Nacra 17 er en katamaran der anvendes til sejlsport. Båden blev designet af Morrelli & Melvin og Nacra Sailing i 2011 og blev sat i production i 2012. Efter bådens tilblivelse har den været den valgte bådtype i sejlsport under sommer-OL som eneste katamaran og som eneste bådtype med en mixed besætning.

Baggrund
Nacra 17 blev specifikt udviklet til de olympiske lege efter krav defineret af det internationale sejlforbund International Sailing Federation (ISF). Efter de første test besluttede ISF og IOC, at denne bådtype skulle være båden for den mixed sejlads både ved OL i 2016 i Rio de Janeiro og OL i 2020 i Tokyo.

References

External links
 Nacra sammenslutning
 Nacra Sailing
Skibstyper

Nacra 17


Der Typ 9.2 Große Flüsse des Mittelgebirges ist einer der von der LAWA festgelegten Fließgewässertypen.

Struktur
Die Großen Flüsse des Mittelgebirges zeigen relativ unterschiedliche Erscheinungsformen, da das Gefälle und das Sohlsubstrat stark variieren. Es kommen hauptsächlich Schotter und Kies als Sohlsubstrate vor, daneben existieren aber auch größere sandige oder lehmige Abschnitte. In dem relativ flachen Flusslauf, der einen Wechsel von Bereichen mit schnell- und mit eher langsam strömenden Wasser aufweist, sind in naturnahen Flüssen große, meist vegetationsfreie Kiesbänke vorhanden. Bei heute in Deutschland kaum noch vorhandenen unverbauten Flüssen dieser Art treten immer wieder auch großflächige Laufverlagerungen auf.

Das Einzugsgebiet der Flüsse beträgt zwischen 1.000 und 10.000 km² und liegt damit zwischen dem der Silikatischen bzw. Karbonatischen, fein- bis grobmaterialreichen Mittelgebirgsflüsse und dem der Kiesgeprägten Ströme.

Flora und Fauna
Die Tier- und Pflanzenwelt der Großen Flüsse des Mittelgebirges ist aufgrund der zahlreichen unterschiedlichen Lebensräume und Strukturen sehr artenreich. Wirbellose wie die Gemeine Kahnschnecke, die Bachmuschel, die Kleine Zangenlibelle und verschiedene Arten von Eintagsfliegenlarven und Köcherfliegenlarven sind ebenso vorhanden wie verschiedene Fischarten, unter anderem Barbe, Gründling, Döbel oder Rotfeder.

Eine der häufigsten Wasserpflanzen in diesen Flüssen sind der Wasserhahnenfuß und häufig gemeinsam mit ihm vorkommende Pflanzenarten wie Wassersterne und Großlaichkräuter. Auch Phytoplankton und Wassermoose sind relativ häufig vorhanden.

Beispiele
 Ruhr
 Saale
 Jagst

Quelle
 Steckbrief des Fließgewässertyps 9.2 (PDF; 168 kB) auf wasserblick.net, abgerufen am 13. März 2012

Fließgewässertyp (LAWA)

Großer Fluss des Mittelgebirges


La rue Velpeau est une voie de la commune française d'Antony dans les Hauts-de-Seine.

Situation et accès

Un passage souterrain destiné aux piétons permet de passer sous la voie ferrée et de rejoindre l'allée des Peupliers.

Elle est desservie par la gare de La Croix de Berny et la gare d'Antony.

Origine du nom
Cette rue est nommée en hommage au chirurgien français Alfred Armand Louis Marie Velpeau (1795-1867).

Historique

Le 24 août 1944 y eurent lieu des combats pour la Libération de Paris, lorsque des habitants guidèrent le capitaine Jacques de Witasse afin d'attaquer par le flanc un canon antiaérien 88 allemand  positionné au carrefour de la Croix-de-Berny.

Bâtiments remarquables et lieux de mémoire
 Parc Bourdeau.
 Maison des Arts d'Antony. Située dans l'ancienne « maison Bourdeau », elle fut construite sous le Second Empire.

Articles connexes
 Dictionnaire des rues d'Antony

Notes et références

Velpeau
Odonyme se référant à un homme

Rue Velpeau (Antony)


Dietrich Nitzsche (* 21. Januar 1934 in Bergen/Vogtl; † 2. Dezember 2018 in Dresden) war ein deutscher Bildhauer, der zum Konstruktivismus gerechnet wird.

Leben

Nach der handwerklichen Bildhauerlehre von 1948 bis 1951 studierte Nitzsche von 1952 bis 1957 an der Hochschule für Bildende Künste Dresden (HfBK) bei Walter Arnold, Hans Steger und Gerd Jaeger Bildhauerei. Von 1957 bis 1959 arbeitete er freischaffend. Ab 1959 war er im Dresdner DEFA-Studio für Trickfilme als Gestalter mit künstlerischen Arbeiten für den Animationsfilm tätig. Experimentelle künstlerische Arbeiten und erste Arbeiten im öffentlichen Raum wurden ebenfalls geschaffen. Etwa 1979 kam es zur Herausbildung des eigenen künstlerischen Weges. Nitzsche erhielt 1980 einen Lehrauftrag an der HfBK Dresden, Abteilung Abendschule, und wurde 1981 Assistent für Bildhauerei. Er war Mitglied des Verbands Bildender Künstler der DDR. Seine erste große Einzelausstellung hatte er 1989 in der Galerie der HfBK.

Im Jahr 1992 wurde er zum Professor für Bildhauerei an der HfBK Dresden berufen und mit der Leitung einer Grundklasse beauftragt. Daneben führte er die freie künstlerische Arbeit fort, 1994 beschäftigte er sich auch mit Mappenwerken und Zeichnungen. Aus Altersgründen beendete er 1999 die künstlerische Lehrtätigkeit und führte die freie künstlerische Arbeit, Beschickungen von Ausstellungen und Auftrags- bzw. Wettbewerbsbeteiligungen weiter. Nitzsche lebte bis zu seinem Tod in Dresden.

Werke von Nitzsche befinden sich in Museen und Sammlungen, im öffentlichen Raum sowie in Privatbesitz im In- und Ausland. Studienreisen führten ihn an folgende Orte:
 1984 Studienaufenthalt mit Studenten an der Kunstakademie Leningrad
 1984 Reisen nach Nowgorod, Moskau, Sagorsk
 1993 Paris
 1993 Kanarische Inseln
 1994 London
 1998 Montevideo, Südamerika

Ehrungen
Nitzsche erhielt 1990 den Martin-Andersen-Nexö-Kunstpreis der Stadt Dresden.

Ausstellungen

Personalausstellungen
 1980 Dresden, Kunstausstellung Kühl
 1981 Magdeburg, Galerie Himmelreich
 1984 Dresden, Galerie Kunst der Zeit
 1985 Dresden, Galerie Mitte ("Lebenslinien Frank Panse, Elly Reichel, Inge Thiess-Böttner, Dietrich Nitzsche")
 1988 Leipzig, Galerie Theaterpassage
 1989 Dresden, Galerie der Hochschule für Bildende Künste
 1990 Cottbus, Galerie Carl Blechen
 1992 Dresden, Kunstausstellung Kühl
 1996 Nossen-Altzella, Galerie der Batuz-Foundation Dresden, Galerie am Damm
 1998 Montevideo, Galerie Teatro del Centro
 2001 Dresden, Galerie Kunst Raum Saite
 2004 Dresden, Galerie Kühl
 2009 Dresden, Galerie am Blauen Wunder
 2012 Pirna, Galerie am Plan

Ausstellungsbeteiligungen

 1979 und 1985: Dresden, Bezirkskunstausstellungen
 1982/1983 und 1987/1988: Dresden, IX. und X. Kunstausstellung der DDR
 1985: Dresden, Albertinum ("Bekenntnis und Verpflichtung")
 1987: Dresden, Galerie Rähnitzgasse ("Wirklichkeit und Bildhauerzeichnung")

Weblinks
 Dietrich Nitzsche an der Hochschule für Bildende Künste Dresden
 Kunstwerke von Dietrich Nitzsche auf artnet

Literatur
 Dietrich Nitzsche, Renate Nitzsche-Schunke: Bagatellen, Selbstverlag, 2012.

Einzelnachweise

Bildhauer (Dresden)
Künstler des Konstruktivismus
Hochschullehrer (HfBK Dresden)
Person (Animation)
Bildender Künstler (DDR)
DDR-Bürger
Deutscher
Geboren 1934
Gestorben 2018
Mann

Dietrich Nitzsche


La Pairelle – eigentlich Centre Spirituel Ignatien La Pairelle – ist ein Tagungs- und Exerzitienhaus in Wépion, wenige Kilometer entfernt von Namur (Belgien). Es wurde 1971 gegründet und steht unter der Trägerschaft des Jesuitenordens.

Der Gesamtkomplex umfasst mehrere Gebäude und eine 17 Hektar große Park- und Waldfläche. Er wurde Anfang der 1930er Jahre auf einer Anhöhe oberhalb der Maas angelegt und diente zunächst der Gesellschaft Jesu als Ausbildungshaus. Nach baulichen Veränderungen wurde er 1971 als Exerzitienhaus neueröffnet.

Das Zentrum verfügt über 70 Gästezimmer, mehrere Speisesäle und eine Großküche im Hauptgebäude. Drei unterschiedlich große Kapellen dienen zu liturgischen Feiern und zum persönlichen Gebet. Im Hauptgebäude ist auch eine Jesuiten-Kommunität untergebracht, die (2012) 13 Mitglieder umfasst. Das Zentrum bietet durch das gesamte Jahr hindurch Ignatianische Exerzitien, Einkehrtage und Weiterbildungen an.

Weblinks
 Centre Spirituel Ignatien La Pairelle
 "La Pairelle, un lieu pour souffler" (catho.be)

Bauwerk in Namur
Niederlassung der Jesuiten in Belgien
Erbaut in den 1930er Jahren
Klosterbau in Belgien
Klosterbau in Europa
Kloster in Wallonien

La Pairelle


Dorothea Marie de Saxa-Gotha-Altenburg (22 ianuarie 1674 – 18 aprilie 1713) a fost prima soție a lui Ernst Ludwig I, Duce de Saxa-Meiningen. Ea a fost fiica Ducelui Frederic I de Saxa-Gotha-Altenburg și a primei lui soții, Magdalena Sybille de Saxa-Weissenfels.

Biografie
La Gotha, la 19 septembrie 1704, Dorothea Marie s-a căsătorit cu verișorul ei, Prințul Ernst Ludwig de Saxa-Meiningen, fiul cel mare al Ducelui Bernhard I de Saxa-Meiningen. Ei au avut cinci copii:
 Josef Bernhard (n. 27 mai 1706, Meiningen – d. 22 martie 1724, Roma).
 Friedrich August (n. 4 noiembrie 1707, Meiningen – d. 25 decembrie 1707, Meiningen).
 Ernst Ludwig al II-lea, Duce de Saxa-Meiningen (n. 8 august 1709, Coburg – d. 24 februarie 1729, Meiningen).
 Luise Dorothea (n. 10 august 1710, Meiningen – d. 22 octombrie 1767, Gotha); s-a căsătorit la 17 septembrie 1729 cu Frederic al III-lea, Duce de Saxa-Gotha-Altenburg.
 Karl Frederick, Duce de Saxa-Meiningen (n. 18 iulie 1712, Meiningen – d. 28 martie 1743, Meiningen).

La doi ani după căsătorie socrul ei a murit iar soțul împreună cu frații săi au preluat conducerea ducatului de Saxa-Meiningen. Dorothea Marie a murit în 1713, la 39 de ani. Anul următor, soțul ei s-a recăsătorit cu Elisabeth Sophie de Brandenburg, cu care nu a avut copii.

Nașteri în 1674
Decese în 1713
Casa de Saxa-Meiningen
Casa de Saxa-Gotha-Altenburg
Prințese de Saxa-Gotha-Altenburg
Prințese de Saxa-Meiningen
Ducese de Saxa-Meiningen
Oameni din Gotha

Dorothea Marie de Saxa-Gotha


ولاية مراكش هو اسم أطلق على ولاية تقع وسط المغرب عاصمتها مراكش، يحدها من شمال ولاية فاس ونهر أم الربيع ومن جنوب ولاية سوس ومن شرق ولاية تافيلالت تأسست الولاية في عهد المرابطين في القرن الحادي عشر وقد شكلت تاريخيا إلى جانب ولايات فاس وولاية سوس وولاية تافيلالت وولاية تمبكتو وإقليم شنقيط الأقاليم الأساسية للامبراطورية الشريفة.

تاريخ
انقسم المغرب سنة 1509 والى حدود سبتمبر سنة 1554 إلى سلطنتين منفصلين مستقلين هما؛ سلطنة فاس تحت حكم الوطاسيين و سلطنة مراكش تحت حكم عائلة السعديين، بعد معركة تادلة وانهزام آخر السلاطين الوطاسيين أبو حسون علي جرى توحيد المغرب من جديد تحت حكم سلطان السعدي محمد الشيخ.

