CD93 (Cluster of Differentiation 93) é uma proteína que em humanos é codificada pelo gene CD93 . O CD93 é uma lectina tipo C transmembranar que desempenha um papel não em processos de adesão célula-célula, mas também na defesa do hospedeiro.

Família
O CD93 pertence à família de lectinas tipo C, Grupo XIV, um grupo contendo três outros membros: endosialina ( CD248 ), CLEC14A  e trombomodulina, um anticoagulante bem caracterizado. Todos eles contêm um domínio lectina tipo C, uma série de domínios semelhantes ao fator de crescimento epidérmico, um domínio semelhante à mucina altamente glicosilado, um domínio transmembranar único e uma cauda citoplasmática curta. Devido à sua alta homologia e à sua proximidade no cromossoma 20, sugere-se que o CD93 teve origem no gene da trombomodulina através de um evento de duplicação.

Expressão
O CD93 foi originalmente identificado em ratinhos como um marcador precoce de linfócitos B através do uso do anticorpo monoclonal AA4.1. Mais tarde, foi demonstrado que esta molécula é expressa numa população precoce de células estaminais hematopoiéticas, que dão origem a todo o espectro de células maduras no sangue. Actualmente, sabe-se que o CD93 é expresso por uma ampla variedade de células, como plaquetas, monócitos, micróglia e células endoteliais . No sistema imunitário, o CD93 também é expresso por neutrófilos, macrófagos ativados, precursores de linfócitos B até o estadio T2 no baço, um subconjunto de células dendríticas e de células natural killer.

A caracterização molecular do CD93 revelou que esta proteína é idêntica ao C1qRp, uma proteína humana identificada como um possível receptor para o C1q . O C1q pertence às proteínas de activação do complemento e desempenha um papel importante na ativação da via clássica do complemento, que leva à formação do complexo de ataque à membrana. O C1q também tem envolvimento noutros processos imunológicos, como o aumento da fagocitose bacteriana, eliminação de células apoptóticas ou neutralização de vírus. Surpreendentemente, foi demonstrado que o anticorpo anti-C1qRp reduz significativamente a fagocitose potenciada pelo C1q. Um estudo mais recente confirmou que o C1qRp é idêntico ao CD93, mas falhou em demonstrar uma interação direta entre o CD93 e o C1q em condições fisiológicas. Recentemente, foi demonstrado que CD93 é reexpresso durante a diferenciação tardia de linfócitos B, e que o CD93 pode ser usado neste contexto como um marcador de maturação de plasmócitos.

Verificou-se também que o CD93 tem expressão diferencial na vasculatura associada ao glioma de grau IV, quando comparado a glioma de baixo grau ou cérebro normal, e sua alta expressão está correlacionada com baixa sobrevida dos pacientes.

Função
Inicialmente, pensava-se que o CD93 fosse um receptor para o C1q, mas actualmente acredita-se que esteja envolvido na adesão intercelular e na eliminação de células apoptóticas. A cauda citoplasmática intracelular desta proteína contém dois domínios altamente conservados que podem estar envolvidos na sua função. De facto, descobriu-se que o seu domínio justamembranar altamente carregado interage com a moesina, uma proteína conhecida por desempenhar um papel na ligação de proteínas transmembranares ao citoesqueleto e na remodelação do citoesqueleto. Este processo parece ser crucial em processos de adesão, migração e fagocitose, três funções nas quais o CD93 pode estar envolvido.

No contexto da diferenciação tardia de linfócitos B, o CD93 demonstrou ser importante para a manutenção de títulos elevados de anticorpos pós-imunização e na sobrevivência de plasmócitos na medula óssea. De fato, ratinhos knockout para CD93 não conseguem manter altos níveis de anticorpos após a imunização e apresentam uma quantidade menor de plasmócitos com especificidade para antigénio na medula óssea.

No contexto das células endoteliais, o CD93 está envolvido na adesão célula-célula, spreading, migração, polarização, bem como na morfogénese tubular. Recentemente, descobriu-se que o CD93 é capaz de controlar processos dinâmicos em células endoteliais por meio da sua interação com uma glicoproteína da matriz extracelular, MMRN2. A ausência de CD93, ou do seu parceiro de interação MMRN2 nas células endoteliais, leva à interrupção da fibrilogénese da proteína fibronectina na matriz extracelular e diminuição da activação da integrina B1.

O CD93 desempenha um papel significativo na progressão do glioma. Ratinhos knockout para CD93 com glioma apresentam menor volume tumoral e melhor sobrevida. Os tumores também demonstram perturbações na fibrilogénese da fibronectina e diminuição da activação da integrina B1.

Veja também

 Grupamento de diferenciação
 Lectina do tipo C

Referências

Leitura adicional

Ligações externas

 Human CD93 genome location and CD93 gene details page  in the UCSC Genome Browser.

Grupos de diferenciação
Genes no cromossoma 20

CD93


Yolanda Yvonne Montes Farrington (born January 3, 1932), better known by her stage-name Tongolele, is an American dancer, actress and vedette.

Early life
As a child, she danced for the International Ballet of San Francisco, California as part of a Tahitian Revue.

In 1947, she moved to Mexico and was hired as a dancer by Américo Mancini, a theater impresario. She also appeared in the famous Cabaret Tívoli in Mexico City. Her stage name, "Tongolele", came after mixing African and Tahitian words.

Career
Her career was sheltered by theatrical success in the main theaters and cabarets of Mexico City. Tongolele boosted the success of the "Exoticas", a group of vedettes that caused sensation in Mexico in the late 1940s and early 1950s. Although other vedettes that became popular at the time (like "Kalantán", "Bongala" and Su Muy Key) appeared, none reached the levels of popularity of Tongolele.
Yolanda was baptized by Mexican journalist Carlos Estrada Lang as "The Queen of Tahitian Dances", as each night she congregated a wide male audience who adored her perfect silhouette and feline movements that marked an era in Mexico.

She made her film debut in 1948 in the film Nocturne of Love, starring the actress Miroslava Stern. In 1948, she starred in the film ¡Han matado a "Tongolele"!, directed by Roberto Gavaldón. The plot was developed in the theater Folies Bergère of Mexico City. At another level of the plot, several envious people attempted to assassinate her. The film premiered on September 30, 1948.

As a guest, she starred in El rey del barrio (1949) and Kill Me Because I'm Dying! (1951) and the musical Música de siempre (1956).

In 1966, she returned to the cinema and appeared in the terror film The Panther Women. In 1968 she was in the film El crepusculo de un dios, directed and carried out by Emilio Fernández.

In 1971, Tongolele played in the Mexican-American co-production Isle of the Snake People. In the film, she appeared alongside the American actor Boris Karloff. The plot of the film was located on a small island in the middle of the ocean where some beautiful young women are transformed into blue-faced man-eating zombies. Tongolele played the role of Kalea, the dancer with the snake.
In the mid-1960s, CBS recorded a disc titled "Tongolele sings for you" which included 10 songs.

With the rise of Mexico City's nightlife in the 1970s and the rise of the vedettes, Tongolele resumed her career in nightclubs and movies, as well as appearing on television shows. In 1984 she debuted in telenovelas in a special performance in the melodrama La pasión de Isabela.

In 2001 she reappears in Mexican television in the telenovela Salomé.

Between 2011 and 2013, Tongolele participated in the musical stage play Perfume of Gardenia.

In 2012, the vedette returned to the cinema with a brief appearance in the film El fantástico mundo de Juan Orol.

Personal life

In 1956, she married Cuban Joaquin Gonzalez in New York City, who accompanied her until his death. In 1976, Joaquín suffered cardiac problems and he was given a pacemaker. On December 22, 1996 he died.
With him, she had twins born in 1950.

Filmography

Films
 Nocturne of Love (1948)
¡Han matado a "Tongolele"! (1948)
El rey del barrio (1949)
Kill Me Because I'm Dying! (1951)
 Chucho the Mended (1952)
 The Mystery of the Express Car (1953)
Pensión de artistas (1956)
Música de siempre (1956)
The Panthera Women (1967)
El crepúsculo de un Dios (1968)
Isle of the Snake People (1971)
Las fabulosas del reventón (1981)
Las noches del Blanquita (1981)
Las fabulosas del reventón II (1982)
Teatro Follies (1983)
El fantástico mundo de Juan Orol (2012)

Television
La pasión de Isabela (1984)
Salomé (2001)

References

Bibliography
 Su, Margo; Leduc, Renato (1989) Alta Frivolidad (High Frivolity), México, ed. Cal y Arena,
 García Hernández, Arturo (1998) No han matado a "Tongolele" (They have not killed "Tongolele"), México, ed. La Jornada Ediciones,
 Agrasánchez Jr., Rogelio (2001) Bellezas del Cine Mexicano (Beauties of the Mexican Cinema), México, ed. Archivo fílmico Agrasánchez,

External links

 Las Cruces Sun-News – NewsBank, April 10, 2008
 L.A. Times Archives, April 3, 1990

1932 births
American film actresses
American stage actresses
American female dancers
American dancers
American emigrants to Mexico
American vedettes
Golden Age of Mexican cinema
Living people
Mexican female dancers
Mexican film actresses
Mexican stage actresses
Mexican telenovela actresses
Mexican vedettes
Actresses from Spokane, Washington
20th-century American actresses

Yolanda Montes


Yabancı Uyruklu Öğrenci Sınavı (YÖS), Türkiye'deki yükseköğretim kurumlarında okumak isteyen yabancı uyruklu öğrencilerin girecekleri ve sonuçlarını bu kurumlara kabul için başvururken kullanabilecekleri bir sınavdır. Bu sınav 2010 yılına kadar Öğrenci Seçme ve Yerleştirme Merkezi'nce (ÖSYM) yapılmaktaydı, aynı yıl içerisinde ve 2011 yılında alınan kararlarla Yabancı Uyruklu Öğrenci Sınavlarını T.C. üniversiteleri kendi bünyelerinde düzenlemektedirler.

Bu üniversiteler arasında 30 Nisan 2016 tarihinde, Türkiye saati ile 10.00'da, 28 ülkede, 42 merkezde, 5 dilde (Türkçe, İngilizce, Rusça, Arapça ve Almanca) yapılan Ondokuz Mayıs Üniversitesi Uluslararası Öğrenci Giriş Sınavı(OMU-YÖS) online başvuruları 04.01.2016 tarihinde başladı.

Kaynakça

Dış bağlantılar
 Yabancı Uyruklu Öğrenci Sınavı - ÖSYM
 YÖS Kursu
 Yabancı Uyruklu Öğrenci Sınavı
 YÖK - YÖS
 YÖS Nedir?

Dil sınavları
Türkiye'de yüksek öğrenim
Yükseköğretim içi sınavları
Öğrenci seçme sınavları

Yabancı Uyruklu Öğrenci Sınavı


Enrique Arocena Olivera (* 26. Juni 1933 in Montevideo, Uruguay) ist ein uruguayischer Wirtschaftshistoriker.

Leben
Arocena Olivera studierte an der Universidad de la República (UdelaR) und der Johns Hopkins University Wirtschaft und internationale Beziehungen. Am Washington Center for Foreign Policy war er von 1961 bis 1964 wissenschaftlicher Assistent, anschließend arbeitete er sechs Jahre lang bis 1970 im internationalen Bereich bei den Vereinten Nationen. Von 1970 bis 1976 hatte er dann die Leitung der UN-Mission in Berlin inne. 1971 bis 1972 forschte er zudem an der University of Sussex am dortigen Institut für wirtschaftliche Entwicklung. In den Jahren 1978 bis 1985 lehrte er als Universitätsprofessor Uruguayische Wirtschaftsgeschichte an der UdelaR. Ab 1976 bis 1987 war er überdies Wirtschaftsredakteur der uruguayischen Zeitung El País. Dem schloss sich die bis 2000 währende Präsidentschaft an der Academia Nacional de Economía del Uruguay an, ehe er dort im weiteren Fortgang die Vizepräsidentschaft übernahm. Weitere Tätigkeiten im Pressebereich waren überdies seine Mitarbeit bei der Zeitung La Prensa und bei der argentinischen Zeitschrift Fundación. Zu Beginn des 21. Jahrhunderts lehrte Arocena Olivera an der Universidad de Montevideo.

