Cygnus X es una masiva región de formación estelar de 10° de tamaño aparente situada en la constelación del Cisne a una distancia de 1,4 kiloparsecs del Sol. Está siendo estudiada en detalle con ayuda del telescopio de infrarrojos Spitzer, al estar situada detrás de la grieta del Cisne, un grupo de nubes de polvo interestelar situada entre ella y nosotros y que absorbe buena parte de la luz de sus estrellas, que dificulta mucho su estudio en el óptico.

Propiedades físicas

Cygnus X tiene el mayor número de protoestrellas masivas en un radio de 2 kiloparsecs alrededor del Sol, así cómo la mayor asociación estelar también en ese radio (Cygnus OB2), con un número de estrellas de tipo espectral O y B que podría llegar hasta 2600, 100 de ellas de espectro O, y una masa de 105 masas solares. Incluye también una de las mayores nubes moleculares conocidas, con una masa de 3 millones de masas solares.

Investigaciones recientes muestran que el complejo además de Cygnus OB2 incluye a otra asociación estelar, Cygnus OB9, además de aún más estrellas de tipo temprano incluyendo entre ellas a un número de estrellas supergigantes de tipos espectrales O y B, de las cuales cabe destacar a BD+40 4210, supergigante azul y candidata a variable azul luminosa que está entre las estrellas más brillantes del complejo. También se ha descubierto que la formación estelar lleva dándose allí desde hace al menos 10 millones de años, continuando hasta el presente

Referencias

What is Cygnus-X?

Cygnus-X: The Inner Workings of a Nearby Star Factory (APOD)

New members of the massive stellar population in Cygnus

Constelación de Cygnus
Nebulosas de emisión

Cygnus-X


Choroní est la capitale de la paroisse civile de Choroní de la municipalité de Girardot de l'État d'Aragua au Venezuela.

Notes et références

Localité dans l'État d'Aragua

Choroní (Venezuela)


Hana Ghassan Tuma (nascida Hana Sampaio Ghassan; Belém, 16 de janeiro de 1968) é uma servidora pública, contabilista e política brasileira, filiada ao Movimento Democrático Brasileiro (MDB) e atual vice-governadora do estado do Pará.

Biografia

Vida pessoal e formação acadêmica
Hana Ghassan nasceu em Belém, capital do estado do Pará, no ano de 1968. É casada com o médico José Roberto Tuma.

Graduou-se em ciências contábeis pela Universidade Federal do Pará (UFPA).

Carreira pública
É servidora pública de carreira do estado do Pará, no cargo de auditora fiscal da Secretaria de Estado da Fazenda (Sefa), onde exerceu diversas funções, como delegada de grandes contribuintes e diretora de fiscalização.

Atuou também como Secretária Municipal de Planejamento, Orçamento e Finanças e Secretária Municipal de Saneamento e Infraestrutura da Prefeitura Municipal de Ananindeua e como Secretária Municipal de Finanças da Prefeitura Municipal de Belém.

Em janeiro de 2019, foi nomeada Secretária de Estado de Planejamento e Administração (Seplad), cargo que ocupou até março de 2022, sendo substituída por Ivanildo Ledo. No mês de agosto do mesmo ano, foi confirmada pelo governador Helder Barbalho como candidata a vice em sua campanha de reeleição.

Foi eleita ao cargo de vice-governadora do Pará na chapa de Helder Barbalho, no primeiro turno, com 70% dos votos válidos, sendo uma das seis mulheres vice-governadoras eleitas no Brasil em 2022.

Ligações externas

 Conheça as ações do Governo do Pará destinadas aos povos indígenas - Entrevista da Vice-Governadora para a Rede Juntos.

Naturais de Belém (Pará)
Alunos da Universidade Federal do Pará
Contabilistas do Pará
Mulheres do Pará na política
Membros do Movimento Democrático Brasileiro (1980)
Vice-governadores do Pará
Secretários estaduais do Pará
Brasileiros de ascendência árabe

Hana Ghassan


O Campeonato Africano das Nações de 2000 foi a 22ª edição do Campeonato Africano das Nações. Ocorreu entre 22 de janeiro a 13 de fevereiro de 2000, em Gana e na Nigéria.

A Seleção Camaronesa de Futebol venceu a Seleção Nigeriana de Futebol na final em Lagos e faturou pela 3.ª vez o título da competição.

Sedes oficiais

Primeira fase

Grupo A

Jogos

|}

Grupo B

Jogos

|-
|}

Grupo C

Jogos

|-
|}

Grupo D

Jogos

|-
|}

Fase final

Campeão

Campeonato Africano das Nações
!

Campeonato Africano das Nações de 2000


Biofact may refer to:

Biofact (archaeology)
Biofact (biology)
Biofact (philosophy)

Biofact


Vladimir Jurko Glaser (Gorizia, 21. travnja 1924. — Ženeva, 22. siječnja 1984.) je bio hrvatski teorijski fizičar izrazite matematičke orijentacije

Životopis
Rodio se u talijanskoj Gorici. U Zagrebu je studirao teorijsku fiziku. Doktorirao je 1953. godine na osnivi radova napravljenih u Göttingenu pod vodstvom W. Heisenberga. Od 1955. je prvi pročelnik Odjela teorijske fizike Instituta Ruđer Bošković. Od 1957. do kraja života je radio u Europskom centru za nuklearna istraživanja (CERN) u Ženevi, gdje je bio stalni član Teorijskog odjela. Mali je broj radova koji je objavio, ali su u svjetskim mjerilima važni i poznati. Suradnik svjetski uglednih fizičara poput Källena, Epsteina, Thirringa, Paulija.

Glavni Glaserov znanstveni interes bila je aksiomatska kvantna teorija polja i istraživanje procesa sudara među elementarnim česticama, posebno kanonizacija analitičke S-matrice. Radio je na tzv. spin-glass modelu. S Borivojem Jakšićem bavio se problemom transportnih pojava i istraživanjem električne vodljivosti kovina.

Popis Glaserovih znanstvenih zasluga:
 Formulirao je teoriju elektromagnetske strukture čestica s proizvoljnim spinom. Pri tome je prvi na svijetu došao do disperzijskih relacija za elektromagnetske strukturne funkcije, form-faktore. Suautor je Borivoj Jakšić.
 Prvi je egzaktno riješio poznati Thirringov model.
 Suosnivač disperzijske teorije jakih međudjelovanja. Suautor je J. D. Bessis.
 Dokazao je nekoliko teorema o granicama asimptotskog rasta amplituda i udarnih presjeka.
 Napisao jedan od prvih sveučilišnih udžbenika kvantne elektrodinamike na svijetu. Do danas je to prvi i jedini na hrvatskom jeziku.

Izvori

Hrvatski fizičari
Hrvati u Švicarskoj

Vladimir Jurko Glaser


L'équipe d'Allemagne masculine de squash représente l'Allemagne dans les compétitions internationales de squash et dirigée par .

Histoire

Le meilleur résultat lors d'un championnat du monde a été la  place chez les hommes en 2013 avec la composition suivante : Simon Rösner, Raphael Kandra, Jens Schoor et André Haschker. Le plus mauvais résultat jusqu'à présent a été la 16e place. L'équipe nationale masculine a participé pour la première fois à un championnat du monde en 1981.

Lors des championnats d'Europe, les hommes ont été trois fois vice-champions d'Europe : en 1990, 1993 et 1994, l'équipe a été battue en finale par l'Angleterre. L'équipe de 1990 comprenait Hansi Wiens, Jochen Arndt, Oliver Rucks, Simon Frenz et Benjamin Bay. En 1993 et 1994, l'équipe était composée de Hansi Wiens, Oliver Rucks, Simon Frenz et Florian Pößl.

Équipe actuelle
 Raphael Kandra
 Simon Rösner
 Yannik Omlor
 Valentin Rapp
 Jan Wipperfurth

Palmarès

Références

Voir aussi

Articles connexes
 Équipe d'Allemagne féminine de squash
 Championnats du monde de squash par équipes
 Championnats d'Europe de squash par équipes

Liens externes
 site de la fédération

Équipe nationale masculine de squash
Squash en Allemagne
Squash

Équipe d'Allemagne masculine de squash


Bachelor Daddy é um filme de comédia estadunidense de 1941 dirigido por Harold Young e escrito por Robert Lees e Frederic I. Rinaldo. O filme é estrelado por Baby Sandy, Edward Everett Horton, Donald Woods, Raymond Walburn, Evelyn Ankers, Kathryn Adams Doty, Franklin Pangborn e Jed Prouty.

Elenco
Baby Sandy ...Sandy
Edward Everett Horton ...Joseph Smith
Donald Woods ...Edward Smith
Raymond Walburn ...George Smith
Evelyn Ankers ...Beth Chase
Kathryn Adams Doty ...Eleanor Pierce
Franklin Pangborn ...Williams
Jed Prouty ...C. J. Chase
Hardie Albright ...Ethelbert
George Meader ...Juiz McGinnis
Bert Roach ...Louie
Leonard Elliott ...Clark
Juanita Quigley ...gatora
Bobby Larson ...garoto
Mira McKinney ...Landlady

Filmes dos Estados Unidos de 1941
Filmes da Universal Pictures
Filmes de comédia dos Estados Unidos
Filmes em preto e branco
Filmes dirigidos por Harold Young

Bachelor Daddy


Mick Goodrick (June 9, 1945 – November 16, 2022) was an American jazz guitarist who spent most of his career as a teacher. In the early 1970s, he worked with Gary Burton and Pat Metheny.

Biography
An Elvis fan, Goodrick began studying guitar in his pre-teens and was performing professionally a few years later. When he was sixteen, he became interested in jazz at a Stan Kenton Band Camp. He attended the Berklee School of Music from 1963–1967. He taught at Berklee, then spent a few years touring with Gary Burton. After returning to Boston, he settled into a career largely as an educator.

Goodrick has had many notable students, including Bill Frisell, Julian Lage, John Scofield, Lage Lund, Mike Stern, Avner Strauss, and Rale Micic. His first book, The Advancing Guitarist, is an instruction manual for guitarists of all styles. He has also written a series of books addressing the intricacies of harmonic voice leading.

Goodrick worked with Charlie Haden's Liberation Music Orchestra during the 1980s and early 1990s, with Jack DeJohnette in the late 1980s, and with Steve Swallow in the late 1990s. He performed in a duo with Pat Metheny at the Montreal Jazz Festival in 2005 and with Wolfgang Muthspiel at the Jazz Standard in 2008.

