Alpha Phi Omega (), commonly known as APO, but also A-Phi-O and A-Phi-Q, is a coeducational service fraternity. It is the largest collegiate fraternity in the United States, with chapters at over 350 campuses, an active membership of over 25,000 students, and over 500,000 alumni members. There are also 250 chapters in the Philippines, one in Australia and one in Canada. The 500,000th member was initiated in the Rho Pi chapter of Alpha Phi Omega at the University of California, San Diego.

Alpha Phi Omega is a national co-ed service fraternity organized to provide community service, leadership development, and social opportunities for college students. The purpose of the fraternity is "to assemble college students in a National Service Fraternity in the fellowship of principles derived from the Scout Oath and Scout Law of the Boy Scouts of America; to develop Leadership, to promote Friendship, and to provide Service to humanity; and to further the freedom that is our national, educational, and intellectual heritage." Alpha Phi Omega's primary focus is to provide volunteer service within four areas: service to the community, service to the campus, service to the fraternity, and service to the nation and world.

Being primarily a service organization, Alpha Phi Omega does not operate nor maintain a fraternity house as lodging quarters for members nor for any other persons. However, a chapter may maintain rooms for meetings at the discretion of its members. Alpha Phi Omega does not restrict its members from being members of any other organization.

History

Alpha Phi Omega was founded on December 16, 1925, at Lafayette College, on the 2nd floor of Brainerd Hall (known as Hogg Hall since 1944), located in Easton, Pennsylvania. APO was founded by Frank Reed Horton and 13 other students who were former Boy Scouts and scouters, as a way to continue participating in the ideals of Scouting at the college level. These founding brothers were Frank Reed Horton, Everett William Probst, Ephraim Moyer Detwiler Jr., Thane Sanford Cooley, William Taylor Wood, Lewis Burnett Blair, Gordon Minnier Looney, Donald LeRoy Terwilliger, William Weber Highberger, Robert Jefferson Green, Donald H. Fritts, Ellsworth Stewart Dobson, George Axel Olsen, and Herbert Heinrich. Six advisors were also inducted: Lafayette President John H. MacCracken, Dean Donald B. Prentice, Professors D. Arthur Hatch and Harry T. Spengler; one local Scouting official, Herbert G. Horton, and one national Scouting official, the national director of relationships for the Boy Scouts of America, Ray O. Wyland. The founders insisted that all those gaining membership must pledge to uphold the fraternity's three cardinal principles of Leadership, Friendship, and Service. Of these founding members, several made significant contributions to APO that are still recognized today. Everett Probst designed the pin and coat of arms, Thane S. Cooley suggested the hand clasp during the toast song, and Elsworth Dobson and Gordon M. Looney helped write the constitution and bylaws.

Alpha Phi Omega became a national fraternity on January 11, 1927, with the founding of Beta chapter at University of Pittsburgh. Horton served as Supreme Grand Master from the founding of the fraternity until the 1931 convention. A total of 18 chapters were founded during this period. At the 1931 convention, H. Roe Bartle was elected as Supreme Grand Master (title changed to National President in 1934) and served through World War II, stepping down at the 1946 convention. During his time as president, the number of chapters grew to 109. Early in his term (October 1931), Alpha Phi Omega was formally recognized by the Boy Scouts of America.

Beginnings of an international fraternity

The most rapid growth of the fraternity was in the post-war years. By 1950, Alpha Phi Omega had 227 chapters in the United States. The first chapter outside the US was organized in the Philippines that year. Many Filipinos were active in the Boy Scouts. Sol Levy,  an APO member from University of Washington and Professional Scouter introduced the organization to Filipino Scouts. Librado I. Ureta, a graduate student at Far Eastern University in Manila, was among the audience. Inspired by Levy's words, he read the publications and shared them with fellow Eagle Scouts and students on the FEU campus. He asked their opinion about Levy's desire and the response was good. On March 2, 1950, the Alpha Phi Omega International Service Fraternity was chartered on campus.

Alpha Phi Omega grew rapidly in the Philippines. By its third year, seven chapters had been chartered at Manila and Visayan schools and it was registered with the Securities and Exchange Commission as a nonstock, nonprofit, and nondividend corporation. Alpha Phi Omega (Phil.) Inc. was the first branch of the fraternity to be chartered outside the USA.

Membership in Alpha Phi Omega-USA opened to women

The fraternity was opened fully to women in 1976. All members are called "Brothers," regardless of gender. The Fraternity views "Brothers" as a gender-neutral term. Before women were allowed to join, several smaller sororities, parallel in ideals but independent in structure, were formed for women who had been Camp Fire Girls or Girl Scouts, including Gamma Sigma Sigma and Omega Phi Alpha. Several Alpha Phi Omega chapters also had started "little sister" groups; some of which formed separate organizations (e.g. Jewels of Tau, Phyettes etc.).

The first step in paving the way for women to join Alpha Phi Omega was the Constitutional Convention in 1967, which removed the requirement that members have affiliation with the Boy Scouts of America.

Starting at the 1970 National Convention, co-ed membership was sponsored by Zeta Chapter and co-sponsored by several other chapters but failed to reach the two-thirds majority at the National Conventions which was required to alter the organization's bylaws. Zeta went coed that year with B. Hesselmyer being the first official woman in the national fraternity with the knowledge and help of a past national president and a current board member.  Some chapters (like Delta Rho at Rutgers University and Alpha Tau at Butler University) went co-ed prior to 1976, despite the fact that the national by-laws did not allow it. They did so by registering women by using only the first letter of their first name. Many chapters that attempted to register women with the national office would receive the paperwork and fees back for women initiates. The Alpha Chi chapter at the Massachusetts Institute of Technology ran their own printing press, and thus was able to generate certificates and membership cards for their own female initiates prior to 1976.

At the 1974 National Convention, the Fraternity allowed chapters to have women as affiliate members of the fraternity, and during the 1976 National Convention in Atlanta, Georgia, the decision was made to formally welcome females as full members of the fraternity. As with many major changes, this one caused a great deal of dismay, especially among several long-established chapters. Many of these chapters threatened to disassociate with the national fraternity if they were forced to become co-ed. In order to preserve the unity of the fraternity as a whole, the amendment was crafted such that it did not require existing chapters to admit women as members albeit all new chapters had to. It was felt that with the course of time, all would go coed. This "gentleman's agreement" was formalized in a resolution at the 1998 Convention and includes the following points: "The fraternity continues to encourage all Chapters and petitioning groups to open their membership to all students. All Chapters and petitioning groups have the right to choose their own members using objective and open policies that are consistent with the fraternity's governing documents, the rules of the host institutions that they serve and the traditions of that Chapter, if any. Single-gender chapters chartered before the 1976 National Convention may remain single-gender unless they become inactive or coeducational. All petitioning groups seeking to charter or re-charter will be and remain co-educational.  Allowing women members in 1976 reversed the continuing steep decline in membership of the Fraternity and started a growth cycle in the Fraternity.

Requirement of open membership
At the July 2005 National Board of Directors meeting a resolution was passed: "The actions of the 1976 and 1998 National Conventions have attempted to clarify the Fraternity's open membership policy...The National Board is charged with...enforcing the membership policies of the Fraternity as well as ensuring compliance with applicable laws, and upon advice of legal counsel, all chapters must practice open membership without regard of gender". A decision by the 2006 National Convention on December 30, 2006, has essentially upheld the Board's previous resolution, adding additional clarifications to the transitional process for the all-male chapters, including a timeline for completion of their transition to co-educational status by the 2008 National Convention, and the establishment of a committee consisting of active members and alumni to assist with the process. In the spring of 2008, the Sigma Xi chapter at the University of Maine formally disassociated from the national fraternity, forming a new fraternity: Alpha Delta. They cited that their action was due to an "ideological split", claiming that the national fraternity allowed female members to join and took away the student-focus. In addition, Brothers from Zeta Theta chapter at Drexel University, Pi Chi Chapter at Duquesne University, and Psi Delta Chapter at the University of Maine at Machias have joined this new fraternity.

On December 30, 2006, the 2006 National Convention in Louisville, Kentucky, elected the first female National President of the organization, Maggie Katz. Brother Katz was re-elected, without contest, on December 30, 2008, in Boston, Massachusetts.

International Council

The International Council of Alpha Phi Omega (ICAPO) was created at the 1994 Dallas-Fort Worth Alpha Phi Omega (USA) national convention with the signing of the charter document. Meetings followed at the 1995 Alpha Phi Omega (Philippines) and the 1996 Phoenix Alpha Phi Omega – USA National Convention. At the 1996 convention, a formal set of operating policies for the council was signed and the first officers were elected. ICAPO meetings now occur in conjunction with Alpha Phi Omega national conventions in the US and the Philippines.

Programs
The programs of the fraternity are centered around developing its three cardinal principles: Leadership, Friendship, and Service. Many chapters plan several local service projects throughout the year, including blood drives, tutoring, charity fundraising events, Scouting events, used book exchanges, Boy Scout Merit Badge days, campus escort initiatives, and housing construction/rehabilitation. Signature projects include the annual National Service Week, in the first full week of November, and the Global Spring Youth Service Day in April. Many of the operations of individual chapters are left to their own discretion, though most chapters have membership requirements which require a certain number of hours of service each semester. In the United States, on April 14, 2003, the fraternity received Daily Point of Light Award #2397 in recognition of its members, who give unselfishly of their time and energy on a daily basis, and who cumulative donate an average of over 300,000 hours of community service each semester.

APO Leads
APO Leads (stylized as APO LEADS) is a leadership development program organized by the national organization of Alpha Phi Omega in the United States. The APO Leads program consists of five individual modular components of leadership development. Each of these modular components focus on skills that will help the participant be a successful leader and team member in Alpha Phi Omega and in life. The five components of APO Leads are Launch, Explore, Achieve, Discover, and Serve. Launch is a pre-requisite for participation in any of the other four courses. At the completion of the series of courses, the participant will have a set of transferable skills that are applicable to Alpha Phi Omega, to the working world, as well as to leadership in other organizations. APO Leads has its roots in an earlier program, the Leadership Development Workshop (LDW). The LDW was an all-day, eight-hour leadership development course that was offered to members during the 1980s and 1990s. It was reorganized into the current APO Leads program, which was rolled out in 2002.

National Service Week
In the United States, Alpha Phi Omega organizes National Service Week (NSW), a project collaboration encompassing all chapters across the nation. The original concept of a "national service project" dates back to the 1948 national convention, in which delegates approved the rebuilding of the Scout Hut at Hallows Church in London after World War II. There were several other national service efforts outside of NSW, including a recent international book drive in 2001, in which chapters collected approximately 100,000 books for schools in the Philippines.

NSW began in 1987 as National Service Day, and later expanded to National Service Week in 1997 to allow for greater flexibility and increased participation while retaining the sense of unity of the original concept. NSW is always held during the first full week of November.

A theme for NSW is selected by the delegates of each national convention. The first service week, in 1987 was themed around "Diabetes & Other Chronic Illnesses". The 2014 National Convention determined that the National Service Week program of emphasis for 2015–2016 shall be "Literacy and Learning for all", with specific focus on "Improving Literacy for Adults" in 2015 and "Improving Literacy in Youth" in 2016.

Spring Youth Service Day
Spring Youth Service Day is Alpha Phi Omega's effort in participating in the Global Youth Service Day project with its partner organization, Youth Service America. During one weekend in April, millions of youth participate in this project, which bills itself as the largest service event in the world. Projects include tutoring young children, disaster relief, voter registration, nutritional awareness, distributing HIV/AIDS prevention materials, and more. Global Youth Service Day supports youth on a lifelong path of service and civic engagement, and educates the public, the media, and elected officials about the role of youth as community leaders.

Organization

International
The International Council of Alpha Phi Omega (ICAPO) is the coordinating council of the Alpha Phi Omega National Organizations. During the 1980s, contact between Alpha Phi Omega (USA) and Alpha Phi Omega (Philippines) increased. National presidents Earle Herbert (USA) and Carlos "Caloy" Caliwara (Philippines) as well as other leaders in the two organizations concluded there was a need for an international coordinating body to promote the ideals of the fraternity around the world.