أقاليم تابعة للولاية
 إقليم دكالة
 إقليم تادلة
 إقليم حاحا
 إقليم مراكش
 إقليم هسكورة
 إقليم جزولة
 إقليم سوس
 إقليم الحوز

المراجع

وصلات خارجية
 خرائط دول أوروبا والحوض المتوسط منذ سنة 1 حتى الآن.

تاريخ المغرب
تاريخ مراكش
تقسيمات سابقة في المغرب
دول وأقاليم انحلت في القرن 19

ولاية مراكش


BR Clasa 43 este o locomotivă diesel britanică, care, cuplată de vagoane BR Mark 3, alcătuiește renumitul tren InterCity 125. Proiectat de Sir Kenneth Grange (un faimos proiectant industrial Britanic), acesta a fost introdus spre finalul anilor 1970 pentru a fi utilizate pe rute de mare viteză. Curând trenul a devenit celebru printre pasionați feroviari și mai ales în poporul Britanic. La după aproape 45 de ani de la introducere, acestea încă sunt folosite de mai mulți operatori privați, dar au un viitor incert datorită introducerii trenurilor Hitachi A-train.

Este și cel mai rapid tren diesel din lume, atingând o viteză record de 238 km/h în 1988. De atunci, există revendicări din partea altor locomotive: TEP80 în Rusia în 1993 (271 km/h) și Talgo XXI în Spania în 2002 (254 km/h).

Istoric
La începutul anilor 1970, Comitetul Căilor Ferate Britanice (British Railways Board, BRB) a decis să înceapă înlocuirea serviciul express de pe liniile principale bazate pe locomotive diesel. Deoarece bugetul limitat nu permitea electrificarea tronsoanelor de cale ferată în masă, o nouă generație de trenuri de mare viteză cu motorizare diesel a fost dezvoltată.

Cu ajutorul experienței de pe locomotivele din Clasa 55, poreclite Deltic, au arătat că o greutate pe osie a locomotivei era esențială pentru a opera locomotiva la viteze mari, fără a avaria calea ferată. Un alt criteriu care trebuia îndeplinit era un motor de mare viteză, deoarece acestea erau singurele care dau un raport putere-greutate optim pentru locomotivele diesel.

Prototipul
Prototipul a fost dezvoltat în parcursul anilor 1970-1971 la Centrul Tehnic Feroviar de la Derby, iar locomotivele, inițial intrând în Clasa 41, au fost livrate de la uzinele British Rail Engineering Limited din Crewe în iunie și august 1972. Vagoanele BR Mark 3 au fost livrate de la uzinele Litchurch Lane din Derby, iar echipamentele electrice de la Brush Traction din Loughborough. Motorul locomotivei a fost un "pionier" deoarece acesta a fost unul complet nou, destinat viitorului tren. Locomotivele, amplasate la fiecare capăt al trenului, aveau fiecare câte un post de conducere, unul cu bot aerodinamic, altul în spate, folosit doar la manevre. A intrat în probe în 1973, iar în 1974, a fost clasat drept o Unitate Multiplă Diesel-Electrică, intrând astfel, sub Clasa 252, pentru a ușura circulația pe rețeaua principală.

După ce probele efectuate în Regiunea de Est au dovedit fiabilitatea locomotivei, unitatea, acum denumită Tren de Mare Viteză Diesel (High-Speed Diesel Train, HSDT), a fost transferată în Regiunea Vestică, și curând pusă la probe cu pasageri pe trenuri între Paddington și Bristol/Weston-super-Mare.

După introducerea trenurilor din producția de serie, prototipul, acum având clasificarea de 43000 și 43001 a fost retras. Locomotivele au fost ulterior restaurate între 2011 și 2014, iar vagoanele au avut o soartă diferită: câteva au fost transformate în vagoane convenționale Mk3, alte câteva au fost converitie pentru a fi utilizate în Trenul Regal Britanic, iar restul au ajuns piese de muzeu.

Era British Rail (1975-1994)
Prototipul a avut atât de mult succes, încât Regiunile Vest, Est, Scoțiene și Londra-Midland au comandat mai multe unități multiple din acest design. După câteva modificări, trenul, acum denumit High-Speed Train, a intrat în producție, între 1975 și 1982, numerotate de la 43002 la 43197. Printre modificările cele mai vizibile sunt botul restilizat fără tampoane (cuplarea la alte locomotive se face printr-o bară de tracțiune).

HSTurile curând au intrat în circulație pe linia East Coast Main Line (Linia Principală a Coastei de Est) și pe Great Western Mainlines (Linile Principale Great Western), înlocuind locomotivele din Clasa 55, respectiv cele din Clasa 50. Au devenit rapid cunoscute ca trenul de top al British Rail.

Odată cu sectorizarea British Rail, ele au intrat la sectorul InterCity în 1985. În 1987, când electrificarea East Coast Main Line era în desfășurare, British Rail a realizat că vagoanele noi Mark 4, destinate exclusiv pentru folosirea pe noua rută electrificată, nu vor fi gata la timp. Așadar, la finalul anului 1987, mai multe locomotive au fost modificate pentru a include și tampoane și o cuplă normală. În total 8 locomotive din Clasa 43 (013, 014, 065, 067, 068, 080, 084, 123) au fost modificate: 014 și 123 la Unitatea de Dezvoltare și Inginerie Derby (Derby Engineering Development Unit), iar restul de 6 la atelierele Stratford.

Acestea au fost utilizate între 1987 și 1991 pe ECML, în combinație cu singura locomotivă din Clasa 89 și cu locomotivele din Clasa 91. Odată cu livrarea vagoanelor Mk4 în 1991, acestea au fost mutate pe alte rute. Pe lângă tampoane, acestea foloseau un echipament special telecomandat, care permitea locomotivelor să circule ca Driving Van Trailers (Remorcă Bagaj-Pilot) surrogat. Echipamentul a fost scos odată cu mutarea pe alte rute.

Era privatizării (1994-prezent)
Între 1994 și 1997, sub guvernul John Major, British Rail a fost privatizată, urmând politica de privatizare inițiată de către Margaret Thatcher în anii 1980. Toate trenurile HST au fost transferate la acești operatori privați.

Odată cu trecerea anilor, trenurile HST au avut parte de mai multe modernizări. Cea mai importantă modernizare a avut loc asupra locomotivelor din Clasa 43 - remotorizările. Pentru a înlocui vechiul și bine-cunoscutul motor Paxman-Valenta, British Rail a experimentat la început între 1987 și 1996 cu motoare Mirrlees Blackstone MB190 în patru exemplare din Regiunea Vestică (43167-43170). Experimentul nu a dus la succese majore. Paxman ulterior a creat un succesor, numit VP185. Dezvoltat și el spre finalul erei British Rail, prima sugestie ca acest motor să fie probat pe o locomotivă din Clasa 43 a fost în ianuarie 1991, iar un acord formal pentru probe a fost realizat în mai 1993.

În timpul testelor, motorul a trebuit să treacă printr-o probă numită "proba BR", care a avut loc între decembrie 1993 și februarie 1994. Testul implica completarea a 3000 de cicluri în 10 minute, cu 4 minute la puterea maximă de 3500 CP și alte șase la inactiv, pentru a simula modul de operare standard a locomotivelor. Probele au fost reușite, iar primul motor VP185 a fost motat pe locomotiva 43170, înlocuind motorul Mirrlees-Blackstone MB190. Locomotiva remotorizată a intrat în circulație pe 22 septembrie 1994, purtând numele de Edward Paxman.

Ultimul motor Paxman VP185 a ieșit din fabrica producătorului din Colchester pe 15 septembrie 2003. Până atunci, puțin peste 25 de exemplare au fost remotorziate, pentru a reduce consumul de diesel și emisiile motorului. În încercarea de a căuta un înlocuitor pentru motoarele Valenta, First GreatWestern a experimentat cu motoare MTU în anul 2005. Motoarele MTU au fost un succes și ele, iar FGW a anunțat înlocuirea motoarelor Valenta la întreaga flotă de locomotive.

Grand Central a fost ultimul operator al motoarelor Valenta, când ultimele locomotive din Clasa 43 cu acest motor au fost retrase pe 22 decembrie 2010, terminând astfel o carieră lungă de 38 de ani.

Operatori
Flota de locomotive din Clasa 43, alături de vagoanele Mark 3, se află acum în al cincilea deceniu de exploatare, dovedind astfel fiabilitatea sa. Din cele toate 197 de exemplare construite, doar 194 mai circulă, doar 3 exemplare fiind casate în urma unor accidente. Succesul trenului HST a devenit o sursă de mândrie pentru Britanici, mai ales pentru pasionații feroviari. Totuși ele au parte de un viitor incert, deoarece Great Western Railway și London North Eastern Railway doresc înlocuirea lor cu noile trenuri din Clasele 800, 801 și 802 construite de Hitachi. Introducerea trenurilor Hitachi urmează după ce a fost încercată de mai multe ori înlocuirea trenurilor HST de alte trenuri mai recente (Voyager, Adelante), fără succes deoarece cererea pentru mai multe trenuri a continuat să crească, necesitând menținerea în circulație a trenurilor HST.

Utilizarea lor în transportarea de mărfuri în viitor este o posibilitate, deoarece GB Railfreight a anunțat interesul de a achiziționa câteva exemplare, pentru a le transforma în trenuri poștale.

Statutul flotei

References

Locomotive britanice

Clasa 43 (BR, HST)


Büyükalan, Antalya ilinin Akseki ilçesine bağlı bir mahalledir.

Tarihçe

büyükilvat nedir=büyükilvat antalya ilinin akseki ilçesine 7 km uzaklıkta olan büyükalan mahallesinin eski ismidir çevresindeki 2 yakın mahallenin ismi de eski adı ile belenilvat yeni adı belen,bucakilvat ise yeni adı bucaktır ilvat kelimeside anadoluda hititlerden önce yaşamış olan luvilerden gelmektedir kelime anlamı luvice geçit yeri demektir halkın bir kısmı 1300 lü yıllarda anadoluya horasandan gelmiştir .bununla beraber karamanoğlu beyliği zamanında sivasın suşehri bölgesinden gönderilmiş türkmen oymaklarıda olabilir.bunu yanında diyanet başkanlığında yapılan araştırmada (1964) 643 sene önce 1321 yıllarında bu köye vaizlik verilmiş yani cuma namazı kıldırabilme yetkisi ...bunun yanında eski isminin osmanlı kayıtlarında berliye olarak geçtiği yıllık 30 altın vergi ödediği yazıldığı söylenir şu anda yaşayan100-150 kişi vardır bunların çoğuda civar köylerden yerleşen yörüklerdir köye giderseniz antalya manavgat yolunun üzerindeki ömer duruk tesislerinin karşısındaki mahalledir eski ulaştırma bakanı mehmet köstepen,igs firmasının sahipleri,eski yargıtay üyelerinden abdurrahman aksoy vs kimseler bu mahalleden gelmişlerdir.gurbete giden köylülerin çoğunluğu aydın,manis salihli izmir ve istanbulda ikamet
etmektedir.mahallenin civardaki en eski köy olduğu bilinir zira köye ait 3 tane mezarlık vardır.1933 senesinde mahallede büyük bir yangın çıkmış ve halk Türkiye'nin çeşitli bölgelerine göç etmiştir çanakkale savaşında mahalleden 27 şehit verildiği söylenir .ayrıca köye ait tapusu bulunan(tahmin olarak sipahi senedi) göktepe yaylasında ilvat gölü vardır fakat bu köye bu göletten su verilmemektedir halk arı ve düzgün anadolu Türkçesi kullanır kendisini çok güzel ifade etme yeteneğine sahiptir .mahallesi 700 sene önce kuran 7 aileden bhsedilir bunlar seyitahmet uşakları,köstepen uşakları,hatipuşakları,karamancılar olarak ifade edilir.köy halkı kuyulardan biriktirilen suları kullanır.

Coğrafya
Antalya iline 156 km, Akseki ilçesine 7 km uzaklıktadır.

Nüfus

Akseki'nin mahalleleri

Büyükalan, Akseki


පොළොන්නරුව දිස්ත්‍රික්කයේ ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාස ගණන 7 කි. එනම්
 දිඹුලාගල ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය
 ඇලහැර ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය
 හිඟුරක්ගොඩ ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය
 ලංකාපුර ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය
 මැදිරිගිරිය ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය
 තමන්කඩුව ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය
 වැලිකන්ද ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාසය

ආශ්‍රිත ලිපි
 ශ්‍රී ලංකාවේ උතුරු මැද පළාතේ ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාස
 ශ්‍රී ලංකාවේ ප්‍රාදේශීය ලේකම් කොට්ඨාස
 ශ්‍රී ලංකාවේ පළාත්
 ශ්‍රී ලංකාවේ දිස්ත්‍රික්ක
 ශ්‍රී ලංකාවේ ප්‍රාදේශීය සභා
 ශ්‍රී ලංකාවේ පළාත් සභා

බාහිර සබැදි
 Divisional Secretariats Portal
 Statoids: Divisions of Sri Lanka


Şu anlamlara gelebilir:

 Adaköy, Bafra -
 Adaköy, Beyşehir -
 Adaköy, Çaycuma -
 Adaköy, Dörtdivan -
 Adaköy, Eynesil -
 Adaköy, Gümüşova -
 Adaköy, Karaman -
 Adaköy, Kızılcahamam -
 Adaköy, Marmaris -
 Adaköy, Mustafakemalpaşa -
 Adaköy, Ovacık -
 Adaköy, Sarayköy -
 Adaköy, Yeniçağa -
 Adaköy mahallesi, Gürsu -

Adaköy


Kunsthalveg - Skagens Museum er en dansk dokumentarfilm fra 1991.