Veröffentlichungen (Auszug)
 1978: Libertad, humanismo y mercado
 1984: Evolución y apogeo de la dipomacia uruguaya
 1987: La lenta agonía del dirigismo
 1988: El desgaste de las levitas: entre el Quebracho y la elección de Batlle, 1886-1903
 1998: La rebeldía de los doctores: el Uruguay del fusionismo al militarismo, 1851-1886
 2002: Proceso histórico de la Economía Uruguaya - Del mercantilismo colonial al encierro dirigista
 2010: Vielle souche de la Navarre

Literatur
 Miguel Ángel Campodónico: Nuevo Diccionario de la Cultura Uruguaya. Librería Linardi y Risso, 2003, S. 31

Einzelnachweise

Wirtschaftshistoriker
Uruguayer
Geboren 1933
Mann

Enrique Arocena Olivera


සාමාන්‍ය ලෙසින් c යන්නෙන් දැක්වෙන, ආලෝකයේ වේගය (අර්ථය වන්නේ රික්තයක් තුල ආලෝකයේ වේගය), යනු භෞතික විද්‍යාවෙහි බොහෝ අංශයන්හී වැදගත් වන්නාවූ  භෞතික නියතයකි. එහි අගය තත්පරයට මීටර 299,792,458 වන අතර, මෙම අගය නියතයක් වන්නේ මෙම නියතය හා කාලය පිළිබඳ ජාත්‍යන්තර ප්‍රමිතිය අනුසාරයෙන් මීටරයක දිග අර්ථදැක්වෙන නිසාය.

මූලාශ්‍ර

විද්‍යුත් චුම්බක තරංග

ආලෝකයේ වේගය


El término diva suele referirse:

Cine y literatura
 a Diva, una película de Jean-Jacques Beineix;
 a Diva, una novela de José de Alencar;

Música
Bandas

 a Diva, una banda japonesa;
 a Diva, una banda chilena de Hard Rock, ya disuelta;

Álbumes
 a Diva, el álbum debut en solitario de Annie Lennox;
 a Diva, un álbum de My Sister's Machine;
 a Diva, el primer y único álbum de la disuelta banda chilena Diva;
 a Diva, un álbum de Ivy Queen;
 a Diva, un álbum de After School;
 a Diva, un álbum de Jelena Karleuša;

Canciones
 a Diva, una canción de Dana International, ganadora del ESC'98;
 a Diva, una canción de Beyoncé
 a Diva, una canción de Nicki Nicole.
 a Diva, una canción de Lali Espósito.

Miscelánea
 a Diva, una mascota del Campeonato Mundial de Natación de 2009 en Roma;

Religión
 Diva, sinónimo de diosa o divinidad femenina.

Enlaces externos

Diva


Das 34. Indianapolis 500  fand am 30. Mai 1950 am Indianapolis Motor Speedway statt und war der dritte Wertungslauf der Automobil-Weltmeisterschaft 1950 sowie das erste Rennen der AAA-Saison 1950.

Hintergrund

In den ersten 11 Jahren (1950–1960) der Automobilweltmeisterschaft zählten die 500 Meilen von Indianapolis mit zur Fahrer-WM. Dies hatte aber weder auf der einen noch auf der anderen Seite wesentlichen Einfluss auf das Renngeschehen. Kaum ein europäischer Fahrer ließ sich in Indianapolis blicken und umgekehrt. Selbst die Termine der Rennen ließen gegenseitige Starts meist nicht zu.

Training
Der Qualifikationsmodus der 500 Meilen von Indianapolis weicht erheblich von den in Europa üblichen Verfahren ab. Insgesamt versuchten sich 76 Fahrer für die 33 Startplätze zu qualifizieren. Am ersten Qualifikationstag, dem 13. Mai, stellte Walt Faulkner einen neuen Rundenrekord auf (218,892 km/h), was ihm die Pole-Position sicherte. Die zweitbeste Zeit sicherte sich Cecil Green (213,898 km/h), dennoch startete er nur vom 12. Startplatz, da er seine Zeit an einem anderen Qualifikationstag fuhr.

Rennverlauf
Zum Start war das Wetter bedeckt, aber trocken. Der Trainingsschnellste Faulkner gewann den Start, aus der ersten Runde kehrte jedoch Rose als Führender zurück. Faulkner fiel auf den vierten Platz zurück. Der beste Start gelang Russo, der aus der siebten Reihe gestartet war und nach 8 Runden auf dem vierten Platz lag. In Runde 10 übernahm Johnnie Parsons die Führung von Rose und zog zunächst dem Feld davon. In der 33. Runde konnte Rose wieder aufschließen und sogar für eine Runde die Führung übernehmen. Danach lag Parsons wieder vorn und baute die Führung auf 5 Sekunden aus. Auf den Positionen dahinter startete Jack McGrath eine Aufholjagd, die ihn bis auf dem zweiten Platz führte, vorbei an Rose. Als Parsons in Runde 105 zum ersten Mal stoppte, folgten ihm McGrath und Rose, sodass Bill Holland die Führung übernahm. Beim Boxenstopp von Rose fing sein Fahrzeug Feuer, als Treibstoff auf den heißen Auspuff tropfte. Das Feuer konnte aber rasch gelöscht werden. Rose blieb unverletzt und konnte das Rennen sogar fortsetzen. Noch vor dessen Stopp konnte Parsons Holland wieder überholen. Danach verschlechterte sich das Wetter zusehends und erste Regentropfen zwangen McGrath zu einem Dreher in Kurve 3. Die Rennleitung sah sich darauf gezwungen das Rennen abzubrechen. Lediglich Parsons konnte die 138. Runde vollenden und gewann so mit einer Runde Vorsprung das verkürzte Rennen vor Holland und Rose.

Meldeliste

Klassifikation

Startaufstellung

Rennen

WM-Stand nach dem Rennen
Die ersten fünf bekamen 8, 6, 4, 3 bzw. 2 Punkte; einen Punkt gab es für die schnellste Runde. Es zählen nur die vier besten Ergebnisse aus sieben Rennen. *) beinhaltet den Punkt für die schnellste Runde, gleichfarbig markierte Felder repräsentieren Fahrzeugübernahme (geteilte Punkte) und Werte in Klammern sind Streichresultate.

Literatur
 Mike Lang: Grand Prix! Band 1: 1950–1965. Haynes Publishing Group, Sparkford Sommerset 1981, ISBN 0-85429-276-4 (englisch).

Weblinks

 Ergebnisse bei Motorsportarchiv.de

Indianapolis
1950

Indianapolis 500 1950


Ovo je popis grofova Urgella (katalonski: Comtat d'Urgell), katalonske grofovije.

Prva dinastija
Borrell od Osone, grof Osone, Urgella i Cerdanye
Aznar I. Galíndez, grof Aragonije
Galindo I. Aznárez, grof Aragonije
Sunifredo I., grof Barcelone
Salomon od Urgella

Barcelonska dinastija
Wifredo Dlakavi
Sunifredo II., sin svog prethodnika
Borrell II. od Barcelone

Dinastija Barcelone i Urgella
Ermengol I. od Urgella i Córdobe
Ermengol II.
Ermengol III.
Ermengol IV.
Ermengol V.
Ermengol VI.
Ermengol VII.
Ermengol VIII.
Aurembiaix (grofica)

Dinastija Cabrera
Guerau IV. od Cabrere

Dinastija Barcelone i Urgella
Aurembiaix (po drugi put)
Jakov. I. Osvajač, kralj Aragonije

Dinastija Cabrera
Poncije IV. od Cabrere
Ermengol IX.
Álvaro od Urgella
Ermengol X.

Aragonska dinastija
Alfons IV. Aragonski, kralj Aragonije
Jakov I. od Urgella, infant Aragonije, muž Cecilije I.
Petar II. od Urgella, Jakovljev sin
Jakov II. od Urgella, posljednji grof Urgella

Izvori

Grofovi Urgella

Popis grofova Urgella


Bektaş Yaylası, resmi olarak Giresun'un Dereli ilçesine bağlı ilçenin ve yakın köylerin ana çarşı olarak kullandığı bir yayladır. Bektaş ismi Hacı Bektaşi Veli'nin müritleri Türkmen Çepniler tarafından onun hatırasına hürmeten verilmiştir.

Bektaş Yaylası 2100 metre yükseklikte, Giresun il merkezine (en kısa yoldan) 56 km uzaklıktadır. Giresun Merkez Batlama, Bulancak ve Dereli yollarından yaylaya asfalt yollardan çıkılabilir. Doğa yürüyüşleri yapanlar için çok uygun parkurlar bulunmaktadır. Yörede uzun yıllardır elektrik, su ve telefon gibi altyapı hizmetleri vardır. Yaz aylarında (genelde yerli) birçok turist çeken yaylada, 80 yatak kapasiteli, iki yıldızlı bir de otel vardır. Yeni turistik tesisler de yapılmaktadır. Ayrıca Doğu Karadeniz'in nüfus olarak en büyük yaylalarından biridir.

Kurttepe mevkiinde kayak yapmaya uygun doğal alan vardır. Yaylanın havası ve suları çok soğuktur. Yaz aylarında bile soba yakmak bir zorunluluktur. Yağış mevsiminde hava genelde sislidir fakat havanın açık olduğu zamanlarda oluşan doğa harikası vadilere çöken bulutlar inanılmaz güzel manzaralar yaratır. 30 Haziran-1 Temmuz tarihlerinde yaylanın geleneksel hâle gelmiş şenliği civar halkın yoğun katılımıyla kutlanır. Yaylada hareketlenme karların erimeye başladığı Nisan aylarında başlar ve yaklaşık Kasım ayına kadar yerleşme vardır. Yoğun kar yağışının olduğu kış aylarında yaylada devletin görevlendirdiği bekçi ve birkaç meraklıdan başka hiç kimse yaşamaz. Tüm ulaşım yollarının karla kapalı olduğu bu dönemde yaylaya ulaşmak bir hayli zordur.

Giresun ilinin yaylaları
Dereli

Bektaş Yaylası


Richard Chenevix Trecnh (Richard Trench jusqu'en 1873 ;  - ) est un archevêque et poète anglican.

Biographie
Il est né à Dublin, en Irlande, fils de Richard Trench (1774–1860), avocat, et de l'écrivaine dublinoise  (1768–1827) . Il est le frère cadet de . Il fréquente Harrow School et est diplômé du Trinity College de Cambridge en 1829. En 1830, il visite l'Espagne . Alors qu'il est titulaire de Curdridge Chapel près de Bishop's Waltham dans le Hampshire, il publie (1835) The Story of Justin Martyr and Other Poems, qui reçoit un accueil favorable et est suivi en 1838 par Sabbatation, Honor Neale, and other Poems, et en 1842 par Poems des sources orientales. Ces volumes révèlent l'auteur comme le plus doué des disciples immédiats de William Wordsworth, avec une coloration plus chaude et des sympathies ecclésiastiques plus prononcées que le maître, et de fortes affinités avec Alfred Tennyson, John Keble et Richard Monckton Milnes .

En 1841, il démissionne de sa cure pour devenir vicaire de Samuel Wilberforce, alors recteur d'Alverstoke, et après la promotion de Wilberforce au doyenné de l'Abbaye de Westminster en 1845, il est présenté au presbytère d'Itchenstoke. En 1845 et 1846, il prêche la conférence Hulsean et, la première année, est nommé aumônier examinateur de Wilberforce, alors évêque d'Oxford. Peu de temps après, il est nommé à une chaire théologique au King's College de Londres .

Trench rejoint l'Association de Canterbury le 27 mars 1848, le même jour que Samuel Wilberforce et le frère de Wilberforce, Robert .

En 1851, il établit sa renommée en tant que philologue par The Study of Words, initialement prononcé sous forme de conférences aux élèves de l'école de formation diocésaine de Winchester. Son but déclaré est de démontrer qu'en mots, même pris isolément, "il y a des réserves illimitées de vérité morale et historique, et pas moins de passion et d'imagination accumulées" - un argument qu'il soutient par un certain nombre d'illustrations pertinentes. Il est suivi de deux petits volumes de caractère similaire - English Past and Present (1855) et A Select Glossary of English Words (1859). Tous ont de nombreuses éditions et contribuent beaucoup à promouvoir l'étude historique de la langue anglaise. Un autre grand service à la philologie anglaise est rendu par son article, lu devant la Philological Society, On some Deficiency in our English Dictionaries (1857), qui donne la première impulsion au grand Oxford English Dictionary . Trench envisage un dictionnaire totalement nouveau qui serait un «lexicon totius Anglicitatis» . En tant que l'un des trois fondateurs du dictionnaire, il exprime sa vision ainsi : ce serait « un dictionnaire entièrement nouveau ; pas de patch sur de vieux vêtements, mais un nouveau vêtement partout » .