As stated in the charter of ICAPO: "The purpose of the ICAPO is to promote the principles and ideals of Alpha Phi Omega, as originally exemplified by Frank Reed Horton, around the world. To this end, the Council aids in introducing and establishing collegiate-based Alpha Phi Omega organizations in countries where it is not now located and assists in institutionalizing Alpha Phi Omega organizations in countries where it is currently introduced or established. It serves as an official link among the variously established independent national Alpha Phi Omega organizations, and works to promote a deeper understanding and an increased working relationship among the independent national organizations."

While the ICAPO binds both Alpha Phi Omega (USA) and Alpha Phi Omega (Philippines) into one larger international organization, the respective national organizations operate as individual organizations with a high degree of autonomy. Alpha Phi Omega (USA) has committed to the establishment of Alpha Phi Omega in Canada, and Alpha Phi Omega (Philippines) has committed to the establishment of Alpha Phi Omega in Australia.

United States
In the United States, Alpha Phi Omega is organized into five levels.

 There are  over 350 Chapters and a number of Alumni Associations. Each chapter has student brothers who perform service and elect their officers, as well as Faculty, Scouting, and Service Advisors drawn from the college and local communities. Each Chapter usually has a Sectional Representative appointed by the local Sectional Chair.
 There are around sixty Sections consisting of geographically close chapters. Each is headed by a Sectional Chair who is elected to a one-year term at each Section's annual Conference. Many Sectional Chairs have a group of volunteer Sectional Staff, usually consisting of alumni of various chapters.
 There are eighteen Regions consisting of geographically close sections and chapters. Each is headed by an elected Regional Chair who is a member of the national Operations Council, and heads a group of volunteer Regional Staff, usually consisting of alumni of various chapters. Each Chair is elected by the chapters in that Region.
 There is the National Board of Directors, comprising the elected National Officers and others. These officers are elected at the biennial National Convention to two-year terms and include the National President, National Vice-President, seven Members at Large, and 3 appointed members. Appointed officials include the Legal Counsel and others.
 There is the National Operations Council, comprising the elected Regional Chairs and the appointed Program Chairs.
 The supreme authority is the National Convention, which meets every two years. It consists of one or two voting delegates from each chapter, one alumni voting delegate from each region, and all the members of the National Board of Directors and Operations Council. These voting delegates consider changes to the Fraternity's policies, Bylaws, and Articles of Incorporation for the National Board of Directors to handle between Conventions. All members of the Fraternity are invited to attend, to participate in leadership development seminars, service projects, and fellowship events.

Chapters

Alpha Phi Omega of the United States has 738 chartered chapters. It currently has 367 chapters that are active,  14 Petitioning Groups, 19 Interest Groups, and 343 that are inactive. (Petitioning and Interest groups include both those at schools which have previously had active chapters and those that have not.) In addition Alpha Phi Omega has 16 charters at schools which have closed or merged with another school with an older charter.

National Office

In the United States, the fraternity is headquartered out of a National Office located at 14901 E. 42nd St., Independence, Missouri 64055–7347. The building was dedicated on November 17, 1990, following a four-year fundraising campaign during the 1980s. Fundraising for the building continued during the early 1990s, through matching gifts and a national fundraising event entitled, "Burn the Mortgage", raising over $28,000. Thanks to these donations, the fraternity paid the 10 year mortgage in only four years, and National President Jerry Schroeder ceremonially burned the mortgage at the 1994 National Convention in Dallas – Fort Worth, Texas.

The move to the Kansas City area was decided by the 1931 National Convention.

Past locations of the National Office in the United States include:

Philippines
The national organization of Alpha Phi Omega in the Philippines maintains a four layer administrative structure:
 Collegiate Chapters
 Regional Development Directorates
 National Executive Board
 General Assembly

Chapters

Alpha Phi Omega of the Philippines has charters (either fraternity, sorority or both) at 243 colleges and universities.

National Office
The National Office for Alpha Phi Omega of the Philippines is at 301-A Two Seventy Midtower Condominium, 270 Ermin Garcia Street, Barangay Silangan, Cubao, Quezon City Past locations of the Alpha Phi Omega of the Philippines office include:

Australia

Alpha Phi Omega currently has a chapter at James Cook University

Canada
Alpha Phi Omega has a chapter at University of British Columbia The group at UBC became a Petitioning Group on July 18, 2015 They chartered on December 13, 2015. Chapters in Canada will remain an extension of Alpha Phi Omega USA until there is a presence on 5 campuses.

Membership

Alpha Phi Omega of the United States offers active membership (brotherhood) to be granted to all students enrolled at colleges and universities with active chapters of Alpha Phi Omega. Individual chapters are granted flexibility in determining the level of activity of Graduate Students at their institution. Honorary membership may be granted by either active chapters or by the National Board of Directors.

Until the 1967 Constitutional Convention, current or former membership in Scouting was a requirement to become an active brother. For example, in the Alpha Phi Omega National Constitution in 1957:

Members were never required to have been boy scouts. For example, Bill Clinton was a cub scout, but not a scout while growing up and was able to join Alpha Phi Omega as a student. The bylaws also allowed for men to qualify by registering with their local council as a merit badge counselor, in the College Scouter Reserve, or other similar positions.

In addition to being coeducational, one thing that further differentiates Alpha Phi Omega from social fraternities is that its national bylaws restrict its chapters from maintaining fraternity houses to serve as residences for their members. This also encourages members of social fraternities and sororities that have houses to join APO as well.

Presidents

Frank Reed Horton, 1925-1931
H. Roe Bartle, 1931-1946
Arno Nowotny, 1946-1950
Daniel Den Uyl, 1950-1954
M. R. Disborough, 1954-1958
William S. Roth, 1958-1962
Lester R. Steig, 1962-1964
Tom T. Galt 1964-1966
E. Ross Forman, 1966-1968
Glen T. Nygreen, 1968-1970
Audrey B. Hamilton, 1970-1972
Lucius E. Young, 1972-1974
Lawrence L. Hirsch, 1974-1978
Lorin A. Jurvis, 1978-1980
C. P. Zlatkovich, 1980-1982
Earle M. Herbert, 1982-1986
Stan Carpenter, 1986-1990
Gerald A. Schroeder, 1990-1994
Wilfred M. Krenek, 1994-1998
Jack A. McKenzie, 1998-2002
Bobby Hainline, 2002-2004
Fred C. Heismeyer, III, 2004-2006
Maggie Katz, 2006-2010
Mark Allen Stratton, 2010-2014
John K. Ottenad, 2014–2018
Robert Coop, 2019–2021
Melody Martin, 2022–present

National conventions

National conventions in Alpha Phi Omega are biennial gatherings of the respective national organization of the fraternity, in which official business is conducted and brothers from the various chapters in the organization meet to share ideas, expanding leadership, friendship, and service. In the very early years, decisions of the National Fraternity were conducted by mail. The first actual assembly of delegates in a convention was held in St. Louis, Missouri, on March 1–2, 1931. Seven of the fraternity's eighteen chapters were represented at this convention by a total of 23 students and advisors.

Alpha Phi Omega of the United States hosts biennial national conventions during even-numbered years.  , Alpha Phi Omega has conducted forty-five national conventions, the most recent in Austin, Texas. Conventions were not held in 1942 and 1944 due to World War II, and a special Constitutional Convention was held in 1967. Alpha Phi Omega of the Philippines conducts biennial national conventions in odd-numbered years, and , twenty-four conventions have been held.

In the US, national conventions are officially called to order by an opening ceremony in which the Eternal Flame of Service is brought forth by members of the Delta Omega chapter at the University of Houston. This tradition was started after the twenty-first national convention in Dallas, Texas. In the early hours of December 30, 1970, the delegates of the Delta Omega chapter met in a ceremony in the suite of H. Roe Bartle, with the newly elected members of the National Board of Directors and National President Aubrey B. Hamilton. Bartle lit a small blue candle that he in turn used to light a hurricane lamp, which was then passed from the blue candle to each of the board members' candles. He then joined the board members to light two four foot candles. The flame was then taken to Houston and allowed to burn while awaiting the completion of the Eternal Flame site.

Convention attendance has grown considerably through the years. The largest convention attendance in the US to date has been 2,316 in New Orleans, Louisiana, in 2002, and the largest number of chapters represented was 235 in Philadelphia, Pennsylvania, in 2000.

Publications
The official publication of the fraternity is the Torch & Trefoil.  First published as the Lightbearer in February 1927, the name was changed to the Torch & Trefoil by the decision of the Fifth Alpha Phi Omega national convention in December 1934. The new name was from the Torch as the emblem of Education and the Trefoil as the emblem of Scouting. A version is published quarterly by the national organization of the United States, as well as a separate version by the national organization of the Republic of the Philippines.

The Lightbearer has been published since 1966 as a separate daily publication during Alpha Phi Omega National Conventions, and distributed to convention attendees.

The monthly mailing from the fraternity to its chapters was the Chapter Bulletin from 2004 to 2008.

See also

 Alpha Delta National Fraternity
 Boy Scouts of America
 Epsilon Tau Pi (Eagle Scouts)
 Lafayette College
 Omega Phi Alpha (Sorority)

References

Further reading
 "The APO History" in "Alpha Phi Omega Torch and Trefoil" diamond jubilee program for the 13th National Biennial Convention, Boy Scouts of the Philippines, Mt. Makiling, Los Banos, Laguna, Philippines, December 1985.

 Lightbearers and Torch and Trefoil archive at www.apoarchive.org

External links

 Alpha Phi Omega – Philippines website
 Alpha Phi Omega Mu Chapter records, 1927–2008, bulk 1988–2000 at the Indiana University Archives
 Alpha Phi Omega records at the University of Maryland Libraries

1925 establishments in Pennsylvania
Student societies in the United States
Service organizations based in the United States
Professional fraternities and sororities in the United States
Fraternities and sororities in the Philippines
Student societies in Australia
Associations related to the Boy Scouts of America
Lafayette College
Independence, Missouri
Fraternities and sororities in Canada
Student organizations established in 1925
Professional Fraternity Association

Alpha Phi Omega


هندسة السلامة هي من العلوم التطبيقية المتعلقة بشكل قوي بهندسة الأنظمة وبالتالي بهندسة نظام السلامة. تضمن هندسة السلامة أن يسلك نظام السلامة الحدّيّ كما هو مطلوب منه حتى في حالة إخفاق القطعة.

لمحة عامة
يأخذ مهندسو السلامة بشكل مثالي تصميماً مبكراً للنظام ويقومون بتحليله لإيجاد نوع الخطأ الممكن حدوثه، ثمّ يقترحون متطلبات السلامة في توصيفات التصميم والتغييرات على الأنظمة الموجودة فعلياً وذلك لجعل النظام أكثر أماناً. في مرحلة مبكرة من التصميم يمكن جعل نظام السلامة-إخفاق آمناً لحدٍّ مقبول مع بضعة حسّاسات وبرمجيّة خاصة بقراءة هذه الحسّاسات. يمكن إنشاء أنظمة هامش تسامح الخطأ غالباً باستخدام قطع من التجهيزات أكثر ولكن أصغر وأقل تكلفة.

تقنيّات التحليل
التقنيّتان الأكثر شيوعاً في نمذجة الخطأ هما أنماط الإخفاق وتحليل الآثار والتحليل الشجري للخطأ . هذه التقنيتان هما فقط طريقان لإيجاد المشكلات وعمل الخطط لمكافحة الإخفاق بنجاح كما في حالة تخمين الخطر الاحتمالي (Probabilistic Risk Assessment).

شهادة الأمان
عادة ما يكون الإخفاق في الأنظمة الموثّقة آمنة مقبولاً إذا كان أقل من حياة واحدة لكل 109 ساعات عمل متواصلة قد تم صرفها للانهيار. معظم المفاعلات النووية الغربية والتجهيزات الطبية والطائرات التجارية موثّقة عند هذا المستوى. علاقة الكلفة مع الفقد في الأعمار قد تم اعتبارها ملائمة عند هذا الحد.