Handling

Eksterne henvisninger

Dokumentarfilm fra Danmark
Danske film fra 1991

Kunsthalveg - Skagens Museum


Liviu-Ionuț Moșteanu () este un deputat român, ales în 2016 și reales  în 2020. Este purtătorul de cuvânt USR-PLUS și este liderul grupurilor parlamentare USR-PLUS.

Vezi și
 Legislatura 2016-2020 (Camera Deputaților)
 Parlamentul României

Legături externe
 Activitatea parlamentară
 Adevărul Live. Ionuț Moșteanu, despre relația USR cu PNL și alegerile din 2019, interviu realizat de Radu Eremia, Adevărul.ro -  28 martie 2018

Politicieni români în viață
Deputați români 2016-2020
Membri ai Uniunii Salvați România
Oameni din Ștefănești
Deputați români 2020-2024
Manageri români

Liviu-Ionuț Moșteanu


Arc'teryx (stilizată ɅRC'TERYX ) este o companie de articole sportive tip "outdoor" din Canada, fondată în North Vancouver, British Columbia, în anul 1989. Numele și sigla Arc'teryx se referă la Arheopteryx, care este cea mai veche fosilă a unei specii de pasări, găsită vreodată de paleontologi . Logo-ul, creat de designerul Michael Hofler, se bazează pe "specimenul din Berlin" al păsării, cel mai complet schelet găsit până în prezent.

Istoria companiei
Inițial numit Rock Solid de către fondatorul Dave Lane, prima linie de produse a companiei a constat in echipamente si accesorii pentru alpinism. Dave Lane și-a vândut partea de 50% lui Blair Murdoch și Tim Duholke, care au devenit "parteneri din umbra" în anul 1989. Apoi, în 1991, Jeremy Guard a schimbat denumirea companiei în "Arc'teryx", dorind ca in acest mod sa reflecte viziunea companiei in crearea de inovație "evolutivă" în cadrul industriei de produse outdoor. Folosind o tehnologie laminată termic (termolaminare), partenerii au proiectat și comercializat hamul Vapor, care va deveni cel mai popular articol al companiei. În 1993, după o serie de relocări și adăugări de personal, Arc'teryx a lansat rucsacul Bora utilizând aceeași tehnologie Vapor . În 1996, după obținerea unei licențe de la WL Gore & Associates pentru utilizarea țesăturii Gore-Tex, compania a adaptat-o pentru noua sa linie de îmbrăcăminte tehnică în aer liber.

Având nevoie de un spațiu de producție mai mare, compania și-a mutat sediul în Burnaby, British Columbia, în 1999. În 2005, sediul central al Arc'teryx sa mutat in North Vancouver. Produsele lor sunt, de obicei, asociate cu activități de alpinism, schi, snowboarding, backpacking și activități legate de drumeții .

Jeremy Guard a fost președinte și director al companiei din 1991 până în 2001. În ianuarie 2001, Arc'teryx a fost achiziționat de Salomon Group deținut de Adidas.  În mai 2005, Amer Sports a achiziționat grupul Salomon de la Adidas.  Sediul central al companiei Arc'teryx se află încă în North Vancouver, deși echipamentele de catarare, rucsaci și alte echipamente laminate sunt fabricate în propria fabrica din New Westminster, BC. Linia lor de îmbrăcăminte s-a extins și, prin urmare, Arc'teryx si-a externalizat productia in fabrici din China, Filipine, Vietnam, Bangladesh, El Salvador, Laos și Grecia .

Produse

Jacheta stindard a celor de la Arc'teryx, Alpha SV, a primit numeroase aprecieri pentru designul său, performanță și preț.   Alte articole de top din linia de îmbrăcăminte includ jachetele Theta AR și Gamma MX . De-a lungul anilor, designurile Arc'teryx au câștigat numeroase premii acordate de revistele Backpacker, Outside, Climbing, Men's Journal și Powder .

Arc'teryx Veilance
Arc'teryx Veilance este o linie de produse de performanță de lux, care a luat startul în anul 2009. Produsele sunt caracterizate prin functionalitate si rezistenta mare la uzura si in medii climatice diverse.

Arc'teryx LEAF
Linia de produse Arc'teryx LEAF este destinata armatei si politiei.

Referințe

linkuri externe

 Site-ul oficial al companiei
 Divizia de aplicare a legii Arc'teryx și forțele armate
 Arc'teryx Veilance

de:Amer Sports#Arc'teryx
Pages with unreviewed translations

Arc'teryx


شقيف هي إحدى القرى المحتلة والمدمرة التابعة لمحافظة القنيطرة في هضبة الجولان بجنوب غرب سوريا.

قرية تتبع ناحية قرى مركز ومنطقة القنيطرة عدد سكانها 320 نسمة عام 1967 وترتفع 620 م فوق سطح البحر. تقع على الحافة الغربية من هضبة الجولان. تشرف على وادي حواء من الشرق، يبدأ عندها وادي العسلية. تحيط بها الحراج.
تقع إلى الجنوب الغربي لمدينة القنيطرة وتبعد عنها 25 كم.
كان يعمل سكانها بتربية المواشي والأبقار، إلى جانب بعض الزراعات البعلية البسيطة.
تشرب من مياه عين غزال رشيد تتبعها مزرعة السويهية.

قرى الجولان المحتلة
قرى الجولان المدمرة
قرى محافظة القنيطرة

شقيف


In der zweiten Hälfte des 19. Jahrhunderts unternahmen österreichische Kaufleute und die Österreichische Marine Expeditionen in die Nordpolarregion und nach Südasien mit kolonialen Hintergedanken. Trotz seiner ab 1374 bestehenden Anbindung an die Adria und der Unterstellung der Hafenstadt Triest im Jahre 1382 unter österreichische Herrschaft waren die Habsburger als Herrscher der Großmacht Österreich jahrhundertelang nicht an einer Ausdehnung ihrer Herrschaft nach Übersee interessiert – im Gegensatz zu den meisten anderen europäischen Mächten. Erst im 18. Jahrhundert hatte Österreich bescheidene Ansätze einer auf die Weltmeere gerichteten Kolonialpolitik unternommen, die jedoch noch im gleichen Jahrhundert wieder aufgegeben wurden.

Österreichische Kolonialgeschichte (18. Jahrhundert)

Kaiser Joseph II. hatte Wilhelm Bolts und dem Grafen Proli die Gründung der Ostindischen Compagnie mit Sitz in Triest gestattet. Wilhelm Bolts wurde vom Kaiser zum Obristleutnant ernannt. Die österreichische Ostindische Compagnie schickte in den Jahren 1777/78 das Schiff Theresia und Joseph auf Reise, für den Erwerb von Land und der Begründung von Handelsniederlassungen an den Küsten von Afrika und Asien. In der Delagoa-Bucht in Ostafrika begründete Wilhelm Bolts eine Faktorei und erwarb das Küstengebiet von Kanara im südwestlichen Indien. Bolts nahm auch die Inselgruppe der Nikobaren im Golf von Bengalen für die Ostindische Compagnie in Besitz. Die Delagoa-Bucht ging aber schon 1781 wieder verloren und nach dem Zusammenbruch der Gesellschaft im Jahre 1785 lösten sich auch die anderen Niederlassungen der österreichischen Ostindienkompanie wieder auf.

Österreichische Kolonialgeschichte (19. Jahrhundert bis 1866)

1802 wurde in Wien die Österreichisch-Westafrikanische Seehandelsgesellschaft gegründet. Der deutsche Kaiser Franz II. stellte der Gesellschaft ein Handelsprivileg auf 25 Jahre aus und 1803 verließ ein Schiff der Gesellschaft Triest mit Ziel Afrika zur Erkundung Westafrikas für die Anlage von Faktoreien, als auch für die Gründung einer Kolonie. Als aber das Schiff zurückkehrte, und aus den Erkundungen entsprechende Schlüsse gezogen werden sollten, war durch die Kriegslage mit dem napoleonischen Frankreich eine Weiterführung der Unternehmung unmöglich geworden.

Expedition gegen Marokko
1829 kam es zu einer österreichischen Marineexpedition gegen Marokko, um ein durch Korsaren gekapertes Schiff und seine Besatzung freizukämpfen. Damit waren jedoch keine Okkupationsziele verbunden.

Novara-Expedition

Unter dem Kommando des Commodore von Wüllerstorf-Urbair startete die Fregatte Novara im April 1857 von Triest zu einer Forschungsreise um die Welt. Ziel der Expedition war es auch die Nikobaren im Indischen Ozean als österreichische Kolonie zu nehmen. 1858 fuhr die Novara die Nikobaren an, aber zu einer österreichischen Übernahme der Inseln kam es nicht. Im August 1859 kehrte das Schiff mit umfangreichen Forschungsergebnissen von seiner Weltumseglung zurück.

Österreichisch-Ungarische Expeditionsfahrten mit wissenschaftlichem Schwerpunkt

Österreichisch-Ungarische Nordpolexpedition

1872 ging eine österreichische Expedition mit dem Schoner Admiral Tegetthoff auf eine Fahrt in die Arktis. Nachdem das Schiff über ein Jahr im Packeis eingeschlossen war, konnte ein Teil der Besatzung am 2. November 1873 zu Fuß über das Eis die von ihnen Franz-Joseph-Land genannte Inselgruppe im Nordpolarmeer erreichen und beanspruchte sie mit dem Hissen der rot-weiß-roten Flagge für Österreich-Ungarn. Österreich verzichtete aber auf die Ausübung seines vermeintlichen Besitzrechtes an den Inseln zugunsten Russlands.

Österreichisch-Ungarische Tiefsee-Expeditionen

Die Österreichisch-Ungarischen Tiefsee-Expeditionen von 1890 bis 1898, auch Pola-Expeditionen genannt, gehörten zu den ozeanographischen Expeditionen, die unter dem Eindruck der wissenschaftlich ergebnisreichen britischen Challenger-Expedition (1872 bis 1876) am Ende des 19. Jahrhunderts von verschiedenen Staaten durchgeführt wurden. Die von der Österreichischen Akademie der Wissenschaften organisierten Seereisen führten auf der SMS Pola ins östliche Mittelmeer, die Adria und das Rote Meer. Die Pola-Expeditionen sind eng verbunden mit dem Namen ihres wissenschaftlichen Leiters, des Wiener Ichthyologen Franz Steindachner. Der Großteil des mitgebrachten Materials befindet sich heute in den Sammlungen des Naturhistorischen Museums Wien.

Kolonialpolitische Expeditionen und Kanonenbootpolitik seit 1867

Der österreichische Geschäftsmann Gustav Freiherr von Overbeck wollte Anfang der 1870er Jahre Land im Nordosten der Insel Borneo für die österreichische Monarchie erwerben und ersuchte die Regierung in Wien um eine Übernahme des Landes als österreichische Kolonie. Österreich schickte daraufhin die Korvette Erzherzog Friedrich nach Asien, um das von Overbeck vorgesehene Land zu erkunden. Nach einem Gefecht mit Eingeborenen an der Küste von Borneo, an der Mündung des Flusses Siboku, am 7. Mai 1875, endete das Interesse Wiens an einer Kolonie auf Borneo und der dortige Herrscher, der Sultan von Sulu, überließ 1878 das Gebiet einer britischen Gesellschaft, woraus die englische Kolonie Britisch-Nordborneo wurde.

1884 ging die österreichische Korvette Helgoland auf Erkundungsfahrt nach Westafrika ohne aber Land zu erwerben. 1884 und 1885 besuchte die österreichische Korvette Aurora Brasilien und die La-Plata-Staaten, um kommerzielle Studien zwecks der Anknüpfung von Handelsbeziehungen zu betreiben.

Die unter der Leitung von Oskar Lenz 1885–1887 durchgeführte Österreichische Kongo-Expedition befuhr und kartografierte weite Teile des Kongo-Stroms. Lenz war von der k.k. geographischen Gesellschaft beauftragt worden. Die Expedition führte zu keinen österreichischen Besitzansprüchen.

1893 erkundete die Korvette Saida und 1896 das Kanonenboot Albatros die Insel Guadalcanal im Pazifik, in der Hoffnung dort Nickel zu finden. Die Expedition von 1896 stand unter der Leitung des Wissenschaftlers Heinrich Freiherr Foullon de Norbeeck und verließ den österreichischen Hafen Pola am 2. Oktober 1895. Diese Expedition fand aber nach einem Gefecht mit Einheimischen im Inneren der Insel am 10. August 1896, bei dem fünf Österreicher, unter ihnen de Norbeeck, ums Leben kamen, ihr Ende. 1901 errichtete die Marine von Österreich-Ungarn ein Steinkreuz auf der Insel mit der Aufschrift: "Dem Andenken der im Dienste der Wissenschaft beim Kampfe am Fuße des Berges Tatube heldenmütig gefallenen Mitglieder der Expedition S.M.S. Albatros."