Son plaidoyer en faveur d'une traduction révisée du Nouveau Testament (1858) contribue à promouvoir un autre grand projet national. En 1856, il publie un précieux essai sur Calderón, avec une traduction d'une partie de La vie est un rêve dans le mètre original. En 1841, il publie ses Notes sur les paraboles de Notre-Seigneur, et en 1846 ses Notes sur les miracles, ouvrages de vulgarisation qui sont des trésors d'illustration savante et aiguë .

En 1856, Trench devient doyen de l'Abbaye de Westminster, poste qui lui convient parfaitement. Il y introduit les services de la nef du soir. En janvier 1864, il est promu au poste d'archevêque de Dublin. Arthur Penrhyn Stanley était le premier choix, mais est rejeté par l'Église d'Irlande et, selon la correspondance de l'évêque Wilberforce, la nomination de Trench n'est favorisée ni par le premier ministre ni par le lord-lieutenant. Il est, de plus, impopulaire en Irlande, et un coup porté à la littérature anglaise ; pourtant, cela s'avère être une chance. Trench n'a pas pu empêcher la dissolution de l'Église irlandaise, bien qu'il ait résisté avec dignité.

En novembre 1884 il démissionne de son archevêché en raison d'une mauvaise santé, le clergé et les laïcs enregistrent à l'unanimité leur sentiment de « sa sagesse, son savoir, sa diligence et sa munificence ». " Il a trouvé du temps pour des conférences sur l'histoire de l'Église médiévale (1878) ; ses œuvres poétiques sont réarrangées et rassemblées en deux volumes (dernière édition, 1885).

À partir de 1872 et pendant le mandat de son successeur, le poste de doyen de l'église du Christ de Dublin est occupé par l'archevêché. Il meurt le 28 mars 1886 à Eaton Square, à Londres, et est enterré à l'Abbaye de Westminster .

Famille
Richard Chenevix Trench épouse sa cousine, l'hon. Frances Mary Trench, fille de Francis Trench et Mary Mason, et sœur de , le  juin 1832 . Ils ont 14 enfants; 8 fils et 6 filles :

 Francis William Trench (1833–1841)
 Melesina Mary Chenevix Trench (1834–1918)
 Richard Trench (1836–1861)
 Frédéric Chenevix Trench (1837–1894) (général de division)
 Charles Chenevix Trench (1839-1933)
 Arthur Julius Trench (1840–1860)
 Emily Elizabeth Trench (1842–1842)
 Philippe Chenevix Trench (1843–1848)
 Edith Chenevix Trench (1844–1942), mariée en 1889 à Reginald Stephen Copleston (1845–1925), évêque de Colombo et plus tard évêque de Calcutta
 Helen Emily Chenevix Trench (1846–1935)
 Frances Harriet Chenevix Trench (1847–1941)
 Rose Julia Chenevix Trench (1848–1902)
 Alfred Chenevix Trench (1849-1938)
 Herbert Francis Chenevix Trench (1850–1900)

Références

Bibliographie

 Downing, Gregory M. (1998). "Richard Chenevix Trench et l'étude historique des mots de Joyce", Joyce Studies Annual, Vol. IX, p. 37–68.
 Sperling, Matthieu (2014). "Richard Chenevix Trench" Dans : Philologie visionnaire : Geoffrey Hill et l'étude des mots. Oxford University Press, pp. 40–72.
 En ligneWiersbe, Warren W. (2009). "Richard Chenevix Trench" dans 50 personnes que tout chrétien devrait connaître : apprendre des géants spirituels de la foi . Baker Books, pp. 67–73

Liens externes

Poète irlandais du XIXe siècle
Membre du Conseil privé d'Irlande
Doyen de Westminster
Président de Cambridge Union
Archevêque anglican de Dublin
Professeur au King's College de Londres
Étudiant de Trinity College (Cambridge)
Élève de Harrow School
Décès en mars 1886
Naissance en septembre 1807
Décès à 78 ans

Richard Chenevix Trench


جوسبورت مدينة ( 69664 نسمة، 1981 ) ، بكونتية هامبشير جنوب إنجلترا ، كانت ميناء محصن علي مرفأ بورتسموث ، ومركز لبناء السفن واليخوت وبها عدة صناعات خفيفة .

المناخ
يظهر الجدول التالي التغييرات المناخية على مدار السنة لغوسبورت:

توأمة
لغوسبورت اتفاقيات توأمة مع:
 رويان

أعلام
 مات ريتشي
 آرثر آدامز
 جيمس لند
 توني بارسونز
 بول جونز
 ريتشارد داوسون

معرض صور

مراجع

مناطق إدارية في إنجلترا
أماكن ساحلية مأهولة في هامبشاير
جوسبورت
ضواحي غير حضرية في هامبشاير
مدن هامبشاير

غوسبورت


Hlaupa í skarðið er leikur þar sem hópur krakka stendur saman í hring og leiðist. Einn þátttakandi stendur fyrir utan hringinn og slær í bakið á einhverjum í hringnum. Báðir aðilar þurfa þá að hlaupa einn hring í kringum hópinn, hvor þeirra í eina átt, og reyna að ná í skarðið sem skilið var eftir í hringnum. Sá sem nær fyrstur að komast í skarðið snýr sér þá út úr hringnum og ekki er hægt að "klukka" hann aftur. Leikurinn heldur áfram þar til allir snúa út.
Leikir

Hlaupa í skarðið


Second-impact syndrome (SIS), hvilket direkte oversat betyder Andet-slag syndrom, opstår når hjernen hæver hurtigt og katastrofalt, efter en person får yderligere en hjernerystelse før symptomerne fra en tidligere en, er forsvundet. Det andet slag kan ske minutter, dage eller uger en person har fået den oprindelige hjernerystelse, og selv den mildeste grad af hjernerystelse kan føre til SIS. Lidelsen er ofte fatal, og stort set alle der ikke dør, bliver voldsomt handicappet. Årsagen til SIS kendes ikke, men det formodes at hjernens arterioler mister deres evne til at regulere deres diameter, og derfor mister kontrollen over den cerebrale blodcirkulation, hvilket fører til cerebral ødem.

De fleste tilfælde af SIS er forekommet hos yngre mennesker, der anses som værende mere sårbare. For at forhindre SIS, er der blevet etableret retningslinjer i forhold til at forbyde atleter at vende tilbage til spillet for hurtigt. Eksempelvis anbefales atleter ikke at genoptage aktiviteten før symptomerne på den oprindelige hovedskade er forsvundet.

På grund af meget små antal af beskrevne tilfælde af SIS, er der stadig tvivl omkring om det er en valid diagnose. Men syndromet anerkendes af læger.

Epidemiologi
Selvom incidensen af SIS er ukendt, er lidelsen sjælden; meget få tilfælde er bekræftet i den medicinske litteratur. I 13-årsperioden fra 1980 til 1993 blev 35 amerikansk fodbold-relaterede tilfælde af SIS beskrevet, men kun 17 af disse blev bekræftet gennem nekropsi eller operation og MR-scanning som værende SIS og 18 tilfælde blev antaget som værende formentlig SIS-relateret. Yderligere bliver det oprindelige trauma normalt underrapporteret, hvis bidrager til forvirringen omkring hvor ofte syndromet opstår.

Et estimat nævner, at syndromet dræber fire til seks mennesker under 18 år, hvert år. I følge Centers for Disease Control, dør omkring 1,5 mennesker hvert år from hjernerystelse i USA; i de fleste tilfælde har personen fået en anden hjernerystelse tidligere.

Dels på grund af den dårlige dokumentation af de oprindelige skade, og fortsatte symptomer i de beskrevne tilfælde,, mener nogle læger og forskere at lidelsen er over-diagnosticeret, og nogle sætter spørgsmålstegn ved diagnosens validitet.

Risici
SIS deler alle risikofaktorerne med hjernerystelse; derfor har dem der har forhøjet risiko for hjernerystelse, også forhøjet risiko for SIS. Derfor har folk der deltager i sportsgrene såsom boksning, fodbold, amerikansk fodbold, baseball, rugby, basketball, ishockey, wrestling og skisport (især alpint) forhøjet risiko. Lidelsen opstår oftest i amerikansk fodbold.

SIS rammer uforholdsmæssigt teenagere. Alle dokumenterede tilfælde er hos folk under 20 år, på nær i boksning. Unge atleter har vist sig at være mere modtagelige over for hjernerystelser, og har derfor større risiko for at få SIS end deres ældre modparter. Men SIS er også bekymring for voksne atleter. Teenagere og unge voksne mænd, der spiller amerikansk fodbold eller ishockey, eller der bokser eller står på ski, lider hyppigst af lidelsen. Alle beskrevne tilfælde af SIS er hos mænd, men det vides ikke om dette er på grund af en speciel sårbarhed eller at mænd er mere udsat for yderligere slag.

Studier har vist at folk der får mere end én hjernerystelse har højere risiko for at få yderligere en i fremtiden.

Funktioner
SIS er det mest seriøse potentielle komplikation der kan opstå for en atlet der vender tilbage til spillet før symptomerne fra en mindre hovedskade er forsvundet. Sådanne symptomer inkluderer hovedpine, kognitive problemer, og visuelle ændringer.

Den umiddelbare skade kan være en hjernerystelse, men det kan også være andre, voldsommere, typer af hovedtrauma, såsom hjernekontusion. Men den første hjernerystelse behøver ikke at være voldsom, for at det næste slag er årsag til SIS. Yderligere kan også det andet slag være meget lille, selv et stød som et slag til brystet, kan for hovedet til at rykke sig, og dermed sende accelerationskræfter til hjernen. Tab af bevidstheden under den anden skade er ikke nødvendigt for at SIS kan opstå. Begge skader kan finde sted i samme kamp.

Atleten kan måske fortsætte i kampen efter den anden hjernerystelse, og kan muligvis gå fra banen uden assistance, men symptomerne kan hurtigt udvikle sig, og lidelsen kan hurtigt forværres. Neurologisk kollaps kan opstår inden for en kort periode, med hurtigt påbegyndende udvidet pupiller, tabe af øjenbevægelse, bevidstløshed og respirationssvigt. Fejl på hjernestammen opstår ofte mellem to og fem minutter efter det andet slag, og døden kan indtræffe kort herefter.

SIS bliver nogle gange forbundet med et mindre subduralt hæmatom.

Patofysiologi

Hjernerystelses ændrer midlertidigt hjernens funktion.
Det antages at hjernen efterlades i en sårbar situation efter hjernerystelse, og at yderligere et slag sammenkædes med SIS. Den faktiske mekanisme bag den katastrofale hjernehævelse er kontroversiel. Yderligere en skade i denne periode antages at starte en serie af metaboliske begivenheder i hjernen.
Ændringer der tyder på SIS kan påbegynde i hjernen inden for 15 sekunder efter den anden hjernerystelse. Patofysiologiske ændringer ved SIS kan inkludere tab af autoregulering af hjernens blodkar, der får dem til at blive overbelastet. Blodårerne udvider sig, og øger deres diameter meget, hvilket før til en stør øgning af i cerebral blodgennemstrømning. Progressive cerebral ødemer kan også opstå. Stigningen i blod- og hjernevolume i kraniet skaber en hurtig og voldsom stigning i intrakranialt tryk, som kan forårsage uncal og cerebellær hjernekompression, en katastrofal og potentiel fatal lidelse, i hvilken hjernen presses forbi strukturere inden i kraniet.

Forsøg på dyr har vist at hjernen kan være mere udsat for yderligere en hjernerystelse kort efter den første. I sådan et studie, et mildt slag givet inden for 24 timer af et andet, med minimal neurologisk svækkelse, gav et massivt sammenbrud af blod-hjerne-barrieren og efterfølgende hjernehævelse. Tab af denne beskyttende barriere kan være ansvarlig for det ødem der findes i SIS.

Dyreforsøg har vist at den ikke fuldt-udviklede hjerne kan være mere sårbar over for hjernetrauma; disse fund kan give ledetråde til hvorfor SIS kun rammer folk under 18 år.

Forebyggelse
Foranstaltninger der forhindrer hovedskader generelt, forhindrer også SIS. Derfor anbefales atleter at bruges beskyttede udstyr, såsom hjelme, selvom hjelme ikke fuldstændigt forhindrer syndromet.