احتواء الإخفاق
من العملي أيضاً التخطيط لإخفاق أنظمة الأمان عبر طرائق الاحتواء والعزل. استخدام صمامات العزل شائع جداً في عزل المضخّات والحازيات وصمامات التحكم التي قد تنهار أو هي بحاجة لصيانة دورية. بالإضافة لهذا، تقريباً كل الحاويات التي تحتوي على النفط أو المواد الكيميائية هي بحاجة لحواجز احتواء معدّة حولها لتحتوي 100% من حجم الحاوية في حالة إخفاق كارثي للحاوية. وبشكل مشابه، خطوط الأنابيب الطويلة لها صمامات إغلاق متحكّم بها عن بعد منشأة على الخط نفسه بحيث لا يتم فقد الأنبوب كله في حالة الإخفاق. الهدف من كل أنظمة الاحتواء هذه هو تزويد وسائط الحد من التلف الناتج عن الإخفاق إلى مساحة ضيقة النطاق.

مراجع

تخصصات الهندسة
هندسة الاعتمادية
هندسة السلامة

هندسة وقائية


An Lueddemannia pescatorei in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni John Lindley, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Jean Jules Linden och Heinrich Gustav Reichenbach. An Lueddemannia pescatorei in nahilalakip ha genus nga Lueddemannia, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Lueddemannia

Lueddemannia pescatorei


Petre Răileanu (n. 13 aprilie 1951, Brăila) este un critic literar și eseist român, ce s-a stabilit în anul 1992 în Franța. Trăiește la Paris și scrie în limbile franceză și română, fiind un specialist în avangarda română.

Biografie
A absolvit studii liceale la Brăila și apoi Facultatea de Filologie (secția limba și literatura română - limba și literatura franceză) din cadrul Universității din București (1974). După absolvirea facultății, a lucrat ca redactor al secției de beletristică de la Editura Militară din București, cu grad de ofițer. Colaborează cu articole, cronici literare și eseuri la revistele Viața Românească, Tribuna, România literară, Contemporanul, Ramuri etc., scriind prefețe și postfețe la volume de Mihail Sadoveanu, Ion Marin Sadoveanu, Liviu Rebreanu sau George Astaloș. În perioada 1990-l991 a fost autorul rubricii "Ipoteze de lectură" din Suplimentul literar si artistic al «Tineretului liber», obținând premiul pentru eseu al cotidianului Tineretul liber (1990). A debutat editorial în 1990 cu  Corabia lui Ghilgameș, volum de eseuri despre literatura eroică.

În 1992 se stabilește în Franța, absolvind studii de masterat la Universitatea "Sorbonne Nouvelle", Paris III (1993). Lucrează ca redactor la Radio France Internationale și la revista Lettres roumaines. Este membru în Conseil International d'Études Francophones și membru al asociației Biennale Française. Se specializează în literatura de avangardă, publicând câteva volume de critică și istorie literară în limba franceză despre Gherasim Luca, Benjamin Fundoianu și Tristan Tzara și colaborând la vol. Le surréalisme et l'amour (1997). Articolele, studiile și eseurile publicate în Franța și România clarifică zonele de interferență dintre cele două culturi și abordează prezența culturii române în spațiul european, referindu-se mai ales la avangarda literară și artistică. A participat cu comunicări consacrate literaturii române, literaturii franceze sau interferențelor culturale la mai multe colocvii și congrese internaționale: Guadelupa (1997), Sète-Montpellier (1997, 1998), Stetson University, Florida, SUA (1998), Neuchâtel, Elveția (1998) ș.a.

A fost desemnat în anul 2012 primul laureat al bursei pentru creație de avangardă Sarane Alexandrian, acordată de Societe des Gens de Lettres pentru studiul: Le Groupe surréaliste roumain ou la vie dans la vie. Bursa se acordă pentru opere aflate în faza de proiect sau nepublicate încă.

Petre Răileanu își afirmă în eseurile din volumul Europa, mon amour condiția de scriitor european, care se simte "oriunde acasă" și are o viziune nepărtinitoare și deschisă spre nou, în spirit de toleranță și respect al tradițiilor, caracteristic Europei Unite.

Scrieri
 Corabia lui Ghilgameș, eseuri, București, 1990;
 La dialectique démoniaque. Le parcours roumain de Gherasim Luca, Mélusine n°15, L'Age d'Homme, Paris, 1995;
 Le Rameau d'or: l'avant-garde roumaine, text critic, note și bibliografie de Petre Răileanu, București, 1995;
 Le Surrealisme et l'amour (în colaborare), Paris, 1997;
 Fin de siècle: un nou început, București, 1999;
 Fundoianu/Fondane et l'avant-garde, în colab. cu Michel Carassou, Paris-Méditerranée, Paris, 1999;
 Iubite Fondane... treisprezece scrisori inedite prezentate de Petre Răileanu, în colab. cu Michel Carassou, București, 1999;
 Tzara et l'Internationale du surrealisme (în colaborare), Paris, 2000;
 Ion Rațiu, Istoria unei candidaturi deturnate, București, 2001;
 Europa, mon amour, București, 2003;
 Gherasim Luca, monographie, Éditions Oxus, Paris, 2004;
 Dada în direct, urmat de Tristan Tzara, schiță de portret, Tracus Arte, București, 2016.

Traduceri
 Jacques Hérold: Maltraité de peinture, prefață, note și traducere din franceză, Editura ICARE, București, 2001.

Note

Nașteri în 1951
Critici literari români
Eseiști români

Petre Răileanu


Make-A-Wish Foundation er en almennyttig organisation grundlagt i 1980 i Phoenix, USA. Formålet er at opfylde ønsker for børn mellem 3-18 år med livstruende sygdomme, med henblik på at skabe håb, styrke og glæde.

Make-A-Wish findes i mere end 50 lande.

Eksterne henvisninger

 Make-A-Wish Foundation Internationals websted
 Make-A-Wish Ønskefonden Danmarks websted

Velgørenhedsorganisationer
Etableret i 1980

Make-A-Wish Foundation


Un roman de moravuri este o operă literară de ficțiune care are scopul de a descrie un mediu social, conținând observații detaliate ale obiceiurilor, valorilor etice și moravurilor unei societăți complexe și foarte dezvoltate.

Convențiile societății domina povestea, iar personajele sunt diferențiate în funcție de gradul în care se încadrează comportamentului tipic sau ideal sau îl încalcă. Gama unui roman de moravuri poate fi limitată, ca în scrierile lui Jane Austen, care prezintă activitățile domestice ale familiilor nobiliare rurale din Anglia în secolul al XIX-lea și ignoră pasiunile umane elementare și motivațiile sociale și politice mai înalte.  De asemenea, ea ar putea fi mai vastă, ca în romanele lui Balzac, care prezintă secolul al XIX-lea în toată complexitatea lui în povestiri despre viața pariziană, viața de provincie, viața privată, viața publică și viața militară.

Printre scriitorii notabili de romane de moravuri se află abatele Prévost, Gustave Flaubert, Guy de Maupassant, Henry James, Evelyn Waugh, Edith Wharton și John Marquand.

Context

Cărțile și broșurile apărute începând din secolul al XVIII-lea care-i instruiesc pe cititori cum să se comporte în societate sunt nenumărate. În special, scrisorile lordului Chesterfield către fiul său sunt un prim exemplu pentru oricine este interesat de acest subiect. El îl învață pe fiul său cum să se integreze în societate și să se facă plăcut, evitând subiectele ofensatoare sau controversate, vorbind pe un ton pașnic și având o opinie echilibrată, în conformitate cu societatea în care se află. Această obsesie pentru o conduită socială adecvată a dat naștere unui val din romane în legătură cu acest tip de comportament. În 1778 Frances Burney a scris Evelina, un roman al cărui subiect inovator care trata moravurile contemporane l-au făcut un punct de reper în dezvoltarea romanului de moravuri. Comportamentul social în spații publice și private formează o mare parte a acțiunii romanului Evelina. Acest aspect este reflectat în alte romane care au fost foarte popularizate la începutul secolului al XIX-lea. Romanele lui Jane Austen sunt, probabil, cele mai cunoscute scrieri de acest tip. Datorită scrierilor lui Austen, romanul de moravuri este asociat cel mai mult cu începutul secolului al XIX-lea.

Relația cu ficțiune gotică
Creșterea importanței comportamentului social nu a trecut neobservată de Horace Walpole, considerat inventatorul literaturii gotice. Cunoașterea de către Walpole a scrierilor lui Chesterfield și creșterea importanței moravurilor au influențat probabil nu doar opera sa literară, ci au influențat și romanele "gotice" ale altor autori. Walpole a scris ceea ce este în general recunoscut a fi primul roman gotic în timpul vieții lui Chesterfield, Castelul din Otranto, în 1764. Se presupune că apariția romanului de moravuri ca un subgen epic de sine stătător a reprezentat un răspuns la creșterea popularității romanului gotic.

Lucrări notabile

 Secolul al XVIII-lea
 Manon Lescaut (1731), de abatele Prévost
 The Man of Feeling (1771), de Henry Mackenzie

 Secolul al XIX-lea
 Sense and Sensibility (1811), Mândrie și prejudecată (1813), Mansfield Park (1814),  Emma (1816) și Persuasiune (1818), de Jane Austen
 Vanity Fair: A Novel Without a Hero  (1848), de William Makepeace Thackeray
 Doamna Bovary (1857), de Gustave Flaubert
 Anna Karenina (1877), de Lev Tolstoi
 Bel-Ami (1885), de Guy de Maupassant
 Tess d'Urberville (1891), de Thomas Hardy

 Secolul al XX-lea
 The House of Mirth (1905) și The Age of Innocence (1920), de Edith Wharton
 Marele Gatsby (1925), de Francis Scott Fitzgerald
 Thérèse Desqueyroux (1927), de François Mauriac
 A Handful of Dust (1937), de Evelyn Waugh

Note

Lectură suplimentară

 Novel Beginnings: Experiments in 18th century English Fiction

Genuri literare

Roman de moravuri


Profeția: Revelația (titlu original: The Prophecy: Uprising) este un film de groază fantastic thriller din 2005 regizat de Joel Soisson. Rolurile principale au fost interpretate de actorii Doug Bradley, Sean Pertwee și  Kari Wuhrer. Este al patrulea film din Seria Profeția și primul film în care nu apare Christopher Walken.

Prezentare

Există un vechi manuscris care încă se mai auto-scrie, manuscris numit Lexicon. Probabil profețește despre venirea Antihristului și se întâmplă să cadă în mâinile unei femei care nu bănuiește nimic. Acum, ea este urmărită de îngeri care intenționează să afle informațiile din manuscris.

Distribuție

Producție
The Prophecy: Uprising și The Prophecy: Forsaken au fost filmate simultan în București.

Primire

Note

Legături externe

Vezi și

Filme din 2005
Filme americane
Filme în limba engleză
Filme regizate de Joel Soisson
Seria Profeția
Filme cu îngeri
Filme Dimension Films
Filme în limba română
Filme realizate în București
Filme fantastice din anii 2000
Filme thriller din anii 2000
Filme de groază din anii 2000

Profeția: Revelația


Clive Martin Douglas (født 27 juli 1903 i Victoria - død 29 april 1977 i Melbourne) var en australsk komponist, pianist, violinist og dirigent.

Douglas studerede komposition, klaver og direktion på Melbourne Musikonservatorium, med endt afgangseksamen (1934). Han har skrevet tre symfonier, orkesterværker, otte operaer, instrumentalværker, kammermusik, vokalværker, etc.

Douglas havde karriere som dirigent (1936-1966). Han gjorde ligeledes meget for at fremme australsk klassisk musik.

Udvalgte værker

 Symfoni nr. 1 "Jubelår" (1931) - for orkester
 Symfoni nr. 2  "Namatjira"  (1952-1956-1959) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Tre Fresker" - (1963-1969) - for orkester
 "Symfonisk digtning" "Sturt 1829" (1952) - for orkester
 "Symfonisk digtning"  "Carwoola" (1939) - for orkester
 "Symfoniske Variationer" (1961) - for orkester

Kilder
 Om Clive Douglas på musicweb-international.com
 Om Clive Douglas på australianmusiccentre.com.au

Komponister fra Australien
Pianister fra Australien
Dirigenter
Violinister

Australiere i 1900-tallet

Clive Douglas


Agrilus affabilis é uma espécie de inseto do género Agrilus, família Buprestidae, ordem Coleoptera.