1899 schickte die österreichische Regierung den Kreuzer Kaiserin Elisabeth nach China, mit der Erwägung, "ob Österreich nach deutschem Muster einen chinesischen Hafen pachten solle, um den Handel mit Ostasien zu fördern". Deutschland hatte 1897 das Gebiet von Tsingtau in China als Pachtgebiet erworben. Österreich begnügte sich aber dann damit, wie andere europäische Mächte in der chinesischen Hafenstadt Tientsin am 11. Februar 1901 ein Konzessionsgebiet im Internationalen Settlement der Stadt zu erwerben. Während des Ersten Weltkrieges zog China diese und auch die deutsche Konzession 1917 wieder ein.

Einzelnachweise

Literatur

Köhlers Flottenkalender 1996  Das deutsche Jahrbuch der Seefahrt, Koehlers Verlagsgesellschaft, Hamburg 1995, Artikel: Die Entwicklung der maritimen Herrschaftsgebiete der habsburgischen Erblande vom XIV. Jahrhundert bis 1806 sowie des Kaiserreichs Österreich bzw. Österreich-Ungarn von 1804 bis 1918. von Heinz Christ, ISBN 3-7822-0625-8, Seiten 163–168 und 214–215

Kolonialgeschichte
Österreichische Marine
Bildung und Forschung in Österreich-Ungarn
Schifffahrt (Österreich-Ungarn)

Österreichische Expeditionsfahrten


Anders Olof Gunnar Källén (n. 13 februarie 1926 Kristianstad, Suedia – d. 13 octombrie 1968, Hanovra, Germania) a fost un fizician teoretician suedez.

Källén a lucrat ca cercetător, membru în Diviziunea Teoretică CERN din Copenhaga, inclusă apoi  în Institutul Niels Bohr (1952–1957). După transferarea acesteia la Geneva, a fost cercetător la NORDITA (1957–1958) și începând din 1958 profesor la Universitatea din Lund. A murit în 1968, la vârsta de 42 de ani, într-un accident aviatic în care el însuși pilota avionul.

Domeniile cercetate de Källén au fost teoria cuantică a câmpurilor și fizica particulelor elementare. În electrodinamica cuantică a adus contribuții importante privitoare la renormare.

Note

Nașteri în 1926
Decese în 1968
Fizicieni teoreticieni
Fizicieni suedezi

Gunnar Källén


Apis mellifera adami er ein undirtegund alibýflugna. Útbreiðsla hennar er í Krít.

Hún er líkist mjög og er einna skyldust Apis mellifera cecropia. Nafn hennar er til heiðurs Bróður Adam, sem þróaði Buckfastbý.

Tilvísanir

Býflugur

Apis mellifera adamii


Esta é uma lista de intendentes, prefeitos e vice-prefeitos do município baiano de Conceição do Almeida, desde sua emancipação no final do século XIX.

Relação de Prefeitos Municipais desde a emancipação

 Legenda

Ver também
 Conceição do Almeida

Ligações externas
 Página da Prefeitura Municipal
 Página da Câmara Municipal

Conceição do Almeida
Conceição do Almeida

Lista de prefeitos de Conceição do Almeida


Newzealandsk troldand () er en dykand, der lever på New Zealand.

Noter
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger

Dykænder
Troldand

Newzealandsk troldand


Commonwealth şu anlamlara gelebilir:
 Commonwealth, Britanya İmparatorluğu'nun diğer adı.
 Commonwealth of England, 1649 yılında İngiltere'de ilan edilen Cumhuriyet dönemi.
 Commonwealth of Nations, İngiliz Milletler Topluluğu, (pakt).
 Commonwealth Buzulu, bir buzul.

15. yüzyıl tanıtımları

Commonwealth


Le Coosa Country Club Golf Course est un terrain de golf américain à Rome, dans le comté de Floyd, en Géorgie. Il est inscrit au Registre national des lieux historiques depuis le .

Liens externes

Parcours de golf aux États-Unis
Équipement sportif en Géorgie (États-Unis)
Équipement sportif inscrit au Registre national des lieux historiques
Registre national des lieux historiques en Géorgie (États-Unis)
Registre national des lieux historiques en 2022
Comté de Floyd (Géorgie)

Coosa Country Club Golf Course


Ju-on: The Final Curse este  un film de groază japonez din 2015, regizat de Masayuki Ochiai. Rolurile principale sunt interpretate de Airi Taira, Renn Kiriyama și Nonoka Ono.

Prezentare

Distribuție
 Airi Taira
 Renn Kiriyama
 Nonoka Ono
 Yuina Kuroshima
 Nozomi Sasaki

Note

Vezi și
 Listă de filme de groază din 2015

Filme din 2015
Filme de groază
Filme japoneze

Ju-On: The Final Curse


Sälen () is a locality situated in Malung-Sälen Municipality, Dalarna County, Sweden with 652 inhabitants in 2010.

Despite its small population, Sälen receives many tourists every winter. Sälen is best known for hosting the start of Vasaloppet, the oldest (since 1922) and largest cross country ski race in the world, with over 15,000 participants in the main race alone. It is also known for its many alpine ski resorts, of which there are seven. The oldest resort in Sälen is Högfjällshotellet which was built in 1937 remains popular for recreation, cross country skiing and downhill skiing. Newer resorts with steeper mountains are Hundfjället and Stöten. Other resorts are Lindvallen, Näsfjället, Tandådalen, and Kläppen. Today Lindvallen, Högfjället, Tandådalen and Hundfjället are operated by the Skistar company. Lindvallen and Högfjället are connected with ski lifts, as is Tandådalen with Hundfjället The vertical height is up to 350 m.

Transport
The nearest airport is Scandinavian Mountains Airport, opened in December 2019. Mora Airport is 100 km away (regular bus connections from Mora). The nearest international airport is Oslo Airport, 220 km away.

In the media
Popular rock band U2's music video for the song "New Year's Day" was filmed in Sälen on December 15, 1982.

Climate
Sälen has a subarctic climate (Dfc).

See also
Scandinavian Mountains Airport
Tourism in Sweden
List of ski areas and resorts in Europe

References

External links
Sälen Tourist Office - Official site
Sälen Resorts
Vasaloppet

Populated places in Dalarna County
Populated places in Malung-Sälen Municipality
Tourism in Sweden
Ski areas and resorts in Sweden

Sälen


Giddes Chalamanda, plus connu sous le nom d'Agide, est un chanteur malawite.

Biographie

Débuts
Né en 1930 à Chiradzulu, dans la région sud du Malawi, il est l'un des artistes populaires du pays.

Carrière
Chalamanda déclare qu'il ne savait pas comment obtenir des redevances de TikTok, mais espère bénéficier financièrement de sa tardive célébrité.

Il joue régulièrement avec des nouvelles générations de musiciens. C'est la version reggae de Linny hoo le rend mondialement célèbre.

Il déclare :

Tournée Coming To America
Dans les paroles de sa chanson Buffalo Soldier, il mentionne que s'il avait assez d'argent, il voyagerait en Amérique. En 2016, avec l'aide de fans, d'amis et d'organisations au Malawi et dans la , il peut réaliser ce rêve en se rendant aux États-Unis avec les musiciens Edgar ndi Davis. Il donne un concert au  dans le cadre de la manifestation Pulse of Malawi qui célébre le jour de l'indépendance du Malawi à Germantown dans le Maryland. Il est aussi un panéliste lors des débats organisés par les organisations de la diaspora malawite. Il joue également à la Bibliothèque du Congrès à Washington, où sa musique a été archivée. Il donne également un concert au théâtre d'État de l'Indiana, un État mentionné dans sa chanson originale.

Collaboration avec Patience Namadingo

En juillet 2020, Chalamanda collaboré avec l'artiste malawite de gospel, Patience Namadingo, qui est l'ambassadrice de la marque de la banque privée malawite FDH Financial Holdings. Ensemble, ils réalisent un remix de plusieurs de ses chansons à succès, dont Linny hoo, Buffalo Soldier et Che Meri. Dans la vidéo du remix, on voit Chalamanda fournir une voix de basse et Namadingo tisser sa voix avec la sienne, produisant une chanson qui fait le tour des plateformes de médias sociaux comme TikTok. Le même mois, FDH promet à Chalamanda de lui construire une épicerie dans sa ville de Chiradzulu. La promesse est tenue en septembre de la même année, lorsque la banque remet une épicerie construite et approvisionnée, fournissant ainsi à Chalamanda une source de revenus fiable pour faciliter sa retraite de la musique.

Vie privée
Giddes Chalamanda est marié et père de quatorze enfants dont sept sont vivants.

Notes et références

Articles connexes
 Linny hoo

Chanteur malawite
Naissance en janvier 1930
Naissance au Malawi

Giddes Chalamanda


Şathiye, dinî ve tasavvufi halk şiirindeki mizahi manzumelerdir.

Şathiyeler, mutasavvıf şairlerce söylenmiş ya da yazılmış, tasavvufi inançları dile getiren, anlaşılması yorumlanmasına bağlı şiirlerdir. Tasavvufi konuları işleyenler şathiyat-ı sûfiyâne adını alırlar. Şathiyelerde Allah'ın celâl sıfatının değil, cemâl sıfatının ön plana çıkarıldığı görülür. Bu tür şiirlere genellikle Alevi-Bektaşi şairlerinde rastlanır. Allah ile alay eder gibi yazılmış şathiyeler küfür sayılmıştır. Ama şathiyeler asla küfür değildir. Şathiyeler biçimce komik ve alaylı olabilir ama şathiyede aranan şiirin arkasındaki düşüncedir. Anlanıp yorumlandığında çok derin anlamlara sahip olduğu görülür. Şathiye çok derin tasavvufi konular işleyen felsefi şiirlerdir. Kaygusuz Abdal ve Yunus Emre şathiye yazmıştır.

Kaynakça

Halk edebiyatı

Şathiye


Informirani pristanak je postupak za pribavljanje dopuštenja prije provođenja zdravstvenog postupka na osobi ili za otkrivanje osobnih podataka. Pružatelj Zdravstveni radnik može zatražiti od pacijenta pristanak prije primanja terapije, ili klinički istraživač može (a najčešće je i zakonski obvezan) zatražiti od sudionika istraživanja privolu prije nego što ga uključi u kliničko ispitivanje. Informirani pristanak pribavlja se prema smjernicama iz područja bioetike, medicinske etike i istraživačke etike .

Može se reći da se informirani pristanak daje na temelju jasne procjene i razumijevanja činjenica, implikacija i posljedica postupka. Adekvatan informirani pristanak temelji se na poštovanju dostojanstva osobe. Da bi dala informirani pristanak, osoba mora imati odgovarajuće sposobnosti rasuđivanja i raspolagati svim relevantnim činjenicama. Poremećaji razumijevanja i rasuđivanja koji mogu spriječiti davanje informiranog pristanka uključuju temeljnu intelektualnu ili emocionalnu nezrelost, visoka razina stresa kao što je posttraumatski stresni poremećaj (PTSP), teški intelektualni invaliditet, teški mentalni poremećaj, utjecaj opojnih sredstava, tešku neispavanost, Alzheimerovu bolest, komatozna stanja itd.

Pribavljanje informiranog pristanka nije uvijek potrebno. Ako se smatra da neka osoba ne može dati informirani pristanak, druga je osoba općenito ovlaštena dati pristanak u njezino ime, npr. roditelji ili zakonski skrbnici djeteta (premda se i u tom slučaju od djeteta može zatražiti informirani pristanak ), kao i tzv. osobe od povjerenja duševno oboljelih osoba.  Pristanak se može pretpostaviti prema načelu impliciranog pristanka, npr. kada će besvjesna osoba umrijeti ako joj se smjesta ne pruži medicinska pomoć.

U slučajevima kada se pojedincu pružaju nedovoljne informacije za donošenje obrazložene odluke, postavljaju se ozbiljna etička pitanja. Takve slučajeve u kliničkim ispitivanjima u medicinskim istraživanjima predviđa i sprečava etičko povjerenstvo ili povjerenstvo za istraživačku etiku.

Obrasci informiranih pristanaka mogu se naći na mrežnim stranicama Svjetske zdravstvene organizacije.