Goodrick died from the long-term effects of Parkinson's disease on November 16, 2022, at the age of 77.

Discography

As leader or co-leader
 In Pas(s)ing (ECM, 1979)
 Biorhythms (CMP, 1990)
 Rare Birds with Joe Diorio (RAM, 1993)
 Sunscreams (RAM, 1994)
 In the Same Breath (CMP, 1996)
 Noisy Old Men (Jam, 2002) with John Abercrombie, Steve Swallow, Gary Chaffee

As sideman
With Gary Burton
 The New Quartet (ECM, 1973)
 Ring (ECM, 1974)
 Seven Songs for Quartet and Chamber Orchestra (ECM, 1974)
 In the Public Interest (Polydor, 1974)
 Dreams So Real (ECM, 1976)

With Jack DeJohnette
 Sorcery (Prestige, 1974)
 Irresistible Forces (Impulse!, 1987)
 Audio-Visualscapes (Impulse!, 1988)

With Claudio Fasoli
 Bodies (Innowo, 1990)
 Cities (RAM, 1993)
 Ten Tributes (RAM, 1995)
 Trois Trios (Splasc(H), 1999)

With Charlie Haden
 The Ballad of the Fallen (ECM, 1983)
 Dream Keeper (DIW, 1990)
 The Montreal Tapes: Liberation Music Orchestra (Verve, 1999)

With others
 Jerry Bergonzi, On Again (RAM, 1998)
 Con Brio, Con Brio (Plug, 1983)
 Con Brio, The Ray (Not Fat, 1987)
 Hal Crook, Hero Worship (RAM, 1997)
 Pino Daniele, Un Uomo in Blues (CGD, 1990)
 Pino Daniele, Sotto 'O Sole (CGD, 1991)
 Dominique Eade, The Long Way Home (RCA Victor, 1999)
 Aydin Esen, Pictures (Bellaphon, 1989)
 Laszlo Gardony, Breakout (Avenue Jazz, 1994)
 Michael Gibbs, In the Public Interest (Polydor, 1974)
 Woody Herman, Woody (Cadet, 1970)
 Jim Hall, Live at Town Hall (Musicmasters, 1991)
 Charlie Mariano, Somewhere, Out there (New Edition 2013)
 Wolfgang Muthspiel, Live at the Jazz Standard (Material, 2010)
 Mika Pohjola, Myths & Beliefs (GM, 1996)
 Bruno Raberg, Chrysalis (OrbisMusic, 2004)
 Steve Swallow, Deconstructed (Xtra Watt, 1997)
 Steve Swallow, Always Pack Your Uniform on Top (Xtra Watt, 2000)
 Harvie Swartz, In a Different Light (Bluemoon, 1990)
 Harvie Swartz, Arrival (RCA 1992)
 Gary Thomas, By Any Means Necessary (JMT, 1989)
 Dan Wall, On the Inside Looking In (Double-Time, 2000)

Selected books

References

External links
 Berklee faculty biography

1945 births
2022 deaths
Deaths from Parkinson's disease
Berklee College of Music alumni
Berklee College of Music faculty
Guitarists from Pennsylvania
20th-century American guitarists
21st-century American guitarists
American jazz guitarists
People from Sharon, Pennsylvania
Jazz musicians from Pennsylvania

Mick Goodrick


Baron Strathcona and Mount Royal, of Mount Royal in the Province of Quebec and Dominion of Canada, and of Glencoe in the County of Argyll, is a title in the Peerage of the United Kingdom. It was created in 1900 for the Scottish-born Canadian financier and politician Donald Smith, 1st Baron Strathcona and Mount Royal, with remainder in default of legitimate male issue to his only daughter, Margaret Charlotte. Smith had already been created Baron Strathcona and Mount Royal, of Glencoe in the County of Argyll, and of Mount Royal in the Province of Quebec and Dominion of Canada, in 1897, with remainder to the legitimate male issue of his body. This title was also in the Peerage of the United Kingdom.

Upon his death in 1914, the barony of 1897 became extinct, while he was succeeded according to the special remainder in the barony of 1900 by his daughter, who became the second Baroness. She was the wife of Robert Jared Bliss Howard, a surgeon. Their eldest son, the third Baron, represented North Cumberland in the British House of Commons as a Unionist from 1922 to 1926. He also served in the National Government as Captain of the Yeomen of the Guard from 1931 to 1934 and as Under-Secretary of State for War from 1934 to 1939. The latter's son, the fourth Baron, succeeded in 1959 and served under Margaret Thatcher as a Minister of State at the Ministry of Defence from 1979 to 1981. His son, the fifth Baron, succeeded in 2018.

Through his estate, the first Baron bequeathed nearly $2 million to educational institutions, including $500,000 to Yale University. Accordingly, Sheffield-Sterling-Strathcona Hall, a classroom and administration building on Yale's campus, is partially named in his honour.

The family seat is Colonsay House on the Isle of Colonsay, in the Scottish Inner Hebrides.

Barons Strathcona and Mount Royal, First creation (1897)

Donald Alexander Smith, 1st Baron Strathcona and Mount Royal (1820–1914)

Barons Strathcona and Mount Royal, Second creation (1900)
Donald Alexander Smith, 1st Baron Strathcona and Mount Royal (1820–1914)
Margaret Charlotte Howard, 2nd Baroness Strathcona and Mount Royal (1854–1926)
Donald Sterling Palmer Howard, 3rd Baron Strathcona and Mount Royal (1891–1959)
(Donald) Euan Palmer Howard, 4th Baron Strathcona and Mount Royal (1923–2018)
(Donald) Alexander Euan Howard, 5th Baron Strathcona and Mount Royal (b. 1961)

The heir apparent is the present holder's son, the Hon. (Donald) Angus Ruaridh Howard (b. 1994).

Line of succession

  Donald Alexander Smith, 1st Baron Strathcona and Mount Royal (1820–1914)
  Margaret Charlotte Howard, 2nd Baroness Strathcona and Mount Royal (1854–1926)
  Donald Sterling Palmer Howard, 3rd Baron Strathcona and Mount Royal (1891–1959)
  (Donald) Euan Palmer Howard, 4th Baron Strathcona and Mount Royal (1923–2018)
  (Donald) Alexander Euan Howard, 5th Baron Strathcona and Mount Royal (b. 1961)
 (1) Hon. Donald Angus Ruaridh Howard (b. 1994)
 (2) Hon. Andrew Barnaby Howard (b. 1963)
 (3) Kier Hamish Shackleton Howard (b. 2000)
 (4) Hon. Jonathan Alan Howard (b. 1933)
 (5) Olaf Philipson Howard (b. 1970)
 Hon. Sir Arthur Jared Palmer Howard (1896 – 1971)
 Alexander Howard (1930 – 2014)
 (6) Shamus Alexander Howard (b. 1962)
 (7) Harry Alexander Howard (b. 1967)
 (8) Rory Jared Howard (b. 1973)

See also
Canadian peers and baronets

References

External links
Lord Strathcona in 1871 - McCord Museum
Lord Strathcona in 1895 - McCord Museum
Lord Strathcona in 1908 - McCord Museum

Baronies in the Peerage of the United Kingdom
Noble titles created in 1900
Noble titles created for UK MPs
Peerages created with special remainders
Extinct baronies in the Peerage of the United Kingdom
Noble titles created in 1897

Baron Strathcona and Mount Royal


Fethipaşa Korusu, İstanbul'un Üsküdar ilçesi, Paşalimanı bölgesinde bulunan, denize bakan bir korudur. Kuzguncuk ve Sultantepe mahalleleri arasında yer alır. Koru adını, Osmanlı vezirlerinden Fethi Ahmet Paşa'dan almaktadır. Uzun yıllar boyunca bakımsız kaldıktan sonra, yenilenmiş ve halka açık park hâline getirilmiştir.

İstanbul'daki korular
Üsküdar coğrafyası
Kuzguncuk
Sultantepe, Üsküdar

Fethipaşa Korusu


Vespinae, potporodica osa. Sastoji se od nekoliko rodova od kojih je najznačajniji rod stršljena.

Rodovi
 Dolichovespula Rohwer, 1916
 Provespa Ashmead, 1903
 Vespa Linnaeus, 1758
 Vespula Thomson, 1869
 †Palaeovespa Cockerell, 1906

Izvori

Vanjske poveznice

Ose

Vespinae


La Vuelta de Coton (oficialmente: Boucle du Coton; en español: Vuelta del Algodón) fue una carrera ciclista por etapas que se disputa en Burkina Faso, a mediados del mes de mayo. Su nombre se debe a que el cultivo de algodón es una de las actividades económicas más importantes del país.

Se comenzó a disputar en 2005 como carrera amateur y un año después ascendió al profesionalismo formando parte del UCI Africa Tour, dentro de la categoría 2.2 (última categoría del profesionalismo). Tras permanecer 3 años como profesional de nuevo a partir del 2009 volvió a ser carrera amateur.

Siempre ha tenido 7 etapas, a veces la primera con doble sector, acabando la ronda en Bobo Dioulasso.

Todos sus ganadores y los grandes dominadores de la prueba han sido burkineses.

Palmarés
En amarillo: edición amateur.

Palmarés por países

Referencias

Enlaces externos
 Vuelta de Coton (sitiodeciclismo.net)
 Vuelta de Coton (cqranking.com)

Coton
Coton
Coton
Coton

Vuelta de Coton


HMS Argyll was one of six  armoured cruisers built for the Royal Navy in the first decade of the 20th century. She was assigned to the 1st Cruiser Squadron of the Channel Fleet upon completion and was transferred to the 5th Cruiser Squadron of the Atlantic Fleet in 1909. Two years later, she was detached to escort the royal yacht during King George V's trip to British India. Argyll was assigned to the 3rd Cruiser Squadron of the reserve Second Fleet in 1913.

Upon mobilisation in mid-1914, her squadron was assigned to the Grand Fleet; Argyll did not see combat before she ran aground and was wrecked in October 1915. Her crew were rescued without loss and the wreck was later salvaged before it was demolished. Nonetheless, it remains diveable.

Design and description

Argyll was designed to displace . The ship had an overall length of , a beam of  and a deep draught of . She was powered by two 4-cylinder triple-expansion steam engines, each driving one shaft, which produced a total of  and gave a maximum speed of . The engines were powered by sixteen Babcock & Wilcox and six cylindrical boilers. Argyll was the only ship of the class not to exceed  during her sea trials. She carried a maximum of  of coal and her complement consisted of 610 officers and ratings.

