Anette Ellegaard (født 1967 i København) er en dansk forfatter.

Bibliografi

 Indigo, 2000
 Superwoman er en følelse, 2005
 Sandhedens magt, bind 1-3, 2008
 Tea i elverland, bind 1-3, 2014
 Jagten på den magiske blomst I: Vestkongens datter, 2018
 Jagten på den magiske blomst I: Bjerget i øst, 2018
 Jagten på den magiske blomst I: Vejen tilbage, 2018

Referencer

Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer fra København
Børnebogsforfattere fra Danmark
Kvindelige forfattere i det 21. århundrede

Anette Ellegaard


Tatsunori Arai (født 22. december 1983) er en tidligere japansk fodboldspiller.

Han har spillet for flere forskellige klubber i sin karriere, herunder Consadole Sapporo og Sagan Tosu.

Eksterne henvisninger

Fodboldspillere fra Japan

Tatsunori Arai


Matthew "Matt" Nable (Sídney; ) es un actor, escritor, autor y exjugador de rugby australiano, conocido por su interpretación del papel de Jock Ross en Bikie Wars: Brothers in Arms y a Gary Jubelin en Underbelly: Badness. También ha sido destacado en el Arrowverso por dar vida al personaje Ra's Al Ghul.

Biografía
Matt es hijo de un exsoldado, su hermano menor Adam "Nabes" Nable, es jugador de rugby profesional. Creció en Northern Beaches, Sídne. En su infancia, vivió dos años en Portsea, Victoria donde su padre, un soldado se encontraba estacionado.

Es buen amigo del actor y exjugador de rugby Matthew Johns, el director Brian Andrews y el productor Anthony Coffey.

Matt está casado con Cassandra Nable, la pareja tiene tres hijos.

Carrera
Matt apareció en el programa de comedia de rugby The Matty Johns Show.

En 2007 interpretó al jugador de rugby Grub Henderson en la película The Final Winter.

En 2008 interpretó al detective de Los Ángeles Melville Atkinson en la película SIS: Special Investigation Section.

En 2009 publicó su libro llamado "We Don't Live Here Anymore", en 2011 publicó su segundo libro "Faces in the Clouds".

En 2011 se unió al elenco de la tercera temporada de la serie East West 101, donde interpretó al detective Neil Travis. Ese mismo año apareció en la película Killer Elite donde interpretó al oficial Pennick y en 33 Postcards donde interpretó a Tommy.

En 2012 apareció en la miniserie de seis partes Bikie Wars: Brothers in Arms, la miniserie se basó en la masacre de Milperra ocurrida el día del padre en 1984 en Australia.

En abril del mismo año se unió al elenco principal de la nueva serie Underbelly: Badness donde interpretó al detective inspector de la policía Gary Jubelin, quien busca llevar a la justicia al crimnal Anthony Perish (Jonathan LaPaglia). En la serie también aparecen los actores Ella Scott Lynch, Jodi Gordon, Josh Quong Tart y Aaron Jeffrey. La serie es parte de la exitosa  Underbelly.

En 2013 apareció en la película Riddick: Rule the Dark donde interpretó al coronel R. "Boss" Johns; en ella compartirá créditos junto a los actores Vin Diesel y Karl Urban.

El 4 de agosto de 2014 se anunció que se había unido al elenco recurrente de la serie Arrow donde da vida a Ra's al Ghul, el padre de Nyssa al Ghul (Katrina Law).

En 2015 apareció en la serie Winter donde interpretó a Jake, la serie es un spin-off del telefilm "The Killing Field" transmitida en 2014.

En 2016 se unió al elenco principal de la miniserie Barracuda donde interpreta a Frank Torma, el entrenador del nadador Danny Kelly (Elias Anton).

Filmografía

Series de televisión

Películas

Premios y nominaciones

Carrera como deportista
Como jugador de Rugby profesional Matt jugó en la posición de delantero.

Equipos

Referencias

Enlaces externos

 Digital Spy > Celebrity News > Matthew Nable
 Matt Nable on TV.com
 Matt Nable - Zimbio
 East West 101 Official Website > Cast > Matt Nable

Actores de cine de Australia
Actores de televisión de Australia
Reparto de Arrow

Matthew Nable


NRJ ist ein privater Hörfunksender in Frankreich. Der Sender ging im Juni 1981 erstmals in der französischen Hauptstadt Paris auf Sendung. NRJ, gegründet von Jean-Paul Baudecroux und Max Guazzini, gehört heute zur NRJ Group, dem größten Radiokonzern weltweit.

Geschichte
Jean Paul Baudecroux gründete im Juni 1981 gemeinsam mit Max Guazzini nach der Wahl des französischen Staatspräsidenten François Mitterrand, der den französischen Radiomarkt liberalisierte, im Zimmer eines Dienstmädchens im 20. Pariser Arrondissement mit dem Aufbau seines Radiostudios. Seinen Radiosender nannte er NRJ, dies ist die Abkürzung des französischen Namens Nouvelle Radio Jeunesse, was übersetzt "Neues Jugendradio" heißt. Die französische Aussprache des Akronyms "èn-èr-ji" klingt fast wie das Wort énergie  (). Mit der Gründung des französischen Senders Chérie FM 1987 und dem Einstieg in weiteren Staaten (ab 1988 zunächst in der Schweiz und Belgien, später folgten Stationen u. a. in Deutschland, Schweden und Österreich) wurde aus dem französischen Jugendradio zunehmend ein internationaler Medienkonzern, der inzwischen auch Fernsehsender (NRJ tv, NRJ 12) in Frankreich betreibt.

