she performed for seven sold-out shows in January as part of her Showgirl: The Homecoming Tour. In 2008, she returned for six sold-out shows in July as part of her KylieX2008 tour. Minogue performed for four shiws in April 2011 as part of her Aphrodite: Les Folies Tour. Minogue performed again at the arena on 26 September 2014. The performance marked the 30th time Minogue has performed at the arena. It is a record for Minogue as the venue she has played to most in the world; she has played to 400,000 fans in total in the Manchester Arena.

Barbadian singer Rihanna would perform her first concert in England here, as part of her worldwide Good Girl Gone Bad Tour that ran September 2006 to January 2009, starting and ending in North America. The full concert, named Good Girl Gone Bad Live was released on DVD and Blu-ray on June 9, 2008, by Def Jam Recordings. The concert promoted the songs from the album of the same name, however, also featured songs by Rihanna's two previous albums Music of the Sun (2005) and A Girl like Me (2006).

Madonna performed twice on her Re-Invention World Tour in Summer 2004, returning in 2009, on the second leg of the Sticky & Sweet Tour. Two shows were planned but one was cancelled due to unknown reasons. Madonna was late on stage in 2015 on the Rebel Heart Tour due to problems with the screen visuals resulting in a shortened set.

Pop/R&B singer Whitney Houston would hold her last concerts ever here, June 16 & 17, 2010 on her Nothing But Love World Tour. Houston died February 11, 2012, at age 48.

In December 2006 comedy rock duo Tenacious D performed as part of their Pick of Destiny Tour, Neil Hamburger was opening act.

In July 2010, the arena celebrated its 15th birthday with a multi-artist gig, presented by Real Radio (North West).

Gorillaz performed at the arena on 12 November 2010 during their Escape to Plastic Beach Tour, and came back on 1 December 2017, as part of their Humanz Tour.

Coldplay performed a sold-out show at the arena on 4 December 2011 as part of their Mylo Xyloto Tour.

American entertainer Beyoncé performed three sold-out shows at the arena as part of her The Mrs. Carter Show World Tour on 7, 8 and 9 May 2013. She returned on 25 and 26 February 2014 for two more sold-out shows. Both shows became the fastest concert to sell out the entire arena. This was the fifth tour Beyoncé has performed at the arena, following concerts for her Dangerously in Love Tour (2003), Destiny Fulfilled...and Lovin' It (2005), The Beyoncé Experience (2007) and the I Am... World Tour (2009).

In 2014, Katy Perry performed twice at the venue, on 20 and 24 May as part of her third concert tour, Prismatic World Tour.

Taylor Swift performed at the arena on the 24th of June 2015, as part of her fourth concert tour, The 1989 World Tour.

Adele performed at the arena during her world tour on 7, 8 March and 10, 11 March 2016.

Olly Murs performed at the arena on 17 and 18 March 2017, as part of the first leg for his new UK tour, Spring & Summer Tour 2017.

Shawn Mendes performed at the arena on 18 April 2017 as the second date of the Illuminate World Tour.

Ariana Grande performed at the arena on 22 May 2017 as part of the Dangerous Woman Tour. After this, a suicide bombing took place at the foyer of the arena.

The arena was reopened by Noel Gallagher's High Flying Birds and a cohort of local stars such as The Courteeners, Blossoms, Rick Astley and comedian Peter Kay as part of the "We Are Manchester" event on 9 September 2017.

Metallica performed at the arena on 28 October 2017 in front of 19,423 people, as a part of their WorldWired Tour.

On 29 November 2017, Phil Collins performed one night here with his Not Dead Yet Tour.

On 10 December 2017, Mariah Carey brought her All I Want for Christmas Is You, A Night of Joy and Festivity show here.

On 16 December 2017, Liam Gallagher performed here as part of his UK tour to celebrate the release of his debut album As You Were.

On 10 February 2018, Kendrick Lamar performed the 3rd date of the European leg of The Damn Tour. This was his first time performing in Manchester since 2013.

On 22 June 2018, Katy Perry performed the 90th show of her fourth concert tour Witness: The Tour.

South Korean girl group Blackpink performed their first UK arena concert on 21 May 2019 as part of the Blackpink World Tour (In Your Area) schedule here.

Six time Grammy award-winning artist Christina Aguilera performed her 14th date of The X Tour to full attendance on 12 November 2019.

On 15 April 2022, Dua Lipa performed the 1st date of the European leg of highly anticipated Future Nostalgia Tour. This was her first time performing in Manchester since 2016.

On 7 and 8 May 2022, Little Mix performed 3 shows here. 2 evening shows and 1 Matinée, one of their 3 Matinée shows on The Confetti Tour.

Panic! at the Disco performed the final date of the project's Viva Las Vengeance Tour on 10 March 2023. It was its farewell concert, as leader Brendon Urie will subsequently disband the name to focus on family. Panic! at the Disco had previously performed at the arena on 30 March 2019 for its Pray for the Wicked Tour.

On 5 and 6 April 2023, Celine Dion was supposed to perform here during her Courage World Tour due to a neurological disease, she had to cancel the remainder of her tour including these 2 shows.. During her 2017 tour, Dion planned to perform two concerts here, but the shows were moved to Leeds following the arena closure in May 2017. She had previously performed at the arena on 14 November 1996 during her Falling into You: Around the World tour and on 2 and 3 May 2008 during her Taking Chances World Tour.

Sports

The arena has been the home of three sports teams: the Manchester Storm and Manchester Phoenix ice hockey teams, and the Manchester Giants basketball team with limited success, as it is no longer used by sports teams but is used for one-off sporting events such as boxing and football masters.

Many boxers have had bouts in the arena, such as Amir Khan, Jermaine Johnson, Ricky Hatton, Joe Calzaghe, Mike Tyson, and David Haye. Hatton, from Manchester, became a regular and favourite at the arena. American professional wrestling promotion WWE have regularly hosted both live events and TV tapings at the Arena, including Mayhem in Manchester in 1998, pay-per-view events such as the UK version of No Mercy in 1999, and Rebellion in 2001 and 2002.

The arena hosted mixed martial arts events. UFC 70 on 21 April 2007, and UFC 105 on 14 November 2009 for which it set the European record attendance for the largest UFC event outside the US with 16,000 spectators. The arena also hosted UFC Fight Night: Machida vs. Munoz on 26 October 2013 as well as UFC 204 on 8 October 2016, headlining was a middleweight championship match between Dan Henderson and Michael Bisping. The World Taekwondo Qualification Event for the Beijing Olympic Games was held there on 28–30 September 2007 when 103 countries competed for 24 places at the Beijing Olympic Games in 2008. In April 2008, the arena hosted the FINA Short Course World Swimming Championships, the first time the event has been held in the UK. The arena was transformed with two 25 m swimming pools constructed in 18 days and seating provided for 17,250 spectators. On 26 February 2011, it played host to BAMMA 5.

Monster truck racing events have been staged but the floor space has to be extended and the front section of seating in the lower tier removed.

Since 2008, it has played host to a week of the Premier League Darts.

In May 2011, the arena hosted a basketball contest between the Atlanta Dream (WNBA) and the Great Britain women's basketball team, billed as "WNBA Live", the first time a WNBA team had played in Europe. In July 2012, the arena hosted an international between Great Britain men's basketball team and the United States men's basketball team in the buildup to the 2012 Summer Olympics.

In early April 2018, the revamped Dancing on Ice tour performed at the venue.

On 13–15 April 2018, Universal's Fast & Furious: LIVE performed at the arena, as part of the tour's second UK leg.

On 25 August 2018, a boxing match between KSI and Logan Paul was held at the arena. The match was live streamed via pay-per-view on YouTube.

On 15–19 May 2019, the arena hosted the 2019 World Taekwondo Championships.

On 14 October 2023, KSI and Logan Paul will return to the arena fighting a double main event, with KSI taking on the brother of Tyson Fury and WBC Diriyah Champion, Tommy Fury, and Logan Paul taking on Dillon Danis.

Comedy
The first stand-up comedy performance was Peter Kay's final performance of his Mum wants a bungalow Tour in July 2003. He worked at the arena when it opened in 1995 and the performance was filmed for DVD release as Peter Kay at the Manchester Arena. In 2005, Lee Evans set a world record for performing to the biggest audience in front of a crowd of 10,108. Peter Kay's The Tour That Doesn't Tour Tour...Now On Tour ran for 20 consecutive nights and 20 nights at the end of the tour – a record for the venue. Alan Carr filmed the DVD for Spexy Beast in Manchester.

Other
On 19 July 2011, (with a final dress rehearsal in front of an audience on 16 July 2011) the arena hosted the world premiere of Batman Live, a touring stage show, including theatrical, circus and stage-magic elements, that focuses on the DC Comics superhero Batman.

The arena also hosted the annual convention of Jehovah's Witnesses. In 2014, this was held on 22–24 August.

The arena also hosted Ant & Dec's Takeaway on Tour: Live on 15–16 August 2014. Over the two days, about more than 120,000 people attended both matinee and evening shows.

The American league Monster Jam attended the venue for the first time in 2005 during the European Tour. They would not attend again for over ten years until 2019 when a second show took place.

2017 bombing

Following the Dangerous Woman Tour concert by American pop singer Ariana Grande on 22 May 2017, a suicide bombing occurred in the arena's foyer area. Greater Manchester Police confirmed that twenty-two adults and children were killed, including the bomber, and 500 were injured. The terrorist group Islamic State (ISIS) claimed responsibility for the attack.

Reopening

On 14 June 2017, it was confirmed that the arena would remain closed until September, with scheduled concerts either cancelled or moved to other venues. On 9 September 2017, the arena re-opened with a benefit concert featuring Noel Gallagher and other acts associated with the North West. This was broadcast live on BBC Radio Manchester, Key 103 and Radio X.

Transport

The arena adjoins Manchester Victoria station which is served by Northern, TransPennine Express, and Metrolink.

The arena car park is operated by Citipark, and has 958 standard and 65 disabled spaces.

See also

List of Commonwealth Games venues
Manchester Central Convention Complex
City of Manchester Stadium
Old Trafford Cricket Ground

Notes

Footnotes

References

Bibliography

External links

 Manchester Arena Seating Plans

Indoor arenas in England
Basketball venues in England
Indoor ice hockey venues in England
Music venues in Manchester
Sports venues in Manchester
Badminton venues
Badminton in England
Exhibition and conference centres in England
Darts venues
Anschutz Corporation
Music venues completed in 1995
Netball venues in England
1995 establishments in England
Sports venues completed in 1995

Manchester Arena


Agrilus fasciatellus é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Thomson, 1878.

Referências

fasciatellus

Agrilus fasciatellus


UEFA Europa League kvalifikationsfase og playoffrunde 2018-19 begyndte den 26. juni og sluttede den 30. august 2018.

I alt deltog 178 hold deltog i kvalifikationskampene i UEFA Europa League 2018-19 , som omfatter kvalifikationsfasen og playoffrunden  med 35 hold i Mestervejen og 143 teams i Hovedvejen. De 21 vindere i playoff-runden (8 fra Mestervejen, 13 fra Hovedvejen) avancerede til gruppestadiet for at deltage med de 17 hold, der kom ind i gruppespillet, de seks tabere i Champions League-playoffrunden (4 fra Mestervejen, 2 fra Ligavejen ) og de fire Ligavejen-taberne i Champions League tredje kvalificerede runde.

Indledende runde
Lodtrækningen til den indledende runde fandt sted den 12. juni 2019 klokken 13:00 CEST.

Seedning
I alt deltog 14 hold i den indledende runde. Syv hold var seedet og syv var useedet. Hold fra samme forbund kunne ikke trækkes som modstandere.

Kampe

|}

Referencer

Kvalifikationsfase og playoffrunde 2018-19
Pages with unreviewed translations


A Prisão de Insein () está localizada na Divisão Yangon, perto de Yangon (Rangum), a antiga capital de Mianmar (antiga Birmânia). De 1988 a 2011, foi dirigido pela junta militar de Mianmar, nomeado Conselho Estadual de Restauração da Lei e da Ordem de 1988 a 2003 e Conselho de Estado para a Paz e Desenvolvimento de 2003 a 2011, e foi usado em grande parte para reprimir dissidentes políticos.

A prisão é notória mundialmente por suas condições desumanas, corrupção, abuso de detentos e uso de tortura mental e física.

Condições

Saneamento e saúde

Na prisão de Insein, doenças e lesões geralmente não são tratadas. Um ex-prisioneiro lembra que "Quando tínhamos febre, eles nunca nos davam nenhum remédio. Se ficar muito ruim, mandam você para o hospital da prisão, onde muitas pessoas morrem. Os presos doentes querem ir para o hospital, mas os guardas nunca os mandam para lá até que já seja tarde demais, tantos morrem assim que chegam ao hospital. Fiquei com febre, mas não quis ir ao hospital, porque tinha medo das agulhas sujas e das doenças contagiosas. No hospital eles têm médicos, mas não há remédios suficientes." O mesmo prisioneiro continuou: "[eles] permitiram que tomássemos banho uma vez por dia. Tivemos que alinhar em filas de 5 homens de cada vez, e nos permitiram 5 tigelas de água, depois sabão, depois mais 7 tigelas de água. Mas havia muitos problemas – às vezes não havia abastecimento de água, então eles não nos deixavam tomar banho e mal podíamos conseguir água para beber. Havia latrinas em 2 lugares – fora do quarto durante o dia e no quarto à noite. As latrinas sempre tinham guardas, e para usá-las era preciso subornar o guarda com 2 charutos. A latrina era apenas um balde, sem água. Você poderia usar papel se conseguisse um pouco, mas costumávamos pedir pedaços de pano aos homens que trabalhavam na oficina de costura no complexo."