Her main armament consisted of four breech-loading (BL) 7.5-inch Mk I guns mounted in four single-gun turrets, one each fore and aft of the superstructure and one on each side. The guns fired their  shells to a range of about . Her secondary armament of six BL 6-inch Mk VII guns was arranged in casemates amidships. Four of these were mounted on the main deck and were only usable in calm weather. They had a maximum range of approximately  with their  shells. Argyll also carried 18 quick-firing (QF) 3-pounder Hotchkiss guns and two submerged 18-inch torpedo tubes. Her two 12-pounder 8 cwt guns could be dismounted for service ashore.

At some point in the war, the main deck six-inch guns of the Devonshire-class ships were moved to the upper deck and given gun shields. Their casemates were plated over to improve seakeeping and the four 3-pounder guns displaced by the transfer were landed.

The ship's waterline armour belt had a maximum thickness of  and was closed off by  transverse bulkheads. The armour of the gun turrets was also five inches thick whilst that of their barbettes was six inches thick. The protective deck armour ranged in thickness from  and the conning tower was protected by  of armour.

Construction and service

Argyll, named to commemorate the Scottish county, was laid down at Scotts Shipbuilding & Engineering at their Greenock shipyard on 25 March 1902 and was launched on 3 March 1904. She was completed in December 1905 and was assigned to the 1st Cruiser Squadron of the Channel Fleet in January 1906. On 25 April 1907, Argyll, along with the cruisers ,  and , arrived at Hampton Roads from Bermuda for the opening of the Jamestown Tercentennial Exposition. She was transferred to the 5th Cruiser Squadron of the Atlantic Fleet in 1909. Two years later, she was detached from the squadron to escort the Royal Yacht  during the King's trip to the Delhi Durbar in India in 1911–12. She ran aground in Plymouth Sound on 28 December 1912. The following year, she was assigned to the 3rd Cruiser Squadron of the Second Fleet.

The squadron was assigned to the Grand Fleet in mid-1914 as the Navy mobilised for war. It spent much of its time with the Grand Fleet reinforcing the patrols near the Shetland and Faeroe Islands and the Norwegian coast where Argyll captured a German merchantman on 6 August. She ran aground on the Bell Rock near Dundee on 28 October 1915 at coordinates  at night during a storm. During the war, lighthouses were ordered to switch their lights off for fear of assisting German U-boats in their operations, and the light was only turned on by special permission. En route Argyll sent a signal requesting the light to be turned on, but the lighthouse did not have a radio and could only be contacted by boat or visual signals. Attempts to notify the lighthouse failed, but the ship was not notified of the failure and proceeded in the expectation of using the light. Soon afterwards, she ran aground at 04:30, suffering extensive damage to much of the hull and starting a fire. Two destroyers,  and , were sent and rescued her entire crew without serious injury.

The Navy salvaged all of the valuable items on board, including her guns, and she was demolished by the salvage team. In 1970, her two propellers were recovered by divers and sold for scrap. She remains a diveable wreck.

Notes

Footnotes

Bibliography

External links

Devonshire-class cruisers (1903)
Ships built on the River Clyde
1904 ships
World War I cruisers of the United Kingdom
World War I shipwrecks in the North Sea
Maritime incidents in 1915
Ships built by Scotts Shipbuilding and Engineering Company

HMS Argyll (1904)


Lista poveștilor din O mie și una de nopți:
(Traducere de Haralambie Grămescu și D. Murărașu)

Lista
 POVESTEA NEGUSTORULUI CU EFRITUL
 Povestea întâiului șeic
 Povestea celui de al doilea șeic
 Povestea celui de al treilea șeic
POVESTEA PESCARULUI CU EFRITUL
Povestea vizirului regelui Iunan și a medicului Ruian
Șoimul regelui Sindabad
Povestea prințului și a vampirei
Povestea tânărului fermecat și a peștilor
POVESTEA HAMALULUI CU FECIOARELE (sau Povestea hamalului și a celor trei fecioare)
Povestea întâiului saâluk
Povestea celui de al doilea saâluk
Povestea celui de al treilea saâluk
Povestea Zobeidei, întâia fecioară
Povestea Aminei, a doua fecioară
POVESTEA FEMEII TĂIATE, A CELOR TREI MERE ȘI A NEGRULUI RIHAN
POVESTEA VIZIRULUI NURREDIN, A FRATELUI SĂU VIZIRUL ȘAMSEDDIN ȘI A FRUMOSULUI HASSAN BADREDDIN

POVESTEA COCOȘATULUI, A CROITORULUI, A MISITULUI, A FURNIZORULUI, A DOFTORULUI IUDEU ȘI A BĂRBIERULUI DIN BAGDAD
POVESTEA MISITULUI CREȘTIN
POVESTEA FURNIZORULUI STĂPÂNITORULUI CHINEI
POVESTEA DOFTORULUI IUDEU
POVESTEA CROITORULUI
Povestea tânărului șchiop și a bărbierului
POVEȘTILE BĂRBIERULUI DIN BAGDAD ȘI ALE CELOR ȘASE FRAȚI AI LUI
Povestea bărbierului
Povestea lui Backbuk
Povestea lui El-Haddar
Povestea lui Bacbak
Povestea lui El-Kuz
Istoria lui El-Așar
Povestea lui Sakalik
POVESTEA DULCEI PRIETENE, ANIS AL-DJALIS, ȘI A LUI ALI-NUR
POVESTEA LUI GHANEM BEN-AYUR ȘI A SURORII SALE FETNAH
Povestea arapului Sauar
Povestea arapului Kafur
Povestea arapului Bakhita

POVESTEA REGELUI OMAR AL-NEMAN ȘI A MINUNAȚILOR SĂI FECIORI, ȘARCAN ȘI DAUL-MACAN
Parabolele celor trei porți
Povestea morții regelui Omar Al-Neman și minunatele cuvinte de dinainte de moartea lui
Cuvântul primei fete
Cuvântul fetei a doua
Cuvântul fetei a treia
Cuvântul fetei a patra
Cuvântul fetei a cincea
Cuvântul bătrânei
Povestea mânăstirii
Povestea celor doi îndăgostiți Aziz și Aziza și a frumosului prinț Diadem
Povestea frumosului Aziz
Povestea domniței Donia și a prințului Diadem
Isprăvile tânărului Kanmacan, fiul lui Daul-Macan

MINUNATELE POVEȘTI ALE ANIMALELOR ȘI ALE PĂSĂRILOR
POVESTEA GÂȘTEI, A PĂUNULUI ȘI A PĂUNIȚEI
CIOBANUL ȘI FECIOARA
POVESTEA BROAȘTEI-ȚESTOASE ȘI A PESCĂRUȘULUI
POVESTEA LUPULUI ȘI A VULPII
POVESTEA ȘOARECELUI ȘI A NEVĂSTUICII
POVESTEA CORBULUI ȘI A ZIBETEI
POVESTEA CORBULUI ȘI A VULPOIULUI
POVESTEA LUI ALI BEN-BEKAR ȘI A FRUMOASEI ȘAMSENNAHAR
POVESTEA DOMNIȚEI BUDUR
POVESTEA FRUMOSULUI-FERICIT ȘI A FRUMOASEI-FERICITE

POVESTEA LUI ALUNIȚĂ
POVESTEA PREAÎNVĂȚATEI SIMPATIA
PĂȚANIA POETULUI ABU-NUWAS
POVESTEA LUI SINDBAD-MARINARUL
Întâia povestire a lui Sindbad-marinarul și care-i întâia călătorie a sa
Cea de a doua povestire a lui Sindbad-marinarul și care-i a doua călătorie a sa
Cea de-a treia povestire a lui Sindbad-marinarul și care-i a treia călătorie a sa
Cea de-a patra povestire a lui Sindbad-marinarul și care-i a patra călătorie a sa
Cea de-a cincea povestire a lui Sindbad-marinarul și care-i a cincea călătorie a sa
Cea de-a șasea povestire a lui Sindbad-marinarul și care-i a șasea călătorie a sa
Cea de-a șaptea povestire a lui Sindbad-marinarul și care-i a șaptea și cea din urmă călătorie a sa
POVESTEA FRUMOASEI ZUMURRUD ȘI A LUI ALIȘAR, FIUL LUI GLORIE

POVESTEA CELOR ȘASE FETIȘCANE FIECARE DE ALT FEL
POVESTEA ORAȘULUI-DE-ARAMĂ
POVESTIREA LUI IBN AL-MANSUR DESPRE CELE DOUĂ FETE
POVESTEA REGINEI YAMLIKA, DOMNIȚA DE SUB PĂMÂNT
POVESTEA FRUMOSULUI FLĂCĂU TRIST
FLORILE HAZULUI ȘI GRĂDINA SNOAVELOR
Al-Rașid și șeicul cel cu ochi bolnavi
Copilandrul și dascălul său
Sacul năzdrăvan
Ce să alegi? Un flăcău tânăr sau un bărbat copt?
Prețul castraveților
Pletele albe
Încurcătura descurcată
Abu-Nuwas și baia lui Sett Zobeida
Abu-Nuwas făcând stihuri
Măgarul
Sett Zobeida prinsă cu ocara
Bărbat sau femeie?
Împărțeala
Dascălul de școală
Stihurile de pe o cămașă
Stihurile de pe o cupă
Califul în coș
Spălătorul de mațe
Frumoasa Prospețimea-Ochilor
CALIFUL CEL CIUDAT
POVESTEA FRUMOASEI FLOARE-DE-TRANDAFIR

 POVESTEA FERMECATĂ A CALULUI DE ABANOS
 POVESTEA DALILEI-CEA-VICLEANĂ
 SACUL FERMECAT SAU POVESTEA LUI JUDER PESCARUL
 POVESTEA LUI ABU-KIR ȘI A LUI ABU-SIR

 SNOAVE PILDUITOARE DIN GRĂDINA ÎNMIRESMATĂ
 Cele trei dorințe
 Flăcăul și masagiul de la hammam
 Alb și alb
 POVESTEA LUI ABDALLAH-DE-PE-USCAT ȘI A LUI ABDALLAH-DIN-MARE
 POVESTEA TÂNĂRULUI CEL GALBEN
 POVESTEA FLOAREI-DE-GRANATĂ ȘI A LUI ZÂMBET-DE-LUNĂ
 SEARA DE IARNĂ A LUI ISAC DIN MOSSUL
 FELAHUL DE LA EGIPT ȘI COPIII SĂI CEI ALBI
 POVESTEA LUI KHALIF-CEL-SĂRAC
 PĂȚANIILE LUI HASSAN AL-BASSRI ȘI ALE PREAFRUMOASEI STRĂLUCIRE