Programm

Wochentagsprogramm
Unter der Woche startet die Moderationsschiene ab 05:55 Uhr mit der populären Radiosendung Manu dans le 6/9, die aktuell von Emmanuel "Manu" Levy moderiert und von Laure Cohen, Niko Papon, Valentin Chevalier und Pauline Bordja co-moderiert wird. Zwischen 09:30 Uhr und 12:00 Uhr übernimmt Kash die Moderation und zwischen 12:00 und 15:00 Uhr Marie. Auf den jeweils verschiedenen Frequenzen folgt zwischen 15:00 Uhr bis 19:00 Uhr ein regional unterschiedliches Programm. Es folgt zwischen 19:00 Uhr und 20:00 Uhr Double F sur NRJ, sowie zwischen 20:00 Uhr und 23:00 Uhr Guillaume Radio 2.0 mit Guillaume Pley. Zwischen 23:00 Uhr und 01:00 Uhr C'Cauet sur NRJ, moderiert von Sébastien Cauet und weiteren Co-Moderatoren, sowie zwischen 01:00 Uhr und 04:00 Uhr MiKL sur NRJ mit Michaël Espinho. Zwischen 04:00 Uhr und 05:55 Uhr werden abschließend 12 Hits am Stück pro Stunde gespielt und besten Momente von Manu dans le 6/9 und C'Cauet sur NRJ wiederholt. Statt Guillaume Radio 2.0 wird am Freitag NRJ Extravadance übertragen. Von 00:00 bis 01:00 Uhr wird Le mix de Cauet am Anschluss seiner Sendung von ihm selbst moderiert. Ab 01:00 kommt etwa DJ DMB, Steve Aoki oder Diplo dran. Von 04:00 bis 06:00 moderiert DJ DMB die Mixsendung NRJ Extravadance.

Wochenendprogramm
Am Samstag und Sonntag moderiert David ein Wochenendprogramm zwischen 06:00 Uhr und 12:00 Uhr. Es folgen zwischen 12:00 Uhr und 17:00 (18:00 Uhr Sonntag) Uhr jeweils in jeder Stunde 12 Hits am Stück. Während am Samstag zwischen 17:00 Uhr und 19:00 Uhr Hits die meistgeklickten Hits auf youtube ("Le Hit NRJ avec Youtube") folgen, werden am Sonntag zwischen 18:00 und 20:00 die Euro Hot 30, die meistgespielten Hits aller NRJ-Stationen in Europa (inklusive des Libanons), ausgestrahlt. Es folgt für eine Stunde am Samstag der eine Live-Mixshow mit DJ Assad, sowie zwischen 19:00 Uhr und 20:00 Uhr. In NRJ Extravadance, von 20:00 bis 21:00 mixt Morgan Nagoya, von 21:00 bis 00:00 Jay Style, von 00:00 bis 02:00 Tiesto, Antoine Clamaran, Afrojack oder Avicii und von 02:00 Uhr bis 03:00 Uhr Hardwell. Ab 03:00 bis 06:00 mixt DJ Alex Wat. Am Sonntag hingegen werden noch einmal zwischen 20:00 Uhr und 21:00 Uhr zehn Musikstücke gespielt. Darauf folgen zwischen 20:00 Uhr und 00:00 Uhr DominGo Radio Stream, zwischen 00:00 Uhr und 02:00 Uhr NRJ Extravadance und abschließend zwischen 02:00 Uhr und 05:55 Uhr jeweils 12 Hits pro Stunde am Stück.

Regionale und lokale Programme
Die programmliche Ausgestaltung unterscheidet sich teilweise regional oder lokal. In der Regel beschränken sich die Trennungen des Programms unter der Woche auf die Moderationsschienen zwischen 16:00 Uhr und 20:00 Uhr. Allerdings gibt es auch hiervon Ausnahmen. So wird in Lyon beispielsweise bereits ab 09:00 Uhr selbst moderiert, wie auch bei NRJ Léman in Genf. In Saint Tropez wird, mit Ausnahme einiger weniger frankreichweiter Sendungen wie Manu dans le 6/9 oder der NRJ Euro Hot 30, weitgehend selbstständig gesendet. Auch die Nachrichten werden teilweise vor Ort produziert.

Events
Unter gemeinsamer Verwendung von Titel und Logo wird in Frankreich wie auch auf anderen NRJ-Stationen weltweit (zum Beispiel in Deutschland und im Libanon) die Konzertreihe NRJ Music Tour präsentiert.

Als Vorzeigeshow gelten auch die renommierten NRJ Music Awards, die seit 1999 jährlich in Cannes veranstaltet werden und vor allen Dingen durch ihr internationales Staraufgebot, ähnlich beispielsweise zu den MTV Europe Music Awards, für Aufmerksamkeit sorgen. Im französischen Fernsehen werden die NRJ Music Awards alljährlich vom Marktführer TF1 übertragen, wodurch über sechs Millionen Zuschauer erreicht werden.

Internetradiosender
Die NRJ Group betreibt in Frankreich heute 150 Webradio-Kanäle unter der Dachmarke NRJ. Diese widmen sich speziellen Genres (z. B. Pop, Rock, Lounge), Lebensstilen und Stimmungen (z. B. Romantic, Tropical, Sexy, Fitness, Gay), Städten (z. B. New York, Miami, Ibiza), Ländern und Kontinenten (z. B. Brasilien, Spanien, Afrika), berühmten Musikkünstlern (z. B. Michael Jackson, Madonna, Britney Spears, Black Eyed Peas), Veranstaltungen (z. B. NRJ Music Awards), NRJ-Sendungen (z. B. Manu Le 6-9, NRJ Euro Hot 30) oder werden in Kooperation mit Partnern wie Disney oder iTunes betrieben.