Foi descrita cientificamente por Kerremans, 1897.

Referências

affabilis

Agrilus affabilis


Fellowship steht für:
 Mitgliedschaft in einer Körperschaft des Hochschulbetriebes, siehe Fellow
 internationale Bezeichnung für ein Stipendium
 Fellowship (Weiterbildung), Phase der ärztlichen Weiterbildung

Orte:
 Fellowship (New Jersey), Ort in New Jersey, Vereinigte Staaten

Sonstiges:
 Fellowship (2005), US-amerikanischer Film von Luke Eberl (2005)
 Fellowship (Album), Musikalbum von Lizz Wright (2010)
 Fellowship (Rennpferd), Rennpferd aus Hong Kong
 Fellowship (Rose), Rosensorte
 Fellowship, Verkehrsflugzeug, siehe Fokker F28

Fellowship


Lakatos, bir Macarca soyadı, şu anlamlara gelebilir:
Géza Lakatos (1890–1967), Macaristan başbakanı
Imre Lakatos (1922–1974), Macar filozof

Macarca soyadları
Mesleki soyadlar

Lakatos


Rufus Choate (October 1, 1799July 13, 1859) was an American lawyer, orator, and Senator who represented Massachusetts as a member of the Whig Party. He is regarded as one of the greatest American lawyers of the 19th century, arguing over a thousand cases in a lifetime practice extending to virtually every branch of the law then recognized. Notably, he was one of the pioneers of the legal technique of arousing jury sympathy in tort cases. In one instance, he successfully won a record judgement of $22,500 for a badly injured widow, the most ever awarded to a plaintiff at the time. Along with his colleague and close associate Daniel Webster, he is also regarded as one of the greatest orators of his age. Among his most famous orations are his Address on The Colonial Age of New England delivered at the centennial celebration of the settlement of Ipswich, Massachusetts in 1831 and his Address on The Age of the Pilgrims as the Heroic Period of Our History before the New England Society of New York in 1843. Through these addresses, Choate became one of the most prominent advocates of promoting the Puritan settlers as the first founders of the American republic. A staunch nationalist and unionist, Choate was among several former Whigs to oppose the Republican Party over concerns that it was a "sectional party" whose platform threatened to separate the Union. In turn, he publicly voiced his support for Democratic candidate James Buchanan over Republican John C. Fremont in the 1856 Presidential election.

Early life
Rufus Choate was born in Ipswich, Massachusetts, the son of Miriam (Foster) and David Choate, a teacher and Revolutionary War veteran. He was a descendant of an English family which settled in Massachusetts in 1643. His first cousin, physician George Choate, was the father of George C. S. Choate and Joseph Hodges Choate. Rufus Choate's birthplace, Choate House, remains virtually unchanged to this day.

A precocious child, at six he is said to have been able to repeat large parts of the Bible and of Pilgrim's Progress from memory. He was elected to Phi Beta Kappa and graduated as valedictorian of his class at Dartmouth College in 1819, was a tutor there in 1819–1820.

In the fall of 1820 he was entered at the Dane Law School in Cambridge, under the instruction of Chief Justice Parker and Professor Asahel Stearns. In the following year Choate studied in Washington, D.C. in the office of William Wirt, then Attorney General of the United States.

Career

He was admitted to the Massachusetts bar in 1823 and practiced at what was later South Danvers (now Peabody) for five years, during which time he served in the Massachusetts House of Representatives (1825–1826) and in the Massachusetts Senate (1827).

In 1828, he moved to Salem, where his successful conduct of several important lawsuits brought him prominently into public notice. In 1830 he was elected to Congress as a Whig from Salem, defeating the Jacksonian candidate for re-election, Benjamin Crowninshield, a former United States Secretary of the Navy, and in 1832 he was re-elected. His career in Congress was marked by a speech in defence of a protective tariff.

In 1834, before the completion of his second term, he resigned and established himself in the practice of law in Boston. Already his reputation as a speaker had spread beyond New England, and he was much sought after as an orator for public occasions. His skill was so great that when he argued cases at the Norfolk County Courthouse, students from the nearby Dedham High School would be dismissed to listen to his orations. For several years, he devoted himself unremittingly to his profession but, in 1841, succeeded fellow Dartmouth graduate Daniel Webster in the United States Senate. Shortly afterwards he delivered an address at the memorial services for President William Henry Harrison at Faneuil Hall.

In the Senate, he spoke on the tariff, the Oregon boundary, in favor of the Fiscal Bank Act, and in opposition to the annexation of Texas. On Webster's re-election to the Senate in 1845, Choate resumed his law practice. He later served a short term as attorney-general of Massachusetts in 1853–1854. In 1846, Choate convinced a jury that the accused, Albert Tirrell, did not cut the throat of his lover, or, if he did so, he did it while sleepwalking, under the 'insanity of sleep'. His successful use of sleepwalking as a defense against murder charges was the first time in American legal history this defense was successful in a murder prosecution. He was a faithful supporter of Webster's policy as declared in the latter's Seventh of March Speech of 1850 and labored to secure for him the presidential nomination at the Whig National Convention in 1852. In 1853, he was a member of the state constitutional convention.

In 1856, he refused to follow most of his former Whig associates into the Republican Party and gave his support to Democrat James Buchanan, whom he considered the representative of a national instead of a sectional party.

Speeches
The Colonial Age of New England, 1831.

The Importance of Illustrating New-England History by a Series of Romances like the Waverly Novels, 1833.

The Age of the Pilgrims as the Heroic Period of Our History, 1843.

The Positions and Functions of the American Bar, as an Element of Conservatism in the State, 1845.

American Nationality, 1856,

The Eloquence of Revolutionary Periods, 1857.

Health
In 1850 Choate traveled Europe for three months to improve his health. He was accompanied by his old friend and well-known lawyer, the Hon. Joseph M. Bell, who married Choate's sister, and later his daughter Helen.

In 1859, failing health led him to seek rest yet again in Europe. In June 1859, he sailed from Boston to England, became worse and left the ship at Halifax, Nova Scotia, where he died on July 13. He was buried at Mount Auburn Cemetery in Boston.

Family
With his wife Helen Olcott, whom he married on March 29, 1825, Choate had seven children: Catherine Bell (1826-1830), an infant child (1828-1828), Helen Olcott (1830-1918), Sarah (1831-1875), Rufus (1834-1866), Miriam Foster (1835-??), and Caroline (1837-1840).

Legacy
Choate's private library contained seven thousand books with three thousand volumes in his law library.  His childhood home is preserved by the Trustees of Reservations on the Crane Wildlife Refuge. A statue of him stands in the Suffolk County Courthouse in Boston.

Works
Works — edited, with a memoir, by S. G. Brown, and published in two volumes at Boston in 1862
Memoir — published in 1870
EG Parker's Reminiscences of Rufus Choate (New York, 1860)
EP Whipple's Some Recollections of Rufus Choate (New York, 1879)
Albany Law Review of 1877–1878
Claude Fuess' Rufus Choate, The Wizard of the Law (1928)
''The Political Writings of Rufus Choate (2003)

Further reading

Attribution

References

External links

Reminiscences of Rufus Choate by Edward Parker, published 1860.
The Works of Rufus Choate: With a Memoir of His Life by Samuel Gilman Brown, published 1862.
Memories of Rufus Choate by Joseph Neilson, published 1884.

1799 births
1859 deaths
Choate family
Dartmouth College alumni
Harvard Law School alumni
Massachusetts Attorneys General
Massachusetts state senators
Members of the Massachusetts House of Representatives
Politicians from Boston
People from Ipswich, Massachusetts
United States senators from Massachusetts
Massachusetts Whigs
19th-century American politicians
Whig Party United States senators
Burials at Mount Auburn Cemetery
National Republican Party members of the United States House of Representatives from Massachusetts
Hall of Fame for Great Americans inductees
Lawyers from Boston

Rufus Choate


Ceci une liste des représentations diplomatiques de Chypre du Nord. La République turque de Chypre du Nord (RTCN) n'est reconnue que par la Turquie et n'a par conséquent qu'une seule ambassade reconnue de jure, ainsi que six consulats généraux. Cela n'a cependant pas empêché les autorités de la RTCN d'ouvrir des bureaux de représentation ailleurs. Légalement, les deux bureaux de représentation aux États-Unis ont le statut d'entités commerciales et le personnel n'a pas de visa diplomatique.

Amérique

Asie

Europe

Organisations internationales
 : New York (Bureau)

Notes et références

Article connexe
 Représentations diplomatiques en Chypre du Nord

Liens externes
 Ministère des Affaires étrangères de la République turque de Chypre du Nord

Politique à Chypre du Nord
Chypre_du_Nord
Ambassade de facto

Représentations diplomatiques de Chypre du Nord


Nicolae Diaconescu () a fost un general român care a îndeplinit funcția de director general al Poliției Române între anii 1941 și 1944, în timpul regimului antonescian.

Colonelul Diaconescu a fost numit la 4 decembrie 1941, prin delegație, în funcția de director general al Direcțiunii generale a Poliției, îndeplinind această funcție până în 12 septembrie 1944, când a fost înlocuit de colonelul magistrat Radu Ionescu.

După instalarea guvernului Petru Groza generalul de brigadă Nicolae Diaconescu a fost trecut din oficiu în poziția de rezervă, alături de alți generali, prin decretul nr. 860 din 24 martie 1945, invocându-se legea nr. 166, adoptată prin decretul nr. 768 din 19 martie 1945, pentru "trecerea din oficiu în rezervă a personalului activ al armatei care prisosește peste nevoile de încadrare". Nicolae Diaconescu a fost închis în perioada 1948 - 1960 și a murit după eliberare.

Decorații
  Ordinul "Steaua României" în gradul de ofițer (8 iunie 1940)

Note

Nașteri în 1893
Generali români din Al Doilea Război Mondial
Decorați cu Ordinul Steaua României
Deținuți politici
Decese în secolul al XX-lea
Victime ale regimului comunist din România

Nicolae Diaconescu


An Ornithidium coccineum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Nikolaus Joseph von Jacquin, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Richard Anthony Salisbury och Robert Brown. An Ornithidium coccineum in nahilalakip ha genus nga Ornithidium, ngan familia nga Orchidaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Mga sumpay ha gawas

Image gallery

Ornithidium

Ornithidium coccineum


2. ožujka
Dok su Amerikanci bacali pakete u istočnoj Bosni, istodobno nisu vidjeli da je srpska vojska zauzela, razrušila i spalila 13 sela i gradić Cersku, javljaju radio-amateri iz BiH.
Indijski general Satish Nambiar, koji je posljednjih godinu dana obavljao dužnost zapovjednika zaštitnih snaga UN u bivšoj Jugoslaviji, otputovao, po isteku mandata, iz Zagreba.
Hrvatski narod ima teško povijesno iskustvo s unitarnom, građanskom državnom vlasti, i to bi današnji muslimanski politički vođe morali znati: Hrvati se neće dati još jednom prevariti i dopustiti nametanje položaja nacionalne manjine u svojoj izvornoj zemlji, rekao za Večernji list Miro Lasić, član Predsjedništva BiH.
Šibenik i njegova naselja četnici napali teškim topovima i raketnim sustavima oganj i orkan. U gusto naseljenim dijelovima grada tri osobe poginule, a više ih ranjeno.

3. ožujka
Američki piloti napokon bili precizni, u četvrtom pokušaju bacanja humanitarne pomoći padobranima paketi pali na područje Konjević Polja.
Među imenovanim ambasadorima Republike BiH u svijetu nema Hrvata. U Republici Hrvatskoj ambasadorica Bisera Turković.
Normaliziraju se hrvatsko-muslimanski odnosi u BiH, nema novih sukoba između HVO-a i Armije BiH, iako je stanje još napeto, rečeno na tiskovnoj konferenciji HVO-a u Mostaru.
Srpski vođa u BiH Radovan Karadžić, u otvorenom pismu američkom narodu, zatražio od predsjednika Clintona da prekine zračni most za BiH.