Torturas
Os prisioneiros teriam sido espancados com um cano de borracha cheio de areia e perseguidos por cães, forçando-os a rastejar em suas mãos e joelhos por um caminho de cascalho.

Protestos dentro do presídio

Greve de fome de prisioneiros em 1991
De acordo com o relato de um ex-prisioneiro, em 1991 vários presos fizeram uma greve de fome, exigindo cuidados de saúde adequados e o direito de ler jornais. No entanto, suas demandas não foram atendidas e os prisioneiros foram torturados ao serem perseguidos pelo caminho de cascalho.

Tiroteio em massa de presos em 2008
Em 3 de maio de 2008, mais de 100 presos foram baleados por guardas da prisão, resultando na morte de 36 presos. Outros quatro presos foram posteriormente torturados e mortos por guardas que acreditavam eles ter sido os líderes do protesto inicial que culminou no tiroteio em massa.

Greve de fome de presos em 2011
Em 24 de maio de 2011, o governo de Mianmar retaliou contra uma greve de fome de cerca de 30 presos políticos na prisão, forçando os líderes em confinamento solitário. A greve de fome começou quando sete prisioneiras protestaram contra um programa de anistia de prisioneiros do governo que não incluía a maioria dos presos políticos. Em 23 de maio, 22 prisioneiros do sexo masculino, incluindo três monges budistas, juntaram-se ao protesto, exigindo melhores condições de vida na prisão e direitos de visitas familiares. De acordo com Aung Din, diretora executiva da Campanha dos EUA para a Birmânia, com sede em Washington, "a última informação que recebemos é que seis dos 'líderes' da greve do grupo masculino foram transferidos para o que é conhecido como 'cela de cachorro' - um pequeno bloco de celas onde eles poderiam ser torturados e visitas familiares não são permitidas." Um dos prisioneiros transferidos era um editor do The Kantaryawaddy Times, Nyi Nyi Htun.

Prisioneiros notáveis
Os prisioneiros ilegais mais famosos incluem:

 Aung San Suu Kyi (ela foi confinada a Insein em 2003, 2007 e 2009 ) — A ativista de direitos humanos vencedora do Prêmio Nobel da Paz.
 Líderes estudantis da Revolta de 1988, incluindo:
 Min Ko Naing
 Pyone Cho
 Ko Ko Gyi
 Kyaw Min Yu
 Mya Aye e outros.

Os jornalistas da Reuters Wa Lone e Kyaw Soe Oo foram mantidos na prisão por mais de 500 dias após sua prisão em 12 de dezembro de 2017, devido à investigação do massacre de Inn Din. Em meio a protestos internacionais por sua prisão, os dois foram libertados em 7 de maio de 2019, após um perdão do presidente de Mianmar, Win Myint. Enquanto estava preso na prisão de Insein, Wa Lone escreveu um livro infantil, Jay Jay o Jornalista.

Referências

Insein

Prisão de Insein


__KEIN_INHALTSVERZEICHNIS__
Jacques Marquet (* 1710 in Paris; † 1782 ebenda), in Spanien auch als Jaime Marquet bezeichnet, war ein französischer Architekt, der vor allem Bauwerke in Spanien schuf.

Leben
Anfang der 1750er Jahre lernte Jacques Marquet in Paris Fernando de Silva y Álvarez de Toledo, der dort spanischer Botschafter war, kennen. Als dieser nach Madrid zurückging, wurde Marquet dorthin eingeladen. Jacques Marquet schuf für Fernando Álvarez de Toledo, 3. Herzog von Alba (auch "El Gran Duque" genannt) den Palacio de los duques de Alba in Piedrahíta und wurde von diesem beim Hof von Ferdinand VI. eingeführt. 1755 wurde Marquet in die 'Königliche Akademie der Schönen Künste von San Fernando' Real Academia de Bellas Artes de San Fernando aufgenommen. In der Folgezeit erhielt er zahlreiche Bauaufträge in Madrid, Aranjuez und in San Lorenzo de El Escorial. So plante und errichtete er in den Jahren 1766 bis 1768 an der Puerta del Sol das Hauptpostamt (Casa de Correos).

Werke (Auswahl)
 Kirche San Antonio in Aranjuez (ab 1752)
 Palacio de los duques de Alba in Piedrahíta (1755–66)
 Cocheras de la Reina Madre in Aranjuez (1758)
 Casa de Correos in Madrid (1760–68)
 Gran Teatro in Aranjuez (1767)
 Los Cuarteles de las Reales Guardias Españolas y Walonas in Aranjuez (1770–72)
 Teatro Real Coliseo de Carlos III in San Lorenzo de El Escorial (1771/72)

Siehe auch
Zur gleichen Zeit waren in Spanien folgende bedeutende Architekten tätig:
 Ventura Rodríguez (1717–1785)
 Francesco Sabatini (1722–1797)

Weblinks

Architekt (Frankreich)
Franzose
Geboren 1710
Gestorben 1782
Mann

Jacques Marquet


Maaza Mengiste (nascido em 1974) é uma escritora etíope-americana. Seus romances incluem Beneath the Lion's Gaze (2010) e The Shadow King (2019), que foi indicado para o Booker Prize de 2020 .

Infância
Mengiste nasceu em Adis Abeba, Etiópia, mas deixou o país aos quatro anos de idade quando sua família fugiu da Revolução Etíope . Ela passou o resto de sua infância na Nigéria, no Quênia e nos Estados Unidos . Mais tarde, ela estudou na Itália como bolsista da Fundação Fulbright e obteve um diploma de MFA em redação criativa pela Universidade de Nova York .

Carreira
Mengiste publicou romances de ficção e trabalhos de não ficção lidando com a migração, a revolução etíope e a situação dos imigrantes subsaarianos que chegam à Europa. Seus trabalhos apareceram no The New York Times, The New Yorker, Granta, Lettre Internationale, Enkare Review, Callaloo, The Granta Anthology of the African Short Story (editado por Helon Habila ), New Daughters of Africa (editado por Margaret Busby ), e foi transmitido pela BBC Radio 4 .

O romance de estreia de Mengiste em 2010 , Beneath the Lion's Gaze - a história de uma família lutando para sobreviver aos tumultuados e sangrentos anos da Revolução Etíope - foi nomeado um dos 10 melhores livros africanos contemporâneos pelo The Guardian e foi traduzido para francês, espanhol, Português, Alemão, Italiano, Holandês e Sueco. Ela foi vice-campeã do Dayton Literary Peace Prize de 2011, e finalista do Flaherty-Dunnan First Novel Prize, um NAACP Image Award e um Indies Choice Book of the Year Award em Adult Debut. Em 2013, ela foi bolsista Puterbaugh da World Literature Today . Ela conta entre suas influências EL Doctorow, Toni Morrison, James Baldwin e Edith Wharton .

Seu segundo romance, The Shadow King (2019), se passa durante a invasão da Etiópia por Mussolini em 1935, lançando uma luz sobre as mulheres soldados que geralmente não são creditadas na história africana. Alex Clark no The Guardian disse sobre isso: "É uma narrativa razoavelmente convencional - há muita ação, descrição detalhada e um foco espalhado entre os personagens principais - e sutilmente imprevisível. A história e a modernidade são justapostas nas assimetrias factuais da guerra (os etíopes devem contar com armas desatualizadas e muitas vezes com defeito e não têm como se comunicar a longa distância além de mensageiros). Eles também são colocados lado a lado nos modos de consciência que todos os personagens experimentam." Michael Schaub, da NPR, escreveu: "A importância da memória - daqueles que vieram antes de nós e das coisas que preferimos esquecer - está no coração de O Rei das Sombras . . . . A estrela do romance, no entanto, é a escrita belíssima de Mengiste, que torna O Rei das Sombras quase impossível de largar. Mengiste tem um verdadeiro dom para a linguagem; sua escrita é poderosa, mas nunca floreada, prendendo o leitor e recusando-se a deixá-lo ir. E isso, aliado ao seu excelente senso de ritmo, faz do livro um dos mais belos romances do ano. É um apelo corajoso e impressionante para que o mundo se lembre de todos os que perdemos para uma violência sem sentido."

Mengiste também se envolveu como ativista de direitos humanos. Ela faz parte do conselho consultivo da Warscapes, uma revista on-line independente que destaca os conflitos atuais em todo o mundo e é afiliada ao Young Center for Immigrant Children's Rights. Mengiste também atua no Conselho de Administração da Words Without Borders .

Mengiste é atualmente professora de literatura inglesa na Wesleyan University . Anteriormente, ela lecionou no Programa MFA em Escrita Criativa no Queens College, City University of New York, e no programa de Escrita Criativa no Lewis Center for the Arts na Universidade de Princeton .

Seu romance The Shadow King (2019) foi indicado para o Booker Prize em 2020 .

Funciona

Romances

 Sob o Olhar do Leão, WW Norton, 2010
 O Rei das Sombras, WW Norton (EUA), 2019; Canongate (Reino Unido).
 Addis Abeba Noir, Livros Akáshicos, 2020

Referências

links externos

 Official website
 "Emerging from the Shadows of History: A Conversation with Maaza Mengiste" at World Literature Today, March 2014
 Webcast at the Library of Congress, March 21, 2013
 Eleanor Wachtel, "An Interview with Maaza Mengiste", Brick, 106, December 5, 2020.
Professores da Universidade de Princeton
Alunos da Universidade de Nova Iorque
Pessoas vivas
Mulheres romancistas dos Estados Unidos
Nascidos em 1971
!Mais Teoria da História na Wiki (Mais Pretas)

Maaza Mengiste


Jordana  puede referirse a:

Geografía
 Jordana, hace referencia a la nación árabe de Jordania.

Apellido
 Francisco Gómez-Jordana Sousa, conde de Jordana, militar español, presidente de la Junta Técnica del Estado del bando franquista durante la Guerra Civil Española y ministro de Asuntos Exteriores.
 Francisco Gómez Jordana, teniente general.
 José Jordana y Morera  Ingeniero de montes español.
 Luis Jordana de Pozas, abogado español, especialista en Derecho Administrativo, Consejero permanente de Estado y Catedrático de la Facultad de Derecho de la Universidad de Madrid, procurador en las  Cortes Españolas.
 Noemí Jordana Bofill jugadora española de baloncesto profesional.

Nombre
 Jordana Brewster  actriz panameña-estadounidense, conocida por su interpretación como Mia Toretto en las películas The Fast and the Furious, Fast & Furious, La matanza de Texas: El origen.
 Jordana Ariel Spiro actriz de cine y televisión, conocida por protagonizar en My Boys como P.J. Franklin.

Título nobiliario
 Condado de Jordana  título nobiliario español creado el 19 de julio de 1926 por el rey Alfonso XIII a favor de Francisco Gómez-Jordana Sousa,

Jordana (desambiguación)


NGC 6530 je otvoreni skup u zviježđu Strijelcu. Dio je maglice Lagune (NGC 6523).

Izvori

Vanjske poveznice

  Hartmut Frommert: Revidirani Novi opći katalog
  Izvangalaktička baza podataka NASA-e i IPAC-a
  Astronomska baza podataka SIMBAD
   VizieR
 DSS-ova slika NGC 6530
  Auke Slotegraaf: NGC 6530 Deep Sky Observer's Companion
   DSO-tražilica
  Courtney Seligman: Objekti Novog općeg kataloga: NGC 6500 - 6549

6530

NGC 6530


Gioia dei Marsi ist eine italienische Gemeinde (comune) mit  Einwohnern (Stand ) in der Provinz L'Aquila in den Abruzzen. Die Gemeinde liegt etwa 60 Kilometer südsüdöstlich von L'Aquila am Sangro und gehört zur Comunità montana Valle del Giovenco. Das Gemeindegebiet ist Teil des Nationalpark Abruzzen, Latium und Molise.

Geschichte
Das Erdbeben von 1915 zerstörte weite Teile der Gemeinde.

Verkehr
Durch die Gemeinde führt die frühere Strada Statale 83 Marsicana (heute eine Regionalstraße) von Cerchio nach Scontrone.

Varia
Ende der 1990er-Jahre wurde in der Dorfkirche Chiesa di San Vincenzo ein Pornofilm gedreht. Als Vorwand gab das Filmteam an, Dokumentaraufnahmen zu machen. 2003 identifizierte ein Bewohner von Gioia dei Marsi die Kirche als Kulisse des Filmes.