 DIVANUL OAMENILOR DE RÂS ȘI DE BATJOCURĂ
Bubuitura de pomină
Cei doi poznași
Viclenie muierească
POVESTEA ADORMITULUI TREAZ
DRAGOSTEA DULCEI ZEIN AL-MAWASSIF
POVESTEA TÂNĂRULUI LENEȘ
POVESTEA TÂNĂRULUI NUR ȘI A VITEZEI FRÂNC
SFATURILE MĂRINIMIEI ȘI ALE ȘTIINȚEI DE A TE PURTA ÎN VIAȚĂ
Saladin și vizirul său
Mormântul Îndrăgostiților
Divorțul tinerei Hind
POVESTEA OGLINZII FECIOARELOR

POVESTEA LUI ALLADIN ȘI A LĂMPII FERMECATE
PARABOLA ADEVĂRATEI ȘTIINȚE A VIEȚII
FARIZADA SAU ZÂMBET DE TRANDAFIR
POVESTEA LUI KAMAR ȘI A MULTPRICEPUTEI HALIMA
POVESTEA PULPEI DE BERBEC
CHEILE URSITEI

DIVANUL NĂZBÂTIILOR UȘURATICE ȘI ÎNȚELEPCIUNII VESELE
Papucii care nu se mai prăpădesc
Bahlul, măscăriciul lui Al-Rașid
Chemarea la pace peste tot pământul
Brăcinarele înnodate
Povestea celor doi mâncători de hașiș
Povestea cadiului Tata-al Vântuiturilor
Măgarul cadiu
Cadiul și măgărușul
Cadiul cel isteț
Povețele unuia care se pricepe la femei
Judecata mâncătorului de hașiș
POVESTEA DOMNIȚEI NURRENNAHAR ȘI A FRUMOASEI GENNIA
POVESTEA DULCEI SCLIPIRE-DE-MĂRGĂRITAR
CELE DOUĂ VIEȚI ALE SULTANULUI MAHMUD
COMOARA CEA FĂRĂ DE SFÂRȘIT
POVESTEA CEA ÎNTORTOCHEATĂ A BLAJINULUI COPIL DIN FLORI
Povestea maimuțoiului flăcău
Povestea celui dintâi nebun
Povestea celui de al doilea nebun
Povestea celui de al treilea nebun

NOUĂZECI ȘI NOUĂ DE CAPETE RETEZAT
TICĂLOȘIA SOȚIILOR
 Povestea istorisită de plăcintar
 Povestea istorisită de zarzavagiu
Povestea istorisită de măcelar
Povestea istorisită de baș-clarinet
POVESTEA LUI ALI BABA ȘI A CELOR PATRUZECI DE HOȚI
ÎNTÂLNIRILE LUI AL-RAȘID PE PODUL BAGDADULUI
Povestea tânărului stăpân al iepei bălane
Povestea călătețului pe urma căruia se cântau cântece indienești și chinezești
Povestea șeicului cel cu mâna darnică
Povestea pascalului de școală olog și cu gura ruptă
Povestea orbului de pe pod, cel care cerea să fie pălmuit
POVESTEA DOMNIȚEI ZULEICA
NĂZDRAVĂNIILE CELE DULCI ALE TINEREȚII FĂRĂ DE GRIJI
Flăcăiașul cel căpățânos și sora lui cea cu picior mic
Belciugul de la gleznă
Povestea cu țapul și cu fata regelui
Povestea cu fiul regelui și cu broaca-țestoasă
Fata neguțătorului de boabe de năut
Dezlegătorul
Povestea căpeteniei de agii
Care este cel mai mărinimos?
Bărbierul jugănit
Povestea lui Faiiruz și a soției sale
Obârșia și deșteptăciunea

POVESTEA CĂRȚII MAGICE
POVESTEA CEA STRĂLUCITĂ A CRĂIȘORULUI DIAMAN
CÂTEVA NĂZDRĂVĂNII ȘI CÂTEVA PARIMII DE-ALE DASCĂLULUI LAFURILOR ȘI PERDAFURILOR
POVESTEA COPILANDREI VRAJA INIMILOR, ISPRĂVNICEASA PĂSĂRILOR

POVESTEA LUI BAÎBARS ȘI A ISPRAVNICILOR SĂI DE AGIE
Povestea istorisită de către cel dintâi ispravnic de agi
Povestea istorisită de către cel de al doilea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al treilea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al patrulea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al cincelea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al șaselea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al șaptelea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al optulea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al nouălea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al zecelea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al unsprezecelea ispravnic de agie
Povestea istorisită de către cel de al doisprezecelea ispravnic de agie
POVESTEA RUJEI DE MARE ȘI A COPILANDREI DIN CHINA
POVESTEA SARAILIEI UNSE CU MIERE DE ALBINE ȘI A AFURISITEI DE NEVESTE A CAVAFULUI
LUCARNELE ÎNVĂȚĂTURII ȘI ALE ISTORIEI
Poetul Doreiid, firea lui mărinimoasă și dragostea lui pentru vestita poetă Tumadir El-Khansa
Poetul Find și cele două fete viteze ale sale, Ofaiirah-Soarele și Hozeilah-Luna
Dragostea domniței Fatimah cu poetul Murakiș
Răzbunarea regelui Hojjr
Soții zugrăviți de soțiile lor
Omar despicătorul
Cântăreața Sallamah cea albastră
Dalcavucul
Roaba ursitei
Gherdanul belaliu
Isac din Mossul și cântecul cel proaspăt auzit
Cele două dănțuitoare
Cataiful cu fistic și dezlegarea buclucului pravilnicesc
Copila arabă de la fântână
Ponoasele îndărătniciei
SFÂRȘITUL LUI GIAFAR ȘI AL BARMAKIZILOR
DUIOASA POVESTE A CRĂIȘORULUI IASMIN ȘI A DOMNIȚEI MIGDALA

Biblioteca pentru toți
Lista volumelor O mie și una de nopți din catalogul colecției Biblioteca pentru toți

Note

Vezi și
 Listă de povești

O mie și una de nopți
Liste de basme


For the city mentioned in the Bible, see Berea (Bible).

Berea is a district of Lesotho. In the west, Berea borders on the Free State Province of South Africa. Domestically, it borders on the following districts: Leribe District in the north, Thaba-Tseka District in southeast and Maseru District in the south. Teyateyaneng is the capital of the district. It is also home to the Kome Cave Dwellings. It is also the only district in Lesotho which is not named after its capital.

As of 2016, the district had a population of 262,616 which was 13.32 per cent of the total population of the country. The total area of the district was 2,222 which was 7.32 per cent of the total area of the country. As of 2008, there were 48 per cent economically active people in the district. There were totally 53,126 employed people out of a total of 100,776 people in the district above 15 years of age. The total area planted in 2009 was 25,303 which formed 6.27 per cent of the total area planted in the country, with maize being the major crop.

Demographics
As of 2016, the district had a population of 262,616, 13.32 per cent of the population of the country. The area of the district was 2,222, 7.32 per cent of the country. The population density was 113.00 persons per square kilometre, compared to 62 for the country. There were ten constituencies and nine community councils in the district. As of 2006, 625 people tested HIV positive, 24.00 per cent of the country's HIV positive population.  269 of these were men (22.30%); 356 were women (25.20%).

Geography
In the west, Berea borders on the Free State Province of South Africa.  Domestically, it borders on the following districts: Leribe District in the north, Thaba-Tseka District in southeast and Maseru District in the south. The Western districts of Lesotho has predominantly low land zone with an elevation of   above the sea level. These lands are the major agricultural zones in the country. The average annual rainfall in the country is , most of which is received during the rainy season of October to April. Though it rains during all the months of the year, groundwater is limited on account of run-offs. The region has a temperate climate on account of the elevation and is humid during most parts of the year. The temperature in low lands vary from  to  in the winter.

Economy and transport
As of 2008, there were 53,126 economically active people in the district. There were totally 53,126 employed people out of a total of 100,776 people in the district above 15 years of age. The employed population in the age group of 6–14 years was 968 out of a total of 27,368 people in the district in the age group. The labour force participation stood at 192.90. The number of people involved in subsistence agriculture is 830 and the number of people in other sectors was 138. The number of unemployed people in the district was 11,280 and the unemployment rate was 53.

The total area planted in 2009 was 25,303 which formed 6.27 per cent of the total area planted in the country. The total production was 9,151 tonnes, which was 6.08 per cent of the totals in the country. The major crop was maize, while wheat, sorghum, beans and peas were the other crops planted. The total production of maize was 6,901 tonnes, beans was 145 tonnes, sorghum was 59 tonnes, peas was 1,495 tonnes and wheat was 551 tonnes as of 2008.

Administration
Constituencies of Berea District are Bela-Bela, Berea, Khafung, Mabote, Mahlatsa, Mosalemane, Nokong, Pulane, Seqonoka, Teyateyaneng and Thupa-Kubu.
The community councils are Kanana, Kueneng, Mabote, Makeoana, Maluba-Lube, Mapoteng, Motanasela, Phuthiatsana, Senekane and Tebe-Tebe. As per the 1968 Local Government Repeal Act - Development Committees Order No.9 of 1986, a District Development Committee (DDC) should have a set of Ward Development Committees (WDC) for each ward and Village Development Committees (VDC) under it. Each VDC has a set of seven elected members and the head would be an ex-officio member and chairman of the committee. The WDC is composed of twelve members elected from about VDCs, whose chairman would be and ex-officio
member. The fifteen-membered DDC is elected by the members of WDC. When there are cases of more than one DDC, the chiefs would alternate in meetings. The district secretary co-ordinates the activities of the various committees. As per the Local Government Amendment Act 2004, the District Development Coordination Committee was established as the supreme body of district administration, under which all the district councils were branched. The urban and municipal councils were under each district council, which in turn had community councils under it. The Independent Electoral Commission (IEC) is responsible for the administration of the Local Government Elections. The nation's first local government elections were conducted in April 2005, while the most recent elections were held in October 2011. During these elections, 64 community councils, 11 urban
councils and one municipal council were elected.