4. ožujka
U New Yorku potpisan neformalni sporazum bosanskih Hrvata i Muslimana.
Alija Izetbegović, u ime muslimanske strane, potpisao u New Yorku vojni dio Vance-Owenovog mirovnog plana za BiH.
U Zagrebu osnovana Udruga hrvatskih dragovoljaca domovinskog rata, a za doživotnog počasnog predsjednika izabran Tomislav Merčep.
Nepoznate osobe bacile eksplozivnu napravu na američku ambasadu u Beogradu.
U prometnoj nesreći u Zagrebu poginuo hrvatski pjevač i kompozitor Tomislav Ivčić, koji je u jeku najžešće srpske agresije na Hrvatsku poslao u svijet pjesmu Stop the War in Croatia.

5. ožujka
Hrvatsko-muslimanski sporazum iz New Yorka predstavlja prekretnicu u odnosima Hrvata i Muslimana u BiH, rekao za Večernji list član Predsjedništva BiH mr. Franjo Boras.
Čelnik bosanskih Srba Karadžić odbacio u New Yorku prijedlog da Ujedinjeni narodi kontroliraju teško naoružanje prema vojnom dijelu mirovnog plana za BiH.
Ako se i dalje ne bude ništa djelotvorno poduzimalo, prije ili kasnije nestat će Bosne i Hercegovine i to bi bio prvi slučaj da jedna država članica KESS-a i UN bude agresijom druge države zbrisana s političkog zemljovide, rekao na austrijskoj televiziji ministar inozemnih poslova Alois Mock.

6. ožujka
Nevladina organizacija Documenta Croatica, sa sjedištem u Zagrebu, prikuplja svjedočanstva koja će podastrti međunarodnom sudu.
Zapovjednik UNPROFOR-a u BiH Phillippe Morillon šokiran onim što je vidio u Konjević Polju i Srebrenici, dok ga u Cersku nije htjela pustiti srpska vojska.
Francuskoj javnosti predstavljeno djelo svjedočanstava Crna knjiga o ex-Jugoslaviji, u kojoj su prikupljeni svi dosadašnji dokumenti o zločinima u Hrvatskoj i BiH.

7. ožujka
Papa Ivan Pavao II najoštrije dosad osudio genocidnu politiku u BiH i pozvao na mir.
U New Yorku sudski dostavljač pred ruskom misijom UN predao u ruke Radovanu Karadžiću sudski poziv da odgovori na optužnicu koja ga tereti za pripremanje, izdavanje zapovijedi za izvedbu, i nadzor programa genocida, uz sustavno kršenje ljudskih prava tužitelja.
Američka obavještajna služba otkrila da Srbija ulaže velike napore u obnovu i proširenje vojne proizvodnje za izvoz.

8. ožujka
Srpski lobby u SAD vrlo ozbiljno shvatio optužnicu protiv Karadžića, jer zna što je američko sudstvo, te za Karadžićevu obranu prikupio 40 milijuna dolara.
Vijetnamski veteran J.P. Mackley, koji je proteklu godinu organizirao inozemne novinarske urede u Hrvatskoj i BiH, osvrće se u Washington Postu na zapadna strahovanja glede intervencije u BiH, te ističe da su Srbi nepobjedivi samo u opijanju.
Prema mnogima, najbogatiji Jugoslaven Jezdimir Vasiljević, zvani gazda Jezda, vlasnik banke Jugoskandik, zakupac pola Crnogorskog primorja, pobjegao iz SR Jugoslavije u Budimpeštu.

9. ožujka
Predsjednik Tuđman, primajući u Zagrebu izaslanstvo Hrvatske zajednice Herceg-Bosna, HVO i HDZ travničke provincije, pozvao Hrvate da učine sve što mogu da ne bi bilo sukoba s Muslimanima.
Beograd je agresor i to međunarodna zajednica mora prihvatiti, a cilj je Srbije da dođe do novih teritorija, rekao slovenski predsjednik Milan Kučan novinarima u Parizu, nakon susreta s francuskim predsjednikom Françoisom Mitterrandom.

10. ožujka
U dosadašnjih petnaestak velikih razmjena zarobljenika od početka agresije na Hrvatsku, od neprijateljskih snaga oslobođeno 6.327 osoba, od kojih su većina civili.
Nakon prihvaćanja rezolucije Vijeća sigurnosti o uspostavljanju međunarodnog suda za ratne zločine na području bivše Jugoslavije, Vlada Republike Hrvatske donijela odluku kojom će jedan od najvažnijih zadataka Ministarstva zdravstva biti prikupljanje dokumentacije o ratnim zločinima.
Međunarodna konferencija o bivšoj Jugoslaviji imenovala u Ženevi petero uglednih svjetskih pravnika u Arbitražnu komisiju.
Visoka povjerenica UN za izbjeglice Sadako Ogata izjavila u New Yorku da se u BiH nastavljaju ubijanja, mučenja, masakri i silovanja kao dio smišljene politike etničkog čišćenja.

11. ožujka
Zločinački napad na Šibenik, četnici raketnim sustavima oganj i orkan izazvali golema razaranja u gradu.
Hrvatski premijer Hrvoje Šarinić uputio pismo svjetskim državnicima, u kojem ih upozorava na preteško breme izbjeglica za Hrvatsku.
Provest ćemo rezolucije Vijeća sigurnosti, rekao za Večernji list novi zapovjednik UNPROFOR-a general Lars-Eric Wahlgren.
Nastavlja se Kalvarija muslimanskog naroda u istočnoj Bosni.
Vođa bosanskih Srba Radovan Karadžić u pismu londonskom Daily Telegraphu ocijenio kako je Vance-Owenov plan za Srbe neprihvatljiv.
Ne dopuštamo ničiju vlast na teritoriju krajine, pa bila to i vlast UNPROFOR-a, rekli u Beogradu njemačkom veleposlaniku Gordu Ahrensu predstavnici srpske okupacijske tvorevine na području Hrvatske.
Austrijski parlament zahtijeva od UN primjenu vojne sile u BiH.
Rusija će sudjelovati u operaciji dopreme pomoći BiH padobranima, ali će pomoć slati samo Srbima, rekao vojni zapovjednik bosanskih Srba Ratko Mladić agenciji Reuter.

13. ožujka
Istup imama zagrebačkog Mustafe Cerića u Abu Dabiju, gdje je tvrdio da su Hrvati i Hrvatska krivi za nesreću Muslimana i genocid koji se nad njima vrći, jer su ih uvukli u rat, i da se Muslimani nalaze u kliještama između Srbije i Hrvatske, izazvao burna reagiranja u Hrvatskoj.
General Morillon odlučio svojevoljno ostati u Srebrenici i do daljnjeg dijeliti sudbinu 75 tisuća izbjeglica i stanovnika toga gradića istočne Bosne.
Srbi iz Slavonije koji su bezrazložno napustili Hrvatsku i dalje protjeruju Hrvate iz vojvođanskih sela, ucjenom i prisilom zamjenjuju svoje kuće ostavljene u Hrvatskoj za njihove u Vojvodini.
Panika među prevarenim štedišama u Srbiji nakon bijega gazda Jezde u Izrael.

14. ožujka
Hvatanje 13 članova terorističke organizacije Štit iz Srbije kraj Karlovca samo je još jedan u nizu dokaza da su Srbija i SR Jugoslavija duboko umiješane u rat protiv Hrvatske i BiH.
HVO Hrvatske zajednice Herceg-Bosna će svaki pokušaj provedbe odluke vlade Republike BiH o stavljanju u funkciju tzv. okruga na područjima Mostara i Livna smatrati nelegalnim i protiv toga poduzet će najenergičnije mjere, priopćio novinarima u Mostaru.
Od početka uspostave zračnog mosta 1. ožujka, istočnoj Bosni padobranima dostavljeno 435 tona hrane i lijekove, priopćeno u Frankfurtu iz američkog zapovjedništva.

15. ožujka
Brigadni general Bo Pelnaso, zapovjednik svih promatračkih misija UN za područje bivše Jugoslavije, izjavio u Šibeniku da je iznenađen brutalnošću srpskih napada na taj grad.
NATO-ov plan o slanju 50.000 vojnika u BiH ne podržavaju Francuska i Rusija, tako da bosanskohercegovačka Kalvarija ulazi u novi žrvanj sukobljenih interesa velikih sila.

16. ožujka
U novom, 20. po redu, prijedlogu sporazuma hrvatske Vlade i lokalnih Srba, međunarodni posrednici nude opet ustupke Srbima.
Britanski prestolonasljednik princ Charles od Walesa doputovao u Split kako bi obišao britanske jedinice u sastavu zaštitnih snaga UN.
U Bagdadu se susreli šef jugoslavenskog generalštaba Života Panić i irački ministar obrane Ali Hasan al-Majeed.
Bivši zapovjednik Varaždinskog korpusa bivše JNA general Vlado Trifunović osuđen (u odsutnosti) u Okružnom sudu u Varaždinu, za krivično djelo ratnog zločina protiv civilnog stanovništva, na 15 godina zatvora.

17. ožujka
U Vojvodini, Srbiji i područjima Hrvatske pod kontrolom srpskih pobunjenika još ima privatnih logora, o kojima, na žalost, ima vrlo malo dokaza, svjedoči za Večernji list jedan zarobljeni Vukovarac, koji se bijegom spasio iz jednog takvog privatnog logora.
Četnici topovskim projektilom pogodili vozilo UNPROFOR-a u mjestu Maslenici.
Preko prijelazne točke UNPROFOR-a Šajnerica, nedaleko Otočca, prešla na slobodan teritorij Hrvatske još jedna skupina od 180 prognanih Hrvata iz Knina, Drniša, Obrovca i okolnih privremeno okupiranih mjesta.
UNPROFOR raspolaže potvrđenim izvješćima o borbenoj uporabi srpskih zrakoplova u BiH, stoji u priopćenju njegova zapovjedništva u Zagrebu.
U Bijeljini u toku veliko etničko čišćenje uz pomoć novopridošlih Šešeljevih jedinica iz Srbije.

18. ožujka
Na današnji dan prije tri godine na osnivačkoj skupštini ogranka HDZ-a u Benkovcu izveden atentat na dr. Franju Tuđmana, predsjednika stranke. Bio je to početak agresije na Hrvatsku.
Hrvatska delegacija na pregovorima u Ženevi ustrajna u tri ključna stava: demilitarizaciji ružičastih zona, uspostavi hrvatske vlasti i dolasku hrvatske policije u nacionalnom sastavu koji bi odgovarao nacionalnom sastavu stanovništva toga područja prema posljednjem popisu.
Specijalni izaslanik SAD Reginald Bartholomew pohvalio u New Yorku spremnost hrvatskih predstavnika iz BiH da pruže punu podršku Vance-Owenovu planu.
Vijeće sigurnosti UN osudilo tzv. SR Jugoslaviju zbog zračnog napada na muslimanske položaje kod Srebrenice.

19. ožujka
U višednevni posjet Hrvatskoj stigla skupina od 11 novinara vodećih ruskih listova, radio i televizijskih stanica, kako bi se upoznali sa zbivanjima u Hrvatskoj.
U Osijeku osnovana Zajednica prognanika Hrvatske, a cilj joj je povrataka svih prognanih na svoja ognjišta.
U Zadar stigla dosad najveća skupina prognanih Hrvata iz benkovačke općine, njih 250.
To što Srbi rade u istočnoj Bosni prešlo je svaku granicu - pred licem cijelog svijeta ponižavaju međunarodnu zajednicu, zgražaju se njemački mediji.
Britanija ne pristaje i neće pristati na borbenu ulogu britanskih snaga u BiH, izjavio u Londonu njezin ministar obrane Malcolm Rifkind.
Najutjecajniji britanski filozof, sir Karl Popper, pozvao svoju zemlju i međunarodnu zajednicu da vojnom intervencijom zaustave rat u BiH.

20. ožujka
Predsjednik Republike Hrvatske dr. Franjo Tuđman uputio glavnom tajniku UN Boutrosa Ghaliju pismo s hrvatskim prijedlogom za buduće djelovanje UNPROFOR-a.
Predsjednik hrvatske Vlade Hrvoje Šarinić uputio pismo Ghaliju i predsjedniku Vijeća sigurnosti UN Terenceu Christopheru O'Brienu u kojem im skreće pozornost na nove prijetnje suverenosti i cjelovitosti Republike Hrvatske od Strane SR Jugoslavije.
Razlika je između Srbije i Hrvatske da je Srbija agresor, a Hrvatska žrtva, i zato je grozno da se obje ponekad izjednačavaju - rekao u intervjuu za Večernji list član Predsjedništva Međunarodne paneuropske unije Bernd Posselt.