Einzelnachweise

Weblinks

Ort in den Abruzzen

Gioia dei Marsi


An Spathantheum fallax in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Hett., Ibisch ngan Eduardo G. Gonçalves. An Spathantheum fallax in nahilalakip ha genus nga Spathantheum, ngan familia nga Araceae.

Mabibilngan ini ha Bolivia. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Spathantheum

Spathantheum fallax


El Movimiento Concertación (MC) fue un movimiento político ecuatoriano fundado en el 2007 por César Montúfar como plataforma política personal. Su nombre original fue Concertación Nacional Democrática, denominación que conservó hasta perder su registro en el 2012. En el 2014 regresó al registro electoral con el nombre de Movimiento Concertación, llamándose así hasta su disolución en 2021. El partido se ubicaba a la derecha del espectro político, siendo caracterizado por participar con candidatos de diversas ideologías políticas, mediante múltiples alianzas electorales locales, para evitar perder su registro ante la autoridad electoral.

Historia
En 2007 César Montúfar, fundó el Movimiento Concertación Nacional Democrática, tras el declive de los partidos tradicionales de derecha, como la Unión Demócrata Cristiana y el Partido Social Cristiano; junto con otros personajes políticos que se hallaban sin partido, como Benjamín Rosales, José Pileggi y Mae Montaño. Se le asignó la lista 51 y debutó en las elecciones a la Asamblea Constituyente de 2007, en las que Montúfar encabezó la lista de asambleístas nacionales, obteniendo el 0,70% de votos, sin obtener ningún escaño.

Para las elecciones legislativas de 2009, fue Montaño quien encabezó la lista de asambleístas nacionales, mientras César Montúfar encabezó la lista provincial de Pichincha. En aquellos comicios, el movimiento obtuvo apenas un escaño (el de Montúfar). Tras la promulgación de la Constitución de 2008, se dispuso que para antes de las elecciones de 2013 todos los partidos debían reinscribirse de acuerdo a la nueva ley, el Movimiento Concertación Nacional Democrática empezó con la recolección de firmas para su reinscripción, no obstante, se vio implicado en el escándalo de las firmas falsas, en el que ciertas organizaciones políticas habían presentado firmas fraudulentas para lograr la cantidad mínima requerida; es así que el movimiento no logró conservar su registro electoral y fue eliminado del mismo en 2012.

A pesar de perder el registro electoral, el movimiento se mantuvo activo, aunque perdió varias de sus principales figuras, como Mae Montaño y Juan Carlos Solines, quienes pasaron al recién fundado Movimiento CREO, de Guillermo Lasso. Inclusive Solines aceptó ser el binomio de Lasso en su candidatura presidencial, lo que provocó un cruce de versiones entre Solines y Montúfar, sobre si habían existido o no conversaciones previas para una coalición electoral de Concertación con CREO. Tras este impasse, Montúfar y su movimiento apoyarían a la candidatura de Mauricio Rodas.

El 29 de mayo de 2014 el Pleno del Consejo Nacional Electoral, recalificó a Concertación, otorgándole nuevamente la lista 51. En agosto del 2016, el movimiento se unió a la coalición La Unidad liderada por el alcalde de Guayaquil Jaime Nebot, aceptando a la candidata presidencial de la coalición Cynthia Viteri. Al ser disuelta la Unidad, el movimiento ratificó su apoyo a Viteri en las elecciones de 2017, mientras en las elecciones legislativas de 2017, participaron en solitario, con César Montúfar encabezando nuevamente la lista de asambleístas nacionales, obteniendo apenas 82.309 votos (el 1,01%), por lo que el movimiento nuevamente no obtuvo ninguna curul.

Tras esta derrota, Montufar decidió postularse para la alcaldía Metropolitana de Quito, en las elecciones de 2019. En esta ocasión quedó en cuarto lugar, con el 16,93% de votos. Su movimiento tampoco obtuvo buenos resultados, ya que lograron apenas dos alcaldías y no tuvieron representación alguna en las prefecturas. Debido a la falta de resultados, Montúfar buscó forjar alianzas electorales para las elecciones de 2021; es así que se consolidó una pequeña coalición, denominada Alianza Honestidad, en conjunto con el Partido Socialista Ecuatoriano. Dicha alianza lanzaría la candidatura presidencial de César Montúfar, teniendo como binomio a Julio Villacreses, del PSE. En esta ocasión, Montúfar obtuvo apenas 57.620 votos, quedándose en el doceavo lugar, con el 0,62%. En el balotaje, César Montúfar anunció el apoyo de su movimiento a la candidatura de Lasso, mientras en las elecciones legislativas, la Alianza Honestidad logró dos curules, lo que no le alcanzó al Movimiento Concertación para evitar su disolución final el 27 de noviembre de 2021.

Resultados Electorales

Elecciones Presidenciales

Movimiento Concertación (2014-2021)

Elecciones Legislativas

Movimiento Concertación Nacional Democrática (2007-2012)

Movimiento Concertación (2014-2021)

Elecciones Seccionales

Movimiento Concertación Nacional Democrática (2007-2012)

Movimiento Concertación (2014-2021)

Véase también
 Partidos políticos de Ecuador
 Alianza Honestidad

Referencias

Partidos políticos fundados en 2007
Partidos políticos ecuatorianos de derecha
Partidos políticos desaparecidos del Ecuador
Partidos políticos disueltos en 2021

Movimiento Concertación


El ponchito encapuchado, ponchito cabecicastaño (en Venezuela) o tororoi cabecirrufo (en Colombia) (Grallaricula cucullata), es una especie de ave paseriforme de la familia Grallariidae, perteneciente al género Grallaricula, anteriormente incluida en la familia Formicariidae. Es nativo de los Andes de Colombia y noroeste de Venezuela.

Distribución y hábitat
Se distribuye por los Andes centrales y orientales de Colombia y del noroeste de Venezuela.

Esta especie es considerada aparentemente rara y local en su hábitat natural: el sotobosque de las áreas más abiertas del bosque nuboso de los Andes, principalmente entre los 1800 y 2550 m de altitud.

Descripción
Mide 10,2 cm de longitud. La cabeza y la garganta son de color anaranjado y el resto del plumaje es una mezcla de marrón y gris, con una media luna blanca en la parte inferior del cuello. El pico es anaranjado.

Estado de conservación
Esta especie ha sido calificada como vulnerable, por la Unión Internacional para la Conservación de la Naturaleza (IUCN) debido a que su pequeña población total, estimada en 2500 a 10000 individuos, y su área de distribución limitada a unos pocos locales dispersos, se encuentran en decadencia debido a la deforestación y la conversión para plantaciones y ganadería. Sin embargo, ha sido recientemente localizada en varios locales entre los antiguos sitios, y, si esta tendencia se confirma, no se calificaría más como vulnerable.

Acciones de conservación
El ponchito encapuchado ocurre en áreas protegidas en Colombia como el parque nacional natural Cueva de los Guácharos (donde es numeroso), el Parque regional Ucumarí, el parque nacional natural Tatamá, el parque nacional natural Cordillera de los Picachos y el Santuario de fauna y flora Otún Quimbaya; puede también ocurrir en el parque nacional Natural Farallones de Cali. En Venezuela se encuentra en el parque nacional El Tamá.

Subespecies

Según la clasificación del Congreso Ornitológico Internacional (IOC) (Versión 6.2, 2016)  y Clements Checklist v.2015,  se reconocen 2 subespecies, con su correspondiente distribución geográfica:

Grallaricula cucullata cucullata (, 1856 - Andes occidentales de Colombia (oeste de Cali); en la pendiente occidental de la Cordillera Central (en Antioquia, Risaralda y Valle del Cauca), y en la pendiente occidental de la cordillera oriental (en Huila en la cabecera del valle del Magdalena; presumiblemente también más al norte.
Grallaricula cucullata venezuelana , 1956 - noroeste de Venezuela (suroeste de Táchira) y centro de Colombia (este de Cundinamarca).

Referencias

Enlaces externos

 BirdLife International (2012) Species factsheet: Grallaricula cucullata .
 Videos, fotos y sonidos de Grallaricula cucullata en eBird.
 Sonidos y mapa de distribución de Grallaricula cucullata en xeno-canto.

cucullata
Aves de América del Sur
Animales descritos en 1856
Aves de los Andes
Taxones descritos por Philip Lutley Sclater

Grallaricula cucullata


Sh-h-h-h-h-h este un film de animație american din 1955, regizat de Tex Avery.

Legături externe

Filme din 1955
Filme în limba engleză
Filme de animație din anii 1950
Filme americane

Sh-h-h-h-h-h


Kartografski papir je bezdrvni punokeljeni i satinirani papir s gramaturom od 90 do 120 g/m2, ravne površine, prikladan za tiskanje u kamenotisku ili ofsetnim postupkom. Služi za izradu zemljopisnih karata i planova.

Ofsetni papir

Ofsetni papir je dimenzijski stabilan, keljen, a radi stabilnosti nanesenih boja u ofsetnom tisku njegova pH-vrijednost treba biti oko 4,5. Ofsetni papir je strojnogladak papir namijenjen za ofsetni tisak. Kako taj tisak ovisi o kvaliteti papira više od bilo kojeg drugog tiskarskog postupka, to se od ofsetnog papira vrlo mnogo traži s obzirom na dimenzijsku stabilnost, površinsku čvrstoću, prašenje, čerupanje, jednoličnu debljinu i vlažnost.

Kamenotisak

Litografija (naziva se i kamenotisak) je najstarija tehnika plošnoga tiska, kojoj kao tiskovna forma služi kamena ploča sitnoporozne strukture, na primjer ploča od vapnenačkoga kamena (litografski kamen). Crtež koji se namjerava tiskati izrađuje se masnom kredom ili litografskim tušem na samoj ploči, odnosno na posebno pripremljenu papiru pa se potom prenosi na ploču. Površina ploče zatim se kemijski obrađuje otopinom arapske gume kako bi dijelovi bez crteža (slobodne površine), kada se navlaže vodom, postali odbojni za masnoću. Na tako dobivenu tiskovnu formu nanosi se masno bojilo koje prihvaćaju samo tiskovni elementi (crtež), a ne i slobodne površine.

Litografiju je 1798. izumio A. Senefelder. Izvorno se koristila kao grafičko-reproduktivna tehnika, na primjer za tisak ilustracija u knjigama; za tu se namjenu više ne koristi, jer ju je s vremenom zamijenio ofsetni tisak s metalnim tiskovnim formama.

Papir za kamenotisak
Papir za kamenotisak je bezdrvni ili srednjefini tiskovni, punokeljeni papir. Papir mora biti mekan i dobre dimenzijske stabilnosti zbog višebojnog tiska. Upotrebljava se za tisak zemljopisnih karata i za etikete.

Izvori

 Biljni proizvodi
 Tiskarstvo

Kartografski papir


An Oplismenus flavicomus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Carl Christian Mez. An Oplismenus flavicomus in nahilalakip ha genus nga Oplismenus, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Oplismenus

Oplismenus flavicomus


තාප සන්නයනය හෝ තාපගති සන්නයනය යනු යම් පද්ධතියක් හරහා වැඩි උෂ්ණත්ව ප්‍රදේශයක සිට අඩු උෂ්ණත්ව ප්‍රදේශයකට උෂ්ණත්ව වෙනසක් යාමනය කිරීම සදහා සිදුවන ස්වයං තාප ශක්ති හුවමාරුවීමකි.

පදාර්ථයේ ඔබමොබ චලනය වන අංශූන් මගින් එම පදාර්ථයේ ව්‍යුහය රදා පවත්නා කූලෝම් බල මගින් තාප ශක්තිය ප්‍රසාරණය වේ. එනිසා තාප ශක්තිය අංශූන්ගේ භෞතික බැදීම්වලින් ගමන් කරන බව පැවසිය හැක.

තාපය , විකිරණය හා සංවහනය මගින් ද ප්‍රසාරණය විය හැක. බොහෝ විට යම් අවස්ථාවක දී මෙම ක්‍රමවලින් එකකට වඩා වැඩි ගණනක් ඔස්සේ මෙම ක්‍රියාවලිය සිදු වේ.

ෆූරියර් නියමය

ෆූරියර් නියමයට අනුව, තාප සන්නයන නියමය යනු යම් ද්‍රව්‍යයක් තුළින් තාපය ගැලීමේ කාල සීඝ්‍රතාව එහි උෂ්ණත්වයේ අනුක්‍රමණයේ සෘණ අගයට ද , වර්ගඵලය ප්‍රලම්භව ද හා තාපය ගලා යාමේ අනුක්‍රමණයට ද අනුලෝමව සමානුපාතික වන බවයි. මෙම ප්‍රමේයය ආකාර දෙකකින් දැක්විය හැක. අනුකළ ක්‍රමය ලෙස යම් වස්තුවක් මතට හෝ ඉන් පිටතට සිදුවන සියලු තාප ප්‍රමාණය සැලකීම හෝ අවකල ක්‍රමය ලෙස ශක්ති ශ්‍රාවයන් හෝ ශක්ති ප්‍රවාහනයන් පිළිබද අධ්‍යයනය ලෙස දැක්විය හැක.