Eksperter anbefaler at atleter der har fået en hjernerystelse, og stadig klager og hjernerystelsesrelaterede symptomer forbydes at genoptage spillet på grund af risikoen for udvikling af SIS. Atleter frarådes også at genoptage spillet indtil de er blevet undersøgt og godkendt af en sundhedsprofessionel der har viden om hjernerystelse. Nogle atleter kan også afvise hjernerystelsessymptomer, fordi de ikke ønsker at blive fjernet fra spillet. Derfor skal trænere forbyde genoptagelse af spillet for enhver atlet der har fået hjernerystelse, lige gyldigt i hvilken hastighed symptomer forsvinder. En første hovedskade kan skade en atlets dømmekraft og evne til at sige fra i forhold til deltagelse i risikofyldt aktivitet, så sundhedsprofessionelle skal opmuntre familiemedlemmer og andre bekendtskaber til at presse en atlet til ikke at genoptage spillet.

Flere forskellige udgaver af tilbage-til-spil vejledninger eksisterer for atleter der har fået et mindre hovedtrauma. Disse eksistere delvist for at undgå at atleten udvikler SIS. En bred vifte af vurderingssystemer til hjernerystelse er blevet udviklet, delvist for at hjælpe i denne beslutning. Alle tilbage-til-spil vejledninger anbefaler at en atlet ikke genoptager sin aktivitet indtil alle symptomer på hjernerystelse er væk både ved hvile og fysisk aktivitet. Det amerikanske neurologiakademi anbefaler at unge atleter afholder sig fra at genoptage spillet i mindst en uge i de fleste tilfælde af hjernerystelse.

De nuværende tilbage-til-spil vejledninger er måske ikke strikse nok til at beskytte unge atleter fra SIS. På den anden side er de måske for strikse for professionelle football-spillere; evidens for at syndromet eksisterer i denne population mangler.

Diagnose
Magnetisk Resonans Skanning og computertomografi er de mest brugte billedediagnostiske værktøjere til at finde SIS. Den overbelastning der er på hjernens blodkar er muligvis synlig gennem CT-skanninger.

SIS er anderledes end gentaget hovedtrauma syndrom, i hvilken en person får flere mindre hovedskader over tid og oplever en mindre nedgang i funktions- såvel som kognitive evner. I modsætning til SIS, kan gentaget hovedtrauma syndrom godt opstå selvom symptomerne fra en tidligere skade er forsvundet fuldstændigt. SIS tænkes at være voldsommere en gentaget hovedtrauma syndrom, både på den korte og lange bane.

Behandling
Behandling af tabet af autoregulering af hjernens blodkar kan være svært eller umuligt. Når SIS opstår, hjerne kirurgi ikke, og der er kun et lille håb for helbredelse. Behandling kræver hurtigt opdagelse og inkluderer administrering af osmotiske agenter og hyperventilation for at mindske det intrakraniale tryk.

Prognose
Dødelighedsraten for SIS nærmer sig 50 %, og morbiditet (handicap) er næsten 100 %. Siden lidelsen er så sjælden, har forbindelsen mellem SIS og fremtidige handicap været svært at fastslå, og det er derfor dårligt forstået.

Når SIS ikke er fatal, kan effekter lignende dem fra svære traumatiske hjerneskader opstå, herunder vedholdne muskelspasmer og spænding, emotionel instabilitet, hallucinationer, posttraumatisk epilepsi, mentalt handicap, paralyse, koma, og hjernedød.

Se også
 Hjerneskade
 Dementia pugilistica (Bokserdemens)

Referencer

Hjernerystelse

Second Impact Syndrome


is a village located on Amami Ōshima, in Ōshima District, Kagoshima Prefecture, Japan.

As of June 2013, the village had an estimated population of 1,638 and a population density of 18.6 persons per km². The total area was 88.15 km².

Geography
Yamato occupies the central portion of the northeast coast of Amami Ōshima, facing the East China Sea. The climate is classified as humid subtropical (Köppen climate classification Cfa) with very warm summers and mild winters. Precipitation is high throughout the year, but is highest in the months of May, June and September. The area is subject to frequent typhoons.

Surrounding municipalities
Amami
Uken

History
Yamato Village was established on April 1, 1908. As with all of the Amami Islands, the village came under the administration of the United States from July 1, 1946 to December 25, 1953.

Economy
The village economy is primarily agricultural, with sugar cane and horticulture as the main activities.

References

External links

Villages in Kagoshima Prefecture
Populated coastal places in Japan
Populated places established in 1908
1908 establishments in Japan

Yamato, Kagoshima


La région économique d'Aran centrale est l'une des quatorze régions économiques de l'Azerbaïdjan. Elle comprend les raïons d'Agdach, Goytchay, Kurdamir, Mingachevir, Ucar, Yevlakh et Zardab.

Histoire
La région économique a été créée par le décret du président de l'Azerbaïdjan du 7 juillet 2021 « sur la nouvelle division des régions économiques de la république d'Azerbaïdjan ».

Géographie
La superficie totale de la région économique est de , soit 7,6 % du territoire national.

Démographie
En 2021, la population est évaluée à , soit 7,8 % de la population du pays.

Voir aussi
Région économique de Gandja-Dachkasan

Notes et références

Économie en Azerbaïdjan

Région économique d'Aran centrale


An Anthurium whitmorei in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Thomas Bernard Croat ngan Lingán. An Anthurium whitmorei in nahilalakip ha genus nga Anthurium, ngan familia nga Araceae.

Mabibilngan ini ha Ecuador. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Anthurium

Anthurium whitmorei


Marcelo Flores, né le  à Georgetown en Ontario au Canada, est un footballeur international mexicain qui évolue au poste de milieu offensif aux Tigres UANL.

Biographie

Carrière en club
Né à Georgetown en Ontario au Canada, Marcelo Flores est formé par Ipswich Town, qu'il rejoint en 2017 après avoir été repéré par l'entraîneur de l'Académie, Steve Foley de passage aux Îles Caïmans alors que Marcelo Flores s'y trouvait.

Il rejoint en 2019 l'Arsenal FC, où il poursuit sa formation. Le 6 octobre 2020 il signe son premier contrat professionnel avec Arsenal. Après avoir joué 20 matchs et marqué quatre buts avec les U18 du club, Flores intègre pour la première fois le groupe professionnel à l'entraînement en .

Le , Marcelo Flores est prêté par Arsenal au Real Oviedo pour une saison.

Le , Marcelo Flores quitte définitivement l'Arsenal FC afin de s'engager en faveur des Tigres UANL. Il signe un contrat de quatre ans.

En sélection
Marcelo Flores est éligible pour représenter 3 pays : le Canada, où il est né; l'Angleterre, où il a grandi ensuite et grâce aux origines de sa mère ; et le Mexique, pays dont est originaire son père.

Avec les moins de 16 ans, il inscrit un but contre la Norvège en .

En décembre 2020, alors qu'il n'a pas encore décidé quel pays il représentera, il est invité à un camp d'entraînement avec l'équipe nationale du Canada. Finalement, il ne s'y rend pas. En juin 2021, il est appelé dans une liste élargie pour disputer la Gold Cup 2021.

En décembre, Marcelo est convoqué pour la première fois avec l'équipe nationale du Mexique par le sélectionneur Gerardo Martino. Il honore sa 1ère sélection le 9 décembre 2021 contre le Chili. Il entre en jeu à la 83ème minute.

Vie privée
Marcelo Flores est issu d'une famille de footballeurs, son père  a notamment joué au Mexique et au Canada. Il a également deux sœurs également footballeuses,  et Tatiana.

Notes et références

Liens externes

Footballeur international mexicain
Naissance en octobre 2003
Naissance en Ontario
Joueur du Real Oviedo
Joueur des Tigres UANL

Marcelo Flores


is a district located in Kyoto Prefecture, Japan.

As of 2006, the district has an estimated population of 17,945 and a density of 59 persons per km2. The total area is 303.07 km2.

Towns and villages
Kyōtamba

Mergers
On October 11, 2005 the towns of Tanba, Mizuho and Wachi merged to form the new town of Kyōtamba.
On January 1, 2006 the towns of Hiyoshi, Sonobe and Yagi merged with the town of Miyama, from Kitakuwada District, to form the new city of Nantan.

Districts in Kyoto Prefecture

Funai District, Kyoto


Geriatrics, or geriatric medicine, is a medical specialty focused on providing care for the unique health needs of the elderly. The term geriatrics originates from the Greek γέρων geron meaning "old man", and ιατρός iatros meaning "healer". It aims to promote health by preventing, diagnosing and treating disease in older adults. There is no defined age at which patients may be under the care of a geriatrician, or geriatric physician, a physician who specializes in the care of older people. Rather, this decision is guided by individual patient need and the caregiving structures available to them. This care may benefit those who are managing multiple chronic conditions or experiencing significant age-related complications that threaten quality of daily life. Geriatric care may be indicated if caregiving responsibilities become increasingly stressful or medically complex for family and caregivers to manage independently.

There is a distinction between geriatrics and gerontology. Gerontology is the multidisciplinary study of the aging process, defined as the decline in organ function over time in the absence of injury, illness, environmental risks or behavioral risk factors. However, geriatrics is sometimes called medical gerontology.

Scope

Differences between adult and geriatric medicine
Geriatric providers receive specialized training in caring for elderly patients and promoting healthy aging. The care provided is one largely based on shared-decision making and is driven by patient goals and preferences, which can vary from preserving function, improving quality of life, or prolonging years of life. A guiding mnemonic commonly used by geriatricians in the United States and Canada is the 5 M's of Geriatrics which describes mind, mobility, multicomplexity, medications and matters most to elicit patient values.

It is common for elderly adults to be managing multiple medical conditions, or, multi-morbidity. Age-associated changes in physiology drive a compounded increase in susceptibility to illness, disease-associated morbidity, and death. Furthermore, common diseases may present atypically in elderly patients, adding further diagnostic and therapeutical complexity in patient care.

Geriatrics is highly interdisciplinary consisting of specialty providers from the fields of medicine, nursing, pharmacy, social work, physical and occupational therapy. Elderly patients can receive care related to medication management, pain management, psychiatric and memory care, rehabilitation, long-term nursing care, nutrition and different forms of therapy including physical, occupational and speech. Non-medical considerations include social services, transitional care, advanced directives, power of attorney and other legal considerations.

Increased complexity
The decline in physiological reserve in organs makes the elderly develop some kinds of diseases and have more complications from mild problems (such as dehydration from a mild gastroenteritis). Multiple problems may compound: A mild fever in elderly persons may cause confusion, which may lead to a fall and to a fracture of the neck of the femur ("broken hip").

The presentation of disease in elderly persons may be vague and non-specific, or it may include delirium or falls. (Pneumonia, for example, may present with low-grade fever and confusion, rather than the high fever and cough seen in younger people.) Some elderly people may find it hard to describe their symptoms in words, especially if the disease is causing confusion, or if they have cognitive impairment. Delirium in the elderly may be caused by a minor problem such as constipation or by something as serious and life-threatening as a heart attack. Many of these problems are treatable, if the root cause can be discovered.

Geriatric pharmacology
Elderly people require specific attention to medications. Elderly people particularly are subjected to polypharmacy (taking multiple medications) given their accumulation of multiple chronic diseases. Many of these individuals have also self-prescribed many herbal medications and over-the-counter drugs. This polypharmacy, in combination with geriatric status, may increase the risk of drug interactions or adverse drug reactions. Pharmacokinetic and pharmacodynamic changes arise with older age, impairing their ability to metabolize and respond to drugs. Each of the four pharmacokinetic mechanisms (absorption, distribution, metabolism, excretion) are disrupted by age-related physiologic changes. For example, overall decreased hepatic function can interfere with clearance or metabolism of drugs and reductions in kidney function can affect renal elimination. Pharmacodynamic changes lead altered sensitivity to drugs in geriatric patients, such as increased pain relief with morphine use. Therefore, geriatric individuals require specialized pharmacological care that is informed by these age-related changes.

Geriatric syndromes
Geriatric syndromes is a term used to describe a group of clinical conditions that are highly prevalent in elderly people. These syndromes are not caused by specific pathology or disease, rather, are a manifestation of multifactorial conditions affecting several organ systems. Common conditions include frailty, functional decline, falls, loss in continence and malnutrition, amongst others.

Frailty
Frailty is marked by a decline in physiological reserve, increased vulnerability to physiological and emotional stressors, and loss of function. This may present as progressive and unintentional weight loss, fatigue, muscular weakness and decreased mobility. It is associated with increased injuries, hospitalization and adverse clinical outcomes.

Functional decline
Functional disability can arise from a decline in physical function and/or cognitive function. It is associated with an acquired difficulty in performing basic everyday tasks resulting in an increased dependence of other individuals and/or medical devices. These tasks are sub-divided into basic activities of daily living (ADL) and instrumental activities of daily living (IADL) and are commonly used as an indicator of a person's functional status.