21. ožujka
Posrednici U Ženevskim pregovorima, Okun i Ahrens, predlažu da se sva Hrvatska vojska povuče s Maslenice.
Slovenski nacionalist i član Parlamenta Zmago Jelinčič traži da slovensko-hrvatska granica u Istri bude na rijeci Mirni.
Spremni planovi i zrakoplovi NATO-a za provedbu odluke o zabrani letova iznad BiH, u Bruxellesu čekaju samo još da ih Vijeće sigurnosti ovlasti za provođenje operacije.

22. ožujka
U saboru Republike Hrvatske utemeljen Županijski dom - Za predsjednika izabran Josip Manolić.
Srbi i dalje ne puštaju konvoje za Srebrenicu, Žepu i Goražde.
Ako UN odluče da se silom uspostavi zabrana letova iznad BiH, i od NATO-a zatraže podršku, bit ćemo spremni i to i primijeniti - rekao u Bonnu glavni tajnik NATO-a Manfred Wörner.

23. ožujka
Hrvatska će, u skladu sa svojom miroljubivom politikom, biti spremna na sporazumno produženje mandata UNPROFOR-u, za šest mjeseci, ali pod uvjetom da se predvidi i osigura takvo ovlaštenje koje će omogućiti postupno ispunjenje Vanceova plana u točno utvrđenim rokovima - istaknuo u poslanici predsjednik dr. Franjo Tuđman u Saboru Republike Hrvatske.
Trebinjski četnici, nakon nekoliko mjeseci varljivog primirja, dalekometnim topništvom napali Dubrovnik.
Dvadesetpetero Šibenčana ranjeno u iznenadnom četničkom napadu na grad kasetnim raketama orkan.
General-major Yuri Sosedov, zapovjednik Istočnog sektora, na konferenciji za novinare u štabu UNPROFOR-a u Zagrebu, puno truda uložio da bi opovrgao optužbe na račun pripadnika ruskog bataljuna, objavljene u svim svjetskim medijima.
Američka TV-mreža ABC objavila ekskluzivne snimke novinara Tonyja Birtleyja na kojima se vidi kako srpski tenkovi iz Srbije pucaju preko Drine na teritorij BiH.

24. ožujka
Skupina ruskih novinara posjetila Sabor Republike Hrvatske i razgovarala s čelnicima parlamentarnih stranaka.
Srpski zrakoplovi u BiH i dalje ne poštuju rezoluciju UN, obavljaju izviđačke misije ubacujući i skrivajući se u humanitarne koridore, izvješćuje HVO iz Mostara.
Austrija do daljnjeg neće više primati izbjeglice, izjavio u Beču austrijski ministar unutarnjih poslova Löschnik.
Opet odgođeno donošenje rezolucije Vijeća sigurnosti UN o nametanju zabrane letenja iznad BiH, jer je Rusi nastoje razvodniti.

 25. ožujka
Veleposlanica BiH u Hrvatskoj Bisera Turković predala u Zagrebu predsjedniku Tuđmanu vjerodajnice.
Predsjednik Tuđman, u pismu predsjedniku Vijeća sigurnosti UN O'Brienu, zbog nastavljene srpske agresije i barbarskih topničkih napada na hrvatske gradove, zatražio hitan sastanak Vijeća sigurnosti.
Hrvatska pretrpjela izravnu štetu u srpskoj agresiji veću od 30 milijardi američkih dolara, pa usprkos tomu pružila izbjeglicama veću pomoć od bilo koje druge države, naglasio u pismu državnom tajniku SAD Warrenu Christopheru hrvatski premijer ing. Hrvoje Šarinić.
Kineski veleposlanik u Hrvatskoj Xie Xiqina predao u Zagrebu vjerodajnice predsjedniku Tuđmanu.
Snage jugoslavenske vojske prešle su 16. ožujka Dunav i zadržale se dva dana na hrvatskom teritoriju u području pod zaštitom UN, priopćio novinarima u Zagrebu glasnogovornik UNPROFOR-a John Mills.
Zapovjednika UNPROFOR-a, francuskog generala Philippea Morillona, srpski zapovjednici u istočnoj Bosni arogantno izigravaju, piše u pariški listovi.Vance-Owenov plan je neostvariv, ocjenjuje predsjednik vojnog odbora NATO-a feldmaršal Richard Vincent, a prenose ga britanski mediji.
Hrvatska i Slovenija postale članice Svjetske banke, preuzevši tako dio sukcesije bivše Jugoslavije.

 26. ožujka
Predsjednik Tuđman primio skupinu ruskih novinara, kojima je u razgovoru istaknuo da bi Rusija mogla odigrati značajnu ulogu kao posrednik između Srbije i Hrvatske, zbog njezina tradicionalno velikog utjecaja na Srbije, u stvaranju mira.
Odlukom predsjednika Republike dr. Franje Tuđmana osnovan Ured za nacionalnu sigurnost, a prestao djelovati Ured za zaštitu ustavnog poretka.
Hrvati i Muslimani potpisali u New Yorku Sporazum o prevremenom uređenju, novi sastavni dio mirovnog plana UN-EZ.
Vijeće sigurnosti UN pozvalo na neodgodiv prestanak neprijateljstava u BiH.
Alija Izetbegović izjavio u New Yorku kako je primio obećanja SAD da će razmotriti ukidanje embarga na isporuku oružja za BiH i istaknuo muslimanske uvjete za pristupanje mirovnom planu - nastavak agresije poništava naše potpise.

 27. ožujka
Srbi zaprijetili da će srušiti svaki zrakoplov u akciji Padobran budu li u njoj sudjelovali njemački transporteri, priopćili dužnosnici UN u New Yorku.
Zapovjednik srpskih snaga u BiH general Ratko Mladić brutalno u Zvorniku otjerao šefa misije promatrača EZ u Beogradu Arnea Faltheima.
Bosanski Srbi obećali prekid vatre u cijeloj BiH i prolazak konvoja s humanitarnom pomoći prema muslimanskoj enklavi Srebrenici od sutra u 12 sati, izjavio u Beogradu zapovjednik UNPROFOR-a general Eric-Lars Wahlgren.
U područjima Hrvatske pod okupacijom srpskih pobunjenika završen popis stanovništva, a navodno su popisani i svi Hrvati.

 28. ožujka
U Zagrebu, u novootvorenim prostorijama ambasade BiH u Zagrebu, na konferenciji za novinare govorio predsjednik BiH Alija Izetbegović.
Na zemljovidu BiH, s potpisom Alije Izetbegovića u New Yorku, nastale izmjene u deset provincija.
Postigne li se mirovni sporazum o BiH, NATO planira u to područje uputiti 64.000 vojnika za održavanje mira, piše Washington Post.

 29. ožujka
Hrvatska Vlada, na čelu s ing. Hrvojem Šarinićem, podnijela ostavku. Mandat za sastav nove Vlade predsjednik Tuđman povjerio Nikici Valentiću.
Četnici iz Tinja minirali novoizgrađeni Crkvu sv. Paskvala u tom selu blizu Benkovca.
Njemačka, usprkos prosvjedima i prijetnjama bosanskih Srba, prvi put sudjelovala u akciji Padobran iznad istočne Bosne.
U beogradskom tjedniku Duga general Života Panić priznaje kako ih je dvije godine prije u pokušaju puča neutralizirao Tuđman svojom taktikom.

 30. ožujka
Glavni tajnik UN Boutros Ghali preporučio privremeno produljenje nazočnosti UNPROFOR-a u Hrvatskoj, BiH i Makedoniji do 30. lipnja 1993.
Vođa druge po jačini parlamentarne stranke u Srbiji i SRJ Vojislav Šešelj izjavio u Somboru da Vance-Owenov plan ne obvezuje više nikog.
U Jadransko more stiže brod-radio, koji će pod imenom Pravo na riječ'', kako se zove i francuska organizacija koja vodi cijelu operaciju, biti usidren u međunarodnim vodama, kao radio-postaja za zemlje bivše Jugoslavije.

31. ožujka
Dvije godine prošle od krvavog Uskrsa, kad je na Plitvičkim jezerima poginuo Josip Jović, prvi pripadnik hrvatske policije koji je položio život u obrani suvereniteta Republike Hrvatske.
U paničnoj jurnjavi ljudi koji su se pokušali ukrcati u kamione UN-a, koji prevoze izbjegliceiz Srebrenice, više osoba pregaženo.
Turska zatražila od UN da provedu zabranu letenja i oduzmu bosanskim Srbima teško oružje, ako ovi ne potpišu međunarodni mirovni plan, koji su već prihvatili Hrvati i Muslimani.
Podjela BiH na provincije prema planu mirovnih posrednika Vancea i Owena nije prihvatljiva za Srbe jer ide u prilog hrvatskim interesima, rekao predsjednik SRJ Dobrica Ćosić.

Izvori

1993/3

Kronologija Domovinskog rata: ožujak 1993.


An Schizachyrium nodulosum in uska species han Liliopsida nga syahan ginhulagway ni Eduard Hackel, ngan ginhatag han pagkayana nga asya nga ngaran ni Otto Stapf. An Schizachyrium nodulosum in nahilalakip ha genus nga Schizachyrium, ngan familia nga Poaceae. Waray hini subspecies nga nakalista.

Mga kasarigan

Schizachyrium

Schizachyrium nodulosum


Peter Benjamin Parker, também conhecido por seu pseudônimo de Homem-Aranha, é um personagem fictício e protagonista da série de filmes The Amazing Spider-Man de Marc Webb. Adaptado do super-herói de mesmo nome da Marvel Comics criado por Stan Lee e Steve Ditko, ele é interpretado por Andrew Garfield e aparece nos filmes The Amazing Spider-Man (2012) e sua sequência The Amazing Spider-Man 2 (2014), bem como no filme Spider-Man: No Way Home (2021) da Marvel Studios, ambientado no Universo Cinematográfico Marvel (UCM). A versão de Garfield do personagem é um sucessor da versão de Peter Parker retratado por Tobey Maguire na trilogia de Sam Raimi (2002–2007) e um predecessor da iteração de Peter Parker retratado por Tom Holland no Universo Cinematográfico Marvel (2016–presente).

Comparado ao Homem-Aranha da série de filmes anterior dirigida por Sam Raimi, esta versão do Homem-Aranha tem algumas diferenças sutis de personalidade, como ser mais um solitário angustiado e os dois filmes voltados para retratar mais da vida pessoal de Peter Parker e motivos para se tornar o Homem-Aranha de uma forma mais realista. Apesar das críticas mistas da série de filmes The Amazing Spider-Man, a performance de Garfield como o Homem-Aranha recebeu muitos elogios da crítica.

Desenvolvimento e execução

Filmes anteriores e reboot do Homem-Aranha
Peter Parker, também conhecido como Homem-Aranha, apareceu pela primeira vez na antologia de quadrinhos Amazing Fantasy Nº 15 (agosto de 1962) na era de prata das histórias em quadrinhos americanas, mais tarde se tornando um dos personagens de super-heróis mais populares da Marvel Comics e ganhando sua própria série de quadrinhos The Amazing Spider-Man. Ele acabou sendo adaptado para o cinema e televisão várias vezes. Antes do lançamento do filme The Amazing Spider-Man de 2012, a série anterior de filmes de grande orçamento baseada no personagem viu Tobey Maguire assumir o papel de Peter Parker / Homem-Aranha, com três filmes lançados pela Columbia Pictures: Homem-Aranha, Homem-Aranha 2 e Homem-Aranha 3, lançados entre 2002 e 2007.