අවකල ආකාරය

ෆූරියර් නියමයේ අවකල සමීකරණයේ මූලික රාශිය යනු තාප ශ්‍රාවයයි.   මෙය අත්‍යණුක මතුපිටක් හරහා ඒකක කාලයකට සිදුවන තාප ගැලීම වශයෙන් හැදින්‍විය හැක.   හි විශාලත්වය ඒකක කාලය දී ශක්තිය මගින් ද දිශාව තාපය ගලායන මතුපිටට ප්‍රලම්භව ද ලබා දේ.

දෛශික සමීකරණය

  - ස්ථානීය තාප ශ්‍රාවය  (Wm-2)
 	- ද්‍රව්‍යයේ තාප සන්නායකතාවය (wm-1k-1)
  - උෂ්ණත්ව අනුක්‍රමණය

යම් ද්‍රව්‍යයක තාප සන්නායකතාය උෂ්ණත්වය මත රදා පවතී. නමුත් විශාල උෂ්ණ්තව පරසාවල ද සමහර ද්‍රව්‍යයවල තාප සන්නායතාවය කුඩා විය හැක.   අතාන්‍ය විට දී අසම සාර්වදිශ ද්‍රව්‍යයවල තාප සන්නායකත්වය එහි දිශාව මත බලපායි.

අනුකල ආකාරය

ද්‍රව්‍යයේ පෘෂ්ඨය ඔස්සේ ඉහත අවකල සමීකරණය අනුකලනය කිරීමෙන් ෆූරියර් නියමයේ අනුකල ආකාරය ලබා ගත හැක. මුළු පෘෂ්ඨ වර්ගඵලය

 - ඒකක කාලයකදී තාප සන්නයනය

 - තාප සන්නයනය වන පෘෂ්ඨ වර්ගඵලය

ඉහත අවකල සමීකරණය සරල රේඛීය අවස්ථාවකට අනුකලනය කිරීමෙන් අප පරිවර්තනය කරන ලද පැතිකඩ සහිත යම් වස්තුවක එක සමාන දෙකෙලවරක් ඔස්සේ ඒකාකාරී උෂ්ණත්වයක් පවතින විට එම වස්තුවෙහි විවෘත දෙකෙළවර ඔසසේ තාප ප්‍රවාහ සීඝ්‍රතාව

තාප සමීකරණවල ව්‍යුත්පන්නවල පාදම මෙම නියමය මත රදා පවතී. R අගය යනු තාප ප්‍රතිරෝධකයේ ජනකයයි. මෙය සන්නයනයේ පරස්පරය වේ. ඕම් නීතිය යනු ෆූරියර් නියමයේ විද්‍යුත් ප්‍රතිසම ආකාරයයි.

සන්නයනය

where U is the conductance, in W/(m2 K).

ෆූරියර් නියමය වශයෙන් ද දැක්විය හැක.

U	යනු සන්නයනය නම්

සන්නයනයේ පරස්පරය යනු ප්‍රතිරෝධකයයි (R).

සිසිල් හා රත් ප්‍රදේශ අතර විවිධ සංවාහක ස්ථර පවතින විට එහි A හා Q  අගයන් නියත නිසා මෙම ප්‍රතිරෝධ එකතු කළ හැක.බහු ස්ථර කොටස්වලදී එහි ප්‍රතිරෝධකත්වය ස්ථර වශයෙන් සලකා එකතු කළ යුතුය.

බහු ස්ථර කොටස්වලදී පහත සමීකරණය භාවිතා කරයි.

බාධකයක් හරහා තරලයක් තුළින් තවත් තරලයකට තාපය හානි වීමේ දී සමහර විට දී බාධකය අසළම නිසලව පවතින සිහින් තරල පටලය සැලකීම වැදගත් වේ. මෙම සිහින් තරල පටලය ප්‍රමාණයය කිරීමට අපහසුය. මෙහි ලක්ෂණ ආකූලතාව හා දුස්ස්‍රාවීතාවෙහි සංකීර්ණ අවස්ථා මත රදා පවතී. නමුත් අධි සන්නයන බාධක පවතින විට මෙම අගය සමහර විට සැලකිය හැක.

ඝඨනා ගුණ දැක්වීම

විත්ති ගුණ ඇසුරින් දැක්වූ ඉහත සමීකරණය ඝඨනා ගුණ ඇසුරින් දැක්විය හැක.

එනිසා විද්‍යුත් ප්‍රතිරෝධකත්වය සදහා  හා සන්නායකත්වය  සදහා  (ඕම් නීතිය ආකාරයට) සන්නායකත්වය සමීකරණය සදහා දුරෙන් ස්වායත්ත වූ මාන සහිත රාශියක් සෑදිය යුතුය. විද්‍යුත් සමීකරණවලින්

ρ - ප්‍රතිරෝධකත්වය , x = දිග හා A යනු හරස්කඩ වර්ගඵලය හා k යනු සන්නායකත්වය වන විට   ලෙස ව්‍යුත්පන්න වේ.

එමෙන් (තාප සන්නායකත්වය)

ෆූරියර් නියමය පහත පරිදි ද දැක්විය හැක.

ඕම් නීතියට ප්‍රතිසම වන අයුරින්  හෝ  වේ. සන්නයනයේ පරස්පරය ප්‍රතිරෝධකත්වයයි.

 ඕම් නීතියට ප්‍රතිසම විට

ශ්‍රේණිගත සන්නයනයවල ෛඑක්‍ය මේ සදහාත් වලංගුය.

References
http://en.wikipedia.org/wiki/Heat_conduction

තාප සන්නයනය


El Museo Sefardí, en  Toledo, España,  ocupa el antiguo Convento de Caballeros de Calatrava, anexo a la Sinagoga del Tránsito, y muestra aspectos históricos, religiosos y de las costumbres del pasado judío en España, así como de los sefardíes, los descendientes de los judíos que vivieron en la península ibérica hasta 1492.

En el año 1964, se decide que la sinagoga del Tránsito o sinagoga de Samuel ha-Leví sea la sede del museo sefardí, el cual tiene como objetivo conservar el legado de la cultura hispano-judía y sefardí para que quede integrada como parte esencial del Patrimonio Histórico Español, tarea que desempeña hasta la actualidad. Conforme a lo dispuesto en el Real Decreto 1305/2009, de 31 de julio, por el que se crea la Red de Museos de España, el Museo Sefardí es uno de los Museos Nacionales de titularidad y gestión estatal, adscrito al Ministerio de Cultura.

Es un Museo Nacional de España adscrito al Ministerio de Educación, Cultura y Deporte, es de gestión exclusiva de la Dirección General de Bellas Artes y Patrimonio Cultural.

Historia del pueblo judío

La primera sala muestra la historia, geografía y cultura del pueblo judío en el Próximo Oriente Antiguo, donde según los escritos bíblicos se originaron las tradiciones que perduran en su vida cotidiana. Se muestran objetos arqueológicos fechados entre el 2000 a.C. y el siglo  d.C. así como una gran variedad de objetos culturales relacionados con lo que es y lo que significa ser judío, sus creencias y costumbres. Destaca una Torah (libro sagrado del judaísmo, formado por el Pentateuco) y otros objetos litúrgicos.

Los judíos en la península ibérica

Se exponen los principales testimonios de la cultura material a lo largo de la presencia judía en España: desde su llegada a la península ibérica, su vida en época romana y visigoda, su desarrollo en Al-Andalus así como en los reinos cristianos durante los siglos -, los conversos, la Inquisición y la expulsión en 1492.

En el patio norte, a modo de necrópolis, se exponen algunas de las lápidas sepulcrales de personajes judíos procedentes de diversos lugares de España. En el patio este se conservan los restos arqueológicos de unos posibles baños públicos de la antigua judería de Toledo y el suelo del antiguo hejal (muro principal) de la sinagoga.

Los sefardíes y su modo de vida

El topónimo Sefarad aparece en la Biblia en el versículo 19 del libro de Abdías; en lengua hebrea desde la Edad Media ha venido usándose para designar a España o a la península ibérica en general y, posteriormente, en otras lenguas de cultura, a la España judía en particular. También es relativamente frecuente el uso de sefardí para designar por extensión al judío de la Sefarad medieval, según la acepción de la palabra sefardí en lengua hebrea.

Esta sección se muestra en la galería de mujeres, sala especial para el seguimiento litúrgico por parte del género femenino que posee la sinagoga. Como en otras culturas, el judaísmo no permite a las mujeres seguir la liturgia desde la sala de oración. En este espacio, que conserva parte de su decoración original de yeserías, se muestran  vitrinas relacionadas con la vida cotidiana de los sefardíes: su nacimiento, educación, principales fiestas, muerte, etc.

Galería

Referencias

Enlaces externos

 museosefardi.mcu.es

Museos de historia judía de España
Sefardi
Sefardí
Sefardí
Sefardí
Ciudad histórica de Toledo

Museo Sefardí


was a town located in Miyako District, Fukuoka Prefecture, Japan.

As of 2003, the town had an estimated population of 7,319 and a density of 215.65 persons per km². The total area was 33.94 km².

On March 20, 2006, Katsuyama, along with the towns of Saigawa and Toyotsu (all from Miyako District), was merged to create the town of Miyako.

External links
Miyako official website

Dissolved municipalities of Fukuoka Prefecture
Populated places disestablished in 2006
2006 disestablishments in Japan

Katsuyama, Fukuoka


Charlotte Fich, née le , est une actrice danoise de théâtre, de cinéma et de télévision.

Elle est connue pour son rôle de la policière Ingrid Dahl dans la série télévisée danoise primée aux Emmy en 2002 Unit One (danois : Rejseholdet, 2000-2004).

Biographie

Charlotte Fich est mariée au réalisateur danois Per Fly.

Filmographie partielle

Au cinéma

 1993 :  (court métrage)
 1997 :  : Carla (non créditée)
 1998 :  : Kvinde
 2003 :
 2005 : Homicide (Drabet) : Lisbeth
 2005 :  : Rie
 2007 : Just Another Love Story (Kærlighed på film) de Ole Bornedal : Mette
 2008 : To verdener : Jette
 2009 :  : Teaterspeaker
 2009 :  : Pernille (voix)
 2009 :  : Birgitte
 2009 :  :  Helm
 2010 :  : Saras mor
 2011 :  : Line
 2012 :  : Pia
 2012 :  : Vibeke Jensen  (vidéo)
 2014 : A Second Chance (En chance til) : Dommer
 2015 :  : Hanne
 2019 :  : Therese (court métrage)
 2019 : Max : Max' mor (court métrage)
 2021 : Halbal : Eva (court métrage)

À la télévision

 1993 : Jul i Juleland
 1997 : Taxa (série télévisée)
 1998 : Deadline
 1999 :  (série télévisée)
 2000-2003 : Rejseholdet
 2003 :  Som man behager : Rosalinde (téléfilm)
 2010 : Lærkevej (série télévisée)
 2015 : Rita (série télévisée, saison 3)
 2016-2017 :  (série télévisée)
 2017 : Mercur

Prix
 2005 : Prix Bodil de la meilleure actrice dans un second rôle pour Homicide (Manslaughter)
 2005 : Prix Robert de la meilleure actrice dans un second rôle pour Homicide (Manslaughter)
 2007 : Prix Bodil de la meilleure actrice dans un second rôle pour Just Another Love Story (Kærlighed på film)
 2007 : Zulu Award de la meilleure actrice dans un second rôle pour Just Another Love Story (Kærlighed på film)

Notes et références

Liens externes

Actrice danoise
Naissance en septembre 1961
Lieu de naissance inconnu
Actrice danoise de cinéma
Actrice danoise de télévision
Actrice danoise de théâtre

Charlotte Fich


1. općinska nogometna liga Virovitica (I. općinska nogometna liga Virovitica) za sezonu 1978./79. je bila liga sedmog stupnja nogometnog prvenstva Jugoslavije.
Sudjelovalo je 12 klubova, a prvak je bio klub "Rezovac".

Ljestvica

 Ovčara, skraćeno za Ovčara Suhopoljska – danas dio naselja Suhopolje
 Karađorđevo Gradinsko, također kao Karađorđevo – danas dio naselja Detkovac

Rezultatska križaljka

 Izvori:

Povezani članci
 Međuopćinska liga Virovitica – Đurđevac 1978./79.
 2. općinska liga Virovitica 1978./79.

Vanjske poveznice

Izvori

 library.foi.hr, Virovitički list : virovitičko-podravski tjednik
 library.foi.hr, Virovitički list - tjednik SSRN općine Virovitica, br. 1108 (25/1979), izdano 13. srpnja 1979., str. 8 (konačna ljestvica), preuzeto 21. studenog 2022.

1978-79 1 OL
Virovitica-1

1. općinska nogometna liga Virovitica 1978./79.