Activities of daily living (ADL) are fundamental skills needed to care for oneself, including feeding, personal hygiene, toileting, transferring and ambulating. Instrumental activities of daily living (IADL) describe more complex skills needed to allow oneself to live independently in a community, including cooking, housekeeping, managing one's finances and medications. Routine monitoring of ADL and IADL is an important functional assessment used by clinicians to determine the extent of support and care to provide to elderly adults and their caregivers. It serves as a qualitative measurement of function over time and predicts the need for alternative living arrangements or models of care, including senior housing apartments, skilled nursing facilities, palliative, hospice or home-based care.

Falls
Falls are the leading cause of emergency department admissions and hospitalizations in adults age 65 and older, many of which result in significant injury and permanent disability. As certain risk factors can be modifiable for the purpose of reducing falls, this highlights an opportunity for intervention and risk reduction. Modifiable factors include:

 Improving balance and muscle strength.
 Removing environmental hazards.
 Encouraging use of assistive devices.
 Treating chronic conditions.
 Adjusting medication.

Urinary incontinence
Urinary incontinence or overactive bladder symptoms is defined as unintentionally urinating oneself. These symptoms can be caused by medications that increase urine output and frequency (e.g. anti-hypertensives and diuretics), urinary tract infections, pelvic organ prolapse, pelvic floor dysfunction, and diseases that damage the nerves that regulate bladder emptying. Other musculoskeletal conditions affecting mobility should be considered, as these can make accessing bathrooms difficult.

Malnutrition
Malnutrition and poor nutritional status is an area of concern, affecting 12% to 50% of hospitalized elderly patients and 23% to 50% of institutionalized elderly patients living in long-term care facilities such as assisted living communities and skilled nursing facilities. As malnutrition can occur due to a combination of physiologic, pathologic, psychologic and socioeconomic factors, it can be difficult to identify effective interventions. Physiologic factors include reduced smell and taste, and a decreased metabolic rate affecting nutritional food intake. Unintentional weight loss can result from pathologic factors, including a wide range of chronic diseases that affect cognitive function, directly impact digestion (e.g. poor dentition, gastrointestinal cancers, gastroesophageal reflux disease) or may be managed with dietary restrictions (e.g. congestive heart failure, diabetes mellitus, hypertension). Psychologic factors include conditions including depression, anorexia, and grief.

Practical concerns
Functional abilities, independence and quality of life issues are of great concern to geriatricians and their patients. Elderly people generally want to live independently as long as possible, which requires them to be able to engage in self-care and other activities of daily living. A geriatrician may be able to provide information about elder care options, and refers people to home care services, skilled nursing facilities, assisted living facilities, and hospice as appropriate.

Frail elderly people may choose to decline some kinds of medical care, because the risk-benefit ratio is different. For example, frail elderly women routinely stop screening mammograms, because breast cancer is typically a slowly growing disease that would cause them no pain, impairment, or loss of life before they would die of other causes. Frail people are also at significant risk of post-surgical complications and the need for extended care, and an accurate prediction—based on validated measures, rather than how old the patient's face looks—can help older patients make fully informed choices about their options. Assessment of older patients before elective surgeries can accurately predict the patients' recovery trajectories. One frailty scale uses five items: unintentional weight loss, muscle weakness, exhaustion, low physical activity, and slowed walking speed. A healthy person scores 0; a very frail person scores 5. Compared to non-frail elderly people, people with intermediate frailty scores (2 or 3) are twice as likely to have post-surgical complications, spend 50% more time in the hospital, and are three times as likely to be discharged to a skilled nursing facility instead of to their own homes. Frail elderly patients (score of 4 or 5) who were living at home before the surgery have even worse outcomes, with the risk of being discharged to a nursing home rising to twenty times the rate for non-frail elderly people.

Subspecialties and related services

Some diseases commonly seen in elderly are rare in adults, e.g., dementia, delirium, falls. As societies aged, many specialized geriatric- and geriatrics-related services emerged including:

Medical
 Geriatric cardiology or cardiogeriatrics.
 Geriatric dentistry.
 Geriatric dermatology.
 Geriatric diagnostic imaging.
 Geriatric emergency medicine.
 Geriatric nephrology.
 Geriatric neurology.
 Geriatric oncology.
 Geriatric physical examination of interest especially to physicians & physician assistants.
 Geriatric psychiatry or psychogeriatrics (focus on dementia, delirium, depression and other psychiatric disorders).
 Geriatric public health or preventive geriatrics
 Geriatric rehabilitation.
 Geriatric rheumatology (focus on joints and soft tissue disorders in elderly).
 Geriatric sexology (focus on sexuality in aged people).
 Geriatric subspeciality medical clinics (such as geriatric anticoagulation clinic, geriatric assessment clinic, falls and balance clinic, continence clinic, palliative care clinic, elderly pain clinic, cognition and memory disorders clinic).

Surgical
 Geriatric orthopaedics or orthogeriatrics (close cooperation with orthopedic surgery and a focus on osteoporosis and rehabilitation).
 Geriatric cardiothoracic surgery.
 Geriatric urology.
 Geriatric otolaryngology.
 Geriatric general surgery.
 Geriatric trauma.
 Geriatric gynecology.
 Geriatric ophthalmology.

Other geriatrics subspecialties
 Geriatric anesthesia (focuses on anesthesia & perioperative care of elderly).
 Geriatric intensive-care unit: (a special type of intensive care unit dedicated to critically ill elderly).
 Geriatric nursing (focuses on nursing of elderly patients and the aged).
 Geriatric nutrition.
 Geriatric occupational therapy.
 Geriatric pain management.
 Geriatric pharmacy.
 Geriatric optometry.
 Geriatric physical therapy.
 Geriatric podiatry.
 Geriatric psychology.
 Geriatric speech-language pathology (focuses on neurological disorders such as dysphagia, stroke, aphasia, and traumatic brain injury).
 Geriatric mental health counselor/specialist (focuses on treatment more so than assessment).
 Geriatric audiology.

History

One of the eight branches of the traditional Indian system of medicine, Ayurveda, is jara or rasayana, similar to geriatrics. Charaka described the fatigue and physical exhaustion caused by premature aging as the result of a poor diet. The Charaka Samhita recommends that elderly patients avoid excessive physical or mental strain and consume a light but nutritious diet.

A number of physicians in the Byzantine Empire studied geriatrics, with doctors like Aëtius of Amida evidently specializing in the field. Alexander of Tralles viewed the process of aging as a natural and inevitable form of marasmus, caused by the loss of moisture in body tissue. The works of Aëtius describe the mental and physical symptoms of aging. Theophilus Protospatharius and Joannes Actuarius also discussed the topic in their medical works. Byzantine physicians typically drew on the works of Oribasius and recommended that elderly patients consume a diet rich in foods that provide "heat and moisture". They also recommended frequent bathing, massaging, rest, and low-intensity exercise regimens.

In The Canon of Medicine, written by Avicenna in 1025, the author was concerned with how "old folk need plenty of sleep" and how their bodies should be anointed with oil, and recommended exercises such as walking or horse-riding. Thesis III of the Canon discussed the diet suitable for old people, and dedicated several sections to elderly patients who become constipated.

The Arab physician Algizar (–980) wrote a book on the medicine and health of the elderly. He also wrote a book on sleep disorders and another one on forgetfulness and how to strengthen memory, and a treatise on causes of mortality. Another Arab physician in the 9th century, Ishaq ibn Hunayn (died 910), the son of Nestorian Christian scholar Hunayn Ibn Ishaq, wrote a Treatise on Drugs for Forgetfulness.

George Day published the Diseases of Advanced Life in 1849, one of the first publications on the subject of geriatric medicine. The first modern geriatric hospital was founded in Belgrade, Serbia, in 1881 by doctor Laza Lazarević.

The term geriatrics was proposed in 1908 by Ilya Ilyich Mechnikov, Laurate of the Nobel Prize for Medicine and later by 1909 by Dr. Ignatz Leo Nascher, former Chief of Clinic in the Mount Sinai Hospital Outpatient Department (New York City) and a "father" of geriatrics in the United States.

Modern geriatrics in the United Kingdom began with the "mother" of geriatrics, Dr. Marjory Warren. Warren emphasized that rehabilitation was essential to the care of older people. Using her experiences as a physician in a London Workhouse infirmary, she believed that merely keeping older people fed until they died was not enough; they needed diagnosis, treatment, care, and support. She found that patients, some of whom had previously been bedridden, were able to gain some degree of independence with the correct assessment and treatment.

The practice of geriatrics in the UK is also one with a rich multidisciplinary history. It values all the professions, not just medicine, for their contributions in optimizing the well-being and independence of older people.

Another innovator of British geriatrics is Bernard Isaacs, who described the "giants" of geriatrics mentioned above: immobility and instability, incontinence, and impaired intellect. Isaacs asserted that, if examined closely enough, all common problems with older people relate to one or more of these giants.

The care of older people in the UK has been advanced by the implementation of the National Service Frameworks for Older People, which outlines key areas for attention.

Geriatrician training

United States
In the United States, geriatricians are primary-care physicians (D.O. or M.D.) who are board-certified in either family medicine or internal medicine and who have also acquired the additional training necessary to obtain the Certificate of Added Qualifications (CAQ) in geriatric medicine. Geriatricians have developed an expanded expertise in the aging process, the impact of aging on illness patterns, drug therapy in seniors, health maintenance, and rehabilitation. They serve in a variety of roles including hospital care, long-term care, home care, and terminal care. They are frequently involved in ethics consultations to represent the unique health and diseases patterns seen in seniors. The model of care practiced by geriatricians is heavily focused on working closely with other disciplines such as nurses, pharmacists, therapists, and social workers.

United Kingdom
In the United Kingdom, most geriatricians are hospital physicians, whereas others focus on community geriatrics in particular. Although originally a distinct clinical specialty, it has been integrated as a specialization of general medicine since the late 1970s. Most geriatricians are, therefore, accredited for both. Unlike in the United States, geriatric medicine is a major specialty in the United Kingdom and are the single most numerous internal medicine specialists.

Canada
In Canada, there are two pathways that can be followed in order to work as a physician in a geriatric setting.
Doctors of Medicine (M.D.) can complete a three-year core internal medicine residency program, followed by two years of specialized geriatrics residency training. This pathway leads to certification, and possibly fellowship after several years of supplementary academic training, by the Royal College of Physicians and Surgeons of Canada.
 Doctors of Medicine (M.D.) can opt for a two-year residency program in family medicine and complete a one-year enhanced skills program in care of the elderly. This post-doctoral pathway is accredited by the College of Family Physicians of Canada.
Many universities across Canada also offer gerontology training programs for the general public, such that nurses and other health care professionals can pursue further education in the discipline in order to better understand the process of aging and their role in the presence of older patients and residents.

India
In India, Geriatrics is a relatively new speciality offering. A three-year post graduate residency (M.D) training can be joined for after completing the 5.5-year undergraduate training of MBBS (Bachelor of Medicine and Bachelor of Surgery). Unfortunately, only eight major institutes provide M.D in Geriatric Medicine and subsequent training. Training in some institutes are exclusive in the Department of Geriatric Medicine, with rotations in Internal medicine, medical subspecialties etc. but in certain institutions, are limited to 2-year training in Internal medicine and subspecialities followed by one year of exclusive training in Geriatric Medicine.

Minimum geriatric competencies
In July 2007, the Association of American Medical Colleges (AAMC) and the John A. Hartford Foundation hosted a National Consensus Conference on Competencies in Geriatric Education where a consensus was reached on minimum competencies (learning outcomes) that graduating medical students needed to assure competent care by new interns to older patients. Twenty-six (26) Minimum Geriatric Competencies in eight content domains were endorsed by the American Geriatrics Society (AGS), the American Medical Association (AMA), and the Association of Directors of Geriatric Academic Programs (ADGAP). The domains are: cognitive and behavioral disorders; medication management; self-care capacity; falls, balance, gait disorders; atypical presentation of disease; palliative care; hospital care for elders, and health care planning and promotion. Each content domain specifies three or more observable, measurable competencies.

Research

Changes in physiology with aging may alter the absorption, the effectiveness and the side effect profile of many drugs. These changes may occur in oral protective reflexes (dryness of the mouth caused by diminished salivary glands), in the gastrointestinal system (such as with delayed emptying of solids and liquids possibly restricting speed of absorption), and in the distribution of drugs with changes in body fat and muscle and drug elimination.