Após o lançamento de Homem-Aranha 3, a Sony Pictures Entertainment anunciou em 5 de maio de 2011 a data de lançamento para o próximo filme de Sam Raimi da série. A essa altura, os roteiristas James Vanderbilt, David Lindsay-Abaire e Gary Ross já haviam escritos versões rejeitadas de um roteiro, e o marido de Laura Ziskin, Alvin Sargent, que escreveu o segundo e o terceiro filme, estava trabalhando em outra tentativa. Raimi queria que John Malkovich interpretasse seu próximo vilão. No entanto, em 11 de janeiro de 2010, a Columbia Pictures e a Marvel Studios anunciaram que, em vez de continuar a saga anterior, estavam reiniciando a série com um novo elenco e equipe. Relatórios da indústria afirmaram que Raimi admitiu que não poderia cumprir a data de lançamento agendada e manter a integridade criativa. Avi Arad, Matt Tolmach e Ziskin continuaram como produtores.

Dias depois de anunciar a saída de Raimi, o estúdio anunciou que Marc Webb, cujo filme anterior (500) Days of Summer foi sua estreia na direção, iria dirigir o reboot. Tolmach, agora presidente da Columbia Pictures, e Amy Pascal, co-presidente da Sony Pictures Entertainment, disseram que procuraram um diretor que pudesse dar um foco nítido à vida de Parker. Webb disse que "estava um pouco cético no início — você sente a presença desses outros filmes. Mas então eu pensei, 'Como eu poderia me livrar disso? Que oportunidade!'" Webb disse no comunicado à imprensa anunciando a ele que, "a representação virtuosa do Homem-Aranha por Sam Raimi é um precedente humilhante a ser seguido e construído. Os três primeiros filmes são amados por um bom motivo. Mas acho que a mitologia do Homem-Aranha transcende não apenas gerações, mas também diretores. Estou concordando em não "assumir" o Sam. Isso seria impossível. Sem falar que seria arrogante. Estou aqui porque há uma oportunidade para ideias e histórias que irão adicionar uma nova dimensão, tela e voz criativa ao Homem-Aranha." Webb sentiu que o Homem-Aranha é diferente da franquia Harry Potter, que é baseada em alguns romances e "mais parecido com James Bond" porque "há tanto material no Homem-Aranha que existe tantas histórias para contar e tantos personagens." Ele comentou que o filme "não é um remake" explicando que "não vamos fazer o filme de Sam novamente. É um universo diferente e uma história diferente com personagens diferentes."

Intérprete

O ator britânico-americano Andrew Garfield foi escalado como Peter Parker / Homem-Aranha para o filme de 2012 e sua sequência, sendo escolhido ao lado de outros atores, como Jamie Bell, Alden Ehrenreich, Frank Dillane e Josh Hutcherson, com o anúncio feito em 1º de julho de 2010. Webb afirmou que sabia que Garfield era a escolha certa depois de filmá-lo em uma cena comendo um cheeseburger enquanto tentava acalmar Gwen Stacy. Ao aceitar o papel, Garfield explicou: "Eu vejo isso como um grande desafio em muitos aspectos... Para torná-lo autêntico. Para fazer o personagem viver e respirar de uma nova maneira. O público já tem um relacionamento com muitas encarnações diferentes do personagem. Eu também. Provavelmente serei o cara no cinema gritando insultos a mim mesmo. Mas tenho que deixar isso passar. Não há como voltar atrás. E eu não gostaria disso." Max Charles interpreta um jovem Peter Parker no filme, com Webb afirmando que um Peter jovem era necessário para "explicar as origens de Peter Parker" e não apenas o Homem-Aranha.

Depois de assumir o papel, Garfield estudou os movimentos de atletas e aranhas e tentou incorporá-los, dizendo que Parker é "um menino / aranha em termos de como se move, e não apenas no traje." Ele fez ioga e Pilates para que o papel fosse o mais flexível possível. Quando vestiu seu traje pela primeira vez, Garfield admitiu ter derramado lágrimas e tentou imaginar "um ator melhor no traje", que ele descreveu como "desconfortável" e admitiu não usar nada por baixo, uma vez que é colante à pele. Garfield também realizou algumas de suas próprias cenas de ação no filme. Ao filmar, Garfield explicou que teve quatro meses de treinamento e descreveu seus papéis físicos nas acrobacias como terrivelmente desafiadores e exaustivos. O produtor de cinema Avi Arad explicou que "Andrew não é apenas um ator brilhante, mas também um esportista. Isso nos deu a oportunidade de tentar coisas com ele que, se não fosse assim, seria quase impossível."

Após o lançamento de The Amazing Spider-Man 2, Garfield foi supostamente dispensado do papel depois de não aparecer para uma aparição crucial, de acordo com documentos divulgados após o hackeamento na Sony Pictures no final de 2014. Outras razões citadas incluíram diferenças criativas com a gestão da Sony Pictures e uma falha em se adaptar à cultura de Hollywood. Além disso, o segundo filme teve críticas mistas e uma franquia com baixa receita de bilheteria. Depois que informações vazadas indicaram conversas entre a Sony e a Marvel Studios integrando o Homem-Aranha ao Universo Cinematográfico Marvel, um acordo foi fechado no início de 2015 entre os dois estúdios para tornar isso oficial, cancelando efetivamente a franquia The Amazing Spider-Man.

Poderes e design do traje
Ao contrário do Homem-Aranha da série anterior, esta iteração do personagem é incapaz de atirar teias orgânicas de seus braços, mas depende de lançadores mecânicos de teia presos a seu traje que ele mesmo desenvolveu. Webb explicou que sentiu que "os lançadores de teia foram capazes de dramatizar o intelecto de Peter". No entanto, como todas as outras versões do personagem, ele ainda tem habilidades físicas, reflexos e sentidos sobre-humanos e é capaz de rastejar nas paredes.

Durante o processo de design do traje elastano do Homem-Aranha usado em The Amazing Spider-Man, foi dada ênfase para que o uniforme parecesse mais com a obra de um estudante do ensino médio. Webb prestou atenção à pergunta: "Como uma criança sobreviveria?" e então tirou alguma licença com ele, como usar as lentes de um par de óculos de sol como olhos. Webb explicou que ele e a equipe "queriam um design que deixasse o corpo mais longo e ágil, mais como um acrobata, alguém incrivelmente ágil e as pernas da aranha [símbolo no peito] eram algo que usamos para enfatizar isso". Ele revelou que o filme usou trajes variados para diferentes condições de iluminação. Eles deixaram a teia da fantasia um pouco mais escura. O traje ficou mais simplificado em The Amazing Spider-Man 2, enfatizando as atualizações supostamente feitas por Peter e Gwen. As mudanças incluíram lentes maiores na máscara e lançadores de teia modificados, além de algumas modificações que permitiram que Garfield usasse o banheiro durante as gravações enquanto estivesse no traje.

Caracterização e análises
Como retratado em The Amazing Spider-Man e sua sequência, Peter é descrito como um "forasteiro arrogante e incompreendido", bem como "esperto e simpaticamente atrevido, com uma tendência de angústia adolescente", em comparação com o "zelo" de Tobey Maguire e interpretação "desajeitada" do personagem. Ele é retratado como dotado intelectualmente, tecnologicamente proficiente e esperto, capaz de invadir sistemas de computador e projetar seus próprios lançadores de teia depois de roubar latas de teia de aranha geneticamente modificada da Oscorp e lembrar de uma equação complexa em que seu pai havia trabalhado. Ele também tem um senso de humor sarcástico e espirituoso, e humilha criminosos com insultos zombeteiros e piadas impassíveis, brincando com um ladrão de carros em sua primeira noite oficial como vigilante. Quando ele não está brincando com criminosos e supervilões, ele é determinado e corajoso e, apesar de possuir alguma hesitação inicial; depois de repensar o propósito de seu alter ego vigilante, ele decide usar seus superpoderes para propósitos legítimos altruístas e para ajudar as outras pessoas em necessidade; por exemplo, quando confrontado com a escolha, ele opta por proteger o inocente resgatando o filho de um homem, Jack, em vez de perseguir o Lagarto. Ao contrário de outras versões do personagem, Peter é visto andando de skate no filme, o que Marc Webb diz que torna Peter menos apavorado em se balançar em teias.

Webb descreveu The Amazing Spider-Man como "uma história sobre uma criança que cresce procurando por seu pai e se encontra." Tanto Webb quanto Garfield descreveram Parker como um estranho por escolha, alguém difícil de se aproximar. Como nas primeiras histórias em quadrinhos, o personagem "é um gênio da ciência. Se você olhar para os primeiros quadrinhos de Stan Lee e Steve Ditko, ele é um nerd de óculos grandes", disse Webb. Ele explicou que "a ideia do que é um nerd mudou em 40 ou 50 anos. Os nerds estão comandando o mundo. Andrew Garfield fez um filme [chamado A Rede Social] sobre isso. ... O que era importante naqueles primeiros quadrinhos era essa noção de que Peter Parker é um estranho e como definimos isso em um contexto contemporâneo."

Garfield comparou sua fachada de Homem-Aranha como uma metáfora para o anonimato da Internet, dizendo: "Você sente o poder disso, o poder de não ser visto, o poder da máscara. Peter se torna espirituoso quando ele tem essa camada protetora. É como se ele tivesse em um quadro de mensagens. Ele tem o anonimato da Internet dentro desse processo e pode dizer o que quiser e pode escapar impune de qualquer coisa." Garfield tentou explorar Parker como um órfão, de quem ele sente que "são os seres humanos mais fortes do planeta." Ele disse que Parker é "um herói humano [que] passa por todas as mesmas lutas que todos nós passamos, especialmente os magros [que] querem mais poder do que eles acham que podem ter." Ele acredita que Parker representa "um personagem muito inspirador e aspiracional que simboliza a bondade — e como é difícil ser bom — mas como vale a pena."

Rhys Ifans, que interpreta o Dr. Curt Connors / Lagarto em The Amazing Spider-Man, comparou o filme a Hamlet de William Shakespeare, alegando que o Homem-Aranha pode ser refeito indefinidamente de maneiras diferentes. Ele sentiu que eles são semelhantes no sentido de que ambos representam jovens arquetípicos significativos que lutam com a perda de seu pai. Críticos como Claudia Puig, da USA Today, sentiram que o personagem de Garfield como o super-herói "incorpora o Parker nerd, o adolescente órfão de pai angustiado e o super-herói arrogante em doses iguais". Boyd Hoij, da Variety, observou que o personagem de Garfield como o Homem-Aranha é um herói interessante no filme por causa de como ele estabelece desde o início que as dores de crescimento de Peter, juntamente com sua busca por uma identidade, são comuns a qualquer adolescente e que "suas lutas envolvem pessoas reais — e vidas reais."

Biografia fictícia

The Amazing Spider-Man (2012)

Peter é visto pela primeira vez no filme como um menino de seis anos, quando seu pai Richard Parker o deixa na casa de seu tio Ben e tia May depois de descobrir que seus documentos foram saqueados. Richard diz a seu filho que ele e sua mãe voltarão depois de uma missão, mas os dois desaparecem misteriosamente. Anos depois, Peter é agora um estudante do ensino médio na Midtown Science High School, na cidade de Nova Iorque. Embora não seja um dos estudantes populares, ele se destaca em seus estudos enquanto é criticado pelo atleta da escola Flash Thompson. Depois de Gwen Stacy interromper uma briga entre Peter e Flash na qual Flash ataca Peter por defender outro aluno que ele estava perseguindo, Peter e Gwen começam a flertar um com o outro.

Depois de descobrir uma pasta contendo o trabalho de seu pai, e com o incentivo do tio Ben, Peter procura o colega de trabalho de seu pai, o Dr. Curtis Connors. Peter imediatamente pesquisa na Internet por informações sobre o trabalho de Richard e Connors, o que o leva a descobrir a morte de seus pais em um acidente de avião. Peter entra sorrateiramente na Oscorp, se passando por um dos estagiários, e localiza o Dr. Connors depois de esbarrar em Gwen, que é uma estagiária de verdade de lá. Connors está sendo pressionado por seu superior, Dr. Ratha, para inventar uma cura para o chefe moribundo da Oscorp, Norman Osborn, e quer a cura para si mesmo para regenerar seu próprio braço. Depois que Peter consegue se esgueirar para dentro do laboratório da BioCable, um momento de curiosidade o leva a tocar nas teias, fazendo com que várias aranhas geneticamente modificadas caiam sobre ele, uma das quais o pica pelas costas. Na viagem de metrô para casa, ele descobre que desenvolveu habilidades semelhantes às de uma aranha, como superforça, sentidos aguçados, reflexos, agilidade e velocidade.