Mehmet Cengiz Öz (d. 11 Haziran 1960, Cleveland), Türk-Amerikan hekim, sunucu ve siyasetçidir. The Dr. Oz Show adlı televizyon programının sunuculuğunu yapmıştır. Columbia Üniversitesi'nde başkan yardımcısı ve cerrahi profesörü olan Öz, New York Presbyterian Hastanesi'nde Kalp ve Damar Enstitüsü ve Tamamlayıcı İlaç Programını yönetmektedir. Öz Kasım 2021'de 2022 Pensilvanya ara seçimlerinde Cumhuriyetçi Parti'den senatörlük için aday adayı olduğunu açıkladı. Daha sonrasında yeniden sayıma uğrayacak olan 17 Mayıs 2022'de gerçekleştirilen ön seçimlerini David McCormick'e karşı yaklaşık 1000 oy farkı ile kazanarak partisinin senatör adayı olmaya hak kazandı.

Hayatı
Mehmet Öz, 11 Haziran 1960'ta kendisi gibi doktor olan Bozkır, Konya kökenli babası Mustafa Öz'ün görev yaptığı Cleveland'da doğdu. Annesi Çerkeslerin Şapsığ boyundandır. Harvard Üniversitesi'nden mezun olmuştur. Kliniksel uzmanlık alanları minimal invasif kalp cerrahisi, kalp cerrahisi, kalp kapakçığı ve aort cerrahisi, yetişkin kalp nakli, mekanik kalp yardımcılığı ve koroner baypastır. Mehmet Öz, minimal invasif kalp cerrahisi, tamamlayıcı ilaç, kalp bakımı sonuç analizi ve kalp değişimi ile ilgili araştırmalarda bulundu.

Ödülleri
Ekonomi dergisi Forbes, 2011 yılının en etkili 3. kişisi, Hippocrates Magazin Dergisi tarafından "Yılın Doktoru", Healthy Living Magazine Dergisi tarafından "Milenyum'un İyileştiricisi", New York Magazin Dergisi tarafından "Yılın En İyi Doktoru", World Economic Forum tarafından "Yarının Küresel Lideri" seçildi. Aynı zamanda 1996 yılında "Yılın Türk-Amerikalısı" seçildi. Adı "Castle Connolly Almanağı"na da geçen Mehmet Öz, birçok ödülün de sahibidir.

"For Healing from the Heart" kitabı ile "Books for a Better America Award"'a değer görüldü. Robert E. Gross Araştırma Bursuna hak kazandı. (AATS, 1994-97) "American Society of Laser Medicine and Surgery" Araştırma Ödülü'nün de sahibi olan Mehmet Öz, Columbia Üniversite Doktorlar ve Cerrahlar Fakültesi'nin "Bleake More Research Ödülü"'nü de aldı. Birçok profesyonel dernek ve kuruluşa üye olan Mehmet Öz, American Board of Thoracic Surgery (2004) ve American Board of Surgery (1992)'nin Yönetim Kurulu'ndadır. People dergisine verdiği bir röportajda bağırsağında bir kitleye rastlandığından söz edilmiştir. Ancak bunun zararsız bir polip olduğu anlaşılmış ve basit bir operasyonla tedavi edilmiştir.

Özel hayatı
Lisa Öz ile evli olan Mehmet Öz'ün, Daphne Nur, Anabella Sezen, Zoe Yasemin ve Oliver Mustafa adında dört çocuğu vardır. Mehmet Öz, halen Columbia Üniversitesi Tıp Merkezi Kardiyoloji Direktörlüğü'nün yanı sıra Columbia Üniversitesi Doktorlar ve Cerrahlar Fakültesi'nde, cerrah olarak mesleğini devam ettirmektedir.

Televizyon programları ve kitapları
 "Dr. Öz'le İkinci Bir Görüş" Discovery Health
 "Hayat Çizgisi" Discovery Health
 "Daily Rounds" Discovery Health
 "Yiyecekler Hakkındaki Gerçek" Discovery Health
 "Live Transplant" Discovery Health
 "National Body Challenge" Discovery Health
 "Siz: Diyettesiniz" Discovery Health
 "Dr. Öz'e Sorun" The Oprah Winfrey Show

Kaynakça

Dış bağlantılar

Columbia Üniversitesi Cerrahi Bölümü profili

1960 doğumlular
20. yüzyıl Amerikalı erkek yazarları
20. yüzyıl kurgusal olmayan eserler veren Amerikalı yazarları
20. yüzyılda Müslümanlar
21. yüzyıl Amerikalı erkek yazarları
21. yüzyıl kurgusal olmayan eserler veren Amerikalı yazarları
21. yüzyılda Müslümanlar
Amerikalı Müslümanlar
Amerikalı köşe yazarları
Amerikalı şirket kurucuları
Amerikalı dergi yazarları
Kurgusal olmayan eserler veren Amerikalı erkek yazarlar
Amerikalı tıp yazarları
Türk asıllı Amerikalılar
Columbia Üniversitesi öğretim üyeleri
Harvard Üniversitesinde öğrenim görenler
Ohio doğumlu gazeteciler
Yaşayan insanlar
Tıp eğitimcileri
Kalp ve damar cerrahları
Müslüman yazarlar
Pensilvanya doğumlu siyasetçiler
Türk Kara Kuvvetleri personeli
Türk Müslümanlar
Çerkes asıllı Türkler
Cleveland doğumlu yazarlar
New Jersey doğumlu yazarlar
Wilmington, Delaware doğumlu yazarlar

Mehmet Öz


Toate fluviile curg în mare este un film românesc din 2016 regizat de Alexandru Badea. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Daniel Popa, Tatiana Iekel.

Prezentare

Distribuție
Distribuția filmului este alcătuită din:

Note

Legături externe

Vezi și
 2016 în film

Filme românești
Filme în limba română
Filme din 2016
Filme dramatice românești

Toate fluviile curg în mare


Ifa Isfansyah, né le  à Yogyakarta en Indonésie, est un réalisateur, scénariste et producteur indonésien.

Biographie

Jeunesse et formation
Ifa Isfansyah a grandi dans un petit village dans la périphérie de Yogyakarta. Enfant il jouait au football dans une équipe sponsorisée par la Muhammadiyah puis dans l'équipe de son école avec laquelle il a remporté le championnat provincial. Ifa suit des études à l'Institut indonésien des arts de Yogyakarta et en sort diplômé dans la filière Télévision.

Débuts dans l'industrie cinématographique
Ifa commence sa carrière en fondant en 2001 le collectif Fourcolors Films spécialisé dans la production de courts métrages et co-réalise la même année avec Eddie Cahyono le court-métrage Air Mata Surga (Heaven's Tears) . En 2002, il réalise le court métrage Mayar qui marque ses débuts à l'international en étant notamment programmé au Festival du film de Hambourg 2003 et au Festival international du film de Rotterdam 2003.

Premier succès et études à l'étranger
En 2006, Ifa réalise un nouveau court métrage intitulé Harap Tenang, Ada Ujian! (Be Quiet, Exams Underway!) qui traite du tremblement de terre de Jogyakarta qui tua plus de six mille personnes. Ce film permet à Ifa de remporter le Citra Award du meilleur court métrage en 2006 et est programmé dans plusieurs festivals internationaux.

La même année, il est choisi pour intégrer l'Asian Film Academy, un programme éducatif organisé par le Festival international du film de Busan pour encourager les jeunes talents asiatiques et développer leurs réseaux dans toute l'Asie et remporte une bourse d'études pour intégrer l'école de cinéma Im Kwon Taek à l' où il étudiera pendant deux ans.

Passage aux longs métrages
Ifa réalise son premier en long-métrage, , en 2009. Le film est un succès au box office indonésien en réunissant 1,3 million de spectateurs et reçoit quatre nominations au Festival du film indonésien 2009.

En 2011, Ifa réalise  dont le scénario est inspiré de la trilogie Ronggeng Dukuh Paruk d'. Le film est un succès critique et Tohari déclare que «le film représente parfaitement les idées qu'il souhaitait transmettre dans le livre». Sang Penari reçoit neuf nominations au Festival du film indonésien 2011 et remporte quatre Citra Awards, dont celui du meilleur film et du meilleur réalisateur, le premier pour Ifa. Le film est également sélectionné pour représenter l'Indonésie à l'Oscar du meilleur film international lors de la 85e cérémonie des Oscars mais n'a pas été retenu parmi les cinq nommés.

Entre 2012 et 2013, Ifa réalise neuf longs métrages sans retrouver pour le moment le succès de ses films précédents.

Carrière de producteur
Parallèlement à sa carrière de réalisateur, Ifa continue de développer Fourcolors Films en produisant de nombreux courts métrages. En 2012, la société produit son premier long métrage, Rumah dan Musim Hujan réalisé par Ifa. Fourcolors Films produit plusieurs films indonésiens à succès dont  de Wicaksono Wisnu Legowo qui représente l'Indonésie aux Oscars en 2018,  de son beau-père Garin Nugroho qui remporte le Citra Awards du meilleur film en 2019 et  de sa femme Kamila Andini qui représente l'Indonésie aux Oscars en 2022.

Vie privée
En mars 2012, il épouse la réalisatrice indonésienne Kamila Andini avec qui il a eu une fille en 2013.

Filmographie

Récompenses

Citra Awards

Notes et références

Liens externes

Naissance en décembre 1979
Naissance à Yogyakarta
Réalisateur indonésien

Ifa Isfansyah


Prince of Persia je franšizna videoigara koju je stvorio Jordan Mechner. Franšiza je izgrađena oko niza akcijsko-avanturističkih igara usredotočenih na razne inkarnacije istoimenog Princa iz drevnog Irana. Igre je razvilo i objavilo nekoliko različitih tvrtki. Prve dvije igre u nizu, Prince of Persia i Prince of Persia 2: Sjena i plamen, objavio je Brøderbund. Prince of Persia 3D, prvi koji je koristio 3D računalnu grafiku, razvio je Red Orb Entertainment i objavio The Learning Company na računalu, a razvio Avalanche Software i objavio Mattel Interactive na Sega Dreamcast. Ubisoft je počeo razvijati i objavljivati seriju 2003. godine s Prince of Persia: The Sands of Time.

Serija je dva puta ponovno pokrenuta od kupnje u Ubisoftu, a od nje je snimljen film Prince of Persia: The Sands of Time, djelomično napisao Mechner, a Walt Disney Pictures objavio 2010. godine. Franšiza također uključuje Prince of Persia: The Graphic Novel i Lego liniju Lego Prince of Persia. Serija videoigara Assassin's Creed duhovni je nasljednik Perzijskog princa .

Remake prve igrice u seriji The Sands of Time je najavljen 2020. godine te će, nakon mnogih preinaka, izaći u siječnju 2022. godine.

Igre

Izvorna trilogija
Prvu igru u seriji pod naslovom Princ stvorio je Jordan Mechner nakon uspjeha Karateke. Crpeći se iz više općih izvora nadahnuća, uključujući priče o Tisuću i jednoj noći, i filmove poput Raiders of the Lost Ark i Adventures of Robin Hood,, glavna junakova animacija stvorena je tehnikom nazvan rotoscoping, pri čemu je Mechner koristio svog brata kao model za naslovnog princa. Izvorni Prince of Persia, s više od 20 priključaka na platformi, jedna je od najprenošenijih igara u povijesti videoigara. Unatoč uspjehu igre, Mechner se upisao na filmski odjel Sveučilišta New York, producirajući nagrađivani kratki film za vrijeme svog postojanja, prije nego što se vratio dizajnu i režirao nastavak originalne igre. Nastavak, Princ Perzije 2: Sjena i plamen, interno je razvijen u Broderbundu uz Mechnerov nadzor. Igra je, poput svog prethodnika, dobila kritičke kritike i veliku prodaju. Broderbund je naknadno kupila The Learning Company, koju je kasnije kupila američka tvrtka za igre na sreću Mattel Interactive . 1999. godine razvijen je novi naslov Prince of Persia, Prince of Persia 3D, koji je objavljen pod Broderbundovom etiketom Red Orb.  Objavljeno samo za računala a mnogi su ga korisnici kritizirali kao prislušni, predstavljalo je kritično i komercijalno razočaranje.  Odjel za igre Broderbund / Learning Company, čija je imovina uključivala franšizu Princa Perzije, naknadno je prodan Ubisoftu .

Serija The Sands of Time
Mechner, koji je posjedovao intelektualno vlasništvo Prince of Persia, doveden je da radi s Ubisoftom na ponovnom pokretanju franšize pod nazivom Prince of Persia: The Sands of Time, iako je prvotno bio oprezan nakon neuspjeha Prince of Persia 3D . Tim s kojim su surađivali također je radio na Splinter Cellu Toma Clancyja : njihov je cilj s novim Perzijskim princom bio udahnuti novi život akcijsko-avanturističkom žanru. Pijeskovi vremena uspjeli su. Mechner nije sudjelovao u produkciji sljedeće igre Prince of Persia: Warrior Within i komentirao je kako mračna atmosfera i povećana razina nasilja nisu privlačni. Promjene su također izazvale različite reakcije kritičara, ali prodaja je bila jaka i u proizvodnju je krenula treća igra, na kraju nazvana Prince of Persia: The Two Thrones . Za Prince of Persia: The Two Thrones, programeri i umjetnici pokušali su postići ravnotežu između svijetlih, crtanih tonova Prince of Persia: The Sands of Time i krupnijih medija Prince of Persia: Warrior Within . U studenom 2008. Ubisoft je otkrio da rade na novom unosu u franšizu, za koji se ispostavilo da je zaboravljeni pijesak, koji je popunio dio narativne praznine između Pijeska vremena i Ratnika iznutra . Igra je objavljena u svibnju 2010., tempirano za filmsku adaptaciju prve igre u podseriji The Sands of Time, koja je također nazvana The Sands of Time .