Psychological considerations include the fact that elderly persons (in particular, those experiencing substantial memory loss or other types of cognitive impairment) are unlikely to be able to adequately monitor and adhere to their own scheduled pharmacological administration. One study (Hutchinson et al., 2006) found that 25% of participants studied admitted to skipping doses or cutting them in half. Self-reported noncompliance with adherence to a medication schedule was reported by a striking one-third of the participants. Further development of methods that might possibly help monitor and regulate dosage administration and scheduling is an area that deserves attention.

Another important area is the potential for improper administration and use of potentially inappropriate medications, and the possibility of errors that could result in dangerous drug interactions. Polypharmacy is often a predictive factor (Cannon et al., 2006). Research done on home/community health care found that "nearly 1 of 3 medical regimens contain a potential medication error" (Choi et al., 2006).

Ethical and medico-legal issues
Elderly persons sometimes cannot make decisions for themselves. They may have previously prepared a power of attorney and advance directives to provide guidance if they are unable to understand what is happening to them, whether this is due to long-term dementia or to a short-term, correctable problem, such as delirium from a fever.

Geriatricians must respect the patients' privacy while seeing that they receive appropriate and necessary services. More than most specialties, they must consider whether the patient has the legal responsibility and competence to understand the facts and make decisions. They must support informed consent and resist the temptation to manipulate the patient by withholding information, such as the dismal prognosis for a condition or the likelihood of recovering from surgery at home.

Elder abuse is the physical, financial, emotional, sexual, or other type of abuse of an older dependent. Adequate training, services, and support can reduce the likelihood of elder abuse, and proper attention can often identify it. For elderly people who are unable to care for themselves, geriatricians may recommend legal guardianship or conservatorship to care for the person or the estate.

Elder abuse occurs increasingly when caregivers of elderly relatives have a mental illness. These instances of abuse can be prevented by engaging these individuals with mental illness in mental health treatment. Additionally, interventions aimed at decreasing elder reliance on relatives may help decrease conflict and abuse. Family education and support programs conducted by mental health professionals may also be beneficial for elderly patients to learn how to set limits with relatives with psychiatric disorders without causing conflict that leads to abuse.

See also

 Aging in Place
 Aging-associated diseases
 Alliance for Aging Research
 Commission for Certification in Geriatric Pharmacy
 Elderly care
 Gero-Informatics
 GERRI
 Nosokinetics
 Life extension
 Geriatric medicine in Egypt
 Transgenerational design
 Physical & Occupational Therapy in Geriatrics (journal)
 Gerontological nursing

References

Further reading

External links
 Merck Manual of Geriatrics
 Health-EU Portal – Care for the elderly in the EU
 American Geriatrics Society

Ageing

Geriatrics


Jaroslav Benák (* 3. April 1962 in Havlíčkův Brod, Tschechoslowakei) ist ein ehemaliger tschechischer Eishockeyspieler und jetziger -trainer.

Karriere
Jaroslav Benák begann seine Karriere als Eishockeyspieler bei ASD Dukla Jihlava, für dessen Seniorenmannschaft er von 1981 bis 1990 in der 1. Liga, der höchsten tschechoslowakischen Spielklasse, aktiv war. Mit seiner Mannschaft wurde er in den Jahren 1982, 1983, 1984 und 1985 vier Mal in Folge Tschechoslowakischer Meister. Zur Saison 1990/91 wechselte der Verteidiger zu SaiPa Lappeenranta aus der finnischen SM-liiga. Mit seiner Mannschaft musste er am Ende der Spielzeit den Abstieg in die zweitklassige I-divisioona hinnehmen, in der er auch die Saison 1991/92 begann, ehe er im Laufe des Jahres zur SG Cortina aus der italienischen Serie A2 wechselte. Nach einer weiteren Spielzeit in Cortina kehrte der zweifache Olympiateilnehmer in seine Heimat zurück und spielte in der Saison 1993/94 für AC ZPS Zlín aus der nach Teilung der Tschechoslowakei neu gegründeten tschechischen Extraliga. Die folgende Spielzeit verbrachte er ebenfalls in der Extraliga, diesmal jedoch bei seinem Ex-Klub Dukla Jihlava.

In der Saison 1995/96 stand Benák für den Chamonix Hockey Club in der Élite Ligue, der damals höchsten französischen Spielklasse, auf dem Eis. Die folgende Spielzeit verbrachte er beim BK Havlíčkův Brod in der zweiten tschechischen Spielklasse. Von 1998 bis 2001 trat er in der vierten deutschen Spielklasse, der Eishockey-Regionalliga, für den EHC Memmingen und den EC Peiting an. Die Saison 2001/02 begann der Tscheche mit dem EC Peiting in der drittklassigen Eishockey-Oberliga, ehe er im Laufe der Spielzeit zum HC Rebel Havlíčkův Brod zurückkehrte, der in der Zwischenzeit in der dritten tschechischen Spielklasse, der 2. národní hokejová liga, antrat. Am Saisonende beendete er seine aktive Karriere im Alter von 40 Jahren.

In der Saison 2008/09 war Benák als Assistenztrainer für den Drittligisten HC Žďár nad Sázavou tätig. Seither arbeitet er in gleicher Funktion für seinen Ex-Klub HC Rebel Havlíčkův Brod in der 1. Liga.

International
Für die Tschechoslowakei nahm Benák an den Weltmeisterschaften 1983, 1985, 1986 und 1987 teil. Zudem stand er im Aufgebot seines Landes bei den Olympischen Winterspielen 1984 in Sarajevo und 1988 in Calgary sowie 1987 beim Canada Cup. Bei der WM 1983 und den Winterspielen 1984 gewann er mit seiner Mannschaft jeweils die Silber-, bei der WM 1985 die Gold- und bei der WM 1987 die Bronzemedaille.

Erfolge und Auszeichnungen
 1982 Tschechoslowakischer Meister mit ASD Dukla Jihlava
 1983 Tschechoslowakischer Meister mit ASD Dukla Jihlava
 1984 Tschechoslowakischer Meister mit ASD Dukla Jihlava
 1985 Tschechoslowakischer Meister mit ASD Dukla Jihlava
 2017 Aufnahme in die Tschechische Eishockey-Ruhmeshalle

International
 1983 Silbermedaille bei der Weltmeisterschaft
 1984 Silbermedaille bei den Olympischen Winterspielen
 1985 Goldmedaille bei der Weltmeisterschaft
 1987 Bronzemedaille bei der Weltmeisterschaft

Weblinks

Eishockeynationalspieler (Tschechoslowakei)
Eishockeyspieler (HC Zlín)
Eishockeyspieler (Saimaan Pallo)
Eishockeyspieler (SG Cortina)
Eishockeyspieler (Chamonix Hockey Club)
Eishockeyspieler (BK Havlíčkův Brod)
Eishockeytrainer (Tschechien)
Olympiateilnehmer (Tschechoslowakei)
Teilnehmer der Olympischen Winterspiele 1984
Teilnehmer der Olympischen Winterspiele 1988
Tschechoslowakischer Meister (Eishockey)
Weltmeister (Eishockey)
Mitglied der Tschechischen Eishockey-Ruhmeshalle
Tscheche
Tschechoslowake
Geboren 1962
Mann

Jaroslav Benák


Platynectes es un género de coleópteros adéfagos de la familia Dytiscidae.

Especies seleccionadas
Platynectes aenescens	Sharp
Platynectes aequatorius	Regimbart 1899
Platynectes ambonensis	Hendrich & Balke 2000
Platynectes andinus	Guignot 1958
Platynectes australicus	Gueorguiev

Referencias

  2008: The genus Platynectes Régimbart, 1879 in Laos, with the description of a new species (Coleoptera, Dytiscidae). Entomologica basiliensia, 30: 21-25. [not seen]
 ;  2010: Distributional notes on the genus Platynectes Régimbart, 1879, in Laos with the description of a new species (Coleoptera: Dytiscidae). Entomologica basiliensia et Collectionis Frey, 32: 1-6. abstract only seen
  1993: Case 2841. Platynectes Régimbart, 1879 (Insecta, Coleoptera): proposed conservation. Bulletin of zoological nomenclature, 50(3): 212-214. BHL BioStor
  2001: Dytiscidae (Coleoptera). World catalogue of insects, 3. Stenstrup: Apollo Books. ISBN 8788757625 ISBN 9788788757620 contents

Enlaces externos

 ION
 Nomenclator Zoologicus

Agabinae

Platynectes


كيكاتا  هي مقاطعة جديدة تقع في غرب جرينلاند، أسست في 1 يناير 2009 وهي تتألف من اتحاد مقاطعتين سابقتين هما مانيتسوك وسيزيميوت إلى جانب منطقة غير مسجلة مسبقا وهي كانجرلوسواك. تبلغ مساحة المقاطعة حوالي 115.500 كيلومتر2 ويبلغ عدد سكانها 9,627 (حسب إحصائية يناير 2008). المركز الإداري للمقاطعة هي مدينة سيسيميوت.

جغرافيا
تعتبر كيكاتا ثاني أصغر مقاطعة في جرينلاند من حيث المساحة وهي تقع في الجنوب الغربي ويحدها من الغرب المحيط الأطلنطي ومن الشرق والجنوب مقاطعة سيرمرسوك ومن الشمال مقاطعة كاسويتسوب.

التقسيمات الإدارية
تقسم البلدية لمنطقتين:
 سيسيميوت
 مانيتسوك

المدن

 أتاميك
 إيتيليك
 كانجاميوت
 كانجرلوسواك (سوندي ستورمفود)
 مانيتسوك (Sukkertoppen)
 ناباسوك
 سارفانجيوت
 سيزيميوت (هولستانسبورغ)

مراجع

وصلات خارجية
 الموقع الرسمي للمقاطعة

أماكن مأهولة أسست في 2009
بلديات جرينلاند
مضيق دافيس
مقاطعات جرينلاند

كيكاتا


An Sertifera grandifolia in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Louis Otho Otto Williams. An Sertifera grandifolia in nahilalakip ha genus nga Sertifera, ngan familia nga Orchidaceae.

Mabibilngan ini ha Colombia. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Sertifera

Sertifera grandifolia


Exor N.V. este o companie italiană înregistrată în Țările de Jos și controlată de italienii din familia Agnelli. Are un capital de aproape 24 de miliarde de dolari, cu o istorie de investiții de mai mult de un secol. Cele mai importante investiții ale companiei inculd Fiat Chrysler Automobiles, PartnerRe, Ferrari, CNH Industrial, Juventus și The Economist.
Companii din Țările de Jos

Exor (companie)


An Muhlenbergia schmitzii in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Eduard Hackel. An Muhlenbergia schmitzii in nahilalakip ha genus nga Muhlenbergia, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Muhlenbergia

Muhlenbergia schmitzii


The Unexplained Files este un serial TV american din anii 2010 transmis de canalul Science. Este un documentar care investighează fenomene paranormal și inexplicabile.

Primire
Criticul de la New York Times Neil Genzlinger a criticat serialul afirmând ca prezintă subiecte care au "fost mult timp suprasolicitate și că examinează [fenomene] inexplicabile care se concentrează asupra acelorași mistere ezoterice vechi, mai degrabă decât asupra cele practice, aflate chiar sub nasul nostru."

Lista episoadelor

Sezonul 1 (2013 - 2014)

Sezonul 2 (2014)

Referințe și note

Legături externe
 The Unexplained Files on IMDb
The Unexplained Files on the Science channel

Documentare
Seriale de televiziune din 2013
Seriale de televiziune americane

The Unexplained Files


Fetihnâme, Osmanlı İmparatorluğu'nda önemli bir savaş kazanıldığında bunu diğer İslam devletlerine, hanlara, prenslere, vali ve şehzadelere bildiren fetih mektuplarına denir. Genellikle süslü yazılardır. Güzel yazı örnekleri olarak münşeât mecmualarında yer almıştır.

Osmanlı arşiv belgeleri

Fetihnâme


The Expanse este un serial TV american space opera / mister science fiction dramatic produs de Syfy, bazat pe seria de romane The Expanse de James S. A. Corey. Acțiunea are loc în viitor când omenirea a colonizat Sistemul Solar și-i prezintă pe detectivul de poliție Miller (Thomas Jane), ofițerul naval Jim Holden (Steven Strait) și echipajul său în încercarea acestora de a descifra o teorie conspirativă care amenință pacea în Sistemul Solar și supraviețuirea umanității. A avut premiera on demand la 23 noiembrie 2015 și pe Syfy la 14 decembrie 2015.  Un al doilea sezon de 13 episoade a avut premiera la 1 februarie 2017.