See also
Battle of Berea
Moshoeshoe I

References

External links

Districts of Lesotho

Berea District


تمرين الانحناء، هو تمرين يعتمد على الوزن الذي يستهدف ممارسة عضلة الظهر. وتمرين الانحناء يستخدم كثيرا في كل من تمارين بناء الاجسام ورفع الاثقال ويعتبر مفيداً لزيادة القوة البدنية إذا طُبق بالشكل الصحيح.

ويتم استخدامه بطرق متعدده، وهذا يتوقف على استخدام الاثقال التي ترفع بيد واحده أو استخدام الاثقال التي ترفع بكلتا اليدين:

 تمرين الانحناء باستخدام الاثقال التي ترفع بكلتا اليدين. هذا النوع من التمرين يستخدم كلتا اليدين بحيث يكون الظهر منحني باستقامة ورفع الاثقال من الأرض إلى المعدة باستمرار.
 تمرين الانحناء باستخدام الاثقال التي ترفع بيد واحدة. يتم تكرار الطريقة السابقة ولكن باستخدام الاثقال المفرده بدل من المزدوجة التي ترفع بكلتا اليدين.

 تمرين الانحناء باستخدام ثقل منفرد بيد واحدة. هذا التمرين يستخدم بشكل متكرر بحيث يتم تثبيت اليد والركبة من الشق الأيمن أو الايسر للجسم بارتكازهما على مقعد التمرين مع بقاء الظهر منحني وموازي للارض ويتم حمل الثقل باليد مع بقائها ممدودة الأخرى كما هو واضح في الصورة.يتم رفع الوزن نحو الورك بحيث يشكل الكوع زاوية مقداره °90 ويتم تكرار هذه العملية.

المراجع

تمارين الوزن
تمرين

تمرين الانحناء


An Dendrobium lanceolatum in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Charles Gaudichaud-Beaupré. An Dendrobium lanceolatum in nahilalakip ha genus nga Dendrobium, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Maluku. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Dendrobium

Dendrobium lanceolatum


Elvis Peršić (Pula, 16. kolovoza 1976.), hrvatski atletičar.

Natjecao se na Olimpijskim igrama 2000. u štafetnoj utrci 4 x 400 metara. Nastupio je u prednatjecanju.

Bio je član pulske Istre.

Izvori

Hrvatski sprinteri
Šport u Puli
Hrvatski atletičari olimpijci

Elvis Peršić


La famille Chaber est une famille française protestante éteinte établie à Montpellier (Hérault).

Filiation

Notes et références

Voir aussi

Bibliographie

Famille française
Famille du Languedoc-Roussillon
Famille française protestante

Famille Chaber


في الرياضيات، وتحديداً في الهندسة الرياضية يعطى شكل الحلقة في المستوي على شكل قرص مفرغ بدائرة مشتركة المركز مع مركز القرص.
تعادل الحلقة طوبولوجياً إسطوانة مفرغة  والمستوي المثقوب.

تعطى مساحة الحلقة بأخذ فرق مساحة الدائرتين ذاتي أنصاف الأقطار R و r على الشكل التالي:

انظر أيضاً
 حلقة (أدوات معدنية)
 إسطوانة

مراجع

أشكال هندسية
دوائر
دوائر هندسية
هندسة ابتدائية

حلقة (هندسة رياضية)


Y som Yrsa er en kortfilm instrueret af Kari Vidø efter manuskript af Kari Vidø.

Handling

Yrsa lever en glasklokketilværelse. Hendes mand Daniel har travlt med sin nye lampeforretning. Udenfor larmer gravkøerne. En dag læser hun en annonce om privat rengøringshjælp. Hun får jobbet. Den fremmede giver hende sin nøgle, og underlige ting sker.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 1991

Kortfilm fra Danmark

Y som Yrsa


Ruralna cjelina Škrip, ruralna cjelina dijela sela Škripa, otok Brač.

Opis dobra
Škrip je smješten u unutrašnjosti Brača na dominantnom položaju prema sjevernoj strani otoka i na strateški važnom mjestu prema susjednom kopnu. Naselje Škrip je jedinstvena povijesna cjelina ruralnog karaktera koja nastaje na prostoru brončanodobnog gradinskog naselja i kasnije rimske naseobine, a razvilo se u skladno naselje središnjeg dijela otoka Brača s rezidencijalnim utvrđenim dvorcem i baroknom župnom crkvom. Arhitektura naselja odaje organsku strukturu u kultiviranom pejsažu, a parter glavne uzdužne komunikacije s longitudinalnom poljanom dijelom je uglačana prirodna stijena. Ruralno naselje Škrip sa svojim prirodnim okruženjem čini uravnoteženu ambijentalnu i prirodnu cjelinu s iznimno sačuvanim spomenicima svih povijesnih razdoblja.

Zaštita
Pod oznakom Z-6317 zavedena je kao nepokretno kulturno dobro - kulturno-povijesna cjelina, pravna statusa zaštićena kulturnog dobra, klasificirano kao "kulturno-povijesna cjelina".

Izvori

Zaštićene ruralne cjeline u Splitsko-dalmatinskoj županiji
Škrip

Škrip (ruralna cjelina)


සෙබෙත්ගේ පුත් ශාන්ත ජාකොබ් ජේසුස් වහන්සේගේ එක් ශ්‍රාවකයෙකි. ඔහු සෙබඩි හා සලෝමි යන දෙදෙනාගේ පුත් වු අතර ශුද්ධවර ජොහාන්ගේ සහෝදරයා විය. ධර්ම දූත ජේම්ස් ගෙන් වෙන් කිරීම සඳහා ඔහුව සාන්තුවර මහා ජා‍කොබ් යන නමින් හැඳින්වේ. ඔහු ජේසුස් වහන්සේගේ ශ්‍රාවකයන් අතරට පළමුවෙන්ම සම්බන්ධ වු අයෙකි. ජාකොබ් සංක්ෂිප්ත ශුභාරංචිය සඳහන් කරන පරිදි ජේසුස් වහන්සේ ජාකොබ් හා ජොහාන්ට කතාකොට සංචාරය කිරීමට ආරාධනා කළේ ඔවුන් දෙදෙනා තම පියා සමඟ මුහුදු වෙරළේ සිටිය දී ය. මාර්ක්ට අනුව ජේම්ස් හා ජෝන් හඳුන්වන්නේ ගිගිරුමේ පුතණුවන් යනුවෙනි. ධර්ම දූතවරුන්ගේ ක්‍රියා පොතේ 12:1-2 වර්ථාවන් අනුව හෙරො‍ද් රජු විසින් ජේම්ස්ව කඩුවෙන් ඇණ මරා දමනු ලැබුවේය.

ඔහුගේ මළ සිරුර ගලිසියේ (ස්පාඤ්ඤයේ) සන්තියාගෝ ද කොම්පොස්තලාහි, තැන්පත් කර ඇති බවට තොරතුරු ලැබි ඇත. ඔහුගේ භූමිදාන නගරය, කතෝලික ධර්මයේ තුන්වන ශුද්ධ වු නගරය හැටියට පිළිගෙන ඇත. (ජේරුසලම් හා රෝමය යන නගරයන්ට පසුව). මෙම ශාන්තුවරයාගේ සොහොනට යන වන්දනා ගමන යුරෝපියානු කතෝලිකයන් අතරේ ප්‍රධාන හා ප්‍රසිද්ධත්වයකට පත් වු වන්දනා ගමනකි. එම නිසාම මොහුව වන්දනාගමන්වල නියැලෙන්නන්ගේ එක් ආරක්ෂක මුනිවරයෙකු ලෙස පිළිගෙන ඇත.

සටහන්

ජේම්ස්, සෙබඩීගේ පුත්


Der Breitbach ist ein rechter Zufluss der Hafenlohr im Landkreis Aschaffenburg im bayerischen Spessart.

Geographie

Verlauf

Ursprung des Breitbachs ist der als Naturdenkmal ausgewiesene Breitsee südwestlich von Rothenbuch am Fuße des Bergrückens der Eselshöhe. Dieser nur etwa 0,3 ha große See wurde in den 1930er Jahren für die Holztrift angelegt; vermutlich gab es schon vorher einen ähnlichen See.

Der Breitbach wird auf seinem weiteren Verlauf nach Ostsüdosten von zahlreichen Quellen verstärkt. Südlich von Rothenbuch mündet er dann von rechts in die Hafenlohr.

Flusssystem Hafenlohr
 Fließgewässer im Flusssystem Hafenlohr

Siehe auch
 Liste der Flüsse im Spessart

Weblinks

 Der Breitbach und sein Einzugsgebiet auf dem BayernAtlas

Einzelnachweise

Fluss im Spessart
Fließgewässer im Landkreis Aschaffenburg
Rothenbucher Forst
Geographie (Rothenbuch)

Breitbach (Hafenlohr)


Haworthiopsis glauca, anteriormente Haworthia glauca, es una especie suculenta perteneciente a la familia Asphodelaceae. Es originaria de Sudáfrica. Se distribuye en Provincia Cabo Oriental hasta la frontera con Provincia Cabo Occidental.

Descripción
Planta suculenta con tallos elongados que quedan cubiertos por las hojas, dispuestas en forma de densa roseta desde la base. Las hojas, de 6 por 1,5 cm, son oblongo-lanceoladas, incurvadas, puntiagudas y de textura áspera. Tienen de 5 a 7 líneas longitudinales poco marcadas y carecen de tubérculos o, si los tienen, son poco evidentes. Durante el periodo vegetativo son de color verde o glauco y en el periodo de reposo adquieren una tonalidad púrpura. Se ramifica desde la base formando densos grupos. La inflorescencia es un tallo simple, a veces compuesto, de unos 30 cm de largo, con las pequeñas flores agrupadas en la punta; son de color blanco verdoso, tubulares, y con tépalos revolutos.

Taxonomía
Haworthia glauca fue descrita por Baker y publicada en Journal of the Linnean Society, Botany 18: 203, en el año 1880, y reubicada en Haworthiopsis como Haworthiopsis glauca por G.D.Rowley en 2013.

Variedades aceptadas
 Haworthia glauca var. glauca
 Haworthia glauca var. herrei

Referencias

Enlaces externos

glauca

Haworthiopsis glauca


Radioaltimetrul terestru PRV-13 (index GRAU - 1RL130, după clasificarea NATO "Odd Pair") este un radar sovietic exploatat din anul 1965 în fosta URSS. A fost și în înzestrarea țărilor fostului Tratat de la Varșovia, inclusiv în Armata României din anul 1978. Este în exploatare.