Frequenzen
NRJ ist frankreichweit auf über 300 sowohl regionalen als auch lokalen Frequenzen ausgestrahlt, unter anderem in Paris auf der Frequenz 100.3.

Zahlen und Fakten
NRJ erreicht in Frankreich durchschnittlich 6 310 000 Hörer pro Tag und hat damit einen Marktanteil von 11,8 Prozent in Frankreich und ist damit der meistgehörte Radiosender dort.

Bedeutung
NRJ steht in Frankreich für einen großen Medienkonzern, der neben einen Radiosender auch Mobilfunkanbieter (NRJ Mobile) und Fernsehsender (NRJ 12, NRJ tv) ist. Der Medienkonzern ist in Frankreich besonders bei jungen Menschen beliebt, vor allem auch wegen der Moderatoren Emanuel Lévy, Sebastien Cauet und Guillaume Pley, die dort sehr bekannt und beliebt sind und als sehr lustig gelten.
Außerdem zeigt NRJ auch immer wieder lokale Präsenz im ganzen Land mit zahlreichen Veranstaltungen, wie z. B. der NRJ Music Tour, bei der in der jeweiligen Stadt bekannte Stars auftreten, DJs mixen und die Moderatoren für Stimmung sorgen. Zudem werden jährlich die NRJ DJ Awards in Monaco verliehen, bei denen die größten und bekanntesten DJs der Welt auftreten und für die auch andere europäische NRJ-Stationen Karten verleihen. Das Highlight des Jahres stellen die NRJ Music Awards dar, die jedes Jahr im südfranzösischen Cannes verliehen werden, bei denen große französische und internationale Stars auftreten und zudem vom französischen Fernsehenmarktführer TF1 live übertragen werden. Die NRJ Music Awards sind vergleichbar mit den MTV Music Awards aus Amerika.

Weblinks
 Offizielle Website von NRJ Frankreich

Einzelnachweise

Musiksender (Hörfunk)
Hörfunksender (Frankreich)
NRJ Group
Privater Hörfunksender
Sendestart 1981
Jugendsender (Hörfunk)
Jugend (Frankreich)

NRJ (Frankreich)


جعفر دهقان ممثل إيراني مشهور ولد في عام 1960 في العاصمة الإيرانية طهران.
بدأ أعماله الفنية بالتمثيل على خشبة المسرح عام (1975).
ثم التحق بالمركز الفني التابع لمنظمة الاعلام الإسلامي ثم بدأت تتوالى عليه العروض السينمائية ليشارك فيها ويصبح نجماً سينمائياً متألقاً وتميز أيضا في الوطن العربي بمسلسلاته التاريخية التي تدبلج إلى العربية وأصبح له جمهور كبير في الوطن العربي خاصة بعد أدائه دور بوتيفار (عزيز مصر) في مسلسل يوسف الصديق.

المسلسلات

 التغير الخاص
 صنوبر
 أصحاب الكهف في دور ماكسيميليانوس
 مريم المقدسة
 يوسف الصديق (مسلسل) (ع) في دور بوتيفار عزيز مصر.
 جابر بن حيان
 المختار (مختارنامه) في دور (مصعب بن زبیر)
 لغز الملك في دور (رضا بهلوي)

الأفلام
 التبرير
 الطيار
 ريح قميص يوسف (ع)
 حماسة مجنون
 الصليب الذهبي
 تعقيب الظل
 الطيران في الليل

روابط خارجية

مصادر

أشخاص على قيد الحياة
ممثلو أفلام إيرانيون
ممثلو تلفزيون إيرانيون
ممثلون إيرانيون في القرن 21
مواليد 1379 هـ
مواليد في طهران

جعفر دهقان


Chirich (Scirihts) Božanstvo kojota, Chirich, figura je prevaranta iz mitologije Arikara. Pametan je, ali bezobziran, i uvijek uvlači sebe i ljude oko sebe u nevolje, osobito društveno neprikladnim ponašanjem poput pohlepe, hvalisavosti, laganja i jurnjave za ženama. Poput modernih likova iz crtića, Chirich često umire tijekom svojih avantura i nasumično se vraća u život- nemoguće je doista zauvijek riješiti se tog prevaranta. Priče o njemu su često duhovite prirode, ali mogu biti i priče upozorenja o posljedicama lošeg ponašanja i opasnostima interakcije s neodgovornim ljudima.

Izvori

Indijanska mitologija (prevaranti)
Arikara mitologija

Chirich


Video Compact Disk  (VCD, VidyoCD ya da VideoCD biçiminde kısaltılır) video görüntülerinin CD üzerine kaydedilmesi için kullanılan bir kayıt standardıdır.

Tanım
 Kısaltmanın anlamına ve kaydın teknik tanıma uygunluğuna bakılmaksızın, CD üzerine kaydedilmiş olan video görüntülere (sinema filmlerine) verilen ad.
 VCD biçiminde kaydedilmiş olan video görüntüleri, bilgisayar veya televizyon ekranına bağlayarak, görüntülemeye yarayan aygıt. Eşanlam: VideoCD Aygıtı.

Teknik özellikleri
Video CD (ya da VCD), video görüntüleri, belli bir teknik kurala uyarak, CD üzerine kaydetmeyi tanımlayan bir kayıt standardıdır. Elektronik üreticilerinin standartları tanımlamak için kullandığı Beyaz Kitaba (White Book) ilk girişi, bir Japon elektronik firması kanalı ile, 1993 yılında olmuştur. Özü itibarı ile, video görüntülerin, CD üzerine MPEG1-1 standartlarına uygun olarak, PAL televizyon sistemi için nasıl, NTSC televizyon sistemi için nasıl kaydedileceğini belirtir.