Prezentare
Trei secole în viitor, rasa umană a reușit să colonizeze mai multe corpuri din Sistemul solar, precum Marte, Centura de asteroizi și sateliți joviani.
Terra și coloniile ei sunt guvernate de Națiunile Unite, în timp ce colonia marțiană a reușit să obțină independența față de N.U. cu un secol în urmă, declarând Republica Congresională Marțiană (R.C.M.).

Sezonul 1
În jurul anului 2350, relațiile NU-RCM ating niveluri foarte tensionate. Întregul sistem este însă frapat când nave ce par a avea tehnologie anti-detecție marțiană distrug o navă marfară, Canterbury-ul, navă pe care lucrau și James Holden și grupul lui, Naomi Nagata, Alex Kamal, Amos Burton și Shed Garvey. Ei nu erau prezenți pe Cant la momentul distrugerii, pentru că au răspuns la un mesaj de salvare de pe nava Scopuli, ce s-a dovedit a fi o capcană. Dupa ce abia au scăpat cu viață, Holden difuzează un mesaj prin care acesta inculpa Republica Marțiană. O navă din Marina RCM (MRCM), Donnager-ul, vine și îi interoghează pe Holden și grupul său. Înainte de a fi terminat și înainte ca Holden să difuzeze un mesaj prin care desculpa RCM, Donnager-ul este distrus de aceleași nave cu aceeași tehnologie, dovedind, astfel, nevinovăția guvernului marțian.

Holden și grupul său scapă de pe Donnager, luând nava de luptă Tachi și redenumind-o Rocinante, după calul lui Don Quijote. Aceștia sunt ulterior chemați de Fred Johnson, un fost comandant prestigios în Marina Națiunilor Unite (MNU), dar care s-a pensionat datorită unui masacru pe care nu a intenționat să-l comită, pe stația de construcție Tycho, staționată în Centură.
Holden și grupul său ajung pe Tycho, unde Johnsone le cere nava, Rocinante, pentru a-l găsi pe singurul supraviețuitor al navei Scopuli - nume de cod Lionel Polanski - pentru a elucida misterul distrugerii Cant-ului. Holden acceptă cu condiția de a face parte din echipa de infiltrare. Fred îi acceptă, la rândul său, doleanța.

Echipa reușește să scape de detecția unei nave marțiene. Aceștia ajung, într-un final, la Anubis, unde Polanski ar trebui să fie. În schimb, ei găsesc echipajul mort, mutilat și infectat cu o substanță albastră ce pare contagioasă. Holden și echipa lui reușesc să găsească locația unei navete de salvare care pare să fi scăpat de substanța toxică. Aceștia deduc că este vorba de Polanski și pornesc spre Eros.
Chrisjen Avasarala, ocupantă a unei poziții senioare în guvernul federal al Națiunilor Unite, se decide să meargă acasă la una dintre mamele biologice ale lui Holden - care a fost rezultatul genetic al combinării a ADN-urilor a opt persoane, fătul fiind implantat în Ellise - în Montana, America de Nord. După o discuție mai aprinsă cu aceasta, Avasarala deduce că Holden nu este un terorist și nu prezintă un pericol pentru integritatea N.U. și îi spune superiorului său, Subsecretarul Administrației Executive, Sadavir Errinwright, să anuleze orice plan de eliminare al lui Holden pe care-l avea.

Odată ajunși pe Eros, echipa lui Holden este prinsă într-o ambuscadă ordonată de Errinwright, dar scapă teferi. Acolo, ei se întâlnesc pentru prima dată cu Miller, un detectiv responsabil de elucidarea cazului unei fete dispărute, moștenitoare a unei averi imense. Împreună, ei găsesc cadavrul deteriorat al lui Julie Mao - sau Lionel Polanski - infectat cu aceeași substanță contagioasă. Ulterior, șeful Protogen, tatăl lui Julie Mao, lasă liberă un agent superinfecțios și radiofil, protomolecula - același virus care a ucis-o și pe J. Mao - pe Eros, drept experiment. Stația intră în carantină. Holden și Miller, încercând să scape, sunt loviți de o doză mult peste normalul metabolizat de corp de radiații, lăsându-le doar câteva ore de trăit. Pe parcursul scăpării de pe Eros, ei încep să se simtă din ce în ce mai rău, până ajung să scuipe sânge. Într-un final, cei doi ajung pe Rocinante și pleacă de pe Eros, unde milioane de oameni suferă o moarte chinuitoare datorită unui patogen necunoscut. Miller, Holden, Naomi și ceilalți jură să-l tragă la răspundere pe Dresden, inițiatorul proiectului protomoleculei.

Într-un final, este dat de înțeles că distrugerea Cant-ului nu a fost decât o distragere pusă cap la cap de administrația Protogen pentru a declanșa un război interplanetar între cele două superputeri, N.U. și R.C.M., pentru a distrage tuturor atenția de la experimentele inumane pe care și le-a propus Protogen.

Sezonul 2
În urma cataclismului de pe Eros, Holden și Miller sunt în infirmeria Rocinante-ului, unde le sunt implantate nanomedicamente permanente anti-cancer, pentru a opri tumorile rezultate în urma radiațiilor. Holden decide să se întoarcă pe Tycho pentru a-i explica situația lui Fred și pentru a crea un plan pentru a eradica protomolecula. Se decid să captureze stația Thoth, unde sunt prezenți cei mai importanți oameni de știință implicați în proiect. Aceștia reușesc, interogându-l apoi pe Antony Dresden, șeful proiectului. Acesta afirmă că protomolecula este o formă de viață din afara Sistemului Sol, confirmând, astfel, existența vieții extrasolare. Înainte ca acesta să dezvăluie mai multe informații cu privire la protomoleculă, Dresden este împușcat în cap de Miller, ca răzbunare pentru moartea lui Julie Mao. Acest gest îl determină pe Holden să-l excludă pe Miller din echipajul Rocinante. Miller, în consecință, simte că nu mai aparține niciunui loc.

Holden și Naomi se îndrăgostesc unul de celălalt și se angajează într-o relație. Cu toate acestea, ei au puncte de vedere diferite cu privire la corectitudinea faptei lui Miller. Detectivul îl contactează pe Fred, după care poartă o discuție cu acesta, prezentându-i planul său pentru a eradica protomolecula odată pentru totdeauna: folosirea navei generaționale Nauvoo, inițial destinată Mormonilor, pentru a lovi asteroidul Eros în așa fel încat impactul să-l împingă spre Soare. Sunt create două echipe: cea a lui Miller, care va merge pe Eros pentru a pune explozibil nuclear și Rocinante-ul. Planul pare să reușească, până când apare o navă neidentificată, Marasmus, cu intenția de a-i ajuta pe cei de pe Eros. Cum căpitanul navei nu a ascultat avertismentul lui Holden, echipajul este nevoit să distrugă nava. Resturile avariază una dintre bombele nucleare, încât Miller este nevoit să țină apăsat panoul de control ca bomba să nu explodeze. Nauvoo-ul se apropie de Eros și pare ca viața lui Miller este pe sfârșite. Neașteptat și violând legile fizicii cunoascute de omenire, asteroidul își schimba cursul aproape instantaneu și se ferește de nava gigant.

Cum Nauvoo-ul a ratat asteroidul, Miller este nevoit să meargă până în inima stației pentru a vedea cine controlează sistemul de propulsie. Se observă că pilotul este subconștientul lui Julie Mao într-un corp biologic creat de protomoleculă. Cum asteroidul se îndreaptă spre Terra, pare că totul este pierdut. Consiliul de Securitate al Națiunilor Unite (CSNU) se întâlnește de urgență pentru a rezolva situația. Subsecretarul Errinwright este de părere că o lansare a 150 de rachete termonucleare către Eros este singura speranță a Terrei. Secretarul-General, Esteban Sorrento-Gillis, acceptă, inițiând astfel lansarea. Eros oprește reflectarea undelor RADAR, astfel că rachetele pierd locația țintei. Fred Johnson propune CSNU să i se predea accesul la rachete, pentru a le ghida el către Eros, deoarece nava lui Holden este încă în zonă și poate vedea cursul lui Eros. După o ceartă îndelungată, CSNU acceptă. Fred ghidează astfel rachete către Eros, ceea ce nu mai este posibil la un moment dat, deoarece nava Rocinante nu mai poate ține pasul cu Eros, care a atins viteze astronomice. Miller reușește, în schimb, să o convingă pe J. Mao să schimbe direcția către Venus, salvând astfel Terra și toți cei 30 de miliarde de locuitori.

Distribuție

Principale
 Thomas Jane - Detectiv Josephus "Joe" Aloisus Miller, ofițer de poliție pe Ceres
 Steven Strait - James "Jim" Holden, ofițerul executiv al cargobotul spațial strângător de gheață Canterbury
 Cas Anvar - Alex Kamal, navigatorul de pe Canterbury
 Dominique Tipper - Naomi Nagata, inginerul de pe Canterbury
 Wes Chatham - Amos Burton, un mecanic de pe Canterbury
 Florence Faivre - Juliette "Julie" Andromeda Mao, femeia pe care Miller o caută
 Shawn Doyle - Sadavir Errinwright, Subsecretar al administrației executive a ONU  Doyle a fost adăugat la actorii principali începând cu episodul "The Big Empty"
 Shohreh Aghdashloo - Chrisjen Avasarala, Subsecretar adjunct al administrației executive a ONU
 Paulo Costanzo - Shed Garvey (Sezonul 1), medicul de pe Canterbury

Secundare
 Jay Hernandez - Dmitri Havelock, partenerul lui Miller în cadrul Star Helix Security
 Lola Glaudini - Shaddid, șeful lui Miller
 Athena Karkanis - Octavia Muss, fostul partener al lui Miller
 Brian George - Arjun Avasarala, soțul lui Chrisjen
 Jared Harris - Anderson Dawes, agent OPA pe Ceres
 Greg Byrk - Lopez, ofițer naval marțian
 Chad L. Coleman - Fred Johnson, conducătorul Outer Planets Alliance (OPA)

Episoade

Sezonul 1 (2015–16)

Sezonul 2 (2017)

Referințe și note

Legături externe

Seriale de televiziune americane științifico-fantastice
Seriale de televiziune din 2015
Seriale de televiziune din 2016
Seriale de televiziune Syfy
Seriale Amazon Prime

The Expanse


William Scoresby (5. október 1789 – 21. mars 1857) var enskur hvalveiðimaður, landkönnuður, vísindamaður og prestur sem er þekktastur fyrir að hafa fyrstur manna kortlagt Scoresby-sund á Austur-Grænlandi, sem síðan ber nafn hans. Faðir hans og alnafni, William Scoresby eldri (1760–1829), var þekktur hvalveiðimaður og er sagður hafa fundið upp varðtunnuna. Sonur hans fór í fyrstu ferðina með honum 11 ára gamall, en lauk svo skóla og hóf feril sem stýrimaður á skipi föður síns, Resolution, árið 1806 og tók við sem skipstjóri árið 1811. Hann stundaði ötullega vísindarannsóknir á hvalveiðiferðum sínum um Norðurslóðir og skrifaðist á við Joseph Banks. Hann uppgötvaði til dæmis að pólsjórinn væri mun hlýrri á miklu dýpi en á yfirborðinu. Árin 1820 til 1822 sigldi hann á skipinu Fame ásamt skipinu Baffin (undir stjórn George Manby) til Austur-Grænlands sem hann kortlagði með meiri nákvæmni en nokkur hafði áður gert. Mælingar hans komu út í ritinu Journal of a Voyage to the Northern Whale Fishery, including Researches and Discoveries on the Eastern Coast of Greenland árið 1823.

Árið 1834 lauk hann bakkalárgráðu í guðfræði frá Cambridge-háskóla og fékk stöðu sem prestur í Bradford í Yorkshire árið 1839. Hann var þrígiftur. Eftir þriðju giftinguna 1849 reisti hann sér stórhýsi í Torquay í Devon þar sem hann bjó til dauðadags.

Enskir landkönnuðir
Enskir prestar
Enskir hvalveiðimenn

William Scoresby


Harbiye Marşı, Türk Silahlı Kuvvetleri Milli Savunma Üniversitesi'ne bağlı Kara Harp Okulu'nun marşıdır. 1928'de Harp Okulu öğrencileri  olan Hüsnü Öncü bestesini; Cevdet Şakir Çetinel güftesini yazmıştır.

Metin
Marşın metni Vikikaynak'ta yer almaktadır.