Zbirka trilogije
Trilogija Prince of Persia (poznata kao Prince of Persia Trilogy 3D na naslovnom ekranu remasterirane kolekcije) zbirka je trilogije The Sands of Time objavljene na PlayStationu 2, a potom i na PlayStationu 3 kao dio Classics HD asortimana. Kolekcija uključuje Prince of Persia: The Sands of Time, Prince of Persia: Warrior Within i Prince of Persia: The Two Thrones, sve prethodno objavljene na PlayStation 2 i Microsoft Windows. Igre su prepravljene u visokoj rezoluciji za PlayStation 3 s podrškom za 3D i PlayStation Network Trophy na jednom Blu-ray disku. Kolekcija PlayStation 2 objavljena je 27. listopada 2006. u Europi,     dok je remasterirana zbirka objavljena 19. studenog 2010. na Blu-rayu u PAL regijama. Izdanje označava prvi Classics HD naslov koji Sony Computer Entertainment nije objavio.

U Sjevernoj Americi su tri igre izvorno objavljene odvojeno kao samo naslovi za preuzimanje u PlayStation Storeu. Prva, The Sands of Time, objavljena je 16. studenog 2010., dok su druge dvije igre uslijedile u prosincu 2010. Blu-ray verzija trebala je biti objavljena u Sjevernoj Americi 22. ožujka 2011 ali zbirka je na kraju odgođena do 19. travnja 2011.

Spin-offi, remakei i mobilne igre
Prvi izdvajanje serije razvijeno je zajedno i objavljeno iste godine kao i The Two Thrones za Nintendo DS. Bitke s perzijskim princem strateška je igra u stvarnom vremenu, smještena između Pjeskova vremena i Ratnika unutar . Kritičari su dobili osrednje kritike.

Godine 2006. pojavili su se konceptni dizajni nagovještavajući još jedan ulazak u franšizu. Igra Prince of Persia predstavljena je 2008. godine, a Ubisoft ju je plasirao kao ponovno pokretanje franšize, a njezin nivo i borbeni dizajn vraćaju se na izvornu igru iz 1989. godine. Igra je izašla u prosincu 2008., dobivajući pozitivne kritike većine prodajnih mjesta s videoigrama i pristojnu prodaju. Uz glavnu igru, Ubisoftova podružnica u Casablanci razvila je izravan nastavak i izdvajanje ponovnog pokretanja za Nintendo DS, pod nazivom Princ Perzije: Pali kralj . Igra je objavljena uz glavnu igru i dobila je poštene kritike.

2007. godine Gameloft i Ubisoft objavili su Prince of Persia Classic, poboljšani remake izvornog <i id="mwzg">Prince of Persia</i> za Xbox 360 (XBLA), PlayStation 3 (PSN), iOS i Android . Vizualni stil nadograđen je tako da sliči Princu Perzije: Pijesci vremena, a sam princ je stekao neke dodatne poteze, poput sposobnosti kotrljanja, prevrtanja, skoka u zid i kratko zaustavljanje vremena tijekom borbe. Međutim, osnovni način igre ostaje isti kao i izvorni - porazite Jaffara u roku od jednog sata, pazeći na brojne zamke i pobijedivši stražare s kojima se susrećete.

Gameloft je razvio brojne Java ME mobilne igre, neke zasnovane na starijim naslovima računala ili konzola s 2D grafikom, a druge labavo zasnovane na suvremenim igrama, ali s 2D grafikom i drugačijim igranjem zbog tehnoloških ograničenja. Gameloft je također razvio neke priključke za iPhone i iPad. Prvi spin-off Gamelofta nazvan je Prince of Persia: Harem Adventures koji je objavljen za JavaME 2003. Konkretno, tvrtka je razvila HD remakee originalnog Prince of Persia 2007., i njegovog nastavka The Shadow and the Flame u srpnju 2013.

Budućnost
2012. godine procijenjene slike iz projekta pod nazivom Oziris pretpostavljale su se sljedećim naslovom Princa Perzije . Jordan Mechner čak je na svom Twitter računu komentirao da slike nisu iz igre Prince of Persia . Godinu dana kasnije, 2013. godine, Yannis Mallat, izvršni direktor Ubisofta Montreal, rekao je da se franšiza "pauzira", rekavši da "Čim budemo imali što pokazati, hoćemo". Sljedećih mjeseci Ubisoft je potvrdio da planiraju ili razmatraju ulaze sljedeće generacije u više franšiza, uključujući Prince of Persia . Video koji je umjetnik Ubisofta iz Montreala prenio 2012. godine, ali otkriven tek 2020. godine, pokazao je najavu igranja za Prince of Persia Redemption koja bi trebala biti objavljena za Windows, PlayStation 3 i Xbox 360. Prema Jonathanu Cooperu, bivšem animatoru Ubisofta u to vrijeme, rekao je da je najava maketa planiranog igranja za naslov koji je stvorio Khai Nguyen, a koristi se za predstavljanje koncepta igre. Igra se nikada nije razvila dalje od te točke, premda je rad na prikolici za smotru korišten za pripremu slične prikolice za Assassin's Creed III za Ubisoft. 10. rujna 2020. godine nakon mnogo leak-ova, Ubisoft je potvrdio remake prve igrice u The Sands of Time seriji. Potpuno rekreirana igrica u novom programu, Anvil, dok je originalna igrica bila izrađena u Jade programu.

Filmska adaptacija

Nagrade
Uspjeh serije Princ od Perzije rezultirao je time što su Guinnessovi svjetski rekordi nagradili seriju 6 svjetskih rekorda u Guinnessovom svjetskom rekordu: Gamer's Edition 2008. Ti zapisi uključuju First Motion-Capture Animation u videoigri i platformu s najvišom ocjenom na PS2 i Xboxu.

Učinak i naslijeđe
Serija Assassin's Creed nastala je iz ideja za nastavak filma Prince of Persia: The Sands of Time. Njegov kritični i financijski uspjeh naveo je Ubisoft da zatraži od Ubisofta Montreal da razvije nastavak, usmjeren na Xbox 360 i PlayStation 3. Tim Ubisofta iz Montreala odlučio se za igranje igre iz The Sands of Time u pristup otvorenom svijetu, iskoristivši poboljšanu procesorsku snagu kako bi pružio veći prostor i gužvu. Pripovjedački, tim se želio odmaknuti od toga da je Princ netko sljedeći u redu za prijestolje, ali da bi za to morao raditi; u kombinaciji s istraživanjima tajnih društava navela ih je da se usredotoče na Ubojice, uvelike posuđujući iz romana Alamut . Razvili su narativ u kojem bi igrač kontrolirao ubojicu koji je služio kao tjelohranitelj princa koji se ne može igrati, što ih je dovelo do toga da ovu igru nazovu Prince of Persia: Assassin. Uređaj "Animus" omogućio im je da objasne određene aspekte igranja, poput računovodstva kad igrač ne uspije izvršiti misiju, na isti način kao što su to učinili u The Sands of Time .

Izvori

Vanjske poveznice
 Službena web stranica Princa Perzije

Serijali videoigara
Stranice s nepregledanim prijevodima
Prince of Persia

Prince of Persia


An Echinodorus tunicatus in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni John Kunkel Small. An Echinodorus tunicatus in nahilalakip ha genus nga Echinodorus, ngan familia nga Alismataceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Echinodorus

Echinodorus tunicatus


Olaylar

Doğumlar
 I. Albrecht, Avusturya dükü ve Germen imparatoru (ö. 1308)
 Duccio di Buoninsegna, İtalyan ressam (ö. 1318)
 Francesca da Rimini, Revenna'lı Guido da Polenta'nın güzel kızı (ö. 1285), Dante ile aynı zamanlarda yaşamışlardır ve Dante kendisini bir karakter olarak İlahi Komedya'da resmetmiştir
 Guido Cavalcanti, İtalyan şair, Dolce Stil Nuovo (Tatlı Yeni Üslup) akımının önde gelen şairlerinden (ö. 1300)

Ölümler
 III. Muhammed, Elemûtlar-Nizârî Devleti hükümdârı (d. 1213)
 Batu Han, Cengiz Han'ın en büyük oğlu olan Cuci'nin oğlu, Moğol İmparatorluğu'na bağlı Altın Orda'nın kurucusu (d. 1205)

1255


Sten Erik Grillner (* 14. Juni 1941 in Stockholm) ist ein schwedischer Neurowissenschaftler.

Grillner studierte Medizin an der Universität Göteborg (Kandidatentitel 1962) und wurde dort 1969 in Neurophysiologie promoviert (Titel der Dissertation: Supraspinal and segmental control of static and dynamic y-motoneurones in the cat). Danach war er bis 1975 Dozent in Göteborg. 1971 war er Gastwissenschaftler an der Sowjetischen Akademie der Wissenschaften in Moskau. Er ist seit 1975 Professor für Physiologie am Karolinska-Institut in Stockholm in der Abteilung Neurowissenschaften, der er 1993 bis 2000 vorstand. Seit 1987 ist Professor und Direktor des Nobelinstitut für Neurophysiologie des Karolinska-Instituts.

Er erforscht die zelluläre neuronale Basis der grundlegenden Motor-Programme, mit denen Tiere ausgestattet sind, z. B. um Fortbewegung zu erzeugen, für Haltung und Orientierung oder die Augenbewegung. Dabei wird die Rolle einzelner Nervenzellen untersucht (die oft mit individuell unterschiedlichen Ionenkanälen ausgestattet sind) und deren synaptische Verschaltung um daraus höhere Funktionseigenschaften der Nervennetzwerke zu erklären. Er benutzt vor allem das Neunauge als tierisches Modell, aber auch Säugetiere zum Beispiel bei der Untersuchung der Frage, wie die Abfolge der einzelnen elementaren Motorprogramme gesteuert wird. Im Neunaugen-Modell gelang ihm 1987 mit Kollegen die detaillierte Aufklärung der Motormechanismen für Bewegung, Haltung und Steuerung auf zellulärer Ebene. Später konnte er zeigen, dass grundlegende Elemente des Systems auch bei höheren Wirbeltieren in der Evolution erhalten blieben.

2008 erhielt er mit Pasko Rakic und Thomas Jessell den Kavli-Preis in Neurowissenschaften dafür, dass er zeigte, wie Netze von Nervenzellen im Rückenmark von Säugern elementare rhythmische Motorbewegungen generieren. 2003 erhielt er den Neuronal Plasticity Prize, 1993 den Bristol-Myers Squibb Award in Neurowissenschaften, 2005 den Ralph-W.-Gerard-Preis der Society of Neuroscience und 2006 den finnischen Ragnar Granit Preis.

Er ist seit 1993 Mitglied der Schwedischen Akademie der Wissenschaften (seit 2004 in deren Leitungsrat und Vorsitzender der Abteilung Biologie) und seit 1997 der Norwegischen Akademie der Wissenschaften und seit 1990 der Academia Europaea. Seit 2010 ist er Mitglied der National Academy of Sciences und er ist Mitglied von deren Institute of Medicine. Er ist Mitglied der American Academy of Arts and Sciences und der EMBO.

1987 bis 1997 war er Mitglied des Nobelkomitees für Physiologie und Medizin und 1995 bis 1997 Vorsitzender des Nobelkomitees. 1988 bis 2008 war er Mitglied der Nobel-Versammlung des Karolinska-Instituts und 2005 deren Vorsitzender.

2009 war er Präsident der Federation of European Neuroscience Societies.

Er ist seit 1963 verheiratet und hat zwei Kinder.

Schriften
Bücher:
 Herausgeber mit Gordon M. Shepherd Handbook of Brain Microcircuits, Oxford University Press 2010
 mit G.N. Orlovsky, T.G. Deliagina Neuronal control of locomotion: from mollusc to man, Oxford University Press 1999
 Herausgeber mit Avis H. Cohen, Serge Rossignol Neural control of rhythmic movements in vertebrates, Wiley 1988
 Herausgeber mit A. M. Graybiel Microcircuits: the interface between neurons and global brain functions (Dahlem Workshop), MIT Press 2006

Ausgewählte Aufsätze:
 Neural networks for vertebrate locomotion, Scientific American, Januar 1996
 mit M. Stephenson-Jones, E. Samuelsson, J. Ericsson, B. Robertson: Evolutionary conservation of the basal ganglia as a common vertebrate mechanism for action selection, Current Biology, Band 21, 2011, S. 1081–1091
 mit A. Kozlog, M. Huss, A. Lansner, J. H. Kotaleski JH: Simple cellular and network control principles governs complex patterns of motor behavior, Proceedings of the National Academy of Sciences of the USA, Band 106, 2009, S. 20027–20032
 Biological pattern generation: The cellular and computational logic of networks in motion, Neuron, Band 52, 2006, S. 751–766
 mit J. Hellgren, A. Ménard, K. Saitoh, M. Wikström Mechanisms for selection of basic motor programs - roles for the striatum and pallidum, Trends in Neuroscience, Band 28, 2005, S. 364–370
 The motor infrastructure: From ion channels to neuronal networks, Nature Reviews Neuroscience, Band 4, 2003, S. 573–586
 mit T. Matsushima The neural network underlying locomotion in lamprey-synaptic and cellular mechanisms, Neuron, Band 7, 1991, S. 1–15.
 Neurobiological bases of rhythmic motor acts in vertebrates, Science, Band 228, 1985, S. 143–149.