Buna göre, video görüntüler, 4:3, 16:9 orantısında ve PAL televizyon sistemi için, saniyede 25 kare/saniye olarak, 352 × 288 resim elemanı (piksel) ile; NTSC televizyon sistemi için ise, 352 × 240 resim elemanı ile 23,976 kare/saniye ile kaydedilir. Sesler, çift kanal ses sistemi (stereo) ile kaydedilir. VCD oynatıcı aygıtların mekaniği normal CD sürücülerin mekaniği ile büyük çapta aynıdır.

Görüntü kalitesi
Video CD'lerin görüntü kalitesi yaklaşık olarak, VHS Video ile aynı, ancak, profesyonel olarak üretilmiş olan bir VHS videodan biraz daha düşüktür. Kayıt süresi ise 74 veya 79 dakikadır. Bu nedenle, kayıt süresi açısından, sinema filmlerinin kaydı için, pek uygun değildir.

Bu nedenle, farklı ve daha uzun kayıt yapmaya izin veren, KVCD, AVCD ve MVCD denilen birçok VCD kayıt biçimi geliştirilmiş, ancak DVD kalite ve kayıt süresine erişilemediği için, yaygınlaşmamamıştır. Bunlar içinde en çok yaygınlaşan, bir anlamda VCD'nin devamı ve daha geliştirilmiş bir biçimi olan ve MPEG-2 sıkıştırma sistemi ile çalışan SVCD'dir. Bu kayıt biçimi VCD'den daha kaliteli bir resim kalitesi sunmakta ve DVD aygıtlarının çoğu tarafından desteklenmektedir.

VCD aygıtları ve kullanımı, gün geçtikçe yerini DVD aygıtlarına, kayıt biçimi ise DVD kayıtlarına bırakmaktadır. Ancak hala, gerek ham CD-ROM maliyeti, hem de DVD yazma aygıtlarının daha pahalı olması nedeniyle, özellikle, bilgisayar kullanıcıları tarafından, yaygın olarak kullanılmaktadır.

VCD ya da SVCD kaydı yapmak için, yaklaşık her bilgisayarda bulunan, normal bir CD yazıcı aygıtı yeterliyken, DVD biçiminde kayıt yapabilmek için, DVD yazıcı kullanılması gerekmektedir.

Kısaltmalar
Video depolama
1993 tanıtımları

VCD


Die Coppa Italia 1994/95, den Fußball-Pokalwettbewerb für Vereinsmannschaften in Italien der Saison 1994/95, gewann Juventus Turin. Juve traf im Finale auf die AC Parma, wobei es zu einer Neuauflage des Endspiels von 1992 kam, und konnte die Coppa Italia zum neunten Mal gewinnen. Mit 1:0 und 2:0 setzte sich Juventus gegen Parma durch und wurde damit Nachfolger von Sampdoria Genua, das im Achtelfinale gegen die AC Florenz ausgeschieden war.

Da Juventus Turin auch die Meisterschaft gewann und somit für die UEFA Champions League 1995/96 startberechtigt war, rückte die AC Parma in den Europapokal der Pokalsieger des folgenden Jahres nach.

1. Runde

|}

2. Runde

|}

Achtelfinale

|}

Viertelfinale

|}

Halbfinale

|}

Finale

Hinspiel

Rückspiel

Siegermannschaft

Torschützenliste
Bei gleicher Anzahl an Toren sind die Spieler alphabetisch nach Nachnamen bzw. Künstlernamen sortiert.

Siehe auch

 Serie A 1994/95

Weblinks
 Informationen zur Coppa Italia auf rsssf.com

1994/95
Fußballsaison 1994/95

Coppa Italia 1994/95


Molia ist der Familienname folgender Personen:

 Burty Molia (* 1976), Badmintonspieler von den Fidschi-Inseln
 Filivai Molia (* 1972), Badmintonspieler von den Fidschi-Inseln

Molia


Pobladura de Fontecha es una pedanía perteneciente al municipio de Valdevimbre, situado en El Páramo con una población de 32 habitantes según el INE.

Está situado en la CV-194-14.

Demografía

Tiene 32 habitantes, 16 varones y 16 mujeres censados en la localidad.

Referencias

Localidades de Tierra de León
Localidades de Valdevimbre

Pobladura de Fontecha


is the second smallest village in Kōchi Prefecture, located in Aki District, Kōchi Prefecture, Japan. , the village had an estimated population of 834 in 424 households and a population density of 5.0 persons per km². The total area of the village is .  Umaji has been branded as one of the most beautiful villages in Japan.

Geography
Umaji is located in a mountainous region in northeastern Kōchi Prefecture on the island of Shikoku. The Yasuda River flows through the village, which is divided into the Umaji area and the Yanase area. Road traffic between the two areas must go through the town of Kitagawa . Approximately 96% of the village is covered by forests, 75% of which are protected by the government. Major mountains include Mount Eboshi (1,320m) and Jinkichimori (1,423m).

Neighboring municipalities
Kōchi Prefecture
Aki
Yasuda
Kitagawa
Tano
Tokushima Prefecture
Naka
Kaiyō

Climate
Umaji has a Humid subtropical climate (Köppen Cfa) characterized by warm summers and cool winters with light snowfall.  The average annual temperature in Umaji is 13.5 °C. The average annual rainfall is 2573 mm with September as the wettest month. The temperatures are highest on average in January at around 23.6 °C, and lowest in January, at around 3.6 °C.

Demographics
Per Japanese census data, the population of Umaji has decreased steadily since the 1960s.