Scurt istoric
Rradioaltimetrul PRV-13 a fost dezvoltat pe baza radioaltimetrului PRV-11, la începutul anilor '60  la Institutul 244 de Cercetări Știițifice al Ministerului Producției de Armament. Producția de serie a fost organizată la uzina nr. 588, în prezent Uzina Radio Pravdinsk din orașul Balahna.

Destinație
Radioaltimetrul mobil PRV-13 este destinat pentru lucrul în calitate de mijloc de măsurare a înălțimii în compunerea complexului de radiolocație 5N87, radiotelemetrelor P-37, P-35, P-14 și, de asemenea, în compunerea sistemelor de conducere automatizată a trupelor din apărarea antiaeriană, de tip "Vozduh - 1M", "Vozduh - 1P", "Asurk - 1MA".

Scurtă prezentare
Radioaltimetrul este realizat în varianta mobilă. În compunerea sa intră:
 Remorca V1 (pivotantă pe un afet KLU) - în care s-a dispus aparatura de emisie-recepție și instalația de antenă;
 Remorca V2 de tip 761 - cu aparatura de indicare, aparatura de sincronizare și protecție la bruiaj și, de asemenea, agregatul diesel-electric AD-30;
 Remorca V3 de tip 761 - cu piesele de rezervă și aparatura de măsură și control; în remorcă, de asemenea, s-a dispus agregatul de alimentare AD-30, de rezervă, și convertizorul de frecvență VPL-30MD;
 Container - pentru transportul instalației de antenă demontate, completul de cabluri de legătură și alte echipamente ajutătoare (în total 22 de unități).
 În afară de acestea, în compunerea radioaltimetrului intră interogatorul terestru prin radiolocație NRZ-4P (1L22), realizat în varianta pe automobil.
În scopul de a îmbunătăți siguranța în funcționare, imunitatea la bruiaj, protejarea  împotriva  rachetelor antiradiolocație  și mărirea zonei de descoperire față de PRV-11,
la PRV-13 s-au adus o serie de modernizări, cum ar fi:
 regimul de lucru al canalului  de goniometrare asigurat în program de trei coordonate;
 a fost asigurată posibilitatea determinării distanței, azimutului și a înălțimii de zbor a mijloacelor aeriene care evoluează la înălțimi joase (de la 100 m și mai mult), în regim autonom;
 determinarea înălțimii, la indicarea din exterior a coordonatelor mijloacelor aeriene, prin conjugarea cu un radiotelemetru;
 s-a asigurat posibilitatea goniometrării mijloacelor aeriene purtătoare de bruiaj pasiv;
 s-a asigurat dirijarea aviației de vânătoare la interceptare prin cooperarea punctelor de comandă ale trupelor de rachete antiaeriene și aviației în zonele comune ale acțiunilor de foc.

Date tehnico-tactice
 gama de frecvență - de la 2,5 la 2,7 GHz;
 frecvența de repetiție a impulsurilor - 400 Hz;
 durata impulsului de sondaj - 1,5 - 3 microsecunde;
 puterea în impuls a emițătorului - 1,6 Mw;
 putere medie a emițătorului - 1 Kw;
 distanța maximă de descoperire - 310 km.

Legături externe
  Вестник ПВО Radioaltimetrul PRV-13

Echipament militar
Radar

PRV-13


Großes Walsertal (eller Großwalsertal) er en 25 km lang dal i delstaten Vorarlberg i Østrig. Dalen grænser op til Bregenzerwald, og bækken Lutz flyder igennem den.

Dalens 6 kommuner (Thüringerberg, Sankt Gerold, Blons, Fontanella, Sonntag og Raggal) ligger i distriktet Bludenz, stort set alle på den solvendte skråning, kun Raggal ligger syd for Lutz. Indbyggertallet er samlet 3500, og dalen er dermed ret tyndt befolket.

Biosfærereservat Großes Walsertal
Kommunerne slog sig sammen for at danne et biosfærereservat, den første naturpark i Vorarlberg. Indenfor UNESCOs "Menneske og biosfære"-program er det en enestående administrativ konstruktion.

Biosfærereservatets hjerte er Faludrigatal, en sidedal til Marultal, som igen er sidedal til Großes Walsertal. Visse områder, som denne, kan kun ses til fods.

Kultur, seværdigheder og turisme
Til gengæld er vandrestierne ud fra for eksempel byen Raggal velplejede, og Kellaspitze, Hoher Fraßen, Gamsfreiheit og Rote Wand ("den røde mur") har markerede vandreveje. Kellaspitze og Rote Wand er det nødvendigt med en smule let klatring.

Hvert andet år har der siden 2004 været afholdt kulturfestivallen Walserherbst. Derudover er Großes Walsertal del af Österreichischer Alpenvereins program om bæredygtig turisme.

Af yderligere seværdigheder kan nævnes:

 Puppenmuseum Blons – museum med legetøj og børnebøger fra 1860 til 1960
 Borgruin Blumenegg – ved Thüringerberg
 Lasanggabrücke (ved Raggal) – bygget i 1789 og den sidste tilbageværende træbro i Großes Walsertal

Eksterne henvisninger
 Österreichischer Alpenverein
 Biosphärenpark Großes Walsertal
 Informationer om dalen

Vorarlberg
Dale i Østrig
Biosfærereservater i Østrig

Großes Walsertal


La 15 iulie 2016 a avut loc o tentativă eșuată de lovitură de stat în Turcia organizată de Consiliul Păcii, un grup de militari din cadrul Forțelor armate ale Turciei. Lovitura de stat a fost confirmată atât de prim-ministrul Binali Yıldırım, cât și de președintele Recep Tayyip Erdoğan care a chemat populația în stradă. Șeful Statului Major Hulusi Akar a fost luat ostatic, apoi a fost eliberat. Peste 290 de persoane au fost ucise la Ankara și Istanbul în timpul confruntărilor.

Un elicopter a lansat o bombă deasupra Parlamentului turc de la Ankara. De asemenea Palatul Prezidențial  a fost atacat cu bombe. A fost declarată legea marțială pe întreg teritoriul turc.

Televiziunea națională TRT 1 a fost ocupată de militari turci care au anunțat că Turcia este "condusă în prezent de Consiliul Păcii, care va asigura siguranța populației". Frontiera cu Bulgaria a fost închisă, iar armata elenă a fost pusă sub stare de alertă la granița cu Turcia.

Un grup de peste 50 de militari au blocat Podul Bosfor și Podul Fatih Sultan Mehmet. S-au auzit focuri de armă lângă cele mai importante aeroporturi din Ankara și Istanbul.

Președintele Erdoğan l-a acuzat pe teologul Fethullah Gulen (care este auto-exilat în Pennsylvania) pentru organizarea acestei lovituri de stat, deși gruparea acestuia a condamnat lovitura.
Turcia a cerut (ulterior loviturii de stat) Statelor Unite să-l extrădeze pe  Gülen.

Lovitura de stat este condamnată de principalele partide din Turcia și de comunitatea internațională. La 16 iulie 2016, dimineața, Reuters a transmis că lovitura de stat pare să fi eșuat.

Fundal

De la fondarea statului modern Turcia din 1923, Forțele armate ale Turciei (TSK) au organizat trei lovituri de stat—în 1960, 1971 și 1980—iar în 1997 au intervenit printr-un memorandum militar. Istoricește, armata s-a văzut gardian al statului secular turc înființat de Mustafa Kemal Atatürk.

În anii de dinainte de tentativa de lovitură de stat din 2016, au avut loc procesele membrilor Ergenekon, care au fost văzute de liderii civili ai Turciei de sub președintele Recep Tayyip Erdoğan ca o ofertă de a întări influența asupra armatei. În cadrul acestor procese din 2013—văzute ca "senzaționale" și "unele dintre cele mai mari din istoria recentă a Turciei"—275 de oameni, inclusiv ofițeri militari seniori, jurnaliști, juriști și profesori, au fost acuzați de intrigă la o lovitură de stat în 2003 și 2004, ca parte a unei rețele secrete numite "Ergenekon", împotriva primului ministru Erdoğan. (Anumiți ofițeri militari au fost acuzați de implicare într-o intrigă pretins separată, Sledgehammer.) Totodată, Erdoğan a promovat ofițeri de rang interior la rețeaua de comnandă, pentru a se asigura că șefii personalului militar îi este loial, demoralizând armata.

După ruptura dintre facțiunile guleniste și Partidul Justiției și Dezvoltării al lui Erdoğan, Erdoğan a decis că ar fi avantajos să fie reablitată armata. Condamnările mișcării Ergenekon au fost anualte în aprilie 2016 de cea mai înaltă curte de apeluri din Turcia, care a hotărât că existența rețelei este nedovedită. Pe 13 iulie, la mai puțin de două zile de dinaintea lansării loviturii de stat, Erdoğan a semnat un proiect de lege prin care a dat soldaților turci imunitate la urmărire penală în timp ce iau parte la operațiunile interne de securitate, reclamațiile împotriva comandanților trebuind să fie aprobate de primul ministru, pe când cele contra soldaților de rang inferior pot fi semnate de guvernatorii de districte. Legea imunității a fost văzută ca parte a destinderii dintre guvern și forțele armate, pe când acestea din urmă au preluat tot mai mult operațiunile militare din teritoriile locuite de kurzi de la unitățile paramilitare și de poliție.

Atunci când lovitura de stat a început, Erdoğan se afla în vacanță în sud-vestul Turciei. Acesta a chemat populația în stradă pentru a apăra democrația.

Operațiune sub steag-fals (teorii)

În timpul și după desfășurarea evenimentelor, mai mulți politicieni și comentatori, printre care fostul lider al opoziției Deniz Baykal (Partidul Popular Republican; Cumhuriyet Halk Partisi), și-au exprimat îndoiala cu privire la faptul dacă tentativa de lovitură de stat a fost reală sau a fost pusă în scenă  de către guvern.

Posibile dovezi
Mai multe fapte au dus la îndoieli cu privire la autenticitatea tentativei de lovitură de stat: faptul că tentativa de lovitură de stat a început seara devreme și nu într-un moment mai greu de remarcat;  evenimentele au fost limitate în mare măsură la Ankara și Istanbul; niciun membru al guvernului sau parlamentar nu a fost luat ostatic, iar mass-media pro-guvernamentală nu a fost blocată în a difuza în direct în timpul evenimentelor. Jurnaliștii și politicienii opoziției au denumit lovitura de stat o "comedie tragică" și "piesă de teatru".