Procjena
Informirani pristanak može biti složen za procjenu, jer niti izrazi pristanka, niti izrazi razumijevanja implikacija i posljedica, ne znače nužno da je puni pristanak odrasle osobe zaista dan, niti da je je ona uistinu i u potpusti razumjela sva relevantna pitanja. Pristanak se može podrazumijevati unutar uobičajenih nijanski ljudske komunikacije, umjesto da se o pristanku izričito raspravlja usmeno ili pismeno. U nekim slučajevima pristanak ne može biti zakonski moguć, čak i ako se osoba protivi, doista razumije i želi postupak za kojega se pristanak pribavlja. Postoje i strukturirani instrumenti za procjenu sposobnosti davanja informiranog pristanka, iako idealan instrument trenutno ne postoji.
Dakle, uvijek postoji stupanj do kojeg se o informiranom pristajanju mora pretpostaviti ili zaključiti na temelju promatranja, znanja ili pravne osnove. To je posebno slučaj u seksualnim pitanjima i pitanjima međuljudskih odnosa. U medicinskim ili formalnim okolnostima izričiti sporazum putem potpisa - na koji se obično zakonski oslanja - jest norma bez obzira na stvarni pristanak. To je slučaj s određenim postupcima, poput direktive "ne oživljavati" koju je pacijent potpisao prije početka svoje bolesti - pod uvjetom da zakon određene zemlje omogućava potpisivanje odluke o neoživljavanju. U Republici Hrvatskoj to nije omogućeno.
Slijede dva kratka primjera za gore navedeno:

 Osoba se usmeno može složiti s nečim iz straha, osjećaja socijalnog pritiska ili psiholoških poteškoća u utvrđivanju svojih istinskih osjećaja. Osoba koja zahtijeva privolu na pristanak možda iskreno toga nije svjesna i vjeruje da je pristanak istinski, te se na nj može osloniti. Suglasnost je iskazana, ali u nutrini osobe nije dana.
 Osoba može tvrditi da razumije implikacije neke radnje, kao dio pristanka, ali zapravo nije u potpunosti procijenila moguće posljedice i može kasnije poreći valjanost pristanka iz tog razloga. Razumijevanje potrebno za informirani pristanak je prisutno, ali zapravo (zbog neznanja) nije prisutno.

Važeći elementi
Da bi pojedinac mogao dati valjani informirani pristanak, moraju biti prisutne tri komponente: objelodanjivanje, sposobnost i dobrovoljnost.

 Objelodanjivanje zahtjeva da istraživač svakom potencijalnom ispitaniku pruži informacije potrebne za samostalno donošenje odluke, kao i da osigura da ispitanik na odgovarajući način razumije pružene informacije. Ovaj potonji zahtjev podrazumijeva da se obrazac pismenog pristanka napiše na laičkom jeziku primjerenom razini sposobnosti razumijevanja populacije kojoj ispitanik pripada, kao i procjena razine razumijevanja kroz razgovor (da bi se obavijestio).
 Sposobnost se odnosi na sposobnost osobe da razumije pružene informacije, kao i da stvori razumnu prosudbu na temelju potencijalnih posljedica svoje odluke.
 Dobrovoljnost se odnosi na pravo svake osobe da donosi odluke slobodno i bez vanjskih pritisaka kao što su prisila, manipulacija ili neprimjereno utjecanje.

Odricanje od zahtjeva
Odricanje od zahtjeva za pristankom može se primijeniti u određenim okolnostima kada se ne očekuje da iz istraživanja proizlazi predvidiva šteta, ili kada je to dopušteno zakonom i propisima, ili ako je nadležni etički odbor odobrio neotkrivanje određenih podataka.

Osim istraživanja s minimalnim rizikom, odricanja od pristanka mogu se dobiti u vojnom okruženju, npr. u SAD, prema Američkom zakoniku o oružanim snagama (10 USC 980).

Izvori

Etički pojmovi
Medicinska etika i deontologija

Informirani pristanak


The year 1929 in science and technology involved some significant events, listed below.

Astronomy and space exploration
 July – Henry Norris Russell publishes his finding that hydrogen is the principal constituent of stars, acknowledging the previous demonstration of this by Cecilia Payne.
 July 17 – Robert H. Goddard tests the first rocket to carry scientific instruments (a barometer and a camera).
 Edwin Hubble publishes his discovery that the speed at which galaxies recede positively correlates with their distance, which becomes known as Hubble's law, the basis for understanding that the universe is expanding.
 George Gamow proposes hydrogen fusion as the energy source for stars.
 Clyde Tombaugh discovers several asteroids: 2839 Annette, 3583 Burdett, 3824 Brendalee, 1929 VS, 1929 VD1.
 Harold Horton Sheldon writes about the serious possibility of man visiting other planets through the use of rockets.
 Konstantin Tsiolkovsky proposes the construction of multistage rockets in his book «Космические поезда» (Cosmic Trains).

Aviation
 July 5 – The Curtiss-Wright corporation is founded.
 August 8–29 –  The German airship Graf Zeppelin makes a round-the-world flight.
 September 24 – Jimmy Doolittle takes off, flies over a set course, and lands by flight instruments alone.
 November 29 – US Admiral Richard Byrd becomes the first person to fly over the South Pole.
 December 16 – The British airship R100 makes its maiden flight, incorporating Barnes Wallis' pioneering use of a geodetic airframe.
 December 5 – Grumman Aircraft Engineering Corporation is founded.

Biochemistry
 Carl and Gerty Cori propose the Cori cycle, describing how the human body processes carbohydrates.
 Adenosine triphosphate (ATP), an important cell coenzyme, is discovered by German biochemist Karl Lohmann, and independently by Cyrus Fiske and Yellapragada Subbarow of Harvard Medical School.
 Estrogen was isolated and purified estrone, the first estrogen to be discovered by Adolf Butenandt.

Biology
 C. B. van Niel makes the first announcement of his discovery that photosynthesis is a light-dependent redox reaction.
 Professor Frederick Gericke of the University of California, Los Angeles, demonstrates that plants can be grown soil-free all the way to maturity, the basis of hydroponics.

Chemistry
 Sir John Lennard-Jones introduces his linear combination of atomic orbitals molecular orbital method for approximation of molecular orbitals.
 Lars Onsager publishes his reciprocal relations equations in thermodynamics, for which he will receive the 1968 Nobel Prize in Chemistry.
 Linus Pauling publishes Pauling's rules, key principles for the use of X-ray crystallography to deduce molecular structure.
 Styrene-butadiene was developed  by German chemist Walter Bock.

Communications
 June 27 – The first public demonstration of color television is held by Herbert E. Ives and colleagues at AT&T's Bell Telephone Laboratories in New York. The first images are a bouquet of roses and an American flag. A mechanical system is used to transmit 50-line images to Washington.
 August 20 – First transmissions of John Logie Baird's experimental 30-line television system by the British Broadcasting Corporation.
 November – Vladimir Zworykin takes out a patent for color television.
 First practical coaxial cable patented by Lloyd Espenschied and Herman Affel of Bell Labs.
 Rudolf Hell receives a patent for the Hellschreiber, an early fax machine.

Earth sciences
 November 18 – Grand Banks earthquake: Off the south coast of Newfoundland in the Atlantic Ocean, a Richter magnitude 7.2 submarine earthquake centered on Grand Banks, breaks 12 submarine transatlantic telegraph cables and triggers a tsunami that destroys many south coast communities in the Burin Peninsula area.

History of science
 October 21 – Henry Ford's Edison Institute is inaugurated at Dearborn, Michigan on the 50th anniversary of the invention of the incandescent light bulb, in the presence of President of the United States Herbert Hoover, Thomas Edison, Walter Chrysler, Marie Curie, George Eastman and Orville Wright (among others). Exhibits include the 17th century Newcomen atmospheric engine Fairbottom Bobs.
 Edwin Boring publishes A History of Experimental Psychology.

Mathematics
 Kurt Gödel proves his completeness theorem.
 Kurt Mahler shows that the Prouhet–Thue–Morse constant is a transcendental number.
 Dimitrie Pompeiu poses the Pompeiu problem.
 Holbrook Working and Harold Hotelling devise the Working–Hotelling procedure for linear regression.

Medicine
 Alexander Fleming publishes an article about penicillin in the British Journal of Experimental Pathology, for which he will receive the 1945 Nobel Prize in Physiology or Medicine.
 Hans Berger discovers human electroencephalography.
 Ernst Gräfenberg introduces Gräfenberg's ring, an intrauterine device, in Germany.
 Clinical application of cardiac catheterization begins with German Werner Forssmann who inserts a catheter into the vein of his own forearm, guides it fluoroscopically into his right atrium, and takes an X-ray picture of it.
 British surgeon Victor Negus publishes The Mechanism of the Larynx.

Meteorology
 January 7 – Robert Bureau flies (and names) the first radiosonde using telemetry, in France.

Paleontology
 Tilly Edinger publishes Die fossilen Gehirne (Fossil Brains), pioneering paleoneurology.

Physics
 Robert J. Van de Graaff develops the Van de Graaff generator.
 Oskar Klein discovers the Klein paradox.
 Oskar Klein and Y. Nishina derive the Klein–Nishina cross section for high energy photon scattering by electrons.
 Sir Nevill Francis Mott derives the Mott cross section for the Coulomb scattering of relativistic electrons.
 Paul Dirac and Werner Heisenberg develop the quantum theory of ferromagnetism.
 Ernest Lawrence invents the cyclotron, for which he will receive the 1939 Nobel Prize in Physics.
 Edwin H. Land patents Polaroid polarizing film.

Technology
 Sunglasses made from celluloid are first produced by Foster Grant for sale in Atlantic City, New Jersey.

Awards
 Nobel Prize
 Physics:  Prince Louis-Victor Pierre Raymond de Broglie
 Chemistry: Arthur Harden, Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin
 Physiology or Medicine: Christiaan Eijkman, Sir Frederick Gowland Hopkins

Births
 January 3 – Gordon Moore (died 2023), American computing entrepreneur and scientific benefactor.
 January 8 – Erich Jantsch (died 1980), Austrian astrophysicist.
 January 29 – John Polanyi, German-born Canadian winner of the Nobel Prize in Chemistry.
 January 30 – Isamu Akasaki (died 2021), Japanese electronics engineer, winner of the Nobel Prize in Physics.
 January 31 – Rudolf Mössbauer (died 2011), German winner of the Nobel Prize in Physics.
 April 5 – Ivar Giaever, Norwegian winner of the Nobel Prize in Physics.
 April 8 – Morton B. Panish, American physical chemist.
 April 16 – Ralph Slatyer (died 2012), Australian ecologist and first Chief Scientist of Australia.
 April 22 – Michael Atiyah (died 2019), British mathematician.
 May 6 – Paul Lauterbur (died 2007), American chemist, winner of the Nobel Prize in Physiology or Medicine.
 May 10 – Geoffrey Burnstock (died 2020), English-born neurobiologist.
 May 17 – Kurt Gottfried (died 2022), Austrian-born American physicist.
 May 29 – Peter Higgs, English theoretical physicist, winner of the Nobel Prize in Physics.
 June 3 – Werner Arber, Swiss microbiologist, winner of the Nobel Prize in Physiology or Medicine.
 June 10 – E. O. Wilson (died 2021), American entomologist.
 July 1 – Gerald Edelman (died 2014), American microbiologist, winner of the Nobel Prize in Physiology or Medicine.
 July 19 – Gaston Glock, Austrian engineer and inventor
 August 4 – Raymond Smallman (died 2015), British metallurgist and academic.
 September 5 – Andrian Nikolayev (died 2004), Chuvash cosmonaut.
 September 15
 Murray Gell-Mann (died 2019), American theoretical physicist, winner of the Nobel Prize in Physics.
 Stan Kelly-Bootle (died 2014), English computer programmer and folk singer-songwriter.
 October 19 – Lewis Wolpert (died 2021), British developmental biologist, author and broadcaster.
 November 2 – Richard E. Taylor (died 2018), Canadian American winner of the Nobel Prize in Physics.
 November 7 – Eric R. Kandel, Austrian-born neuropsychiatrist, winner of the Nobel Prize in Physiology or Medicine.
 November 24 – Franciszek Kokot (died 2021), Polish nephrologist.
 December 28 – Maarten Schmidt  (died 2022), Dutch-born American astronomer
 December 31 – Võ Quý (died 2017), Vietnamese zoologist.

Deaths
 February 3 – A. K. Erlang (born 1878), Danish mathematician.
 March 6 – David Dunbar Buick (born 1854), Scottish American automobile pioneer.
 April 4 – Karl Benz (born 1844), German automotive pioneer and mechanical engineer.
 April 27 – Charles E. de M. Sajous (born 1852), American endocrinologist.
 April 29 – Inez Whipple Wilder (born 1871), American herpetologist and anatomist.
 June 15 – Traian Lalescu (born 1882), Romanian mathematician.
 August 10
 Pierre Fatou (born 1878), French mathematician.
 Aletta Jacobs (born 1854), Dutch physician and women's suffrage activist.
 August 27 – Herman Potočnik Noordung (born 1892), Slovene pioneer of astronautics and cosmonautics.
 November 17 – Herman Hollerith (born 1860), American statistician, punched card data processing inventor.
 December 13 – Rosina Heikel (born 1842), Finnish physician.

References

20th century in science
1920s in science

1929 in science


Natasha Dow Schüll, , est une anthropologue culturelle américaine et professeure associée pour le programme de Science, Technology, and Society du MIT.

Ses recherches ont été soutenues par la National Science Foundation, la Alfred P. Sloan Foundation, la Woodrow Wilson Foundation et la Robert Wood Johnson Foundation, entre autres.