History
As with all of Kōchi Prefecture, the area of Umaji was part of ancient Tosa Province. The name of Aki District appears in Nara period records. During the Edo period, the area was part of the holdings of Tosa Domain ruled by the Yamauchi clan from their seat at Kōchi Castle. The village of Umaji was established with the creation of the modern municipalities system on October 1, 1889.  The village has been on the verge of merging with nearby municipalities, but it has retained a strong sense of independence.

Government
Umaji has a mayor-council form of government with a directly elected mayor and a unicameral village council of eight members. Umaji , together with the other municipalities of Aki District, contributes one member to the Kōchi Prefectural Assembly. In terms of national politics, the village is part of Kōchi 1st district of the lower house of the Diet of Japan.

Economy
The local economy is centered on forestry and related wood-processing industries, as well as horticulture. Yanase sugi has been famous for hundreds of years. In the Edo period, it was designated as a protected asset by Tosa Domain. It became the prefectural tree, and is used for architecture and sculpting. Beginning in the 1960s, Umaji has been a hub for the production of yuzu. Whilst other areas have merged to make farming cooperatives, Umaji village seeks to remain independent, branding the village itself as a product.

Umaji's main yuzu products are its yuzu ponzu range and its successful yuzu drink, "Gokkun Umajimura". Its yuzu products have become a national brand, appearing in several TV commercials over the years.

Education
Umaji has two public combined elementary/middle schools operated by the village government. The village does not have a high school.

Transportation

Railway
Umaji has no passenger railway service. The nearest station is Yasuda Station on the Tosa Kuroshio Railway in the neighboring town of Yasuda, about 30 minutes away by car.

Highway
Umaji is not on any national highway or expressway.

Local attractions
As well as two hot springs and several campsites, Umaji has a forest train, craft workshops, a village tour and other tourist activities.

Notable Temples
 Konrinji (金林寺) The Yaskushi hall is designated as an important cultural property.

Notable Shrines
 Kumano Shrine (熊野神社) Designated as a prefectural tangible cultural property.
 Yanase Kumano Shrine

Parks
 Yanase Prefectural Nature Park (魚梁瀬県立自然公園)
 Maruyama Park (Yanase Hot Springs, Forest Railway, Cherry Blossoms)
 Yanase Big Bridge (Yanase Dam)

Nature
 Nishigawa Ravine (西川渓谷)
 Higashigawa Ravine (東川渓谷)
 Mount Senbon (千本山) (Home to one of the 100 Forest Giants)

Festivals and Special Events
 Yuzu Hajimaru Festival (First Sunday of November)
 Yanase Sakura Festival (Beginning of April)
 FESTIVAL Yanase (Mid-July)
 Onsen Festival (August 15)
 Umaji Oshidori Marathon (Beginning of October)
 Kumano Shrine Festival (Yanase: Mid October, Umaji: First weekend of December)

Special Products
 Yuzu and yuzu products (yuzu juice 'Gokkun Umajimura', ponzu soy sauce 'Yuzu no Mura', etc.)
 Shiitake mushrooms
 Inakazushi (sushi made with yuzu sushi vinegar and mountain vegetables)
 Yanase cedar (for architecture and sculpting)

References

External links

 Umaji official website
Umaji Village Official Tourism Webpage (in Japanese)
Umaji Village Farming Cooperative Website (in Japanese)
Visit Kochi Webpage

Villages in Kōchi Prefecture

Umaji, Kōchi


Fazal Ilahi Chaudhry (1 January 19042 June 1982) was a Pakistani politician who served as the fifth president of Pakistan from 1973 to 1978 prior to the martial law led by Chief of Army Staff General Zia-ul-Haq. He also served as the deputy speaker of the National Assembly of Pakistan from 1965 to 1969 and the eighth speaker of the National Assembly of Pakistan from 1972 to 1973.

Early life
Fazal Ilahi Chaudhry was born on 1 January 1904 into an influential Punjabi Gujjar family in Marala village, near the city of Kharian, Gujrat District in Punjab Province. After receiving his education from there, Chaudhry joined the prestigious Aligarh Muslim University in 1920, receiving his LLB in Civil law in 1924. Thereafter, Chaudhry returned to Punjab and attended the Punjab University's post-graduate school in law and political science. In 1925, Chaudhry obtained his MA in Political Science in 1925, and the advanced LLM in Law and Justice, in 1927.

After completing his education, Chaudhry established his law firm in Lahore, advocating for the civil law and liberties, and went back to Gujrat and started practising the civil law.

Political career

Early years (1942-1956)
In 1930, Chaudhry started taking interest in politics and participated in the 1930 Indian general election for the Gujrat District Board and was elected unopposed. He joined the Muslim League in 1942. In 1945, he was elected from Gujrat as the President of Muslim League. He took part in the 1946 Indian provincial elections on Muslim League's ticket and played an important role in propagating the ideas of the Muslim League among the people of his area. Upon the independence of Pakistan, he was given the post of Parliamentary Secretary, and was included in Liaquat Ali Khan's cabinet, serving as the education and health minister.

He further joined Pakistan permanent representative's delegation to the United Nations in 1951. In 1951, he contested the elections of the Punjab Legislative Assembly on the Muslim League ticket and was elected as a member of the Punjab Assembly. In 1952, he represented Pakistan in the United Nations.

Speaker and deputy speaker roles (1956-1972)
In the 1956 elections, he was elected as member of the West Pakistan Assembly. Chaudhry served as the first Speaker of the West Pakistan Legislative Assembly from 20 May 1956 to 7 October 1958. In 1962, when Ayub Khan announced the elections, he was selected as the Deputy Opposition Leader of the House on the basis of his experience and knowledge about parliamentary proceedings. Chaudhry joined the Convention Muslim League, and after the 1965 presidential election, he was elected as the Deputy Speaker of the National Assembly, a role he served in till 1969.