Weblinks
 Homepage am Karolinska-Institut
 CV am Karolinska-Institut

Einzelnachweise

Neurophysiologe
Mediziner (20. Jahrhundert)
Hochschullehrer (Karolinska-Institut)
Mitglied der National Academy of Sciences
Mitglied der Academia Europaea
Mitglied der American Academy of Arts and Sciences
Mitglied der Königlich Schwedischen Akademie der Wissenschaften
Mitglied der Norwegischen Akademie der Wissenschaften
Mitglied der European Molecular Biology Organization
Schwede
Geboren 1941
Mann

Sten Grillner


An Olyra tamanquareana in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Thomas Robert Soderstrom ngan Fernando Omar Zuloaga. An Olyra tamanquareana in nahilalakip ha genus nga Olyra, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Olyra (Poaceae)

Olyra tamanquareana


Teleperformance er alþjóðlegt fyrirtæki af frönskum uppruna. Sem leiðandi á heimsvísu í símaverum hefur það verið fjölbreytt síðan 2017 og bætt við fjölrása stjórnun viðskiptatengsla, útvistunarþjónustu á bakvið skrifstofu og hófsemi á samfélagsmiðlum.

Hjá hópnum starfa yfir 383.000 manns og veltu 5.732 milljörðum evra árið 2020. Það hefur verið skráð í CAC 40 síðan í júní 2020.

Tilvísanir

Tenglar
 Heimasíða Teleperformance

Fyrirtæki
Framleiðslufyrirtæki
Frönsk fyrirtæki

Teleperformance


Voanioala

Parajubaea, biljni rod iz porodice palmovki smješten u podtribus Attaleinae, dio tribusa Cocoseae, potporodica Arecoideae.

U rod su uključene tri južnoameričke vrste rasprostranjene od Kolumbije na sjeveru, na jug do Bolivije i Perua

Mezokarp je mesnat, sladak i jestiv; sjeme sadrži korisno ulje.

Vrste
 Parajubaea cocoides Burret
 Parajubaea sunkha M.Moraes
 Parajubaea torallyi (Mart.) Burret

Izvori

Attaleinae

Parajubaea


Um merkin é uma peruca para pelos pubianos que era usada por prostitutas depois de raspar seu monte púbico. Seu uso hoje se limita a dispositivos eróticos por homens e mulheres.

História e etimologia
A Oxford Companion to the Body data a origem da peruca púbica na década de 1450. Segundo a publicação, as mulheres raspavam os pelos pubianos para higiene pessoal e para combater a Pediculosis púbis (piolho púbico – chato. Além disso, profissionais do sexo usariam um merkin para encobrir sinais de doenças, como sífilis. Usa-se hoje também como uma forma pejorativa para mulher jovem de classe pobre ou mesmo como forma carinhosa do nome feminino Mary.

História
O Oxford English Dictionary data a primeira referência escrita do termo para tal objeto em 1617. A palavra Merkin se originou provavelmente do Wikcionário malkin.

Uso contemporâneo
Às vezes, na produção de filmes, merkins podem ser usados especialmente por atores ou atrizes para evitar a exposição inadvertida da genitália durante cenas de nudez ou seminudez. A presença do merkin protege atores e atrizes de realizar inadvertidamente nudez "frontal total", o que pode ajudar a garantir que o filme, por exemplo, atinja uma classificação menos restritiva pela Motion Picture Association (MPAA) dos Estados Unidos].

Um merkin também pode ser usado quando o ator ou atriz tenha menos pelos pubianos do que o considerado necessário, como usaram os extras de dança nua no filme The Bank Job. Amy Landecker usou um merkin no filme Um Homem Sério (2009) para uma cena nua de banho de sol; pois depilação com cera para uso de biquíni não era comum, nem estava na moda em 1967, quando o filme se passa.

Lucy Lawless foi preparada para o uso de um merkin para a série de TV de 2010 Spartacus: Blood and Sand, mas não o usou.
 Em uma entrevista para a revista Allure, Kate Winslet relatou como ela se recusou a usar um merkin no filme O Leitor.
 Na São Paulo Fashion Week em 2010, a grife Neon vestiu uma modelo nua em plástico transparente. Segundo o estilista, a modelo usou peruca púbica para parecer mais natural.
 Em uma entrevista, Gina Gershon revelou que ela usava um merkin no filme Killer Joe.
No comentário de áudio do diretor de The Girl with the Dragon Tattoo (2011), o diretor David Fincher discutiu como um merkin foi usado para a atriz Rooney Mara, depois que ela sugeriu a ele que a personagem que ela interpretou no filme era uma ruiva natural no livro e na verdade tingiu o cabelo de preto. Consequentemente, o merkin que ela usava era feito na cor vermelha. Para o lançamento do filme no Japão, Fincher afirmou: "Acredito que no Japão tivemos que colocar um mosaico sobre ele porque púbis falsos são considerados;... desagradáveis."
No filme de Stanley Kubrick Dr. Strangelove o personagem do Presidente dos Estados Unidos, interpretado por Peter Sellers, é careca e se chama "Merkin Muffley".
No filme italiano La pelle), que se passa durante a ocupação aliada de Nápoles após a Segunda Guerra Mundial, merkins loiros são feitos para as prostitutas locais se passarem por loiras para os soldados americanos.
Na série de televisão Black Sails, Jessica Parker Kennedy usava uma peruca púbica.
 No filme The Greasy Strangler, a personagem Janet vestiu um merkin.
No filme Nunca Fui Beijada, a assistente da personagem principal Josie Gellar se chama Merkin. O personagem é interpretado por Sean Whalen.
Em 2022, em resposta à aprovação de reformas na Lei de Reconhecimento de Gênero de 2004 na Escócia, Elaine Miller usando uma peruca púbica se exibiu à câmara do Parlamento da Escócia em protesto.

Ver também
Tapa-sexo

Ligações externas

Merkin
Merkin
Roupas íntimas

Merkin


Kill Devil Hill ist eine US-amerikanische Hard-Rock-Supergroup. Die Band wurde im Jahre 2009 gegründet und steht bei SPV unter Vertrag. Die Diskografie der Band umfasst zwei Studioalben.

Geschichte
Der Gitarrist Mark Zavon, der zuvor in Bands wie W.A.S.P. oder WWIII spielte, nahm im Jahre 2009 ein Demo mit dem Sänger Jason "Dewey" Bragg (ex-Pissing Razors) auf. Zavon spielte dem ehemaligen Black-Sabbath- und Dio-Schlagzeuger Vinny Appice das Demo vor, von dem Appice begeistert war. Zusammen mit dem ehemaligen Dio-Bassisten Jimmy Bain arbeiteten die Musiker an den Liedern weiter. Bain konnten aufgrund anderweitiger Verpflichtungen nicht als festes Mitglied einsteigen. Dafür stieg der ehemalige Pantera- und Down-Bassist Rex Brown ein, der seit langer Zeit mit Appice befreundet ist. Der Bandname ist von der Stadt Kill Devil Hills in North Carolina abgeleitet, wo die Brüder Wright Anfang des 20. Jahrhunderts die ersten kontrollierten Motorflüge der Welt durchführten.

Am 29. April 2011 spielte die Band in Hollywood ihr erstes Konzert. Es folgte eine mehrmonatige Tournee, bei der die Band neben eigenen Liedern auch einige Coverversionen spielte. Im September 2011 unterzeichneten Kill Devil Hill einen Vertrag mit dem deutschen Plattenlabel SPV. Unter der Leitung des Produzenten Warren Riker nahm die Band ihr selbstbetiteltes Debütalbum auf, welches ursprünglich im März 2012 veröffentlicht werden sollte. Kill Devil Hill wurde schließlich am 25. Mai 2012 veröffentlicht. Im Mai 2012 gingen Kill Devil Hill zusammen mit Adrenaline Mob auf Amerikatournee, bei der beide Bands zunächst ihre eigenen Lieder spielten, ehe die Musiker beider Bands eine gemeinsame Jamsession absolvierten. Für September 2012 war eine Europatournee mit der norwegischen Hard-Rock-Band Audrey Horne geplant, die jedoch abgesagt werden musste.

Das zweite, von Jeff Pilson produzierte Album Revolution Rise wurde im Oktober 2013 veröffentlicht. Im März 2014 gab Vinny Appice seinen Ausstieg bekannt. Er begründete seinen Ausstieg später mit häufigen Verspätungen seiner Bandkollegen bei Proben und Konzerten. Sein Nachfolger wurde Johnny Kelly (Danzig, Type O Negative).

2019 verließ Rex Brown die Band und wurde durch Nico D'Arnese ersetzt.2021 ging die Band auf Tour. Die Besetzung besteht neben Bragg und Zavon aus Bassist Matt Snell (Ex-Five Finger Death Punch) und Mike Dupke (Ex-W.A.S.P.). Dupke wurde jedoch in einem Interview als "Ersatzdrummer" bezeichnet.

Musikstil
Schlagzeuger Vinny Appice beschrieb die Musik von Kill Devil Hill als eine Mischung aus Black Sabbath, Alice in Chains und etwas Led Zeppelin.

Diskografie
 2012: Kill Devil Hill
 2013: Revolution Rise

Einzelnachweise

Weblinks
 Offizielle Homepage

US-amerikanische Band
Hard-Rock-Band

Kill Devil Hill


Maskebal er en film instrueret af Malou Reymann.

Handling
En forelsket ung mand går sørgmodig rundt i København ved nat iført en uhyggelig halloween-maske, indtil mødet med en klog kvinde giver ham mod til at lade masken falde og opsøge sine længslers objekt.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2008
Film instrueret af Malou Reymann
Kortfilm fra Danmark
Danske film omhandlende København i 2000-tallet
Dansksprogede film

Maskebal (film)


Biletul de loterie este un roman scris de Michael Byrne. Este un roman pentru copii, ce îi învață să facă diferența între bine și rău, între toleranță și violență și mai ales să știe în cine să aibă încredere. În carte este vorba despre un băiat orfan, de numai doisprezece ani, pe nume Bully din Londra, care trece prin multe peripeții și care pâna la urma obține ce dorește. Toată acțiunea romanului este o cursă contracronometru, în care Bradley, zis Bully, încearcă să-și salveze viața. De ce? Pentru că are un bilet câștigător la loterie, descoperit în felicitarea primită de la mama sa, chiar înainte ca aceasta să plece printre îngeri. Spre surprinderea lui, află că biletul este câștigător și că are la dispoziție 5 zile 5 ore și 19 minute ca să-și ridice premiul. Din momentul în care găsește biletul, începe cursa nebună contracronometru, nu doar, pentru a intra în posesia premiului, ci și, pentru propria lui viață.

Referințe

Romane din 2015
Romane englezești
Literatură engleză

Biletul de loterie


دوبلين  هي إحدى مدن مقاطعة ألاميدا، كاليفورنيا. تم إعطاءها لقب مدينة في 1 فبراير، 1982.

التركيبة السكانية
حدّد مكتب تعداد الولايات المتحدة بيانات التركيبة السكانية لدوبلين في تعداد الولايات المتحدة. في ما يلي، التركيبة السكانية حسب تعدادي 2000 و2010.

تعداد عام 2000
بلغ عدد سكان دوبلين 29,973 نسمة بحسب تعداد عام 2000، وبلغ عدد الأسر 9,325 أسرة وعدد العائلات 6,505 عائلة مقيمة في المدينة. في حين سجلت الكثافة السكانية . وبلغ عدد الوحدات السكنية 9,872 وحدة بمتوسط كثافة قدره .
وتوزع التركيب العرقي للمدينة بنسبة 69.37% من البيض و10.09% من الأمريكيين الأفارقة و0.73% من الأمريكيين الأصليين و10.35% من الأمريكيين ذوي الأصول الآسيوية و0.32% من سكان جزر المحيط الهادئ و5.26% من الأعراق الأخرى و3.88% من عرقين مختلطين أو أكثر و13.54% من الهسبانيون أو اللاتينيون من أي عرق.

بلغ عدد الأسر 9,325 أسرة كانت نسبة 37.7% منها لديها أطفال تحت سن الثامنة عشر تعيش معهم، وبلغت نسبة الأزواج القاطنين مع بعضهم البعض 56.9% من أصل المجموع الكلي للأسر، ونسبة 9.1% من الأسر كان لديها معيلات من الإناث دون وجود شريك، بينما كانت نسبة 3.7% من الأسر لديها معيلون من الذكور دون وجود شريكة وكانت نسبة 30.2% من غير العائلات. تألفت نسبة 21.3% من أصل جميع الأسر من عدة أفراد يعيشون في نفس المنزل ونسبة 2.8% كانت تتألف من شخص يعيش بمفرده يبلغ من العمر 65 عاماً أو أكثر. وبلغ متوسط حجم الأسرة المعيشية 2.65، أما متوسط حجم العائلات فبلغ 3.13.