Son premier livre, Addiction by Design – Machine Gambling in Las Vegas analyse la relation intime entre l'expérience de la dépendance au jeu et les tactiques de conception de l'industrie des casinos, montrant comment les techniques architecturales, de décoration, ergonomiques, audiovisuelles et algorithmiques sont utilisées pour suspendre - et monétiser - l'attention des joueurs.

Elle écrit ensuite son second livre Keeping Track pour le compte des éditions Farrar, Straus & Giroux. Elle y explore l'essor des technologies numériques du soi basées sur des capteurs et les nouveaux modes d'autosoins et d'autorégulation qu'elles offrent. Ces dispositifs illustrent et court-circuitent à la fois les idéaux de capacité et de responsabilité individuelles. Ils nous suivent à la trace et finalement gardent le contrôle sur nous comme l'explique Natasha Schüll dans la captation de sa présentation au Data & Society Research Institute et nous passons progressivement de « big brother » à « little mother ».

Ses recherches portent sur la relation entre les données et le soi où elle explique le sentiment d'ambivalence qui vient du fait d'être subtilement conscient de "cette tendance risquée qui ressemble en quelque sorte à une spirale dans laquelle vous êtes pris, où vous êtes au fond de ce vortex ou de ce puits et où ces forces limitent votre croissance en tant que personne et vous épinglent et vous fixent en quelque sorte" comme dans le cas des applications sur les téléphones portables telles Tik Tok.

Les recherches et les articles d'opinion de M. Schüll ont été présentés dans des médias tels que The Economist, The Atlantic, et le Wall Street Journal.

Publications

 Addiction by Design – Machine Gambling in Las Vegas, Princeton University Press, 2012, 456 p,

Filmographie

En tant que réalisatrice et productrice

 2005 : BUFFET: All You Can Eat Las Vegas, diffusé à plusieurs reprises sur PBS et a été présenté dans de nombreux festivals de cinéma.

Vidéographie

 Databite No. 75: Natasha Schüll Natasha Dow Schüll presents From big brother to little mother: self-regulation in sensor society, YouTube

Références

Liens externes

Anthropologue américain

Natasha Dow Schüll


An Carex styloflexa in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Samuel Botsford Buckley. An Carex styloflexa in nahilalakip ha genus nga Carex, ngan familia nga Cyperaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Carex

Carex styloflexa


الذخيرة هي ما تستخدمه الأسلحة المختلفة لإطلاقه باتجاه الأهداف المختلفة لقتل أو جرح الجنود من القوات المعادية، أو إعطاب وتدمير الآليات سواء كانت مدرعة أو غير مدرعة. كما تستخدم في تدمير المنشآت وإسقاط الطائرات وتدمير وإغراق السفن والقطع البحرية.

استخداماتها
تستخدم مختلف أنواع الذخائر في جميع أنواع الأسلحة، فقطع السلاح المحمولة كالبنادق والمسدسات والرشاشات تستخدم الرصاص. أما المدافع والدبابات فتستخدم القذائف. والراجمات تستخدم الصواريخ، والغواصات تستخدم الطوربيدات.

التعامل مع الذخيرة الحية

ترد في المراجع بعض الإرشادات المتعلقة بوسائل التعامل مع ذخيرة الأسلحة الفردية، ومنها:
 يجب حفظ الذخيرة في مكان جاف
 إذا كنت بقرب البحر عليك وضع قليل من الشحم على الذخيرة حتى تقاوم الرطوبة
 أبعاد الذخيرة عن الحرارة العالية تجنبا لانفجارها

مراجع

أسلحة
متفجرات
مصطلحات عسكرية

ذخيرة


Kosačka rijeka  je rijeka u Bosni i Hercegovini.

Izvire na području Majevice. Lijeva je pritoka Soline u koju se ulijeva između Crnog Blata i Brđana kod Tuzle. Nije plovna. Izvire kod Tetime, teče južno kroz Kosce po kojima se zove i u Koscima skreće ka zapadu, teče sjeverno od Svojtine i ulijeva se u Solinu između Crnog Blata i Brđana.

Rijeke u Bosni i Hercegovini
Porječje Bosne

Kosačka rijeka


Porost, biljni rod
 Posidonija, morska cvjetnica
 Paestum, grad u Italiji, osnovali ga Grci, staro grčko ime je Posidonia

Posidonia


In classical mechanics, the stretch rule (sometimes referred to as Routh's rule) states that the moment of inertia of a rigid object is unchanged when the object is stretched parallel to an axis of rotation that is a principal axis, provided that the distribution of mass remains unchanged except in the direction parallel to the axis. This operation leaves cylinders oriented parallel to the axis unchanged in radius.

This rule can be applied with the parallel axis theorem and the perpendicular axes rule to find moments of inertia for a variety of shapes.

Derivation
The (scalar) moment of inertia of a rigid body around the z-axis is given by:

Where  is the distance of a point from the z-axis. We can expand as follows, since we are dealing with stretching over the z-axis only:

Here,  is the body's height. Stretching the object by a factor of  along the z-axis is equivalent to dividing the mass density by  (meaning ), as well as integrating over new limits  and  (the new height of the object), thus leaving the total mass unchanged. This means the new moment of inertia will be:

References

Classical mechanics
Moment (physics)

Stretch rule


An Hemarthria pratensis in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Benedict Balansa, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Clayton. An Hemarthria pratensis in nahilalakip ha genus nga Hemarthria, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Hemarthria

Hemarthria pratensis


Det røde kapel er en film instrueret af Mads Brügger.

Handling
'Rote Kapelle' var en kommunistisk spioncelle, der opererede i Nazityskland, og referencen er ikke til at tage fejl af, når man ser teatertruppen 'Det røde kapel' folde sit repertoire ud i Mads Brüggers film at samme navn. Her får vi svaret på, hvad der sker, når to skandinavisk-koreanske komikere rejser til Nordkorea for opføre absurd teater. I denne spritnye film-udgave af tv-eksperimentet 'Det røde kapel', der får sin premiere på CPH:DOX, tager Mads Brügger tilskueren med på en rejse ind i det lukkede, nordkoreanske diktatur, hvor genreal Kim Jong Il regerer de godt 23 millioner indbyggere med jernhånd. Sult, brudte menneskerettigheder og - i følge FN - misbrug og drab af handicappede børn er blot en del af landets historie. Ind i dette inferno af undertrykkelse og censur rejser komikeren Simon Jul og hans makker Jacob Nossel, der som 18 årig og handicappet lige er trådt ind i stand-up'ens rampelys. Rejsen bliver et gensyn med en fjern verden for Simon og Jakob, der begge er adopteret fra Korea, men som ikke har besøgt landet siden de blev bragt til Danmark som nyfødte. Filmen beskriver det underholdende og ofte bizarre møde mellem de nordkoreanske værter og teatertruppen fra 'Det Røde Kapel' og er et unikt Østen-møder-Vesten-møder-Østen-studie af alternativ kulturudveksling i en moderne verden.

Referencer

Eksterne henvisninger

Danske film fra 2009

Dokumentarfilm fra Danmark

Det røde kapel


este un caracter ficțional în Franciza Sailor Moon  a lui  Naoko Takeuchi. Spiritul ei se află în interiorul lui Hotaru Tomoe de 15 ani , care seamănă îndeaproape cu ea, un membru al Sailor Senshi din Regatul Lunii în timpul epocilor Mileniului de Argint,reîncarnări supranaturale ale planetelor și stelelor care protejează Sistemul solar de rău.
Sailor Saturn este a zecea și ultima dintre Sailor Senshi care a fost descoperită, posedând puteri asociate cu tăcerea și ruina, nimicul, distrugerea, moartea, și renașterea care a făcut-o o potențială amenințare, deoarece poate eradica o planetă și chiar un întreg sistem stelar sau să-i reseteze evoluția.

Profile
Cu câțiva ani înainte de poveste, Hotaru avea opt ani și locuia cu părinții ei în cartierul Sankakusu din Tokyo înainte de o furtună ciudată care a provocat un incendiu care a ucis-o pe mama ei Keiko și a lăsat-o chiar în pragul morții. Ulterior, recunoscând că era menită să moară la vremea respectivă, viața lui Hotaru s-a prelungit nefiresc prin ambele acțiuni ale tatălui ei  Souichi Tomoe transformând-o într-un cyborg și devenind gazdă a Daimon-ului Mistress 9, a cărei prezență a făcut ca trupul lui Hotaru să sufere de convulsii. Purtând haine care să-i ascundă corpul alterat, neștiind de existența lui Mistress 9, Hotaru nu avea prieteni înainte de întâlnirea cu Chibiusa.

În momentul în care Hotaru și-a dat seama de existența lui Mistress 9, își pierde corpul în Daimon în timp ce fură Cristalul de Argint al Chibiusei pentru a-și recăpăta pe deplin puterea. Hotaru este, de asemenea, dezvăluită a fi reîncarnarea lui Sailor Saturn, care a fost responsabil pentru distrugerea ultimelor rămășițe ale Mileniului de Argint al Regatului Lunii căzute, astfel încât să poată începe din nou Pământul. Acest fapt și puterea ei au făcut-o temută de Gardienii exteriori, deoarece inițial intenționau să o ucidă pe Hotaru și să-i sigileze sufletul înainte de a se putea trezi și distruge Pământul. Însă Hotaru, aparent distrus când Mistress 9 s-a smuls din corpul omului, a sfârșit să se trezească ca Saturn, când a apărut maestrul Faraon și Sailor Moon a murit într-un gambit. Deși Saturn intenționa să distrugă Pământul împreună cu Faraonul 90, ea își ține mâna când o vede pe Sailor Moon în viață și consideră că distrugerea Pământul, astfel încât să fie reînnoit pentru noul Mileniu de Argint nu este necesar. Apoi îl conduce pe Faraon 90 în domeniul său, în timp ce se sacrifică pentru a se asigura că va rămâne prins, deși restaurarea lui Sailor Moon o readuce pe Hotaru pe Pământ ca un prunc uman. Cu Tomoe mort, Hotaru devine fiica adoptată a  Haruka Tenoh,  Michiru Kaioh și  Setsuna Meioh în timp ce cei patru locuiesc la o casă a Imperiului Victorian .

În primul anime, povestea lui Hotaru este în mare parte aceeași, cu excepția faptului că nu a fost modificată într-un cyborg, iar Mistress 9 a avut o influență mai puternică, care a jucat un rol în a fi ostracizată de colegii de clasă. Tatăl ei a supraviețuit și înfrângerii Death Busters și i s-a permis să o creasca până când Sailor Pluto îi cere ajutorul în prima parte a lui  Sailor Moon Stars .

Vârsta lui Hotaru fluctuează în timpul seriei; ea este introdusă pentru prima dată ca o vârstă de 12 ani, renaște ca un copil, se dezvoltă rapid într-un copil mic în jurul vârstei de 4, 5 sau 8 ani, apoi ajunge la vârsta cronologică adecvată după o epifanie metafizică.

În materialele muzicale, profesorul Tomoe este prezent doar în câteva etape, deși Sailor Saturn apare în fiecare muzicală de la a treia. În materialele muzicale în care Tomoe este absent, Hotaru este prezentat ca fiind în grija lui Haruka și Michiru. În timpul  Ultimul Dracul Jokyoku , Hotaru este prezentat în grija profesorului Tomoe, știind despre existența Sailor Senshi, nefiind totuși trezit ca Sailor Saturn până la jumătatea muzicalului.

Naoko Takeuchi, creatoarea seriei, o descrie ca fiind delicată, liniștită, precoce și fără expresie.

Aspecte și forme
Ca personaj cu diferite încarnări, puteri speciale, transformări și o viață îndelungată, practic, cuprinsă între epoca Mileniului de Argint și secolul 30, Hotaru câștigă mai multe aspecte și aliasuri pe măsură ce seria progresează.

Mistress 9

În timpul celui de-al treilea arc de poveste al manga și al adaptărilor anime, trupul lui Hotaru a fost deținută de un Daimon parazit cunoscut sub numele de  Mistress 9 . În cele din urmă, stăpâna 9 a preluat corpul lui Hotaru și l-a denaturat într-o formă asemănătoare adulților, în cele din urmă distrugându-l atunci când stăpâna se smulge din corpul ei gazdă. În primul anime, păstrându-și simțul și sfidând parazitul ca în manga și Sailor Moon Crystal, Hotaru s-a trezit ca Saturn și a distrus-o pe Mistress 9 cu prețul corpului.

Vezi și
 Saturn in fiction
 Saturn (mythology)

Referințe

Personaje anime
Sailor Moon

Hotaru Tomoe


Philemon Chambers est un acteur américain, né le  à Compton en Californie (États-Unis). Il est notamment connu pour son rôle de Nick dans le film de Noël gay Que souffle la romance (), sur Netflix, en tant que premier acteur noir dans une comédie romantique de Noël LGBTQ+.

Biographie

Philemon Chambers naît le  à Compton, en Californie. À l'âge de , il désire être acteur après avoir assisté à la comédie musicale Le Roi lion () au Pantages Theatre d'Hollywood.

En 2008, pendant , il apparaît dans des publicités pour de différentes marques et enchaîne des petits rôles dans des séries télévisées, telles que Esprits criminels () et .