He was elected as member of the National Assembly in 1970 on the ticket of the Pakistan Peoples Party, and was later elected as the Speaker of the National Assembly in 1972. He ended up joining the Pakistan Peoples Party.

President of Pakistan (1973-1978)
He contested the Presidential Elections of 1973 against Khan Amirzadah Khan of NAP and all opposition parties, and was elected President in 1973 (receiving 139 votes against Khan's 45), when the head of the PPP, Zulfiqar Ali Bhutto was made Prime Minister. He was the first Punjabi President of Pakistan.

Chaudhry was largely a figurehead, and was the first Pakistani President with less power than the Prime Minister. This was due to the new constitution of 1973 that gave more powers to the Prime Minister. Previously, the President had been the chief executive of Pakistan and had the power to appoint Prime Minister. After Operation Fair Play - a codename of the operation to remove Zulfikar Ali Bhutto from power - Chaudhry continued his presidency but had no influence in the government operations or the military and national affairs.

After contentious relations with the military, Chaudhry decided to resign from his post despite the urging of the Chief of Army Staff and Chairman of Joint Chiefs of Staff. On 16 September 1978, Chaudhry handed the charge of the presidency to ruling military general Zia-ul-Haq who succeeded him as the sixth president, in addition to being the Chief Martial Law Administrator and the Chief of Army Staff.

Death
Chaudhry died of a heart ailment on 2 June 1982 at the age of 78.

Notes

References

External links
Chronicles Of Pakistan

|-

1904 births
1982 deaths
Aligarh Muslim University alumni
First Pakistani Cabinet
Pakistan Movement activists
People from Kharian
Presidents of Pakistan
Pakistani landowners
Speakers of the National Assembly of Pakistan
University of the Punjab alumni
Pakistan People's Party politicians
Faculty of Law, Aligarh Muslim University alumni
Deputy Speakers of the National Assembly of Pakistan
Pakistani MNAs 1972–1977
Pakistani MNAs 1962–1965
Punjab, Pakistan MLAs 1951–1955
Members of the Provincial Assembly of West Pakistan
Speakers of the Provincial Assembly of West Pakistan

Fazal Ilahi Chaudhry


Partidul Federalist, denumit și Partidul Pro-Administrație până la  (spre deosebire de adversarii lor din ), a fost primul . El a existat de la începutul anilor 1790 până în 1816. El făcea apel la mediul de afaceri și la conservatorii care favorizau băncile, puneau guvernul național mai presus de cel al statelor, sprijineau producția industrială, și (în politica externă), preferau Marea Britanie și se opuneau Revoluției Franceze.

Federaliștii cereau un guvern național puternic care să promoveze creșterea economică și să întrețină relații de prietenie cu Marea Britanie și să se opună Franței revoluționare. Partidul a controlat guvernul federal până în 1801, când a fost copleșit de opoziția democrat-republicană, condusă de Thomas Jefferson.

Partidul Federalist a apărut între 1792 și 1794 ca o coaliție națională a bancherilor și oamenilor de afaceri în sprijinul politicilor fiscale ale lui Alexander Hamilton. Acești susținători s-au dezvoltat într-un Partid Federalist organizat, care s-a dedicat unui guvern naționalist și solid din punct de vedere fiscal. Singurul președinte federalist a fost John Adams. George Washington simpatiza, în linii mari, cu programul federalist, dar el a rămas, oficial, nepartizan de-a lungul întregii președinții.

Politicile federaliste cereau o bancă națională, taxe vamale și relații bune cu Marea Britanie, așa cum exprima  negociat în 1794. Hamilton a dezvoltat conceptul de  și a reușit să obțină adoptarea acestei interpretări a Constituției Statelor Unite. Adversarii lor politici, democrat-republicanii, conduși de Thomas Jefferson, au denunțat cele mai multe dintre politicile federaliste, în special banca și puterile implicite; și au atacat vehement Tratatul Jay, acuzându-i pe federaliști că au vândut  monarhiei britanice. Tratatul Jay a fost adoptat și federaliștii au câștigat cele mai multe dintre marile lupte politice legislative în 1790. Ei aveau o bază puternică în orașele mari ale țării și în New England. După ce democrat-republicanii, a căror bază era în mediul rural din Sud, au câștigat aprig disputatele , federaliștii nu au mai revenit la putere. Și-au recuperat o parte din forțe prin intensa opoziție față de Războiul din 1812, dar practic au dispărut în timpul , care a urmat după sfârșitul războiului, în 1815.

Federaliștii au lăsat o moștenire de durată sub forma unui puternic guvern federal, cu o bază financiară solidă. După pierderea puterii executive, ei au modelat decisiv politicile Curții Supreme pentru încă trei decenii prin persoana judecătorului-președinte John Marshall.

Note

Bibliografie
 Chambers, William Nisbet. Political Parties in a New Nation: The American Experience, 1776–1809 (1963).

 Wood, Gordon S. Empire of Liberty: A history of the Early Republic, 1789–1815 (2009).

Federalist

Partidul Federalist


Casa Albastră (; Hanja: ; Cheong Wa Dae; însemnând "foișor cu țigle albastre") este biroul executiv și  a șefului de stat al Coreei de Sud, , localizată în capitala statului, Seul. Casa Albastră este de fapt un complex de clădiri, construit în  cu câteva elemente moderne.