بلغ العمر الوسطي للسكان 34.3 عاماً. وكانت نسبة 20.9% من القاطنين تحت سن الثامنة عشر، وكانت نسبة 6.1% بين الثامنة عشر والرابعة والعشرين عاماً، ونسبة 32.6% كانت واقعةً في الفئة العمرية ما بين الخامسة والعشرين والرابعة والأربعين عاماً، ونسبة 18.2% كانت ما بين الخامسة والأربعين والرابعة والستين، ونسبة 4.5% كانت ضمن فئة الخامسة والستين عاماً فما فوق. يوجد لكل 100 أنثى 99.9 ذكر، ويوجد لكل 100 أنثى في الثامنة عشر من عمرها فما فوق 97.6 ذكر.

بلغ متوسط دخل الأسرة في المدينة 77,283 دولارًا، أما متوسط دخل العائلة فبلغ 83,123 دولارًا. وكان متوسط دخل الذكور 55,605 دولارًا مقابل 41,116 دولارًا للإناث. وسجل دخل الفرد الخاص بالمدينة 29,451 دولارًا. وكانت نسبة 1.9% من العائلات ونسبة 2.9% من السكان تحت خط الفقر، وكان من هؤلاء نسبة 3.5% تحت سن الثامنة عشر ونسبة 3.2% في الخامسة والستين من العمر وما فوق.

تعداد عام 2010
بلغ عدد سكان دوبلين 46,036 نسمة بحسب تعداد عام 2010، وبلغ عدد الأسر 14,913 أسرة وعدد العائلات 10,613 عائلة مقيمة في المدينة. في حين سجلت الكثافة السكانية . وبلغ عدد الوحدات السكنية 15,782 وحدة بمتوسط كثافة قدره .
وتوزع التركيب العرقي للمدينة بنسبة 51.34% من البيض و9.44% من الأمريكيين الأفارقة و0.53% من الأمريكيين الأصليين و26.76% من الأمريكيين ذوي الأصول الآسيوية و0.62% من سكان جزر المحيط الهادئ و5.34% من الأعراق الأخرى و5.96% من عرقين مختلطين أو أكثر و14.47% من الهسبانيون أو اللاتينيون من أي عرق.

بلغ عدد الأسر 14,913 أسرة كانت نسبة 39.5% منها لديها أطفال تحت سن الثامنة عشر تعيش معهم، وبلغت نسبة الأزواج القاطنين مع بعضهم البعض 57.8% من أصل المجموع الكلي للأسر، ونسبة 9.3% من الأسر كان لديها معيلات من الإناث دون وجود شريك، بينما كانت نسبة 4.1% من الأسر لديها معيلون من الذكور دون وجود شريكة وكانت نسبة 28.8% من غير العائلات. تألفت نسبة 21.5% من أصل جميع الأسر من عدة أفراد يعيشون في نفس المنزل ونسبة 3.9% كانت تتألف من شخص يعيش بمفرده يبلغ من العمر 65 عاماً أو أكثر. وبلغ متوسط حجم الأسرة المعيشية 2.70، أما متوسط حجم العائلات فبلغ 3.19.

بلغ العمر الوسطي للسكان 35.3 عاماً. وكانت نسبة 22.4% من القاطنين تحت سن الثامنة عشر، وكانت نسبة 8% بين الثامنة عشر والرابعة والعشرين عاماً، ونسبة 38.2% كانت واقعةً في الفئة العمرية ما بين الخامسة والعشرين والرابعة والأربعين عاماً، ونسبة 24.1% كانت ما بين الخامسة والأربعين والرابعة والستين، ونسبة 7.3% كانت ضمن فئة الخامسة والستين عاماً فما فوق. وتوزع التركيب الجنسي للسكان بنسبة 52.1% ذكور و47.9% إناث.

أعلام
 بريتاني كاميرون

مراجع

أماكن مأهولة أسست في 1982
تأسيسات سنة 1982 في كاليفورنيا
مدن منطقة خليج سان فرانسيسكو
مدن كاليفورنيا
مدن في مقاطعة ألاميدا (كاليفورنيا)
ثقافة أمريكية أيرلندية في كاليفورنيا

دوبلين (كاليفورنيا)


François Chicou Duvert, né le  à Saint-Vallier-sur-Marne (France) et mort le  à Saint-Charles-sur-Richelieu, est un patriote franco-canadien.

Biographie

Médecin, il est un des chefs des patriotes et réunit chez lui dans sa prairie de Saint-Charles l'Assemblée de Louis-Joseph Papineau dont il est un des deux vice-présidents.

Capturé le 31 décembre 1837, il est libéré à l'amnistie le 8 juillet 1838 et finit sa vie à Saint-Charles.

Jules Verne le mentionne dans le premier chapitre de la deuxième partie de son roman Famille-Sans-Nom.

Sa demeure, la plus ancienne de Saint-Charles, habitation de bois typiquement québécoise, est classée.

Notes et références

Médecin canadien du XIXe siècle
Participant à la rébellion des Patriotes
Naissance en janvier 1789
Décès en août 1841
Décès au Canada-Est
Décès à 52 ans

François Chicou Duvert


آجَنُ أو أجان  هي بلدية في فرنسا تقع على نهر غارون في إقليم لو وغارون بمنطقة آكيتين. بلغ عدد سكانها 33245 نسمة حسب إحصاء سنة 2008.

الطقس
تتميز آجَنُ بمناخ محيطي حسب تصنيف كوبين للطقس. الشتاء رطب وبارد والصيف رطب ودافئ. تهطل الأمطار طوال فصول السنة لكن تزيد الساعات المشمسة في الأشهر من آذار (مارس) حتى أيلول (سبتمبر).

توأمة
لأجان اتفاقيات توأمة مع كل من:

 طليطلة
 دينسلاكن
 توابسي

 كوربوس كريستي
 نيشينومايا

أعلام
 اسكاليجيه
 بيير دوبوي
 برنار جيرمان دي لاسيبيد
 كريستيان نويل
 القديسة فيدس
 كريس مكجريجور
 جوليوس سكاليجر
 جاك ياسمين
 كريستيان فيتشنر

المراجع

أجان
بلديات لوغارون
عمالات فرنسا

آجن


Damien Rice (d. 7 Aralık, 1973) İrlandalı şarkıcı.

Müzik kariyerine 90'larda rock muzik grubu Juniper ile başlamıştır. Grupla iki albüm çıkardıktan sonra ayrılmış ve solo kariyerine başlamıştır.

Gitar, çello, viyolin, piyano ve davul çalan şarkıcı, Vector ve Heffa isimli iki stüdyo albümü ve Live at Fingerprints Warts & All ve Live from the Union Chapel isimli iki canlı kayıt albüm çıkarmıştır.

The Blower's Daughter, Cannonball, Volcano, Woman Like a Man, Lonely Soldier, Rootless Tree, 9 Crimes gibi single olarak çıkan parçaları mevcuttur.

En çok bilinen şarkısı, aynı zamanda Closer filminin de müziği olan The Blower's Daughter'dır. Şarkıda üflemeli çalgılar hocasının kızına olan aşkını anlatmaktadır.

1973 doğumlular
İrlandalı erkek şarkıcılar
Yaşayan insanlar
21. yüzyıl erkek şarkıcıları

Damien Rice


Águas Formosas es un municipio brasileño del estado de Minas Gerais. Su población en 2019 era de  habitantes. Está en el nordeste de Minas Gerais.

Es un polo regional que cubre una población estimada en aproximadamente 75 mil personas.

Clima
 Media anual: 22,4 °C
 Media máxima anual: 29,3 °C
 Media mínima anual: 17,5 °C

Referencias

Aguas Formosas

Águas Formosas


Speedy Gonzales es una canción del cantante estadounidense Pat Boone publicada en 1962 como sencillo.

La canción escrita por Ethel Lee, Buddy Kaye y David Hess, fue grabada inicialmente por el cantante David Dante en 1961, pero no alcanzó gran éxito y rápidamente pasó al olvido. Únicamente en Filipinas llegó a ser número 3 en los rankings.

Pat Boone escuchó esta canción en un bar de Filipinas (según cuenta Pat en su disco de 1995 Grandes Éxitos), y decidió comprar una copia del disco llevándoselo para que lo escuchara el propietario de Dot Records, Randy Woods, quien quedó impactado por el ritmo, pero decidieron dejar el disco guardado. Al grabar un nuevo disco, solo tenían dos canciones y decidieron añadirle el tema Speedy Gonzales.

El cantante se trasladó a Londres, donde grabó la canción, que está dedicada al ratón de la Warner Bros. Speedy Gonzales, «el ratón más rápido de todo México». Para la grabación Boone y sus productores invitaron a Mel Blanc, encargado de la voz original del ratón en la televisión hasta 1989.

El tema fue un éxito y llegó a los primeros puestos de las listas musicales,  alcanzando el sexto puesto en el Billboard Hot 100 de 1962, manteniéndose en el ranking cerca de 13 semanas. Fue tal el éxito de la canción que una copia de la partitura se  guardó en la Biblioteca Británica de Londres.

Otras versiones

En inglés
 Versión de 1969 por los Hep Stars y que sería su último sencillo.
 Versión de 1977 de Charo con The Salsoul Orchestra, de su álbum Cuchi Cuchi
 Versión de 1980 por The Wurzels
 Versión de 2002 por el conjunto belga Swoop que alcanzó gran éxito.

En otros idiomas

 En español: Versión grabada por Manolo Muñoz. Versión de Kumbia All Starz
 En alemán; (Kleiner Gonzales] versión de Rex Gildo
 En francés (Le petit González) versiones de Danyel Gérard, Dalida y Pierre Lalonde
 En italiano: Versiones de Johny Dorelli y Peppino di Capri

Enlaces externos
 Escuchar la canción en Youtube

Referencias

 Historia de la canción Consultado el 9-10-11
 La canción en la historia de Dot Records (en inglés) Consultado el 9-10-11

Canciones de pop
Sencillos de 1962
Samples
Ratones y ratas en la cultura
Canciones sobre animales

Speedy Gonzales (canción de 1962)


Joseph Ferdinand Corré (født 30. november 1967 i Clapham) er en britisk forretningsmand mest kendt som medstifter af undertøjsfirmaet Agent Provocateur i 1994.

Han er søn af den britiske impresario og Sex Pistols manager Malcolm McLaren og modedesigneren Vivienne Westwood.

Corré blev i juni 2007 tildelt en MBE for hans bidrag til modeindustrien, men han afviste at modtage den i protest mod afgående Premierminister Tony Blairs handlinger i Iraq.

I forbindelse med 40 års jubilæet for udgivelsen af Sex Pistols debutsingle Anarchy in the U.K., brændte Corré en række samlerobjekter relateret til punkbevægelsen. Objekterne havde en anslået værdi af £5 millioner.

Noter

Eksterne henvisninger
 Frekke Agent Provocateur åpner i Norge, kjendis.no
 Agent Provocateurs hjemmeside
 Like mother, like son, vogue.co.uk

Personer fra London

Joseph Corré


Beogradska Arena Live četvrti je koncertni videoalbum Parnog valjka. Na njemu se nalaze snimke koncerata održanih 16. i 17. listopada 2010. godine u beogradskoj Areni.

Popis pjesama
 Ljubavna (s albuma Buđenje)
 Zagreb ima isti pozivni (s albuma Anđeli se dosađuju?)
 Gledam je dok spava (s albuma Pokreni se!)
 Zastave (s albuma Zastave)
 Ostani s njim (s albuma Uhvati ritam)
 Dok si pored mene (s albuma Pretežno sunčano?)
 Dođi (s albuma Buđenje)
 Molitva (s albuma Buđenje)
 ...a gdje je ljubav? (s albuma Samo snovi teku uzvodno)
 Pusti nek' traje (s albuma Uhvati ritam)
 Mijenjam se (s albuma Zastave)
 Ivana (s albuma Buđenje)
 Vrijeme ljubavi (s albuma Lovci snova)
 Kad me dotakne (s albuma Anđeli se dosađuju?)
 Stranica dnevnika (s albuma Gradske priče)
 Jesen u meni (s albuma Anđeli se dosađuju?)
 Nakon svih godina (s albuma Stvarno nestvarno)
 Prokleta nedjelja (s albuma Sjaj u očima)
 U ljubav vjerujem (s albuma Zastave)
 Lutka za bal (s albuma Glavom kroz zid)
 Sve još miriše na nju (s albuma Buđenje)
 Ugasi me (s albuma Pokreni se!)

Vanjske poveznice
 Beogradska Arena Live na stranici Discogs.com
 Beogradska Arena Live na stranici rts.rs

Albumi sastava Parni valjak
Glazbeni video i DVD

Beogradska Arena Live (Parni valjak)