En , sous le pseudonyme de Jonathan P. Chambers, il tient le rôle principal de Marcus dans le court métrage  de Rubén Navarro, présenté en avant-première au festival Outfest à Los Angeles. Son personnage, qui vient de rompre de son petit-ami, rencontre Angel (interprété par Luis Carazo) devant un bar et passe une nuit ensemble.

En , son nom est révélé dans les médias annonçant que Netflix va produire une première comédie romantique de Noël gay Que souffle la romance (), sous la direction de . Il y joue Nick, meilleur ami de Peter (Michael Urie) devant se faire passer pour son compagnon auprès de sa famille lors des fêtes de Noël. Un plan perturbé par un rancard arrangé par la mère de Peter avec James (Luke Macfarlane), les trois acteurs jouant ces personnages homosexuels l'étant ouvertement dans le monde réel.

En , dans une interview, il se dit , grâce au film Que souffle la romance () bien qu'il ait .

Filmographie

Cinéma

Long métrage
 2021 : Que souffle la romance () de  : Nick

Courts métrages
 2020 :  de Rubén Navarro : Marcus
 2022 :  d'Andrew Essig

Voix française
 Jonathan Amram dans Que souffle la romance (2021)

Notes et références

Liens externes

Acteur américain de cinéma
Acteur américain de télévision
Naissance à Compton (Californie)
Naissance en février 1994
Personnalité ayant fait son coming out

Philemon Chambers


أقيمت انتخابات مجلس الأمة الكويتي الثانية في عام 1967، وقد قسمت الكويت إلى عشرة دوائر، وقد فاز أصحاب المراكز الخمسة الأولى من كل دائرة.

توزيع الدوائر

الدائرة الأولى
 منطقة شرق
 منطقة الدسمة
 منطقة الصوابر
 منطقة بنيد القار
 منطقة المطبة
 منطقة البلوش

الدائرة الثانية
 منطقة القبلة
 منطقة المرقاب
 منطقة الصالحية

الدائرة الثالثة
 منطقة الشويخ
 منطقة الصليبيخات
 منطقة الجهراء
 منطقة البر
 مدينة العمال

الدائرة الرابعة
 منطقة الشامية
 منطقة الروضة
 منطقة الفروانية
 منطقة جليب الشيوخ
 منطقة العضيلية

الدائرة الخامسة
 منطقة كيفان
 منطقة الخالدية
 منطقة أبرق خيطان
 منطقة السرة

الدائرة السادسة
 منطقة القادسية
 منطقة المنصورية
 منطقة الفيحاء
 منطقة الحديقة

الدائرة السابعة
 منطقة الدسمة
 منطقة الدعية
 جزيرة فيلكا وسائر الجزر

الدائرة الثامنة
 منطقة حولي
 منطقة النقرة
 منطقة الجابرية
 منطقة العديلية

الدائرة التاسعة
 منطقة السالمية
 منطقة الرميثية
 منطقة البدع
 منطقة الراس
 منطقة الشعب

الدائرة العاشرة
 مدينة الأحمدي
 منطقة المقوع
 منطقة واره
 منطقة الصبيحية
 منطقة جعيدان
 منطقة برقان
 منطقة الفحيحيل
 منطقة الشعيبة
 منطقة أبو حليفة
 منطقة المنقف
 منطقة الفنطاس
 منطقة الفنيطيس

الفائزون على حسب الداوئر

الدائرة الأولى
 يوسف السيد هاشم السيد أحمد الرفاعي
 إبراهيم علي يوسف خريبط
 عيسى عبد الله محمد بهمن
 حسن جوهر عبد علي حيات
 منصور الشيخ موسى المزيدي

الدائرة الثانية
 سليمان يوسف صالح الذويخ
 محمد عبد المحسن ناصر الخرافي
 عبد العزيز حمد الصقر
 عبد العزيز الفليج
 علي إبراهيم المواش

الدائرة الثالثة
 حمد مبارك العيار
 فلاح مبارك الحجرف
 خالد صالح الغنيم
 لافي فهد اللافي
 صالح عبد الوهاب حسين الرومي

الدائرة الرابعة
 يوسف خالد المخلد المطيري
 عبد الكريم هلال الجحيدلي
 محمد حمد البراك
 خالد المعصب
 عباس حبيب مناور المسيلم

الدائرة الخامسة
 خالد مسعود الفهيد
 محمد يوسف العدساني
 عبد العزيز عبد الله الصرعاوي
 ناصر صنهات ساير العصيمي
 خليل إبراهيم عبد الله المزين

الدائرة السادسة
 علي عبد الرحمن العمر
 راشد عبد الله الفرحان
 عبد الرزاق خالد الزيد الخالد
 يوسف الوزان
 مبارك عبد العزيز الحساوي

الدائرة السابعة
 زيد عبد الحسين الكاظمي
 عبد اللطيف الكاظمي
 جاسم الأستاذ
 إبراهيم المطوع
 عبد الله دشتي

الدائرة الثامنة
 خالد المسلم
 عبد العزيز فهد المساعيد
 أحمد زيد السرحان
 علي الفضالة
 ناصر علي المعيلي

الدائرة التاسعة
 علي ثنيان الأذينة
 جمعان الحريتي
 محمد وسمي السديران
 مرضي عبد الله الأذينة
 راشد عوض الجويسري

الدائرة العاشرة
 راشد سيف الحجيلان
 حزام فالح الميع
 فالح حمود العازمي
 مفلح العازمي
 مبارك عبد الله الدبوس

أبرز الأحداث

وقع عدد من المرشحين عريضة لأنهم معترضين بأن الحكومة قد زورت الانتخابات، وكان أغلبهم من القوميين العرب، وقد قدم 7 من الفائزين بالانتخابات استقالتهم من المقاعد التي فازوا فيها، وهم:
 عبد العزيز حمد الصقر.
 محمد عبد المحسن ناصر الخرافي.
 محمد يوسف العدساني.
 علي عبد الرحمن العمر.
 عبد الرزاق الخالد.
 راشد عبد الله الفرحان.
 خالد المسعود الفهيد.
وأجريت انتخابات فرعية وتم انتخاب كل من:
 إبراهيم محمد الميلم.
 غانم العميري.
 خلف هضيبان العتيبي.
 خالد شديد الطاحوس.
 راشد إبراهيم إسماعيل.
 أحمد نايف الخليفي
 أحمد عبد اللطيف العبد الجليل.

مصادر
 توزيع الدوائر
 الفائزون في الانتخابات

الكويت في 1967
الانتخابات في الكويت
انتخابات غير حزبية
كويت

انتخابات مجلس الأمة الكويتي 1967


Teppei Nishiyama (født 22. februar 1975) er en tidligere japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Bellmare Hiratsuka og Oita Trinita.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Teppei Nishiyama


Benza ist der Familienname folgender Personen:

 A.J. Benza (* 1962), US-amerikanischer Klatschkolumnist und Fernsehmoderator
 Scott Benza, Filmtechniker

Benza


Philipp Alfred Sarasin (* 22. Mai 1888 in Basel; † 28. November 1968 ebenda) war ein Schweizer Psychiater und Psychoanalytiker.

Leben und Werk
Sarasin studierte Medizin und absolvierte 1915 das Staatsexamen. Danach arbeitete er als Volontär bei Eugen Bleuler an der Anstalt Burghölzli und begann eine jungianische Psychoanalyse bei Franz Riklin. Von 1916 bis 1921 arbeitete er unter Friedrich Ris an der Anstalt Rheinau. Bei Bleuler wurde er 1919 promoviert. Eine weitere, kurze Psychoanalyse absolvierte er bei Hanns Sachs. 1920 lernte er am Kongress der Internationalen Psychoanalytischen Vereinigung in Den Haag Sigmund Freud kennen, von dem er sich ab Frühling 1921 analysieren liess. Zurück in Basel, arbeitete er als Volontär an der neugegründeten Psychiatrischen Poliklinik. 1924 eröffnete er eine psychoanalytische Praxis an der Gartenstrasse, die er bis zu seinem Tod führte. 1960 erlitt er einen Herzinfarkt. Seine letzte Ruhestätte fand er auf dem Wolfgottesacker in Basel.

Sarasin war 1919 Gründungsmitglied und von 1928 bis 1961 Präsident der Schweizerischen Gesellschaft für Psychoanalyse.

Schriften
 Assoziationen von erethischen Oligophrenen. In: Schweizer Archiv für Neurologie und Psychiatrie. Bd. 4 (1919), H. 1 u. 2 (Dissertation, Universität Zürich, 1919).
 Goethes Mignon. Eine psychoanalytische Studie. In: Imago. Jg. 15 (1929), S. 349–399; Sonderdruck: Internationaler Psychoanalytischer Verlag, Wien 1930 (Digitalisat).
 Meine Richtlinien. In: Bulletin der Schweizerischen Gesellschaft für Psychoanalyse. H. 3, 1966, S. 1.
 Wie ich zu Freud kam. In:  Bulletin der Schweizerischen Gesellschaft für Psychoanalyse. Sommer 1968, S. 1 f.

Literatur
 Paul Parin: Philipp Sarasin 80 Jahre. In: Bulletin der Schweizerischen Gesellschaft für Psychoanalyse. H. 7, 1968, S. 1 f.
 Gustaf Adolf Wanner: Philipp Sarasin. In: Basler Nachrichten. 21. Mai 1968.
 Werner Pfendsack: Philipp Sarasin Dr. med. 22. Mai 1888–28. November 1968. Basel 1968 (Leichenrede).
 Thomas Haenel: Philipp Sarasin. In: Derselbe: Zur Geschichte der Psychiatrie: Gedanken zur allgemeinen und Basler Psychiatriegeschichte. Birkhäuser, Basel 1982, ISBN 3-7643-1356-0, S. 186 f.
 Paul Roazen: Interview with Philipp Sarasin. In: The historiography of psychoanalysis. Transaction Publishers, New Brunswick 2001, S. 167–171.

Weblinks

 Stammbaum von Philipp Sarasin in stroux.org

Psychoanalytiker
Psychiater
Mediziner (20. Jahrhundert)
Schweizer
Geboren 1888
Gestorben 1968
Mann

Philipp Sarasin (Mediziner)


Velika nagrada Štajerske je automobilistička utrka Formule 1 koja se održala dosad dva puta u sezonama 2020. i 2020. na stazi Red Bull Ring. Zbog pandemije koronavirusa zbog nemogćnosti utrka u nekih drugim zemljama FIA je odlučila dvije utrke Formule 1 2020. i 2020. voziti na stazi Red Bull Ring u Austriji. Pošto je prva utrka nosi službeni naziv Velika nagrada Austrije, čelnici FIA-e su odlučili da će drugoj utrci na istoj stazi dati naziv Velika nagrada Štajerske po Austrijskoj saveznoj državi, u kojem se nalazi mjesto Spielberg, gdje je staza Red Bull Ring locirana.

Pobjednici

Pobjednici po godinama

Utrka Formule 1 2020.
Tjedan dana nakon Velike nagrade Austrije 2020., koja je bila prva utrka sezone, održala se jedina Velika nagrada Štajerske (Formula 1 Pirelli Großer Preis der Steiermark 2020) na Red Bull Ringu. Trkaći vikend vožen je od 10. do 12. srpnja, a vodeći u poretku vozača uoči utrke je bio Valtteri Bottas sa sedam bodova prednosti ispred Charlesa Leclerca, devet bodova prednosti ispred Landa Norrisa, te trinaest bodova prednosti ispred momčadskog kolege Lewisa Hamiltona. U poretku konstruktora Mercedes je s 37 bodova držao prvo mjesto, ispred McLaren-Renaulta s jedanaest, odnosno trećeplasiranog Ferrarija s osamnaest bodova zaostatka.

Nakon što su Max Verstappen i Sergio Pérez bili najbrži na prva dva treninga u petak, onaj treći trening u subotu ujutro je odgođen zbog prevelike kiše. U pitanje su došle i kvalifikacije, ali nakon duže odgode zbog previše vode na stazi, ipak su počele 45 minuta kasnije od dogovorene satnice, a vozači su cijelo vrijeme koristili isključivo plavo označene wet gume za puno vode na stazi. Neugodno iznenađenje kvalifikacija su bili Pérez u Racing Pointu koji nije uspio proći prvu kvalifikacijsku rundu, te Leclerc koji je ispao u drugoj rundi. Iznenađenje kvalifikacija je priredio Carlos Sainz u McLarenu, koji se kvalificirao na trećem mjestu. Leclerc je nakon kvalifikacija bio pod dvije zasebne istrage, a proglašen je krivim za ometanje Kvjata u AlphaTauriju u posljednja dva zavoja, te je zaradio tri mjesta kazne na gridu. Kaznu od pet mjesta na gridu je zaradio i Antonio Giovinazzi zbog promjene mjenjača, no kako je ostvario pretposljednje vrijeme kvalifikacija, a posljednji Romain Grosjean nije niti odradio mjereni krug, Giovinazzi je startao na istoj poziciji. Još ranije u petak prije kvalifikacija, kaznu od tri mjesta na gridu je dobio Norris, koji je na treningu za vrijeme žutih zastava prestigao Pierrea Gaslyja što su FIA-ini suci zabilježili i dodijelili mu tri mjesta kane i dva kaznena boda.