Peter mais tarde visita Connors em sua casa, revelando que ele é filho de Richard, e dá a Connors o "algoritmo de taxa de decaimento" de seu pai, a peça que faltava nos experimentos de Connors em membros em regeneração. Na escola, Peter é detido após usar suas novas habilidades para humilhar Flash. Seu tio muda de turno de trabalho para se encontrar com o diretor e pede a Peter que leve tia May para casa para ele naquela noite. Peter se esquece de fazer isso, distraído enquanto está na Oscorp ajudando Connors a regenerar o membro de um rato de laboratório com um novo soro. Em casa, ele e Ben discutem e Peter vai embora. Em uma delicatesse próxima, um caixa se recusa a deixar Peter comprar leite quando Peter está faltando dois centavos. Quando um ladrão invade a loja de repente, Peter permite que ele escape. Enquanto procurava por Peter, Ben tenta impedir o ladrão e é morto.

Flash e Gwen consolam Peter em luto na escola no dia seguinte. Depois disso, Peter usa suas novas habilidades para rastrear criminosos que correspondem à descrição do assassino, mais tarde resolvendo criar uma máscara para esconder sua identidade durante suas façanhas. Ele adiciona um traje de spandex e constrói teias mecânicas com relógios de pulso para prendê-las aos pulsos para disparar uma "teia" biocável. Mais tarde, em um jantar com a família de Gwen, ele tem uma conversa tensa com o pai dela, o capitão da NYPD, George Stacy, sobre os motivos do novo vigilante mascarado. Após o jantar, Peter revela sua identidade para Gwen, e eles se beijam antes que ele seja alertado de uma situação na ponte Williamsburg. Colocando seu traje, Peter salva vários carros e seus ocupantes de serem jogados no rio pelo Lagarto, que na verdade é o Dr. Connors após testar o soro em si mesmo. Depois disso, Peter começa a se chamar de "Homem-Aranha", sendo influenciado para ajudar os outros com seus poderes.

Peter suspeita que Connors é o Lagarto e, mais tarde, sem sucesso, confronta a forma de Lagarto de Connors nos esgotos, deixando para trás sua câmera. Connors descobre a identidade de Peter através do nome na câmera e o persegue até a Midtown Science High School, onde eles lutam. Em resposta, a polícia inicia uma caça ao Homem-Aranha e Lagarto. Connors segue para a Oscorp, com a intenção de dispersar seu soro pela cidade e transformar todos em lagartos, enquanto Gwen desenvolve um antídoto no laboratório da Oscorp. A polícia encurrala o Homem-Aranha, e o Capitão Stacy descobre que ele é Peter, mas o deixa escapar para ir salvar Gwen. Percebendo que o Homem-Aranha está do lado deles, a polícia e vários operadores de guindaste se coordenam para ajudar um Homem-Aranha ferido a chegar a tempo ao prédio da Oscorp. O Homem-Aranha consegue substituir o soro de Connors pelo antídoto, revertendo Connors para a forma humana, mas não antes de Connors ferir mortalmente o Capitão Stacy. Antes de sua morte, o Capitão Stacy faz Peter prometer ficar longe de Gwen para sua segurança. Ele inicialmente mantém a promessa, mas depois admite para Gwen que promessas não cumpridas são as que ele mais gosta, dando a entender que continuará a vê-la.

The Amazing Spider-Man 2 (2014)

Dois anos depois, Peter está em ação como o Homem-Aranha, ajudando a NYPD a perseguir criminosos que roubaram um caminhão de plutônio enquanto tentava chegar à sua formatura no colégio. Ele apreende os criminosos, liderados pelo mafioso Aleksei Sytsevich, antes de chegar à cerimônia, onde Gwen faria um discurso como oradora da escola. O casal concorda em se encontrar depois para jantar, antes que ela seja chamada por sua mãe para uma foto de família. Mais tarde, à noite, Peter conta a Gwen sobre o desejo de seu pai, e insiste que ele precisa manter sua promessa, resultando na separação dos dois novamente.

Peter visita Harry Osborn, seu amigo de infância, após a morte de seu pai, Norman. Mais tarde naquela noite, Peter encontra Gwen na tentativa de manter uma amizade, e Gwen diz a Peter que ela pode ter que se mudar para a Inglaterra se conseguir uma bolsa de estudos da Universidade de Oxford. Antes que os dois possam discutir o assunto, Max Dillon, um engenheiro elétrico que o Homem-Aranha salvou antes, acidentalmente desligou a energia da Times Square enquanto procurava eletricidade para se alimentar, pois havia se transformado em um gerador elétrico vivo após um incidente com eletricidade de enguias. Dillon é parado pelo Homem-Aranha após uma batalha que também envolve o envolvimento da polícia, e é levado ao Instituto Ravencroft, onde é estudado e torturado pelo cientista alemão Dr. Kafka.

Harry começa a mostrar sintomas da doença de seu pai e usa o dispositivo que Norman deu a ele para deduzir que o sangue do Homem-Aranha pode ajudar a salvá-lo. Ele pede ajuda a Peter para encontrá-lo, mas Peter se recusa, sem saber quais efeitos a transfusão teria, temendo outro incidente como o do Dr. Connors. Parker visita Harry novamente, desta vez como Homem-Aranha, mas novamente se recusa. Ele confidencia a Gwen sobre a situação e também lhe dá sorte. Peter usa informações deixadas por seu pai para localizar uma mensagem de vídeo que Richard deixou. Nele, Richard explica que teve que deixar Nova Iorque porque se recusou a permitir que Norman Osborn usasse o que eles haviam criado com sua pesquisa para guerra biológica, e que as aranhas que finalmente picaram Peter foram criadas com o próprio DNA de Richard, explicando assim porque Peter é a única 'espécie cruzada' de sucesso a ser criada.

Enquanto um Harry vingativo começa a conspirar com Dillon, que agora se autodenomina "Electro", Peter recebe uma mensagem de voz de Gwen, contando que ela recebeu uma oferta de emprego na Inglaterra e está indo para o aeroporto para decolar mais cedo do que o esperado. Peter consegue pegá-la e professa seu amor por ela, e os dois concordam em ir para a Inglaterra juntos. Eles são interrompidos por um apagão causado por Electro. Peter leva Gwen para baixo onde a polícia está e Gwen o ajuda a ajustar seus lançadores de teia para conter Electro. Peter sai para lutar com Electro tendo a vantagem. Quando Electro começa a eletrocutar o Homem-Aranha, Gwen chega em um carro da polícia e acerta Electro, contra as exigências de Peter. Os dois derrotam e matam Electro, sobrecarregando seu suprimento de eletricidade.

Logo após eles fazerem isso, Harry chega, agora como o Duende Verde, tendo descoberto a identidade do Homem-Aranha e querendo vingança por não ter recebido a transfusão de sangue. O Duende pega Gwen e a deixa cair onde o Homem-Aranha a pega. Os dois lutam no topo de uma torre do relógio, e o Homem-Aranha consegue subjugar o Duende. No entanto, durante a luta, Gwen cai e é sustentada por uma teia conectada a uma das engrenagens. Harry é então derrotado, mas Gwen cai novamente, e Peter tenta salvá-la usando sua teia. Embora Peter a pegue com sucesso, ela morre devido a uma chicotada quebrando seu pescoço. Devastado por não ter conseguido salvar sua namorada, Peter termina sua carreira como Homem-Aranha.

Cinco meses se passam e o Homem-Aranha está longe de ser visto em Nova Iorque, já que Peter passa todos os dias no túmulo de Gwen. Mais tarde, uma equipe desconhecida de homens tirou Sytsevich da prisão. Equipado com uma armadura eletromecânica, Sytsevich se autodenomina "Rino" e avança pelas ruas. Peter, inspirado por assistir novamente ao discurso de formatura de Gwen, retoma seu papel como Homem-Aranha e o confronta.

Um final alternativo deste filme mostra Peter encontrando seu pai Richard no túmulo de Gwen, com Richard aparentemente tendo fingido sua morte.

Spider-Man: No Way Home (2021)

Peter é acidentalmente transportado para uma realidade alternativa devido à tentativa do Dr. Stephen Strange de lançar um feitiço e restaurar a identidade secreta do Peter Parker daquela realidade, depois que ele foi enquadrado por J. Jonah Jameson, que forneceu um vídeo adulterado expondo a identidade do Homem-Aranha por um ex-colega de trabalho anônimo de Mysterio, levando-o a transmiti-lo para o mundo inteiro. Jameson culpa o Parker daquele universo pelo ataque a Londres e pelo "assassinato" de Mysterio. Sem o conhecimento de Peter, outros de seus respectivos universos também foram transportados, incluindo outra versão alternativa e mais velha dele mesmo, Flint Marko, Otto Octavius, Norman Osborn, Eddie Brock e Venom, além de Curt Connors e Electro de seu universo (retirados segundos antes de suas mortes). Enquanto está lá, Peter se liga a si mesmo e ajuda sua versão mais velha a consolar o Peter mais jovem após a morte de sua tia May. Ele revela que depois que Gwen morreu, ele se tornou amargo e mais brutal, e até menciona para seu homólogo mais velho que ele era mais o Homem-Aranha e menos Peter Parker. Peter, no entanto, fica feliz em se relacionar com seus eus alternativos enquanto eles curam os vilões que visitam suas realidades e os salvam das mortes que enfrentariam em seus próprios universos. Peter alcança um momento de redenção espiritual pela morte de Gwen ao salvar MJ (Michelle Jones), o interesse amoroso de Peter Parker daquele universo, de cair da Estátua da Liberdade. Depois de derrotar e curar todos os vilões, até mesmo fazer as pazes com Dillon, Peter se despede de seus eus alternativos e retorna ao seu universo como um homem mais feliz e contente.

Recepção
A interpretação de Andrew Garfield do Homem-Aranha foi considerada um dos destaques de The Amazing Spider-Man e sua sequência, e os críticos agora chamam essa iteração do personagem de "subestimada" em retrospecto. Os críticos de cinema elogiaram o retrato realista de Peter Parker, com Roger Ebert afirmando que a reinicialização "deu a Peter melhores razões para assumir seu papel de super-herói, mesmo que a história de origem não precisasse ser contada outra vez". Além disso, a interpretação de Garfield do humor sarcástico do Homem-Aranha e a química com a co-estrela Emma Stone também foram elogiadas. Mary F. Pols da revista Time disse que, embora a história fosse familiar, Garfield e Webb a fizeram parecer "convincentemente nova e emocionante". Em The Amazing Spider-Man 2, Garfield recebeu elogios por seu desempenho emocional, apesar das críticas ao enredo complicado do filme.

Escrevendo em agosto de 2020, Eric Eisenberg do CinemaBlend referiu-se à série Marc Webb como o "filho do meio" dos filmes do Homem-Aranha em comparação com a trilogia Sam Raimi e a inclusão do Homem-Aranha no Universo Cinematográfico da Marvel, e que Garfield foi uma "vítima" de circunstância". Ele também observou que os filmes exibiam as proezas tecnológicas de Peter Parker com mais profundidade do que a trilogia anterior. No entanto, ele chamou a iteração de Garfield de "muito legal" para Peter Parker, chamando-o de "rebelde com um skate" em oposição ao nerd comumente associado ao personagem. Em 2017, após a segunda reinicialização do personagem com Tom Holland assumindo o papel no MCU, Nick Philpott da CBR classificou a iteração de Garfield como a segunda maior representação do personagem, dois lugares à frente de Tobey Maguire e logo atrás de Holland.

Ver também
Homem-Aranha no cinema
Peter Parker (série de filmes de Sam Raimi)
Peter Parker (Universo Cinematográfico Marvel)

Homem-Aranha
Personagens de filmes
Personagens com precognição
Vigilantes fictícios
Homem-Aranha em outras mídias
Homem-Aranha (série de filmes de 2012)
Órfãos fictícios
Personagens com superforça
Personagens do Universo Cinematográfico Marvel

Peter Parker (série de filmes The Amazing Spider-Man)