Susținătorii acestor teorii au subliniat modul în care Erdoğan a avut de câștigat în mare măsură ca urmare a tentativei de lovitură de stat:  popularitatea sa a crescut și a primit sprijin pentru ca funcția să se transforme într-o președinție executivă, având în același timp posibilitatea de a legitima reprimările suplimentare cu privire la libertățile civile, independența judiciară și opoziția în general.  Oponenți ai regimului lui Erdoğan au susținut că guvernul său este la un pas de a înlătura principiile fondatoare ale Republicii Turcia cum ar fi secularismul și că urmăresc o agendă mai autoritară. Alte elemente care par să susțină că lovitura de stat a fost pus în scenă de regimul lui Erdoğan: nu există nicio listă de cereri a complotiștilor, organizarea și răspunsul poliției, listele lungi de arestări/demiteri care par să fi fost redactate surprinzător de repede (inclusiv arestarea a 2745 de judecători; demiterea a 492 de membri ai Președinției Afacerilor Religioase (Diyanet) și a 3.000 de militari) și natura extrem de vizibilă a acțiunilor loviturii de stat.

Referințe și note

Legături externe

 Updates at BBC News
 Updates at The Telegraph
 Updates at CNN
 Updates at Al Jazeera
 Updates at The Wall Street Journal
 Updates at The New York Times

Conflicte militare în 2016
2016 în Turcia
Lovituri de stat

Tentativa de lovitură de stat din Turcia din 2016


Arnau Vilaró (Bellvís, Espagne, 1986) est un scénariste, essayiste et professeur d'université espagnol, connu pour avoir écrit le scénario de Nos soleils (Alcarràs), lauréat de l'Ours d'or à la Berlinale 2022, et pour le livre La Caricia del Cine.

Biographie
Diplômé en communication audiovisuelle de l'Université autonome de Barcelone et Docteur en études cinématographiques à l'Université Pompeu Fabra, il est scripte sur le film Été 93 (2017) de Carla Simón. Par la suite, ils coécrivent ensemble Nos soleils (Alcarràs) (2022), vainqueur de l'Ours d'or  à la Berlinale 2022. Fils d'agriculteurs de Lleida, le film s'inspire d'une partie de l'enfance et l'univers familial de Vilaró.

Il est professeur d'études cinématographiques à l'Université autonome de Barcelone, à l'Université ouverte de Catalogne et à Ecole Supérieure de Cinéma et Audiovisuel de Catalogne. En tant que chercheur, il a consacré son travail à l'étude du cinéma français et à la recension de l'œuvre de Gilles Deleuze. Il a développé sa carrière doctorale aux universités Sorbonne Nouvelle à Paris et à l'Institut de recherche esthétique de l'Université nationale autonome du Mexique, spécialisé dans l'histoire et l'esthétique du cinéma français. Il a publié dans des revues telles que Communication & Society, Historia y comunicación social, Cahiers du Grelcef, L'Atalante, Comparative Cinema, Secuencias, Zer, Área Abierta ou Çédille et est l'auteur de la monographie La Caricia del Cine (2017). Il a été commissaire des programmes de cinéma telles que Le corps et le lieu. Films autour d'Ana Mendieta (2019) au Musée du Jeu de Paume à Paris 7 et Revolución, je t'aime (2018) à la mairie de Barcelone (2018), avec Marina Vinyes.

Notes et références

Scénariste espagnol de cinéma

Arnau Vilaró


Jack Peter Benedict Whitehall (født 7. juli 1988 i Westminster, London) er en engelsk komiker og skuespiller. Han er nok mest kendt for sine standup-shows, og han er kendt for sine roller i tv-serierne Fresh Meat og Bad Education.

Han er søn af Hilary Amanda Jane Whitehall og Michael John Whitehall.

Eksterne henvisninger

Komikere fra England
Skuespillere fra England

Jack Whitehall


Pfizenmaier ist der Familienname folgender Personen:

 Dinah Pfizenmaier (* 1992), deutsche Tennisspielerin
 Klaus Pfizenmaier, deutscher  Mikrobiologe und Hochschullehrer
 Sven Pfizenmaier (* 1991), deutscher Schriftsteller

Siehe auch:

 Pfizenmayer
 Pfitzenmeier

Pfizenmaier


Mersavi Aşireti, Şanlıurfa'nın en büyük aşiretlerinden birisi. Mensupları, Bozova ve Suruç ilçeleri arasındaki 32 mahalleden gelir. Kurtuluş savaşında da boy gösteren aşiret Urfa ve çevresinin korunmasında önemli rol oynamıştır.

Şanlıurfa'nın en büyük aşiretlerinden olan Mersaviler ile ilgili Osmanli Tarihi Mecmuası'nda geçen bilgiler
Milattan sonra 300 yillarinda ilk olarak Iran'da rivayet izlerine rastlanan Mersaviler ilk olarak Yusraviler olarak anilan kabile yasam bicimine sahiptirler. Uzun yillar Iran'da yasayan Mersaviler daha sonra Arabistan yarim adasina giderek burada uzun yillar ticaretle ugrasmislardir. Asiretin uyeleri gunumuzde Suudi Arabistan varliklarini kismen de olsa "Beni Yusravi" ogullari olarak devam ettiriyorlar. Tarihte Arap Yarimadasinda uzun sure yasayan Mersaviler Islam'la ilk tanisan Muslumanlar arasinda yer alirlar. Daha sonra Irak'a dogru goc eden kabile savaslardan dolayi 1200 yillarinda Anadolunun Kars ve Igdir bolgelerine goc ederler ancak burada da 300 yill kadar yasayan Mersaviler eskiya saldirilari karsisinda bugunku Sanliurfa iline gelerek yerlesirler. Asiretin bir kismi ise Konya Yunak Ilcesi kirsalina yerlesir. Bir grup Mersavi asireti mensubu ise Ankara'nin Haymana ilcesi merkezine mesken kurmustur. Kanuni Sultan Suleyman zamaninda Mersavilere tarihi oneme sahip Ipek Yolu'nun guvenligi emanet edilir. Bu amacla cesitli burclar yani yol ustu karakollar kurulur. Kizilburc, Sayburc, Yogunburc (Küçük Alanlı köyünde 2 ve Büyük Alanlı Köyünde 1 burç kalıntıları bulunur) bunlardan bazilaridir. Soz konusu burclarin kalintilari gunumuzde halen mevcutturlar.

Uzun sure Osmanli Devleti'ne sadakatle hizmet eden Yusraviler birinci cihan harbi sonrasi Mersavi olarak anilmaya baslamistirlar. Fransizlarin Sanliurfa'yi isgalinde de buyuk kahramanliklar sergileyen Mersaviler, Fransiz askerine karsi sergiledikleri aci kuvvet sonrasi "Kasap Taburu" olarak aniliyordu. Mersaviler iri yapilari ve kursundan dahi korkmayan cesaretleriyle Fransiz askerlerinin korkulu ruyasi haline gelmisti. Sehri terketmemek icin direnen Fransizlarin Saco olarak bilinen kidemli komutani yine bugunku Organize Sanayi Bolgesi yakinlarinda Kasap Taburu olan Mersavi uyeleri tarafindan saklandigi tas kopru altinda yakalanarak oldurulmustu.

Mersaviler gunumuzde sehrin en medeni ve uysal ailesi olarak onemli mevkilerde fertleri olan okumus , aydin yapida bir asirettir.

Kaynak: Osmanli Tarihi Mecmuasi- Tevarihul Aise Fiddevri Usmaniye- Osmanli Tarihi Ansiklopedisi, Topkapi Arsiv Kayitlari

Dış bağlantılar
Mersavi Sosyal Yardımlaşma Dayanışma Kültür ve Eğitim Derneği

Aşiretler
Bozova
Suruç
Şanlıurfa (il)

Mersavi aşireti


فيليكي سوروتشينتسي (Великі Сорочинці) هي مدينة في مقاطعة بولتافسكا في أوكرانيا.

يبلغ عدد سكانها حوالي 3962 نسمة.

أعلام
 نيقولاي غوغول

مراجع

حكومة بولتافا
قرى في مقاطعة بولتافا
مدن أوكرانيا

فيليكي سوروتشينتسي


Nestea er et varemærke af flere varianter af iste. Produkterne blev fremstillet af Coca-Cola from til 2017, og var ejet og distribueret af Nestlé. Mærket tilbød både flydende drikkevarer og pulver blandinger. Nestea sælges stadig i visse Europæiske lande.

Referencer

Eksterne henvisninger

Nestlé
Læskedrikke
Te

Nestea


Gene Ball é um pesquisador e programador de ciência da computação. Ele obteve um bacharelado pela Universidade de Oklahoma e frequentou a pós-graduação na Universidade de Rochester, concluindo um mestrado e terminando seu doutorado em 1982. Enquanto estava em Rochester, ele conheceu Richard Rashid e juntos eles criaram o Alto Trek, um dos primeiros jogos multijogador em rede. Ele também trabalhou na Microsoft Research por mais de vinte anos, liderando projetos como o Microsoft Surface e o Kinect. É também um dos fundadores do programa SNAP, que é parte de um pipeline de sequenciamento genético.

Em 1979, juntamente com Rashid, Ball trabalhou como pesquisador na Universidade Carnegie Mellon. Em 1983, ele deixou a academia por dois anos, passando 1983 e 1984 projetando software na Formative Technologies. Em 1985, ele se tornou Professor auxiliar na Universidade de Delaware em Newark.

De 1991 a 2001, ele foi pesquisador na Microsoft, liderando o Projeto Persona, que se concentrou no desenvolvimento de personagens de computador semelhantes à vida real que pudessem interagir conversacionalmente com os usuários.

Empregados da Microsoft

Gene Ball


Tour de France 2015 var den 102. udgave af Tour de France. Touren startede i Utrecht i Holland 4. juli 2015 med en enkeltstart.

Dette var sjette gang Tour de France startede i Holland, hvilket er rekord for et land, som ikke grænser op til Frankrig. Tidligere udgaver af Tour de France med start i Holland var 1954 i Amsterdam, 1973 i Scheveningen, 1978 i Leiden, 1996 i 's-Hertogenbosch og 2010 i Rotterdam.