Construită pe locul grădinii regale al Dinastiei Joseon (1392–1897), Casa Albastră este compusă acum din Sala Principală a Biroului, numită Bon-gwan (; Hanja: ), Reședința Prezindențială, Centrul de Primire al Casei Albastre, numit Yeongbin-gwan (; Hanja: ), Sala de conferințe, numită Chunchu-gwan (; Hanja: ) și Secretariatul Clădirilor. Întregul complex se întinde pe aproximativ 250.000 de metri pătrați.

Istorie
Casa Albastră a fost construită pe locul reședinței regale din Hanyang (acum Seul), capitala sudică a dinastiei Goryeo (918-1392). A fost construită de împăratul  (1109-1105) în anul 1104. Capitala principală a dinastiei Goryeo era la Kaesong, având, totodată, și o capitală vestică la Pyongyang și o capitală estică la .

După ce dinastia Joseon (1392-1897) și-a mutat capitala la Hanyang,  a fost construit în anul 1395, cel de-al patrulea an al domniei lui Taejo (1392-1398), ca palat principal, iar lotul de vile regale a devenit grădina din spate a palatului. Acesta a fost folosit ca loc pentru desfășurarea examenelor de pregătire  militară.

În urma anexării Imperiului Coreean la Imperiul Japonez în 1910,  a folosit terenul  pentru . În iulie 1939, Japonia a construit o reședință / birou oficial pentru guvernatorul general pe locul unde astăzi se află Casa Albastră.

Odată cu  în 1948, președintele  a numit clădirea "Gyeongmudae" (coreeană: 경무대; Hanja: 景 武 臺), care a fost numele uneia dintre puținele clădiri vechi care au fost reședințe oficiale. El a folosit-o ca birou și reședință. Președintele  a schimbat numele în "Cheong Wa Dae" după ce a fost inaugurat în 1960.

În 1968,  au fost cât pe ce să pătrundă în clădire în încercarea de a-l asasina președintele Park Chung-hee în timpul . În lupta care a urmat, au fost uciși 28 de nord-coreeni, 26 de sud-coreeni și patru americani.

Președinții Park Chung-hee,  și Chun Doo-hwan au folosit clădirea atât ca birou, cât și ca . În timpul președinției lui , au fost construite: o nouă clădire de birouri, o reședință oficială și un centru de presă numit Chunchugwan. Clădirea principală de birouri a fost deschisă în aprilie 1991. În 1993, în timpul președinției lui Kim Young-sam, clădirea construită de Japonia ca reședință oficială a fost scoasă din folosință.

Așezare
Geomancii au considerat demult zona în care se află Casa Albastră ca o locație de bun augur. Acest punct de vedere a fost susținut de o inscripție pe un zid de piatră descoperită în spatele reședinței prezidențiale oficiale în timpul construirii unei noi clădiri în 1990, care spune: "Locul cel mai binecuvântat de pe Pământ".

La nord este muntele , flancat de alți doi munți: Naksan, simbolizând dragonul Azure, pe stânga și Inwangsan, simbolizând Tigrul Alb, pe dreapta. La sud este , muntele protector al capitalei. În amonte se află pârâul  și .

Note

Legături externe

 Oficiul prezidențial
 Despre Casa Albastră  pe site-ul Visit Korea

Clădiri și structuri din Coreea de Sud

Casa Albastră


Murray Gerstenhaber (né le  à Brooklyn) est un mathématicien américain spécialisé en algèbre.

Biographie
Gerstenhaber montre très jeune des dons. Il fréquente la Bronx High School of Science à partir de 1940. Après un service militaire de 1945 à 1947 dans l'infanterie, il étudie à l'université Yale, où il obtient sa licence de mathématiques en 1948. En 1947, il remporte le deuxième prix du concours William Lowell Putnam avec l'équipe de Yale (qui comprenait également Murray Gell-Mann). En 1949, il fait sa maîtrise à l'Université de Chicago et il y obtient son doctorat en 1951 sous la supervision  d'A. Adrian Albert (titre de sa thèse : Rings of Derivations). En tant qu'étudiant postdoctoral, il est boursier Frank D. Jewett à l'université Harvard en 1951-1952 et à l'Institute for Advanced Study en 1952-1953. Il travaille ensuite à l'Université de Pennsylvanie, d'abord à partir de 1953 en tant que professeur assistant, à partir de 1958 en tant que professeur associé et à partir de 1961 en tant que professeur titulaire. En 1982-1983, il est président du sénat de la faculté de l'université. Il est plusieurs fois à l'Institute for Advanced Study (1952-1953, 1957-1959, 1962, 1965-1966, 1981-1982) et en 1961-1962 au . En 1990, il a été conférencier invité lors de l'inauguration de l'Institut Euler à Saint-Pétersbourg.

À côté de son travail de professeur de mathématiques, il obtient son doctorat en droit de l'Université de Pennsylvanie (Juris Doctor) en 1973, il est admis au barreau de Pennsylvanie depuis 1974 et il enseigne à la faculté de droit de l'Université de Pennsylvanie. Gerstenhaber travaille également à l'application des statistiques et des conclusions probabilistes dans les questions juridiques.

Recherche
Gerstenhaber travaille en théorie de la déformation algébrique, théorie qu'il fonde dans les années 1960. En 1963, il introduit les algèbres de Gerstenhaber comme structure algébrique (avec un produit commutatif gradué et une algèbre de Lie graduée) sur la cohomologie de Hochschild, qui décrit la déformation des algèbres. Ces algèbres ont ensuite trouvé des applications, par exemple, en théorie quantique des champs (formalisme de Batalin-Vilkovisky dans les théories de jauge) et la quantification des déformations (entre autres Moshé Flato, Daniel Sternheimer) dans la transition de la physique classique vers la mécanique quantique ; un autre exemple d'algèbres de Gerstenhaber est un produit extérieur sur une algèbre de Lie. Il a également travaillé sur des problèmes mathématiques en biologie, sur lesquels il a publié plusieurs anthologies dans les années 1960 et 1970.