Start je za vrh poretka prošao relativno mirno i bez promjena, no u sredini poretka došlo je do unutarmomčadskog kaosa dva Ferrarija. Charles Leclerc je u trećem zavoju prešao preko velikog rubnika, a zatim je "zajahao" stražnji kraj Sebastiana Vettela. Vettel je ostao bez stražnjeg krila i morao odustati, dok je Leclerc zbog oštećene podnice odustao u petom krugu. Na stazi je nakratko bio sigurnosni automobil zbog krhotina ostalih nakon sudara Ferrarija. Utrka je nastavljena u četvrtom krugu, a najveći incident u tom krugu bio je onaj Georgea Russella. Mladi Britanac prenio je dobar tempo iz kvalifikacija u utrku, no sve je uprskao izlijetanjem u šljunak u zavoju 5, što ga je bacilo na samo začelje. U idućih nekoliko krugova Carlos Sainz izgubio je sjajno treće mjesto osvojeno u kvalifikacijama – prošli su ga Valtteri Bottas i Alexander Albon.

Prvi od vodećih koji je krenuo u boks bio je Max Verstappen u 25. krugu. Verstappen je sa softa prešao na medium, baš kao i Lewis Hamilton dva kruga kasnije. Krug između Esteban Ocon je parkirao bolid u boksu nakon vožnje na sedmom mjestu zbog problema s hlađenjem. Većina promjena guma odrađena je do 40. kruga, a najveći gubitnik bio je Sainz nakon velikih problema McLarenove momčadi pri promjeni stražnje lijeve gume. Španjolac je izgubio mjesto u odnosu na Daniela Ricciarda, Lancea Strolla i Sergija Péreza, s kojim je nakratko imao borbu koju je izgubio. Pérez se nakon borbe sa Sainzom odvojio i zatim prošao Strolla i Ricciarda u roku devet krugova. Perez je ušao u DRS zonu Albonu koji je bio miljama iza prve trojice, a Sainz je propustio Landa Norrisa za osmo mjesto nakon što mu se Britanac također približio na manje od sekunde zaostatka. Stroll je nakon boksa pokazao dobar tempo, ali onda je zaglavio iza Ricciarda.

Bottas je napao Verstappena u 66. krugu, ali se Verstappen sjajno obranio držeći vanjsku putanju na izlazu iz zavoja 4. Međutim, to je odgodilo Bottasov prolazak za samo jedan krugu, u 67. krugu Bottas na istom mjestu. Verstappen je nakon toga otišao po soft gume jer je Albon bio predaleko, ali upao je u gužvu zaostalih za krug i nije uspio odvoziti najbrži krug. Pérez je u četvrtom zavoju zamalo upropastio Albonovu utrku na identičan način na koji je to napravio Hamilton prošlog tjedna, no ovog puta je Albon izdržao udarac u stražnju desnu gumu i ostao na stazi. Perez je pritom oštetio prednje krilo i počeo značajno gubiti tempo. Iza se Stroll i dalje mučio s Ricciardom, što je iskoristio Norris da se približi. U 70. krugu Stroll kreće u agresivan napad s unutarnje strane zavoja 3 i gura Ricciarda sa staze – suci su objavili kako će taj potez istražiti. Ricciardo je zbog toga pao iza Norrisa, a u idućem, posljednjem krugu Britanac prolazi Strolla u zavoju 4. Pérezu se prednje krilo potpuno raspalo i u zadnjem zavoju, Norris prolazi na peto mjesto. Stroll i Ricciardo ušli su u cilj praktički poravnati s njim, no nedostajalo im je nekoliko stotinki za prolaz.

Hamilton je bez ikakvih problema kontrolirao utrku s pole positiona, te stigao do 85. pobjede u Formuli 1. Planove za najbrži krug i dodatni bod pokvario mu je Sainz koji je pretkraj utrke dobio novi set softa i odvozio prvi najbrži krug u F1 karijeri, te završio deveti i prvi je vozač koji je kasnio više od kruga za pobjednikom, a Daniil Kvjat je osvojio posljednji bod na utrci za AlphaTauri.

Štajerska

Velika nagrada Štajerske


{{Infoboks album
  |Titel        = LOL <(^^,)>
  |Cover        =
  |Coverstørrelse =
  |Kunstner     = Basshunter
  |Type         = studie
  |Udgivet      = 28. august 2006
  |Spor         =
  |Genre        = dance
  |Længde       =
  |Sprog        =
  |Indspillet   =
  |Producer     = Basshunter
  |Lydtekniker  =
  |Udgiver      = Warner Music Sweden, Ultra Records
  |Musikere     =
  |Anmeldelser  =
  |Hitlister    =
  |Priser       =
  |Før          = The Old Shit(2006)
  |Nu           = LOL <(^^,)>(2006)
  |Efter        = Now You're Gone - The Album(2008)
  |Langtype     =
  |Kompileret af=
  |Diverse     =
}}LOL <(^^,)>'' er et studiealbum af den svenske sanger, musikproducer, sangskriver og DJ Basshunter, der udkom den 28. august 2006 på Warner Music Sweden.

Spor

Bonus tracks

Hitlister

Ugentlige hitlister

Årshitlister

Certificeringer

Kilder

Eksterne henvisninger
 Basshunters officielle hjemmeside

Album fra 2006
Basshunter-album

LOL (^^,)


අධ්‍යාපනය පිළිබඳ නවතම සංකල්පය වශයෙන් හඳුන්වනු ලබන පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය (Recurrent Educational) අධ්‍යාපනයෙහිලා විසිවැනි සියවසේ මතුවුණු පළමුවැනි නව අදහස වශයෙන් ඇතැම්හු සලකති.

ඉතිහාසය
ස්වීඩනයේ අධ්‍යාපන ඇමතිව සිටි ඕලො‍ෆ් පාම්(Olof Palm) විසින් 1968 දී ආර්ථික සහයෝගතාව සහ සංවර්ධනය පිළිබඳ සංවිධානය (Organization for Economic Co-Operation and Development) ඉදිරියේ පවත්වන ලද දේශනයකින් පසු වර්තමාන අධ්‍යාපනය සඳහා වූ විකල්පයක් වශයෙන් පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය ප්‍රචලිත වී ඇත.පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය යාවජීව අධ්‍යාපනයට වඩා නවතම සංකල්පයකි.අනාගත ලෝක සඳහා වූ අධ්‍යාපනය එය යැයිද කියවේ.පුනරාවර්තන අධ්‍යාපන සංකල්පය අනුව පුද්ගලයා ජීවිත කාලයේ විවිධ අවස්ථාවල වරින්වර අධ්‍යාපනය ලබමින්ද, රැකියාවල නිරතවෙමිකන්ද ජීවිත කාර්යයන් කාර්යක්‍ෂම  කරගනී.

පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනයේ වාසි
පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය මගින් වර්තමාන අධ්‍යාපන ක්‍රමය තුළ පවත්නා ඇතැම් අර්බුදයන් විසඳීමට හැකිවේ.නිදසුනක් වශයෙන් පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය මගින් පශ්චාත් ද්විතිය අධ්‍යාපනයට ඇතුළු වීමට අපේක්‍ෂා කරන්නන්ගේ සංඛ්‍යාව විශාල වශයෙන් අඩු විය හැකිය.මන්දයත් ඔවුන් ඉගෙනීම සඳහා කැපවී බලාසිටිනු වෙනුවට රැකියාවක යෙදී සිට පසුව ඉගෙනීමකරා ආපසු පැමිණීමේ අවස්ථා ඔවුනට උදාවන හෙයිනි.එමෙන්ම පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය මගින් පුද්ගලයාට ජීවිත කාලය තිස්සේම ක්‍රමානුකූලව වරින්වර අධ්‍යාපනයට පිවිසීමට හැකිවේ.මේ නිසා "පරම්පරා පරතරය" යන භේදය අඩුවේ.යල්පැන ගිය දැනුමට සීමාවී පාෂාණිභූතවීම වැලකේ.බාල පරම්පරාවත්, තරුණ පරම්පරාවත්, වැඩිහිටි පරම්පරාවත් අතර අධ්‍යාපනය සඳහා යොදනු ලබන සම්පත් වඩා සාධාරණ ලෙස බෙදී යනු ඇත.පුද්ගලයකුගේ ජිවිතකාල චක්‍රයෙන් 3/4 වැඩිහිටි වියට අයත්වෙනවානම් ඒ කාලය තුළද ඔහුට අධ්‍යාපනය සඳහා අවස්ථාව ලැබේ.

වර්තමානයේ පවත්නා පරිදි,ද්විතීය අධ්‍යාපනයෙන් පසුව තවත් අවුරුදු කීපයක්ම සමාජ අත්දැකීම්,සමාජ සංඝට්ටනයෙන් තොරව ඉැගන ගන්නාවිට පුද්ගලයා සමාජයට ආගන්තුකවේ.එහෙත් පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය මගින් ජීවිතය නමැති තක්සලාවේ පරිචයක් ලබයි.
වර්තමානයේ" අධ්‍යාපනය" කියූ පමණින් හැඟවෙන ක්‍රියාකාරකම් වලින් බොහෝදුරට ඈත්වූ හා වෙන්වූ මනෝලන්තයක සිට ඉගෙනීම ඉවත්වී පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය මගින් අධ්‍යාපනය ව්‍යවහාරයට පත්වේ.

ව්‍යාප්තිය
සාම්ප්‍රදායික අධ්‍යාපන ආකෘතියෙන් නව මංපෙත් බලා යන මෙම ක්‍රමය 1970 ගණන්වල ස්වීඩනය,නෝර්වේ සහ ප්‍රංශය යන රටවල ප්‍රතිපත්තියක් වශයෙන් පිළිගෙන අතරඑක්තරාප්‍රමාණයකින් දැනටක්‍රියාත්මකවේ.ජර්මනියේ එය ක්‍රියාත්මක වන්නේ දිළිඳු හා කම්කරු පන්ති ජනතාව සඳහාය.

පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය මගින් නූතන සමාජය තුළ මිනිසාට ඉදිරිපත් වන විවිධ සංකීර්ණ .ගැටළුවලට සහ අනෙකුත් අභියෝගයන්ට සාර්ථක අන්දමින් මුහුණදීමට හැකියාව ලැබේ.අනෙක් කරුණ නම් වර්තමින අධ්‍යාපනය බොහෝ දුරට මිනිසාගේ අතීත අවශ්‍යතා සඳහා මිස වර්තමාන හා අනාගත ජීවිත ගැටළුවලට සරිලන ආකාරයෙන් සකස්වී නැත.වෙනස්වන අනාගතය පිළිබඳ කම්පනයට පත්නොවී,ඊට ඔරොත්තුදීම‍ට නම් වරින්වර අධ්‍යාපනය ලැබිය යුතුවේ.අනෙක් අතට තාක්‍ෂණික අනාක්‍ෂරභාවයෙන් මිදීමට පුද්ගලයා වරින්වර නැවත නැවත අධ්‍යාපනය ලැබිය යුතුවේ.

පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනික අදහස අනුව අධ්‍යාපනය පිළිබඳ මේතාක් පැවති සංකල්පද වෙනස්වේ.මෙම අධ්‍යාපන ක්‍රමය සඳහා අධ්‍යාපන ක්‍රියාවලියේ සියලු අංශ කෙරෙහි විප්ලවීය අන්දමින් සිත යොමුකිරීම අවශ්‍යවේ.එනම් අධ්‍යාපනයේ අරමුණු,ව්‍යුහය,විෂය මාලාව,ඉගැන්වීමේ ක්‍රම සහ ඇගයීම මෙන්ම අධ්‍යානයේදී භෞතික හා මානව සම්පත් පරිහරණය කිරීම ආදියද වේ.නිදසුනක් වශයෙන් ගතහොත් පුනරාවර්තන අධ්‍යාපන ක්‍රමයක් ආරම්භ කිරීම සඳහා අනිවාර්ය හා ද්විතීය අධ්‍යාපනයේ විෂයමාලා ප්‍රතිසංස්කරණය විය යුතුය.විශේෂයෙන්ම ද්විතීය අවස්තාවේදී නැවත ඉගෙනීමට පැමිණීම සඳහා අත්තිවාරම දැමීම අවශ්‍යවේ.

උපුටා ගැනීම
චන්‍ද්‍රපාල කාරියවසම්ගේ 21 වන සියවසට අධ්‍යාපනය

මේ අඩවියත් බලන්න
අධ්‍යාපනය

මනෝ විද්‍යාව

පුනරාවර්තන අධ්‍යාපනය


An Disperis oppositifolia in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni James Edward Smith. An Disperis oppositifolia in nahilalakip ha genus nga Disperis, ngan familia nga Orchidaceae.

Subspecies

Ini nga species ginbahin ha masunod nga subspecies:

 D. o. mascarenensis
 D. o. oppositifolia

Mga kasarigan

Disperis

Disperis oppositifolia