Deltagende hold

Arrangøren, Amaury Sport Organisation, offentligegjorde den 14. januar 2015 en liste med de fem inviterede hold. 22 hold vil deltage i denne Tour de France: 17 UCI World Tour hold og fem UCI Professional Continental Teams. Antallet af ryttere tilladt per hold er ni, og derfor vil feltet maksimalt være på 198 ryttere. Holdene er:

Etaper

Trøjernes fordeling gennem løbet

Noter:

Klassement

Samlede stilling

Pointkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Ungdomskonkurrencen

Holdkonkurrencen

Referencer

Eksterne henvisninger

 Officiel hjemmeside
 Tour De France 2015 TV-dækning
 The route of stage 1 Officiel Tour de France Twitter-profil.

Tour de France 2015


المئبر أو المتك  هو الجزء العلوي من السداة (العضو الذكري في الزهرة). هو جزء منتفخ تتكون بداخله حبوب اللقاح ضمن أكياس طلعية. يحمل المتك على خيط رفيع تتصل نهايته السفلى بالتخت.

مراجع

أجزاء الزهرة

مئبر


Desulo (sardinski: Dèsulu) je grad i općina (comune) u pokrajini Nuoru u regiji Sardiniji, Italija. Nalazi se na nadmorskoj visini od 888 metara i ima 2 350 stanovnika. Prostire se na 74,50 km². Gustoća naseljenosti je 32 st/km².Susjedne općine su: Aritzo, Arzana, Belvì, Fonni, Ovodda, Tiana, Tonara i Villagrande Strisaili.

Izvori

Gradovi na Sardiniji

Desulo


Die Liste von Burgen und Schlössern in Bayern/Regierungsbezirk Mittelfranken ist ein Verzeichnis von historischen Orten, wie Burgen, Schlössern, Herrensitzen, Festungen, Motten, Burgställen und Wehrkirchen auf dem Territorium des heutigen Regierungsbezirks Mittelfranken, aufgeteilt in kreisfreie Städte und Landkreise. Es gibt weitere Listen für die Regierungsbezirke Oberbayern, Niederbayern, Oberpfalz, Oberfranken, Unterfranken und Schwaben. Nicht aufgeführt sind Zier- und Nachbauten, die nie als Wohngebäude oder zur Verteidigung genutzt wurden.

Ansbach

Erlangen

Fürth

Nürnberg

Schwabach

Landkreis Ansbach

Landkreis Erlangen-Höchstadt

Landkreis Fürth

Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim

Landkreis Nürnberger Land

Landkreis Roth

Landkreis Weißenburg-Gunzenhausen

Einzelnachweise

Bayern Mittelfranken
!Mittelfranken
!
!

Liste von Burgen und Schlössern in Mittelfranken


Leblon este un cartier (bairro) din Rio de Janeiro, Brazilia. Se află în zona de sud a orașului, pe malul Oceanului Atlantic, între Laguna Rodrigo de Freitas, cartierele Ipanema și Vidigal. Cel mai bogat cartier a orașului, este mai pașnic decât cartierele învecinate Ipanema și Copacabana. Include partea sudică a plaja Ipanema, între canalul Jardim de Alá și Morro Dois Irmãos.

Note

Cartiere din Rio de Janeiro

Leblon


Gregory Township ist der Name folgender Townships in den Vereinigten Staaten:

 Gregory Township (Arkansas)
 Gregory Township (Minnesota)

Gregory Township


Ordet Kvas kan have flere betydninger:
 Kvas er en drik, der laves på mørkt brød, der har gæret.
 På dansk bruges ordet kvas om nedfaldne eller afhuggede kviste, toppe og tynde grene af træer og buske, der er brugt til optænding i kaminer eller ovne, til risgærder; Nærmest synonymt med pindebrænde

Kvas (flertydig)


Nepallarmdrossel (Turdoides nipalensis) er en fugl i familien leiothrichidae inden for spurvefugle. Den forekommer i Himalaya i vestlige og centrale Nepal. IUCN kategoriser arten som Ikke truet.

Kilder

Eksterne links

Spurvefugle
Asiens fugle
Fugle fra Himalaya

Nepallarmdrossel


Dennis Clay Nutt  (nacido el  en Little Rock, Arkansas) es un exjugador de baloncesto estadounidense. Con 1.88 de estatura, jugaba en la posición de escolta. Desde 2011 es el entrenador principal de los Ouachita Baptist Tigers de la NCAA.

Enlaces externos
 Ficha de Nutt en ACB.com
 Ficha en basketball reference

Baloncestistas de Arkansas
Entrenadores de baloncesto de Estados Unidos
Entrenadores de baloncesto de la NCAA
Baloncestistas de la Liga ACB
Baloncestistas de la NBA
Baloncestistas de los TCU Horned Frogs
Baloncestistas del Real Madrid
Baloncestistas de los La Crosse Catbirds
Baloncestistas de los Sioux Falls Skyforce
Baloncestistas de los Dallas Mavericks

Dennis Nutt


Rudolf Rudolfovich Frentz, (en ruso: Рудольф Рудольфович Френц, 23 de julio de 1888, Marienburg, Gobernatura general de San Petersburgo-26 de diciembre de 1956, Leningrado). Fue un artista soviético, pintor y artista gráfico, miembro de la Unión de Artistas de Leningrado, uno de los representantes de la Escuela de Pintura de Leningrado.

Biografía

Rudolf Rudolfovich Frentz nació el 23 de julio de 1888 en Marienburg, Gobernatura general de San Petersburgo la familia del artista. Su padre Rudolf Ferdinandovich Frentz (1831—1918) era un famoso artista - animalista. En 1909-1916 estudió en la Academia de Bellas Artes en San Petersburgo - Petrogrado. Discípulo de Vasili Savinski y Nikolai Samokish.

Ha participado en exposiciones desde 1904. Trabajó como pintor, muralista, artista gráfico, ilustrador. Un reconocido maestro de las pinturas de temática y la batalla, así como la pintura panorámica. Desde 1932, él era un miembro de la Unión de Artistas de Leningrado soviético.

En 1929-1956 Rudolf Frentz fue profesor en la Academia de Arte en Leningrado. En 1935-1956 dirigió el taller de pintura de la batalla, el profesor. Además, en 1949-1956 fue profesor en el Instituto para la Mukhina Vera. Exposición personal de obras de Rudolf Frentz en Leningrado - San Petersburgo en 1928, 1970 y 2006.

Rudolf Frentz murió el 26 de diciembre de 1956 en Leningrado. Sus obras se conservan en el Museo Ruso, Galería Tretiakov y otros museos y colecciones privadas en Rusia, Estados Unidos, Francia, Italia, Finlandia, Inglaterra, España, y otros países.

Referencias

Véase también
 Amazona (Frentz)
 Arte soviético

Fuentes
 Выставка художника Р. Р. Френца. Апрель-май. Каталог. Л., Община художников. 1928.
 Выставка лучших произведений советских художников. Путеводитель. М., Государственная Третьяковская галерея, 1941.
 Седьмая выставка произведений ленинградских художников 1941 года. Каталог. Л., ЛССХ, 1941.
 Выставка «Героическое прошлое русской армии». Краткий путеводитель. Новосибирск, Издание Окружного Дома Красной Армии, 1943.
 Выставка произведений ленинградских художников 1947 года. Каталог. Л., ЛОСХ, 1948.
 Бойков В. Изобразительное искусство Ленинграда. Заметки о выставке ленинградских художников // Ленинградская правда, 1947, 29 ноября.
 Всесоюзная художественная выставка 1947 года. Каталог. М-Л., Комитет по делам искусств при СМ СССР, 1947.
 Художественная выставка 1950 года. Живопись. Скульптура. Графика. Каталог. М., Советский художник, 1950. C.69.
 Выставка произведений ленинградских художников 1951 года. Каталог. Л., Лениздат, 1951. C.21.
 Выставка произведений ленинградских художников 1951 года. Каталог. Л—М., Искусство, 1951. C.22.
 Весенняя выставка произведений ленинградских художников. Л., ЛССХ, 1953. C.8.
 Рудольф Рудольфович Френц. Каталог выставки. Л., Художник РСФСР, 1970.
 Выставки советского изобразительного искусства. Справочник. Т.3. 1941—1947 гг. М., Советский художник, 1973. C.8, 25, 136, 219, 264, 335, 339, 342, 343, 358.
 Изобразительное искусство Ленинграда. Каталог выставки. Л., Художник РСФСР, 1976. C.33.
 Выставка произведений ленинградских художников, посвященная 60-летию Великого Октября. Л., Художник РСФСР, 1982. C.7.
 Петербург — Петроград — Ленинград в произведениях русских и советских художников. Каталог выставки. Л., Художник РСФСР, 1980. C.139.
 Выставки советского изобразительного искусства. Справочник. Т.5. 1954—1958 гг. М., Советский художник, 1981. C.41, 382, 519.
 Связь времен. 1932—1997. Художники — члены Санкт—Петербургского Союза художников России. Каталог выставки. СПб., 1997. С.300.
 Matthew C. Bown. Dictionary of 20th Century Russian and Soviet Painters 1900-1980s. London, Izomar, 1998. ISBN 0953206106, ISBN 978-0953206100.
 Vern G. Swanson. Soviet Impressionism. Woodbridge, England, Antique Collectors' Club, 2001.
 Рудольф Френц. СПб., Государственный Русский музей, 2005. ISBN 5-93332-186-9.
 Sergei V. Ivanov. Unknown Socialist Realism. The Leningrad School. Saint Petersburg, NP-Print Edition, 2007. P.10, 12-14, 19, 20, 357, 359, 361, 363—367, 369, 372, 380—385, 387—389, 392, 399, 405, 407, 439—440. ISBN 978-5-901724-21-7, ISBN 5-901724-21-6.
 Данилова А. Становление ленинградской школы живописи и ее художественные традиции // Петербургские искусствоведческие тетради. Вып. 21. СПб, 2011. С.94—105.
 Санкт-Петербургская государственная художественно-промышленная академия им. А. Л. Штиглица. Кафедра монументально-декоративной живописи. СПб., Искусство России. 2011. С.68.

Enlaces externos
 Rudolf Frentz el sitio Realismo Socialista desconocido. Búsquedas y descubrimientos (Inglés)
 Imagen de catálogo de las obras de Rudolf Frentz (Inglés)

Pintores de Rusia del siglo XX
Pintores del Realismo socialista
Pintores retratistas de Rusia
Pintores batallistas
Alumnos del Instituto Repin
Escuela de Pintura de Leningrado
Miembros de la Unión de Artistas de la URSS
Rudolf Frentz
Fallecidos en San Petersburgo

Rudolf Frentz