Kaynakça

Dış bağlantılar
Kara Harp Okulu - Kara Harp Okulu Marşı. (kho.edu.tr)

Marş
Türk marşları

Harbiye Marşı


Villette or Villettes may refer to:

People
Arthur Villettes, (fl. 1746–1765), British diplomat
Francois Villette (1621-1698), engineer, optician and fireworks expert at the court of Louis XIV of France
Pierre Villette (1926–1998), French composer
Rétaux de Villette (1759–1797), French forger

Places

France
Ernemont-la-Villette, in the Seine-Maritime département
La Villette, Calvados
Muille-Villette, in the Somme département
Les Villettes, in the Haute-Loire département
Villette-d'Anthon, in the Isère département
Villette-de-Vienne, in the Isère département
Villette-lès-Arbois, in the Jura département
Villette-lès-Dole, in the Jura département
Villette, Meurthe-et-Moselle
Villette-sur-Ain, in the Ain département
Villette-sur-Aube, in the Aube département
Villettes, in the Eure département
Villette, Yvelines
Villette (Savoy)

Paris
Barrière de la Villette, on the Place de Stalingrad
Bassin de la Villette, the largest artificial lake in Paris
Château Villette, a manor
La Villette, Seine, a French commune annexed by Paris in 1860
Parc de la Villette, a.k.a. La Villette, an area in Paris, known for the Cité des Sciences et de l'Industrie science museum
Grande halle de la Villette, a cultural center within the Parc de la Villette
Porte de la Villette (Paris Métro)

Other
Villette (Charleroi Metro), Belgium
Villette, Piedmont, in the province of Verbano-Cusio-Ossola, Italy
Villette, Vaud, a commune in the canton of Vaud, Switzerland

Other uses
La Villette Charleroi, a Belgian table tennis club
Villette (novel), by Charlotte Brontë, published in 1853

Villette


ජන මාධ්‍ය පාසල යනු පාසලක් හෝදෙපර්තමේන්තුවක් වන අතර සාමානයෙන් එය පිළිගත් විශ්ව විද්‍යාලයක කොටසක් වේ. ජනමාධ්‍යකරුවන් පුහුණකරුවන්ය. ජනමාධ්‍ය දෙපාර්තමේන්තුවක පාසල හෝ උසස් විද්‍යාලයක ජේ. පාසල යන කෙටි නමින් ජනමාධ්‍ය පාසල හඳුන්වයි. අතීතයේ සහ වර්තමානයේ සිටින බොහෝ ප්‍රසිද්ධ සහ පිළිගත් ජනමාධ්‍යකරුවන් ජනමාධ්‍යය පිළිබඳ විධිමත් පුහුනවක් නොමැති නමුත් ඔවුන්ගේ වෘත්තියේ හැකියාව ඉගෙන ගනු ලබන්නේ බොහෝ විට පිටපත් රචිත/ රචිකාවක් ලෙසිනි. නුතන ලෝකයේ බොහෝ පෙදස්වල ජනමාධ්‍යකරැවන් විශ්වවිද්‍යාල මට්ටමේ පුහුණුවක්, පර්යේෂණ හැකියාවන්, සම්මුඛ සාකච්ඡා ක්‍රම හා ලඝු ලේඛණය ආදී තාක්ෂණික හැකියාවන්ද මාධ්‍ය න්‍යායන්ද, සංස්කෘතික අධ්‍යයනය වවන, ආචාර ධර්ම පැති අධ්‍යන කටයුතු පිළිබඳවද හැකියාන් ලබා ගනී.

අතිතයේ එක්සත් රාජාධානියේ  අපේක්ෂකයන් ප්‍රථමයෙන් රාජ්‍ය නොවන උපාධියක් හදාරා පසුව පශ්චාත් උපධි මට්ටමේ දී මාධ්‍ය හැදෑරීය. එහෙත් පසුගිය දශකය තුළ මෙය වෙනස්වී ඇති අතර ජනමාධ්‍ය දැනුම හා පුහුණුව උසස් අධ්‍යාපන ආයතන තළද දැන් ලබා දේ. ජනමාධ්‍යවේදය පිළිබදව ශාස්ත්‍රෙවදය උපාධි පිරිනමන විශ්වවිද්‍යාල 60 කට වැඩි ගණනක් ද එ.රාජ්‍යය තුළ ඇත. ජනමාධ‍ය පශ්චාත් උපාධි මට්ටම දක්වා වර්ධනය වී ඇති අතර ජාතික පත්‍රකලාවේදීන්ගේ සංගමය, පත්‍රකලාවේදීන් පුහුණුව සදහා වන ජාතික මණ්ඩලය මගින් මේවා බොහෝ විට පිළිගැනේ.

සංස්කෘතිය

ජනමාධ්‍ය පාසල


Sezonul Premier League 2016-2017 a fost cel de-al 25-lea sezon al Premier League, eșalonul principal de fotbal profesionist din Anglia. Programul a fost anunțat pe 15 iunie 2016. Sezonul a început pe 13 august 2016 și s-a încheiat pe 21 mai 2017.

Chelsea a devenit campioană câștigând cel de-al șaselea titlu din istoria sa. Sunderland, Middlesbrough, Hull City au retrogradat în Championship, cel de-al doilea eșalon fotbalistic din Anglia.

Echipe

Douăzeci de echipe au concurat în acest sezon – șaptesprezece din sezonul anterior, precum și cele trei echipe promovate din Championship.

Burnley a devenit primul club care a promovat după victoria cu 1-0 împotriva celor de la Queens Park Rangers pe 2 mai 2016, având un loc garantat în Premier League.  Burnley revine în PL după doar un sezon. Middlesbrough a devenit al doilea club care a promovat, după o remiză 1-1 cu Brighton & Hove Albion obținând cel de-al doilea loc de promovare. Middlesbrough va juca fotbal în Premier League pentru prima dată din sezonul 2008-2009. Hull City a devenit al treilea și ultimul club care a promovat, după o victorie cu 1-0 în fața celor Sheffield Wednesday finala Championship de pe stadionul Wembley la 28 mai 2016, revenind în Premier League după numai un sezon.

Cele trei cluburi au promovat în locul celor de la Newcastle United, Norwich City și Aston Villa. Acesta a fost primul sezon din era Premier League când foștii câștigători ai unei cupe europene, Aston Villa, nu a făcut parte din elita fotbalului englez.

Stadioane și orașe

West Ham United a jucat pentru prima dată pe Stadionul Olimpic. Stoke City a anunțat că din sezonul 2016-2017 Britannia Stadium se va numi Bet365 Stadium.
Notă: Tabelul se aranjează în ordine alfabetică.

Schimbări de antrenori

Rezultate
ClasamentActualizat la 21 mai 2017 Rezultate meciuri

Sursa: Premier League rezultate

1. Echipa gazdă este trecută pe coloana din stânga

2. Culori: Albastru = victorie a echipei gazdă; Galben = egal; Roșu = victorie a echipei oaspete

Statistici
 Golgheteri Actualizat pe 6 mai 2017.''

Portari cu meciuri fără gol primit

Cartonașe

Jucător
Cele mai multe cartonașe galbene primite: 14
José Holebas (Watford)
Cele mai multe cartonașe roșii primite: 2
Miguel Britos (Watford)
Fernandinho (Manchester City)
Granit Xhaka (Arsenal)

Club
Cele mai multe cartonașe galbene primite: 84
Watford
Cele mai multe cartonașe roșii primite: 5
Hull City
Watford
West Ham United

Premii

Premii lunare

Premii anuale

Managerul sezonului
Premiul Managerul sezonului în Premier League a fost acordat lui Antonio Conte.

Jucătorul sezonului
Premiul Jucătorul sezonului în Premier League a fost acordat lui N'Golo Kanté.

Fotbalistul PFA al anului
Premiul fotbalistul PFA al anului a fost acordat lui N'Golo Kanté.

Echipa anului
Echipa anului a fost:
Portar: David de Gea (Manchester United)
Apărători: Kyle Walker (Tottenham Hotspur), Gary Cahill (Chelsea), David Luiz  (Chelsea), Danny Rose (Tottenham Hotspur)
Mijlocaș: Eden Hazard (Chelsea), Dele Alli (Tottenham Hotspur), N'Golo Kanté (Chelsea), Sadio Mané (Liverpool)
Atacanți: Harry Kane (Tottenham Hotspur), Romelu Lukaku (Everton)

Cel mai bun tânăr jucător al anului
Premiul Cel mai bun tânăr jucător PFA al anului a fost acordat lui Dele Alli.

Fotbalistul FWA al anului
Premiul Fotbalistul FWA al anului a fost acordat lui N'Golo Kanté.

Referințe

Legături externe
 Site-ul oficial

Sezoane Premier League
2016 în fotbal
2017 în fotbal

Premier League 2016-2017


George William Bailey (født 27. august 1944 i Port Arthur, Texas, USA) bedre kendt som G.W. Baliey er en amerikansk skuespiller. Han er mest kendt som Captain Harris i filmserien Politiskolen.

Eksterne henvisninger

Skuespillere fra Texas

G.W. Bailey


Coffea affinis é uma espécie de planta da família Rubiaceae. É um grão de café amplamente desconhecido encontrado na África Ocidental.

Referências

Coffea

Coffea affinis


An Oryzopsis pamiralaica in uska species han Liliopsida nga ginhulagway ni Grig.. An Oryzopsis pamiralaica in nahilalakip ha genus nga Oryzopsis, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Oryzopsis

Oryzopsis pamiralaica


Une collision aérienne à New York s'est produite le  lorsqu'un DC-8, assurant le vol United Airlines 826, entre en collision avec un Lockheed L-1049 Super Constellation, assurant le vol TWA 266. Le DC-8 provenant de Chicago allait atterrir à l'aéroport international de New York - John-F.-Kennedy alors que le Super Constellation était en phase d'approche de l'aéroport de LaGuardia. Les 128 personnes présentes dans les deux appareils ainsi que six personnes au sol ont été tuées. C'est à l'époque l'accident aérien le plus meurtrier dans le monde.

Circonstances
Le DC-8-11 de United Airlines, n° de vol , était immatriculé N8013U et transportait 77 passagers et 7 membres d'équipage.

Le Super constellation de la TWA, immatriculé N6907C, n° de vol 266 en provenance de Port Colombus transportait 39 passagers et 5 membres d'équipage.

Site du crash du vol 266

Le Constellation s'écrase dans le Miller Field à Staten Island (), et le DC-8 parvient à voler pendant  avant de s'écraser dans le quartier de Park Slope à Brooklyn () au croisement de Sterling place et de la 7 avenue, faisant six victimes au sol. Un mémorial a été mis en place au cimetière de Green-Wood.

Causes
Les causes de l'accident ont été analysées dans un rapport de l'US .

Facteur aggravant: l'équipage du DC-8 n'avait pas signalé la panne de sa radio VHF.

Documentaire
L'accident a fait l'objet d'un documentaire dans la série Why Planes Crash, diffusé pour la première fois en avril 2013.

Notes et références

Liens externes
  https://devastatingdisasters.com/new-york-city-mid-air-collision-december-16-1960/

Accident ou incident aérien en 1960
Accident ou incident aérien à New York
New York, 1960

Collision aérienne de New York


O Levada Center é uma organização independente de pesquisas sociológicas e não-governamental da Rússia. Tem o nome de seu fundador, o primeiro professor russo de sociologia Yuri Levada (1930-2006). O centro remonta a sua história a 1987, quando o Centro de Pesquisa de Opinião Pública da União (VTsIOM) foi fundado sob a liderança da acadêmica Tatyana Zaslavskaya. O Levada Center realiza regularmente pesquisas próprias e encomendadas e pesquisas de marketing. Em 2016, foi rotulado como agente estrangeiro sob o 2012 Lei do agente estrangeiro russo.

Classificação de agente estrangeiro
Em 2016, o Levada Center foi classificado como 'agente estrangeiro' pelo ministério da justiça russo.

Ligações externas

 Levada-Center – site em russo, inglês
 Community Levada-Center – Levada-Center no Livejournal
 Levada-Center: Public Opinion in Russia – Levada-Center no Facebook
 Levada-Center's annual yearbooks – Os resultados dos inquéritos do centro disponíveis para download (em inglês, alguns em PDF).
 RussiaVotes.org – alguns resultados das pesquisas do Levada-Center em inglês
 The Yuri Levada Archives – o projeto de código aberto baseado na web que serve como uma câmara de compensação para os interessados na bolsa de estudos de Yuri Levada e métodos biográficos de pesquisa. Os Arquivos fazem parte da Iniciativa Internacional de Biografia patrocinada pelo Centro UNLV para Cultura Democrática.
 Russia: Polling for Democracy, The Yuri Levada Analytical Center – NED Democracy Stories, setembro de 2011.

Instituições

Levada Center