Responsabilités et distinctions
De 1965 à 1971, Gerstenhaber est rédacteur en chef du Bulletin of the American Mathematical Society. Il est membre de l'American Mathematical Society . En 2021, Gerstenhaber est lauréat du prix Leroy P. Steele pour sa contribution séminale à la recherche.

Publications

  ;  partie : vol. 84, , 1966, p. 1-19  ;  partie : vol. 88, , 1968, p. 1-34  ;  partie : vol. 99,  , 1974, p. 257–276   partie .

 als Herausgeber mit Michiel Hazewinkel: Deformation theory algebras and structures and applications (= NATO ASI Series. Series C: Mathematical and Physical Sciences. 247). Kluwer, Dordrecht u. a. 1988,  (darin mit Samuel D. Schack Algebraic Cohomology and Deformation Theory. S. 11–264).
 als Herausgeber mit James D. Stasheff: Deformation theory and quantum groups with applications to Mathematical Physics. Proceedings of an AMS-IMS-SIAM 1990 Joint Summer Research Conference held June 14–20 at the University of Massachusetts, Amherst with support from the National Science Foundation (= Contemporary Mathematics. 134). American Mathematical Society, Providence RI 1992,  (darin mit Samuel D. Schack: Algebras, Bialgebras, Quantum Groups and algebraic deformations. S. 51–92).

 .

Volume d'hommages
.

Notes et références

Liens externes
 Page d'accueil de l'Université de Pennsylvanie

Naissance en juin 1927
Membre de l'American Mathematical Society
Lauréat du prix Leroy P. Steele
Professeur à l'université de Pennsylvanie
Mathématicien américain du XXe siècle
Mathématicien américain du XXIe siècle

Murray Gerstenhaber


Kent Peninsula oder Kiillinnguyaq ist eine große Halbinsel, fast vollständig von Wasser umgeben, in der Kitikmeot-Region von Nunavut an der Nordküste des kanadischen Festlands.

Von einem schmalen Isthmus aus ragt die Halbinsel 170 km nach Westen in den Coronation Gulf hinein.
Im Norden trennt die Dease Strait die Halbinsel von Victoria Island und den Finlayson Islands.
Nordwestlich der Halbinsel liegt der Queen Maud Gulf.
Melville Sound, Parry Bay und Elu Inlet liegen zwischen der Kent Peninsula und dem Festland.
Cape Flinders ist der westlichste Punkt der Halbinsel.
Auf der Halbinsel befinden sich viele namenlose Seen und Flüsse.

Historisch hatte die Umingmuktogmiut-Untergruppe der Copper Inuit eine permanente Siedlung an der Westküste der Halbinsel.

Einzelnachweise

Halbinsel (Kanada)
Halbinsel (Nordamerika)
Halbinsel (Arktischer Ozean)
Geographie (Nunavut)

Kent Peninsula


Merkez-Loire Vadisi ( []), Fransa'nın 26 bölgesinden biridir. Fransa'nın kuzeybatısına doğru yerleşmiştir. Merkez şehri Orléans'dır. Bölge'nin en önemli özelliği verimli topraklarıyla Loire Vadisi ve üzerindeki nehirleridir: Cher Nehri, Indre Nehri, Eure Nehri, vd. Bölgeye birçok turist çeken ünlü Loire vadisi şatoları bu bölgede yer almaktadır.

Bölgenin çok sade olan ismi birçok Fransız tarafından eleştirilmektedir. Bu isim merkezî hükûmet tarafından tamamen coğrafî olarak seçilmiştir çünkü bölge birçok tarihî bölgenin birleşiminden oluşturulduğu için ismi seçilememiştir. Bölge aslında Fransa'nın merkezinde de değildir. İsminin "Val de Loire" olarak değiştirilmesi önerildiyse de resmî olarak kabul edilmemiştir. Zaman zaman bölge adına birleşik olarak kullanıldığı ("Centre - Val de Loire") görülmektedir.

Ekonomi
Bölge Avrupa'da tahıl üretiminde birinci sıradadır ve Fransa'nın beşinci sanayileşmiş bölgesidir.

2004 yılında Fransa'da:
 İlaç üretiminde birinci,
 Kozmetik ürünler üretiminde ikinci,
 Kauçuk üzerine yapılan üretimde ikinci,
 Elektrik üretiminde ikinci bölgedir.

« Kozmetik Vadisi »
Orléans-Chartres ekseni yoğun kozmetik ürünleri üretimi yapıldığından Kozmetik Vadisi diye adlandırılır. Shisheido, Hermès, Gemey, Guerlain ve Dior gibi kozmetik ürünleri üreticileri bu bölgede yerleşmiştir. Bu sektör 2005 yılında yaklaşık 16.000 kişi istihdam etmiş ve 2,5 milyar avroluk ciro yapmıştır.

Tarım
2,4 milyon hektar üzerine yayılmış 29.700 ziraî işletme bulunmaktadır. Beauce ve Berry'de buğday başta olmak üzere tahıl ekimi yapılmaktadır. Bölge kolza diester (alternatif yakıt) üretiminde ikincidir.

Dış bağlantılar
 Bölge meclisi sitesi
 Bölgesel turizm komitesi sitesi
 "Cosmetic Valley" sitesi (Fransızca-İngilizce)

Kaynakça

Fransa'nın bölgeleri
Avrupa Birliği'nde NUTS 2 istatistiksel bölgeleri
2015'te kurulan bölgeler ve ülkeler

Merkez-Val de Loire